jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Akira Kuroiwa

Akira Kuroiwa (født 6. september 1961 i Gunma), japansk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1984 i Sarajevo og 1988 i Calgary.
Kuroiwa vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1988 i Calgary. Han kom på tredjeplass på 500 meter skøyter, bak Uwe-Jens Mey fra Øst-Tyskland som vant med ny verdensrekord 36,45 og Jan Ykema fra Nederland. Kuroiwa var kun en hundredels sekund bak Ykema.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Akira Kuroiwa – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Akira Kuroiwa – Olympics.com 
(en) Akira Kuroiwa – Olympic.org 
(en) Akira Kuroiwa – Olympedia 
(en) Akira Kuroiwa – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Akira Kuroiwa – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Akira Kuroiwa – Speedskatingbase.eu 
(en) Akira Kuroiwa – SpeedSkatingNews.info 
(en) Akira Kuroiwa – SpeedSkatingStats.com 
(en) Akira Kuroiwa – TheSports.org 
(en) Akira Kuroiwa på www.ISU.html.infostradasports.com
(en) Akira Kuroiwa på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
Intervju med Akira Kuroiwa på japansk: del 1, del 2, del 3, del 4 og del 5. (.html) Besøkt 12. juli 2016
(en) Bilder av Akira Kuroiwa på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
François Webber

François Webber (født 1819 i Frankrike, død 1864) var en katolsk prest og madagaskarmisjonær tilhørende jesuittordenen. 
Han ankom øya Bourbon (nå: Réunion) i 1844, og der fikk han trykket sin fransk-malagassiske ordbok. Senere reiste han incognito til Madagaskar, der han ankom som assistenten Joseph for legen Jean Milhet-Fontarabie. Vel ankommet i Tananarive arbeidet han i nært samarbeid med dronning Ranavalona I.
No Rest for the Wicked

No Rest for the Wicked er et heavy metal-musikkalbum og Ozzy Osbournes femte studioalbum som soloartist.
Albumet ble først utgitt 22. oktober 1988, så 22. august 1995 og igjen 25. juni 2002.


== Sporliste ==
«Miracle Man» – 3:43
«Devil's Daughter (Holy War)» – 5:14
«Crazy Babies» – 4:14
«Breakin' All the Rules» – 5:14
«Bloodbath in Paradise» – 5:02
«Fire in the Sky» – 6:24
«Tattooed Dancer» – 3:23
«Demon Alcohol» – 4:27
«Hero» – 4:45Bonusspor (2002-utgaven)«The Liar» - 4:29
«Miracle Man» (konsertopptak) – 3:47


== Personell ==
Ozzy Osbourne – vokal
Zakk Wylde – gitar
Bob Daisley – bassgitar
Randy Castillo – trommer
John Sinclair – keyboard


== Eksterne lenker ==
(en) No Rest for the Wicked på Discogs 
(en) No Rest for the Wicked på MusicBrainz 
(en) No Rest for the Wicked på Spotify 
(en) No Rest for the Wicked på AllMusic
Arabia Felix

Arabia Felix (latin for «det fruktbare Arabia», eller i overført betydning «det lykkelige Arabia») er en gammel betegnelse på den sørligste del av Den arabiske halvøy. De gamle romere delt inn den arabiske verden i Arabia Deserta, Arabia Felix og Arabia Petraea.
Fra omkring 800-tallet f.Kr.  til 525 e.Kr. dominerte to fremstående riker etter tur den sørlige del av Den arabiske halvøy, det sabeeiske og det himyarittiske. Området var relativt fruktbart med tilstrekkelig nedbør og et fuktig klima, og det bidro til å forsørge en bofast befolkning. Disse sivilisasjonene  var så imponerende og velstående at grekerne kalte området for Eudaimon Arabia, «det lykkelige Arabia». Romerne oversatte dette senere til sitt språk: Arabia Felix. Herodot skrev omkring 450 f.Kr.: «Dette er det eneste landet i verden der røkelse vokser, og myrra, og kanel, og eteriske oljer ....hele landet dufter av overjordisk vellukt».Det er dem som hevder at Eudaimon Arabia rett og slett er en gresk feiloversettelse. Det ordet som ligger til grunn er Jemen, som i våre dager er navnet på landet som dekker det meste av det gamle Arabia Felix. På arabisk betød Jemen fra begynnelsen av høyre side eller høyre hånd. Når araberne nevner de fire himmelretninger begynner de med øst, der solen går opp. På denne måten har Jemen (som altså betyr «høyre [hånd]»), også fått betydningen sør. Eller, sier araberne, høyre hånd er mye finere en den venstre. Den venstre hånden kalles gjerne for «den skitne hånden», og antitetisk oppfattes motsatt hånd dermed som den velsignede, den lykkelige.Dermed har antikkens grekere oppfattet dette området -  Arabia Yemen - som det lykkelige Arabia - Eudaimon Arabia - Arabia Felix. Egentlig betød det på arabisk bare det [høyre = ] sørlige Arabia. 


== Litteratur ==
Abdulghani Al-Hajebi: La Représentation de l'Arabie heureuse dans les récits des voyageurs français de la Renaissance à l’époque de  la colonisation, Thèse, Université de Rouen, 28 janvier 2010, dir. François Bessire.
G.W. Bowersock: "The three Arabias in Ptolemy's geography" og "Arabs and Saracens in the Historia Augusta" hos G.W. Bowersock, Studies on the Eastern Roman Empire, Goldbach, 1994.
F. Millar: The Roman Near East, London, 1994, pp. 514.
Mans våpenskjold

Mans våpen dateres formelt fra 12. juli 1996. Ettersom Man er en britisk kronbesittelse er våpenet mer presis beskrevet som monarkens våpen for Man.Våpenskjoldet avbilder av et triskele, et symbol som består av tre bøyde menneskelige bein i rustning på et rødt felt. Triskelet er et gammelt symbol, som har vært brukt på Man tilbake til middelalderen. Opprinnelsen er antagelig norrøn. To fugler på hver side av våpenskjoldet holder det oppe, den ene er falk og den andre er en ravn. Falken symboliserer den tiden i Mans historie da Henrik IV av England ga Man med alle rettighetene til øya til John I Stanley av Man på den betingelse at han viste sin hyllest og betalte to vandrefalker til ham og til alle framtidige konger av England på dennes kroningsdag. Denne tradisjonen ble opprettholdt fram til kroningen av Georg IV av Storbritannia i 1822. Ravnen er symbolet på den betydning som den har som symbol Mans norrøne bakgrunn. I 400 år var Man styrt og preget av norrøn kultur. Ravnen er også Odins symbol, og av den grunn også benyttet som krigsfane for norrøne hærer i middelalderen. Over våpenskjoldet er en kongekrone, Sankt Edvards krone, som representerer den britiske monarken, på Man titulert «dronningen, herre av Mann».
Mottoet under våpenskjoldet er på latin: Quocunque Jeceris Stabit – Hvorhen du kaster det, vil det stå.
Et banner av våpenskjoldet er benyttet som Mans flagg.


== Blasonering ==
Den formelle, heraldiske beskrivelsen (blasoneringen) av våpenskjoldet er:
For the Arms: Gules a Triskele Argent garnished and spurred Or; and for the Crest: ensigning the Shield of Arms An Imperial Crown proper; and for the Supporters: Dexter a Peregrine Falcon and sinister a Raven both proper together with this Motto: 'Quocunque Jeceris Stabit'."


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Government of the Isle of Man- coat of arms
Acacia Avenue

Acacia Avenue er en britisk metafor for en gjennomsnittlig, rolig forstadsgate med beboere fra middelklassen. Ifølge The Guardian har gatenavnet ihvertfall vært brukt som et bilde på tilfreds forstadssløvhet (contented suburban dullness) siden 1940-tallet, da Denis og Mabel Constanduros skrev et teaterstykke med tittelen 29 Acacia Avenue (1943), og Henry Cass i 1945 laget en spillefilm basert på stykket. Gatenavnet har vært brukt både i situasjonskomedier på TV, i bøker og sangtitler, som i Heavy metal-bandet Iron Maidens «22 Acacia Avenue» fra albumet The Number of the Beast i 1982.Allerede i 1919 brukte forfatteren H.C. McNeile gatenavnet og bebyggelsen i en oppdiktet «Acacia Avenue» som en motsetning til arbeiderstrøket «Culman Terrace», som ble omtalt som «en lang, rett vei mellom to rader av små, kjedelige hus. Alle husene var like, med en liten hageflekk mellom inngangdøra og porten». Hovedpersonen gjør det klart at de som bor i Acacia Avenue ikke går på besøk til dem i Culman Terrace, som ligger to gater lengre nede.Det finnes flere enn 60 gater med navnet Acacia Avenue bare i Storbritannia. I 2006 gjennomførte forsikringsselskapet AA Insurance en intervjuundersøkelse blant rundt 200 beboere i 15 av disse, i like mange britiske byer. Etterpå publiserte selskapet noen av de funnene som best bekreftet klisjeen om den rolige middelklassegaten i forstaden: Mer enn halvparten var familier med to foreldre, eller eldre par. 2/3 bodde i treroms vertikaltdelte tomannsboliger; nesten alle hadde en hage; i 10% av hagene bodde det en hagenisse. Alle bortsett fra én familie var hvite. Familiene tjente, i gjennomsnitt, det som regnes som en gjennomsnittslønn, og de hadde vært i samme jobb i mer enn 11 år. Fire av ti oppga at Fish and chips var livretten.


== Referanser ==


== Kilder ==
Kennedy, Maev (21. juli 2006). «Acacia Avenue - where they never grumble». The Guardian (engelsk). 
Lane, Megan (21. juli 2006). «The street where you live» (engelsk). BBC News Magazine. 
Roberts, Paula (21. juli 2006). «Jumping for joy"». Daily Echo (engelsk).
Vinko Bogataj

Every time I'm on ABC, I crash.

Vinko Bogataj (født 4. mars 1948 i Brezovica pri Kropi) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte for Jugoslavia på 1960- og 1970-tallet. Han er kjent i USA for et svært stygt fall som i mange år ble vist som en del av åpningssekvensen i TV-programmet Wide World of Sports på ABC.
Bogataj deltok i skiflygingsuka i Oberstdorf i 1970. Under sitt tredje hopp 21. mars mistet han balansen i overgangen til hoppet, falt ut over sidekanten på hoppet og landet like ved publikum på kulen. Rennet ble overført av det amerikanske TV-selskapet ABC.
ABCs sportsprogram Wide World of Sports ble åpnet med en sekvens med klipp fra diverse lykkelige og uheldige øyeblikk fra sportens verden, sammen med ordene «the thrill of victory... and the agony of defeat». Opptaket av Vinko Bogatajs dramatiske fall illustrerte «the agony of defeat» helt til programmet ble nedlagt i 1998. Det gikk for øvrig flere år før Bogataj ble klar over at han var blitt landskjent i USA for fallet sitt.
Bogataj fikk en mild hjernerystelse, men ble ikke alvorlig skadet i fallet. Han var tilbake som hopper igjen sesongen etter, men han oppnådde aldri de store resultatene. Blant få internasjonale resultater er hans 58.-plass sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1968/69.
Vinko Bogataj er gift og har to døtre, og bor i dag i Lesce i Slovenia. Han har arbeidet på støperi og vært lastebilsjåfør, men er nå pensjonert og dyrker hobbyen kunstmaling. Han var den første treneren til verdensmester Franci Petek, som kommer fra Lesce.


== Referanser ==


== Kilder ==
Los Angeles Times: Bogataj Fell Into Fame (9. februar 2002)
The Thrill of Victory and 'The Agony of Defeat' – Artist Vinko Bogataj
Skiernet.com: Skiing Into History: The Most Memorable Runs
ABC Sports: Wide World of Sports Highlights -- 1970s
FIS: Resultater (ufullstendig)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, s. 271


== Eksterne lenker ==
(en) Vinko Bogataj – FIS (skihopping)
Christopher McCandless

Christopher Johnson McCandless (født 12. februar 1968 i El Segundo i California, død medio august 1992 på Stampede Trail i Alaska) var en amerikansk vandrer som tok navnet Alexander Supertramp. Han vandret inn i villmarken i Alaska med lite mat og utstyr for å bo en periode i ensomhet. Nesten fire måneder senere døde han av sult nær Denali National Park and Preserve. Forfatteren Jon Krakauer ble inspirert av detaljene i hans historie og ga ut boken Into the Wild i 1996. I 2007 regisserte Sean Penn en film med samme navn med Emile Hirsch som McCandless.


== Referanser ==
Kristian Alfonso

Kristian-Joy Alfonso (født 5. september 1963 i Brockton i Massachusetts) er en Daytime Emmy-nominert amerikansk såpeopera-skuespiller, og tidligere kunstløper og modell. Hun er kjent for sin rolle som Hope Williams Brady i TV-serien Days of our Lives.
Alfonso begynte sin karriere som kunstløper og olympisk mester i Junior-OL. I en alder av 13 år endte hun sin karriere på skøyter på grunn av en akeulykke og Alfonso begynte å jobbe som modell. Innen hun var 15 år hadde hun dukket opp på forsiden av over 30 aviser og ukeblader deriblant Vogue og Harper's Bazaar. Hun debuterte som skuespiller i TV-filmen The STARMAKER i 1981. Men hennes karriere tok ikke av før i april 1983, da hun begynte å spille Hope Williams i såpeoperaen Days of our Lives.
Alfonso forlot TV-serien i april 1987 for å spille i såpeoperaen Falcon Crest som Pilar Ortega i de siste sesongene av denne serien. Hun returnerte til Days of our Lives en kort stund  mellom april og juli 1990. I 1993 spilte hun sammen med Dolph Lundgren i filmen Joshua Tree hvor hun spilte en politimann som ble bortført av en uskyldig fange som var på rømmen fra fengsel.
Alfonso var også med i TV-serien Venner for livet i episoden som heter «The One That Could Have Been». Alfonso har vært gift to ganger og er mor til to sønner, i tillegg til at hun har en stesønn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kristian Alfonso – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kristian Alfonso på Internet Movie Database 
(sv) Kristian Alfonso i Svensk Filmdatabas 
(da) Kristian Alfonso på Filmdatabasen 
(fr) Kristian Alfonso på Allociné 
(en) Kristian Alfonso på AllMovie 
(en) Kristian Alfonso hos The Movie Database
Danny Aiello

Danny Aiello (født 20. juni 1933 i New York City i USA, død 12. desember 2019) var en amerikansk skuespiller som spilte i en rekke høyt profilerte filmer, blant annet Once Upon a Time in America, Ruby, Gudfaren 2, Hudson Hawk, Kairos røde rose, Forhekset av månen, Léon, Two Days in the Valley og Dinner Rush. 
Aiello begynte som skuespiller i 1970-årene. En av hans tidligste roller var som en baseballspiller i 1973 i baseballdramaet Bang the Drum Slowly med Robert De Niro. Aiello hadde rollen som Tony Rosato i Gudfaren 2 fra 1974, der han hadde den berømte setningen «Michael Corleone sier hallo!» under en hit på en rivaliserende gangster som het Michael V. Gazzo.Selv om mange av figurene hans var vulgære og voldelige, skildret Aiello også følsomme og vennlige mennesker med en jordnær sans for humor. Han spilte nattklubbeieren og Lee Harvey Oswalds attentatmann Jack Ruby i den biografiske filmen Ruby fra 1992.
Han debuterte som skuespiller i filmene Den siste kampen og The Godmothers i 1973. Hans siste rolle var i filmen Little Italy fra 2018.
I 70-årsalderen spilte han inn flere album som jazzsanger og turnerte med et storband.


== Filmografi i utvalg ==
1973 – Den siste kampen
1974 – Gudfaren 2
1976 – Svartelisten
1981 – Politistasjonen Fort Apache
1984 – Ondt blod i Amerika
1985 – Kairos røde rose
1989 – Gjør det rette
1987 – Forhekset av månen
1991 – Hudson Hawk
1994 – Léon
2000 – Dinner Rush


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Danny Aiello – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Danny Aiello på Internet Movie Database 
(sv) Danny Aiello i Svensk Filmdatabas 
(da) Danny Aiello på Filmdatabasen 
(da) Danny Aiello på Scope 
(fr) Danny Aiello på Allociné 
(en) Danny Aiello på AllMovie 
(en) Danny Aiello hos Rotten Tomatoes 
(en) Danny Aiello hos The Movie Database 
(en) Danny Aiello hos Internet Broadway Database 
(en) Danny Aiello hos Behind The Voice Actors
Erik G. Braathen

Erik Gunnar Braathen (født 31. oktober 1955 i Oslo) er en norsk forretningsmann.
Han var administrerende direktør for flyselskapet Braathens 1989–1999 og styreleder for Norwegian Air Shuttle 2004–2009. Han har også drevet egen investeringsvirksomhet.Han er utdannet innen økonomi og ledelse fra University of Washington i Seattle og American Graduate School of International Management i Phoenix.Han er sønn av Bjørn Gunnar Braathen og Else Braathen (født Færden).


== Referanser ==
Mastotermitidae

Mastotermitidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører underordenen termitter. Familien omfatter bare én nålevende art, den australske Mastotermes darwiniensis, som er regnet for den mest primitive nålevende termitten.


== Arter ==
Arten Mastotermes darwiniensis lever i det nordlige Australia.
Mastotermitidae har bare én nålevende representant, men familien er kjent fra fossiler fra tertiær-tiden. Familien omfatter omfatter flere utdødde arter, hvorav noen er funnet i Sør-Amerika og Europa. Man kjenner til minst tre fossile slekter, og slekten Mastotermes omfatter også noen utdødde arter.


== Levevis ==
Den nåværende arten i familien skiller seg fra andre termitter ved at kolonien ikke har én enkelt dronning, men tallrike kjønnsmodne hunner som ikke skiller seg mye fra arbeiderne i utseende, og som legger egg. Et trekk de har felles med kakerlakker (som termittene er en undergruppe av), er at eggene legges i eggkapsler (oothek) med opptil 24 egg.


== Systematisk inndeling ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Dicondylia
Vingede insekter (Pterygota)
Neoptera («nyvinger»)
Overorden Dictyoptera
Orden Kakerlakker (Blattodea)
Underorden Termitter (Isoptera)
Familie Mastotermitidae
Mastotermes darwiniensis


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mastotermitidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mastotermitidae hos Fossilworks 
(en) Mastotermitidae hos NCBI 
(en) Kategori:Mastotermitidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mastotermitidae – detaljert informasjon på Wikispecies Tree of Life: Mastotermitidae Med flotte bilder.
Norsk Entomologisk forening
Björn Envall

Björn Envall, født 21. april 1942, er en svensk designer og tidligere sjef for Saabs designavdelning. 
Björn Envall begynte som lærling hos Sixten Sason på Saab på 1960-tallet. Etter en kort periode hos Opel tok Envall over etter Sason som døde i 1967 og ledet Saab-designen videre fra SAAB 99 fram til SAAB 900 (1993) og Saab 9000. I løpet av 1970-tallet skapte Saab under Envalls ledelse Combi Coupé-versjonen av SAAB  99 som i 1978 ble Saab 900. Innenfor rammen av samarbeidet i De fires klubb sto Giorgetto Giugiaro for hoveddesign, mens  Björn Envall "saabifiserte" Fiat Croma/Lancia Thema til SAAB 9000.
Vredens dag

Vredens dag kan referere til

Dies irae (fra latin og betyr "Vredens dag"), en hymne fra 1200-tallet.
Vredens dag, bok fra 1998 skrevet av Karl Arne Blom.
Vredens dag er en kriminalroman fra1999 skrevet av Kurt Aust.
Vredens dag, et spor på Finn Kalviks utgivelse Fyll mine seil
Vredens dag, dansk film fra 1943.
Vredens dag, tilnavn på den egyptiske revolusjonen i 2011.
Rhinotermitidae

Rhinotermitidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører underordenen termitter. 


== Utseende ==
Små (arbeiderne mindre enn 5 mm), svært bleke termitter. De kan kjennes på at pronotum er flatt.
Soldatene har forstørrede, rødgule hoder og kraftige kjever (mandibler).
De kjønnede individene er mørke på farge og litt større enn arbeiderne. Hodet er nærmest sirkelrundt, i motsetning til de blinde arbeiderne har de små, runde fasettøyne. Som unge (når de svermer) har de to par store, avlange vinger med et fint årenett som mest består av lengdeårer.


== Levevis ==

Rhinotermitidae lever stort sett underjordisk, de fleste av artene har tuer på bakken der mesteparten ligger under jorden, selv om de også kan stikke opp som høye tuer. Noen få har kolonier oppe i trær. Dronningen kan legge 100 egg per dag. Koloniene kan bestå av noen ti-tusen til flere millioner medlemmer. Denne gruppen omfatter noen arter som er regnet som alvorlige skadedyr.
Særlig brysom er arten Coptotermes formosanus, som stammer fra det sørlige Kina men i dag er spredt over store deler av verden. Denne arten kan være meget ødeleggende for trestrukturer. Koloniene kan ha mange millioner medlemmer.


== Utbredelse ==
Rhinotermitidae er utbredt over det meste av verden, men unngår kalde og kjølige områder.
I Europa har de bredt seg nordover i de senere årene og finnes nå sa langt nord som de sørlige delene av England og Tyskland.


== Fossile arter ==
Det er beskrevet to fossile slekter i denne familien. 


== Systematisk inndeling ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Dicondylia
Vingede insekter (Pterygota)
Neoptera («nyvinger»)
Overorden Dictyoptera
Orden Kakerlakker (Blattodea)
Underorden Termitter (Isoptera)
Familie Rhinotermitidae
Slekten Acorhinotermes
Slekten Coptotermes
Coptotermes formosanus
Slekten Dolichorhinotermes
Slekten Heterotermes
Slekten Macrorhinotermes
Slekten Parrhinotermes
Slekten Prorhinotermes
Slekten Psammotermes
Slekten Reticulitermes Holmgren, 1913 – 7 arter i Europa:
Reticulitermes balkanensis Clement, 2001
Reticulitermes banyulensis Clement, 1978
Reticulitermes clypeatus Lash, 1952
Reticulitermes flavipes (Kollar, 1837)
Reticulitermes grassei Clement, 1978
Reticulitermes lucifugus (Rossi, 1792)
Reticulitermes urbis Bagneres & Clement, 2003
Slekten Rhinotermes
Slekten Schedorhinotermes
Slekten Stylotermes
Slekten Termitogeton
Slekten Tsaitermes


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rhinotermitidae i Encyclopedia of Life 
(en) Rhinotermitidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Rhinotermitidae hos Fauna Europaea 
(en) Rhinotermitidae hos Fossilworks 
(en) Rhinotermitidae hos ITIS 
(en) Rhinotermitidae hos NCBI 
(en) Kategori:Rhinotermitidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhinotermitidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri over nordamerikanske arter
Tree of Life: Rhinotermitidae Med flotte bilder.
Norsk Entomologisk forening
Sixten Sason

Sixten Sason, eg. Karl-Erik Sixten Andersson, født 12. mars 1912 i Skövde, død 1. april 1967 i Solna, Råsunda, var en svensk industridesigner.


== Biografi ==


=== Tidlige liv ===
Sixten Sason vokste opp utenfor Skövde der faren arbeidet som stenhugger. Sason ble tidlig interessert i teknikk og som tenåring begynte han å lage tegninger og illustrasjoner til ulike motortidsskrifter. 15 år gammel sendte han en tegning til Husqvarna og etter denne tegningen skal en bensintank ha blitt produsert. I 1928 fikk han i oppdrag å tegne en motorsykkel for Husqvarna. 
Sasons avtjente sin verneplikt som flymekaniker på  1930-tallet. Etter å ha vært med i en flyulykke lå han lengre tid på sykehus i årene 1934-1939. Under sykehusinnleggelsene ga han seg i kast med studier og illustrerte ulike tidsskrifter. I løpet av 1930-tallet lagde Sason flere fremtidsversjoner om blant annet Öresundsbro (1939) og sirkulære parkeringshus (1936). Han illustrerte også sine ideer om fremtidens byer. 
I hele sin karriere brukte han Pierre Olofsson som fargeekspert, blant annet i forbindelse med fargevalg til Saabs modeller.


=== Sasons arbeid hos Saab ===
Sason har en stor plass i Saabs historie som skaperen av Saab-designen. Han ble ansatt i 1939 hos Saabs flydivisjon. Her lagde her ulike skisser og illustrasjoner til selskapet kataloger og produktblad. Når Saab senere starter sin bilproduksjon var Sason allerede med ved skapelsen av «ur-Saaben» – SAAB 92. 
Sason skulle som sjefsdesigner hos SAAB være med i den videre utviklingen gjennom modellene 93, 95 og til slutt 99 – Sasons største verk. SAAB 99 var Saabs førsta store bil og Sason skapte designen som den dag i dag fortsatt finnes hos Saab sine biler. SAAB 99 ble senere utviklet til Saab 900. Sason rakk aldri å se sitt verk i produksjon da han døde brått rett før lanseringen i 1967. Björn Envall som var ansatt hos Sason Design allerede som 18-åring tok over som Saabs sjefsdesigner etter Sason. I løpet av sin tid hos Saab lagde Sason også konseptbilen Saab Catherina.
I tillegg til konstruksjonarbeidet hos Saab tok Sason oppdrag som formgiver for andre selskap som Husqvarna, der han designet symaskiner, husholdningsapparater og motorsykler. For Electrolux designet han blant annet kjøleskap, gulvbonere og utenbordsmotorer. Han formga også Hasselblads-kamera.


== Produkter designet av Sason ==
Saabs personbilmodeller fram til 1967
SAAB 92 (1946)
SAAB 93
SAAB 96
SAAB 99 (1967)
Hasselbladskamera 1600F (1948)
Husqvarnas legendariske motorsykkel Silverpilen (1955)
Husqvarna motorsag
Monarks Monarscoot (1957)
Electrolux golvboner
Electrolux støvsugere, blant annet Z 70 (1957)


== Referanser ==
Svensk industridesign: En 1900-talshistoria, Lars Brunnström (red), ISBN 9151843870


== Eksterne lenker ==
Utstilling oktober måned 2005 i Trollhättans kunsthall om Sasons design