jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Isabella Bruce

Isabella Bruce (født ca. 1272, død 1358) (også kjent som Isobel eller Isabella de Brus) var dronning i Norge, gift med kong Eirik II Magnusson. Hun var hans andre kone.


== Biografi ==
Isabella var født i Skottland som datter av Robert Bruce av Annandale, og var dermed søster til kong Robert Bruce (samme navn som sin far). Hennes mor var Marjorie av Carrick, 3. grevinne av Carrick. En annen bror var Edward Bruce, en tid konge av Irland. Hun reiste til Norge sammen med sin far for å bli gift med kong Eirik i Bergen i 1292, etter at hans første kone døde. Hun var for øvrig også skotsk. Isabella var rundt 20 år gammel da hun giftet seg med Eirik. De kun ett barn; Ingeborg Eriksdatter av Norge, født 1297.
Hun ble enke 24 år gammel, da kongen døde i 1299. Hun giftet seg aldri igjen, og levde som enke i 59 år. I og med at de ikke fikk noen sønn, gikk den norske tronen til Eiriks bror Håkon V Magnusson. Enkedronningen bodde i Bergen som fram til sin død i 1358. Hun ser i denne perioden ut til å ha deltatt aktivt i det politiske liv, og hadde et nært forhold til kirken i Bergen. Blant annet ga biskopen henne et hus på Holmen i 1324. Hun deltok i mange offisielle sammenhenger og oppdrag, og har åpenbart hatt innflytelse i byen. Hun dro aldri tilbake til Skottland, men sendte soldater for å kjempe for sin bror Robert Bruce i krigene mot England. Det har vært spekulert i at hun fungerte som megler i konfliktene mellom Orknøyene, Shetlandsøyene og Skottland i 1312. I 1339 benådet kongen en fange etter hennes og biskopens bønner. Hun brevvekslet med sin søster Christina Bruce i Skottland.


== Datteren ==
Det er antatt at Isabella sto bak datteren Ingebjørg Eiriksdatters forlovelse med jarl Jon Magnusson av Orknøyene i 1300. Det ble imidlertid ikke noe ekteskap, fordi han døde. Istedet ble Ingebjørg Eiriksdatter gift med den svenske prins og hertug Valdemar Magnusson i et dobbeltbryllup mellom en svoger og den norske kusinen prinsesse Ingebjørg Håkonsdatter, i Oslo i 1312. Ingebjørg fikk en sønn med Valdemar i 1316, men det fins ikke flere opplysninger om ham. Også Ingebjørg ble enke tidlig, da hertugen døde i fangenskap i 1318. Hun ble værende i Sverige etter dette. Fra 1340 ble hun titulert som hertuginne av Öland. Et dokument fra 1357 viser til at moren Isabella skal arve datteren i Sverige, noe som tyder på at Ingebjørg døde før henne.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Arntzen, Jon Gunnar (red., 2005): «Isabella Bruce» – i: Bergensere i tusen år, s. 54 – Aschehoug, Oslo. ISBN 978-82-573-1652-5.
Nils Petter Thuesen (1991). Norges dronninger gjennom tusen år. Oslo: Tiden Norsk Forlag. s. 50–51. ISBN 82-10034-58-8.
Walter Perceval Yetts

Walter Perceval Yetts (født 1878 i Reading i England, død 1957) var en britisk medisiner og fotosamler, best kjent for sine arbeider innen særlig kinesisk kunsthistorie.


== Verker ==
Catalogue of the Chinese & Corean Bronzes, Sculpture, Jades, Jewellery and Miscellaneous Objects : The George Eumorfopoulos Collection. London: Benn, 1929-1932
Vol. 1 Bronzes: Ritual and other Vessels, Weapons, etc.
Vol. 2 Bronzes: Bells, Drums, Mirrors, etc.
A.C. Moule & W. Perceval Yetts: The Rulers Of China 221 B.C. – A.D. 1949 Chronological Tables Compiled By A. C. Moule. With a Section on the Earlier Dynasties by W. Perceval Yetts. London: Routledge & Kegan Paul 1957 (Yetts tar for seg tiden 2100-249 f.Kr.)


== Referanser ==
Friedrich Alexander Bischoff

Friedrich Alexander Bischoff von Klammstein (født 18. mai 1928, død 14. januar 2009 i Wien) var en østerriksk Østasiakjenner – sinolog, tibetolog og mongolog.


== Biografi ==
Bischoff var professor ved Indiana University i Bloomington og senere, fra 1982 til 1983, professor for kinesiske språk og litteratur ved Universitetet i Hamburg. Etter sin emeritering var han honorarprofessor for mongolsk språk og kulturhistorie ved Universitetet i Wien og underviste der også i klassisk kinesisk.


== Verker ==
Interpreting the Fu: A Study in Chinese Literary Rhetoric. Steiner, Wiesbaden 1976, ISBN 3515023798.
Der Kanjur und seine Kolophone. Bloomington, 1968, ISBN 0911706046.
The Songs of the Orchis Tower. O. Harrassowitz, Wiesbaden 1985, ISBN 344702500X.
Einführung in die chinesische Schriftsprache. Österreichische Akademie der Wissenschaften, Wien 1998.
Djin Ping Meh. Epitome und analytischer Namenindex gemäß der Übersetzung der Brüder Kibat. Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1997, ISBN 3700126417.
San tzu ching explicated. The classical initiation to classic Chinese couplet I to XI. Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 2005, ISBN 3700133979.
«Sex tricks of Chinese fox-fiends», i: Asiatische Forschungen 141.2:1–6, Harrassowitz, Wiesbaden 1959.
«Hsiao Hung's Wheel of Birth and Death», i : Chinese Literature: Essays, Articles, Reviews (CLEAR) 2.2:249–257 (1980).
La Foret des Pinceaux: Etude sur l'Academie du Han-Lin sous la Dynastie des T'ang et Traduction du Han Lin Tche. Bibliotheque de l'Institut des Hautes Etudes Chinoises 17, Paris 1963.
«Chinese concepts of afterlife according to the Djin Ping Meh», i: Sitzungsberichte der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Philosophisch-historische Klasse 713:145–156 (2004).
«Padmasambhava’s Invention of the Phur-bu. Ms. Pelliot tibétain 44», i: Ariane Macdonald (utg.): Études tibétaines dédiées à la mémoire de Marcelle Lalou. Adrien Maisonneuve, Paris 1971, s. 11–28 (med Charles Hartman).
«Der Zauberritus der ucchuṣmā, Tibetisch und Mongolisch (Tanjur-Text)», i: Central Asiatic Journal 7:205–211 (1962).
«Das Zaubersiegel des Cinggis Khan in Gedanke und Wirkung», i: Festschrift zum 60. Geburtstag von Nikolaus Poppe. Asiatische Forschungen 108:38-66 (1989), Harrassowitz, Wiesbaden 1959 (med K. Sagaster).
«Die Wu T'ai Shan Darstellung von 1846», i: E. Steinkellner (utg.): Contributions on Tibetan Language, History and Culture 1:1–16, Motilal Banarsidass, Delhi 1995.
Contribution l'etude des divinites mineures du Bouddhisme tantrique: Ārya-Mahābala-nāma-mahāyāna-sūtra. Tibétain (mss. de Touen-houang) et Chinois. Librairie Orientaliste Paul Geuthner, Paris 1956.
«Jäschke: sa vie at son oeuvre», i: The Journal of the Tibet Society 1:5–10 (1981).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Friedrich Alexander Bischoff i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

Friedrich A. Bischoff (Österreichische Akademie der Wissenschaften)
Anne Archer

Anne Archer (født 24. august 1947 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller. Hun debuterte i filmene The Honkers og Cancel My Reservation fra 1972. I 1978 spilte hun i filmene Paradise Alley og Operasjon Black Tiger. Den siste filmen hun har spilt i per 1. januar 2010 er Ghosts of Girlfriends Past fra 2009.  
Archer fikk sitt gjennombrudd med rollen som den forrådte husmoren og kona til Michael Douglas i thrilleren Fatal Attraction. Filmen ga henne en Oscar-nominasjon for beste kvinnelige birolle. Hun spilte senere legen og kona til CIA-analytikeren Jack Ryan i to filmer som er basert på romanene til Tom Clancy, i filmen Patriotenes spill fra 1992 og 1994-filmen Overhengende fare der hun spilte mot Harrison Ford. I 1993 fikk hun en rolle i filmen Body of Evidence.
Archer er medlem av Scientologikirken. I 2006 grunnla Archer non-profit organisasjonen Artister for menneskerettigheter (Artist for Human Rights) som er en gren av Scientologi-kirken. Artist for Human Rights forfekter like rettigheter for alle mennesker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Anne Archer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anne Archer på Internet Movie Database 
(sv) Anne Archer i Svensk Filmdatabas 
(da) Anne Archer på Filmdatabasen 
(da) Anne Archer på Scope 
(fr) Anne Archer på Allociné 
(en) Anne Archer på AllMovie 
(en) Anne Archer hos Turner Classic Movies 
(en) Anne Archer hos The Movie Database
Heinrich August Jäschke

Heinrich August Jäschke (født 17. mai 1817 i Herrnhut i Tyskland, død 24. september 1883) var en tysk misjonær, lingvist og orientalist.
Heinrich August Jäschke virket fra 1857 til 1868 som misjonær tilknyttet den herrnhutiske brødremenighet, og holdt til i Kyelang (i distriktet Lahaul og Spiti, et område nord i India er det tales en tibetansk dialekt). Han er særlig kjent for sine studier av tibetansk språk. Han sørget for å oversette Bibelen til tibetansk, og engasjerte seg i å oversette og utgi tibetanske tekster.


== Verker i utvalg ==
“Über das Tibetische Lautsystem.” Monatsberichte der königlichen preussichen Akademie der Wissenschaften zu Berlin, 1860. Nachtrag. 257-279.
“Über die östliche Aussprache des Tibetischen im Vergleich zu der früher behandelten Westlichen” Monatsberichte der königlichen preussichen Akademie der Wissenschaften zu Berlin, 1865, 441-454.
Romanized Tibetan and English dictionary. Kyelang in British Lahoul, 1866.
“Ueber die Phonetik der tibetischen Sprache.” Monatsberichte der königlichen preussischen Akademie des Wissenschaften zu Berlin, 1868,148-182.
Handwörterbuch der tibetischen Sprache. Gnadau, Unitätsbuchhandlung, 1871; Nachdruck: Osnabrück, Biblio Verlag, 1971.
Handwörterbuch der tibetischen Sprache, Gnadau 1871-1875 (engl. Übers.: 1881)
Tibetan-English dictionary, London 1882
Tibetan grammar, 2. Aufl., London 1883


== Referanser ==


== Litteratur ==
Literaturbl. f. oriental. Philol., 1, 1883-1884
Friedrich Alexander Bischoff: «Jäschke: sa vie at son oeuvre», i: The Journal of the Tibet Society 1:5–10 (1981).
Jäschke, Heinrich August, in: Meyers Konversationslexikon, 18 (Jahres-Supplement 1890-1891), Verlag des Bibliographischen Instituts, Leipzig & Wien, 4. Auflage, 1885-1892, S. 462
Bray, John: "Heinrich August Jaeschke:Pioneer Tibetan Scholar". The Tibet Journal, vol. 8, no. 1, Dharamsala, 1983, p. 50-55.
Gert A. Zischka, Allgemeines Gelehrten-Lexikon – Biographisches Handwörterbuch zur Geschichte der Wissenschaften, in: Kröners Taschenausgabe, 306, Kröner, Stuttgart 1961, I-VIII & 1-710 S., hier S. 315


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Heinrich August Jäschke i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Takashi Fujisawa

Takashi Fujisawa (japansk: 藤沢隆; født 4. januar 1943 i Yoichi, Hokkaido) er en japansk skihopper og kombinertutøver som konkurrerte på 1960-tallet. Han vant sølv i storbakke i ski-VM 1966 i Oslo. Han ble den første japaner som vant en medalje i et ski-VM.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Takashi Fujisawa – Olympedia 
(en) Takashi Fujisawa – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Takashi Fujisawa – FIS (skihopping)
Agrarsosialisme

Agrarsosialisme er en sosioøkonomisk politisk bevegelse som vil kombinere en agrarsk levemåte med sosialistisk (eller semi-sosialistisk) økonomisk politikk.
Når det blir sammenlignet til det vanlige sosialistiske systemene, som vanligvis er urban/industriell (ofte fokusert på sentralisering og en enkel stat), internasjonalt orientert, og mer progressiv/liberal i forhold til sosial orientering, og mange agrarsosialistiske bevegelser ble ofte mer rurale (med fokus på desentralisering og mindre regjeringer), med mer fokus på det lokale, samt at de var mer tradisjonelle/konservative.
Et moderne eksempel på et agrarisk politisk parti med sosialistiske tendenser er det tidligere Russlands Agrarparti, og det nåværende National Party of Australia.


== Agrarkommunisme ==
Noen former av kommunisme har vært mer agrarske, fokusert mer på landbruk, en industrielle.
For eksempel kan man si at Mao Zedongs syn, at bøndene var den ekte revolusjonære styrken i et moderne samfunn (et viktig aspekt i den Maoistiske teorien), kan beskrives som en agrarsosialistisk filosofi.


== Se også ==
Kollektivisering
Maoisme
Narodnik
Demokratisk Kampuchea


== Kilder ==
Bissett, Jim. Agrarian Socialism in America: Marx, Jefferson, and Jesus in the Oklahoma Countryside, 1904-1920. University of Oklahoma Press, 2002.
Dejene, Alemneh. Peasants, Agrarian Socialism, and Rural Development in Ethiopia. Westview Press, 1987.
Lipset, Seymour. Agrarian Socialism: Cooperative Commonwealth Federation in Saskatchewan : A Study in Political Sociology. University of California Press, 1971.
Wilkison, Kyle G. Yeomen, Sharecroppers and Socialists: Plain Folk Protest in Texas, 1870-1914. Texas A&M University Press, 2008.
Holters korforening

Holters korforening ble stiftet i 1897 av dirigenten og komponisten Iver Holter og ledet av Holter selv til 1920. Blant de etterfølgende dirigenter var Eyvind Alnæs fra 1920 til 1931, Leif Halvorsen fra mai 1931 til 1958, Rolf Karlsen fra 1958 og Arnfinn Øien fra 1960.


== Referanser ==
Norges unioner

Norge ble gradvis samlet til ett rike mellom 800-tallet og 1300-tallet, og unionene nedenfor gjelder derfor ikke alltid hele Norge som vi kjenner det i dag, men deler av landet.

1000–1015 Trønderhøvdinger styrte Norge på vegne av Danskekongen Svein Tjugeskjegg.
1025–1035 Norge under den danske kongen Knut den mektige, Nordsjøveldet.
1217–1349 Norgesveldet. Norge hadde sin storhetstid og hadde Island, Grønland og Færøyene under seg.
1319–1343 Norge i personalunion med Sverige. Kongen var tre år (1319) gamle Magnus.
Den norske Håkon VI giftet seg med den danske prinsessen Margrete i 1363, de fikk sønnen Olav.
1380–1814 Norge og Danmark i union, Olav ble Konge.
1397–1523 Kalmarunionen. Norge med Island og Grønland, Sverige med Finland og Danmark samlet.
1449–1450 Norge og Sverige i union, under svenske kong Karl Knutson.
1513 Sverige ut av Kalmarunionen.
1537 Norge styrt fra København, under Kong Kristian III. Kongen innfører reformasjonen i Danmark-Norge, vi går fra katolsk kristendom til luthersk kristendom. Under det danske styret får Norge dansk skriftspråk, og det  norske riksrådet forsvinner for alltid.
1814-1905 Norge i union med Sverige. Danmark måtte avgi Norge til Sverige etter at Danmark var med og tapte Napoleonskrigene på franske Napoléon Bonapartes side.
1814 Norge får egen grunnlov.


== Kilder ==
Fakta funnet i læreboka Historie for vg2, fra de eldste tider til 1700-tallet, av Ivar Libæk, Øivind Stenersen, Asle Sveen og Svein A. Aastad, og litt på andre sider på wikipedia.
Kang & Kodos

Kang & Kodos er to romvesener fra TV-serien The Simpsons. De er store, grønne og enøyde, i tillegg kommer de fra planeten Rigel VII.
De er som regel kun med i Mal:Treehouse of Horror-episodene. Harry Shearer har stemmen til Kang, mens Dan Castellaneta har stemmen til Kodos.


== Bakgrunn ==
Kang og Kodos er «Rigellianere» fra planeten Rigel VII. De snakker «Rigellian» som tilfeldigvis høres nøyaktig ut som engelsk. De er tilnærmet identiske i utseende, med hjelmer for å puste bår de besøker en annen atmosfære. I de aller fleste opptredener er de antagonistiske mot menneskeheten. Ett unntak er Kang og Kodos sin første opptreden i segmentet «Hungry are the Damned» fra episoden «Treehouse of Horror» fra den andre sesongen, hvor de kidnapper hele Simpson-familien. De mater familien med masse utsøkt mat, om bord på romskipet deres. Men Lisa blir mistenksom overfor intensjonene deres, og anklager Kang og Kodos for å fete dem opp og deretter planlegge å spise hele Simpson-familien. Kang og Kodos benekter denne anklagen, og blir irriterte på dem. Etterpå tar de Simpsons-familien tilbake til jordkloden.
Kang og Kodos har invadert jordkloden ved flere anledninger, med varierende resultater. I 1996 etterlignet de Bill Clinton og Bob Dole, og stilte mot hverandre under det amerikanske president-valget i 1996. Først erklærer amerikanere at de kommer til å stemme på en uavhengig kandidat, men Kang overbeviser amerikanerne om at alternativet er en bortkastet stemme. Som resultat blir Kang innsatt som USAs neste president
I sin andre opptreden bestemte Kang og Kodos seg for å ta over jordkloden, etter at menneskeheten hadde erklært verdensfred - men makt-overtakelsen deres mislyktes til slutt. Kang og Kodos sin religion heter «Quantum Presbyterianisme» selv om Kodos senere påstår å være jødisk. Andre Rigellianere som har dukket opp inkluderer Serak the Preparer, hvis stemme ble gitt av James Earl Jones. En rekke segmenter inkluderer Kang og Kodos som observerer for eksempel zombier som angriper jorden, fra verdensrommet. Romvesenet ler manisk over menneskehetenes problemer, før scenen hopper tilbake fra verdensrommet til Jorden.
I episoden «The Man Who Came to Be Dinner» fra de 26. sesongen, får Simpsons-familien en omvisning på planeten Rigel VII av Kang og Kodos. Men familien blir deretter plassert i en dyrehage, frem til romvesenene skal spise opp Homer Simpson under et årlig ritual. Men det blir snart avslørt at mennesker kan være dødelige for Kang og Kodos, på grunn av menneskers usunne kosthold. Etter at deres dronning dør etter å ha spist menneske-kjøtt, sender Rigellanerne hele Simpsons-familien tilbake til jorden igjen. I en episode av «Treehouse of Horror» kunngjør Marge Smpsons at Kang er den biologiske faren til Simpsons-familiens yngste datter Maggie. Dette var et resultat av et eksperiment, for å avle opp to vidt forskjellige arter.
Liste over fylkesordførere i Finnmark

Liste over fylkesordførere i Finnmark fra fylkeskommuneloven trådte i kraft den 1. januar 1964 til Finnmark og Troms fylker ble slått sammen 1. januar 2020.

Merknader

a.^  Axel Samuelsberg var fylkesordfører fra Henry Karlsens død den 11. oktober 1975 og ut året.
b.^  Oddny Aleksandersen var fungerende fylkesordfører under Helmer Mikkelsens sykepermisjon fra mai 1986 til april 1987.


== Litteratur ==
Bottolfsen, Øystein (1990). Finnmark fylkeskommunes historie 1840-1990. Vadsø: Finnmark fylkeskommune. s. 479. ISBN 82-991380-5-1. 


== Eksterne lenker ==
Finnmark fylkeskommunes offisielle nettsted
Eidslandet

Eidslandet (også kalt Eidsland) er ei bygd i Vaksdal kommune i Hordaland. Den ligger innerst i Eidsfjorden, i de nedre delene av Eksingedalen. Det bor rundt 120 personer på Eidslandet.
Bygda har butikk, barneskole (nedlagt fra høsten 2009), grendehus, kapell og skytebane. 
Elva Ekso, som er rik på laks, sjø- og fjellaure, munner ut i Eidsfjorden ved Eidslandet. Ved bygda ligger også Myster kraftverk, drevet av BKK.
Modalen-Eksingedalen Billag har sitt hovedkontor på Eidslandet.


== Eksterne lenker ==
eidsland.info
mebas.no
Nordøstkorridoren (USA)

Nordøstkorridoren (engelsk: Northeast Corridor eller NEC) er en 735 kilometer lang jernbanelinje fra Boston via Providence, New Haven, New York, Philadelphia og Baltimore til Washington D.C. i USA. I tillegg har linjen forgreninger fra Philadelphia til Harrisburg (Keystonekorridoren), fra New Haven til Hartford og Springfield, fra New York til Albany og flere andre lokaltoglinjer. Det er den mest trafikkerte jernbanestrekningen i USA. I 2009 hadde Acela Express 3,0 millioner passasjerer, mens Northeast Regional – med flere stopp – hadde 6,9 millioner. Nordøstkorridoren, særlig strekningen New York-Washington, er også en av de få jernbanestrekninger i USA hvor intercitytogene med hell har kunnet konkurrere med flyene.
Nordøstkorridoren er en av USAs få elektrifiserte jernbanelinjer.
Intercitytog langs linjen betjenes av Amtrak, inkludert høyhastighetstoget Acela Express. Lokaltog på linjen drives av Maryland Area Rail Commuter, Southeastern Pennsylvania Transportation Authority, New Jersey Transit, Long Island Rail Road, Metro-North Railroad, Shore Line East og Massachusetts Bay Transportation Authority.
A Real Live Dead One

A Real Live Dead One er et konsertalbum fra det britiske heavy metal-bandet Iron Maiden.
Albumet ble utgitt i 1998 og består av konsertopptak fra flere konsertopptredener. Albumet er et samlealbum av albumene A Real Dead One og A Real Live One


== Sporliste ==
Alle spor av Steve Harris, unntatt hvor annet er nevnt.

Disk 1 (Dead One)«The Number of the Beast»
«The Trooper»
«Prowler»
«Transylvania»
«Remember Tomorrow» (Paul Di'Anno, Harris)
«Where Eagles Dare»
«Sanctuary» (Di'Anno, Dave Murray, Harris)
«Running Free» (Di'Anno, Harris)
«Run to the Hills»
«2 Minutes to Midnight» (Bruce Dickinson, Adrian Smith)
«Iron Maiden»
«Hallowed Be Thy Name»Disk 2 (Live One)«Be Quick or Be Dead» (Bruce Dickinson, Janick Gers)
«From Here to Eternity»
«Can I Play with Madness» (Dickinson, Adrian Smith, Harris)
«Wasting Love» (Dickinson, Gers)
«Tailgunner» (Dickinson, Harris)
«The Evil That Men Do» (Dickinson, Smith, Harris)
«Afraid to Shoot Strangers»
«Bring Your Daughter...to the Slaughter» (Dickinson)
«Heaven Can Wait»
«The Clairvoyant»
«Fear of the Dark»


== Personell ==
Bruce Dickinson – vokal
Dave Murray – gitar
Janick Gers – gitar
Steve Harris – bass
Nicko McBrain – trommer
Michael Kenney – keyboard


== Eksterne lenker ==
(en) A Real Live Dead One på MusicBrainz 
(en) A Real Live Dead One på Spotify 
(en) A Real Live Dead One på AllMusic
Eva Glawischnig-Piesczek

Eva Glawischnig-Piesczek (født 28. februar 1969 i Villach) er en østerriksk politiker (GRÜNE). Hun var representant i Nasjonalrådet for Wien fra 1999 til 2017, og var fra 2008 til 2017 også partiets føderale talskvinne.
Glawischnig-Piesczek er utdannet jurist fra Karl-Franzens-Universität Graz, og tok doktorgraden i 1998. Før hun gikk inn i politikken arbeidet hun som juridisk rådgiver for den østerrikske organisasjonen Global 2000.
Glawischnig-Piesczek er gift med sportskommentatoren Volker Piesczek.


== Referanser ==
Josef Pröll

Josef Pröll (født 14. september 1968 i Stockerau) er en østerriksk politiker (ÖVP). Han fra 2008 til 2011 landets visekansler og finansminister.
Pröll er utdannet landbruksøkonom fra Universität für Bodenkultur Wien, og har hatt høye verv i det østerrikske bondelaget. I perioden 2003–2008 var han Østerrikes landbruksminister. Etter valget i 2008 overtok han som konservativ partileder etter Wilhelm Molterer.
Han er nevø av politikeren Erwin Pröll.


== Referanser ==
Heinz-Christian Strache

Heinz-Christian Strache (født 12. juni 1969 i Wien) er en tidligere østerriksk politiker (FPÖ). Han ble i 2006 valgt til Nasjonalrådet, og var fra 2005 til 2019 leder i FPÖ. Strache var fra 2017 til 2019 visekansler i Østerrike. Han trakk seg fra vervene som partileder etter offentliggjøring av et hemmelig videoopptak, der han lover bort statlige kontrakter mot partistøtte. Opptaket var en felle. I oktober 2019 trakk han seg fra all politikk. Strache ble i august 2021 dømt av Landesgericht i Wien til 15 måneders betinget fengsel for korrupsjon i den såkalte Ibiza-affæren.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hans familie måtte forlate Sudetenland etter andre verdenskrig. Han mistet sin far i en alder av tre år og vokste opp hos sin mor, i enkle forhold i Wien.Strache er utdannet tanntekniker. Før han gikk inn i rikspolitikken var han aktiv i lokal- og delstatspolitikken i Wien.


=== Politiske posisjoner ===
Hans politiske kampsaker var flykting- og innvandringspolitikk, spesielt asyl-spørsmål. Han var en uttalt EU-motstander og kritisk til det han mente var en økende islamsk innflytelse i Europa. Strache gikk imot adopsjonsrett for homoseksuelle.


=== Ibiza-affæren ===
Strache trakk seg i 2019 fra vervene som visekansler og partileder, etter offentliggjøringen av en hemmelig opptatt video på Ibiza fra 2017 (Ibiza-affæren). I opptaket tilbød han statlige kontakter til en utenlandsk kvinne som oppga å være en velstående, mulig sponsor til partiet. Hun opplyste å være niesen til en russisk oligark, men det hele var en falsk forestilling.
Samtalen mellom Strache og kvinnen dreide seg blant annet om skjulte valgkampdonasjoner til FPÖ, overtakelse av avisen Kronen Zeitung, og mulighetene til å endre redaksjonen til fordel for FPÖ. De snakket om en mulig endring av det østerrikske mediesystemet i retning av ønskene til Ungarns statsminiser Viktor Orban og mulighetene for å få partidonasjoner uten å involvere Rechnungshof, Østerrikes riksrevisjon. Alt dette skulle skje mot mulige gjenytelser fra FPÖ i form av statlige oppdrag, dersom partiet vant valget i 2017.Opptaket var en felle, laget av (i mai 2019) ukjente personer. Strache antydet selv at satirikeren Jan Böhmermann sto bak den hemmelige filmingen.Saken ble offentliggjort av Der Spiegel og Süddeutsche Zeitung, 17. mai 2019. Han ble i 2021 dømt til 15 måneders betinget fengsel av en domstol i Wien, Wiener Landesgericht. Landesgericht er den andre av fire nivåer i Østerrikes rettssystem, men den første instans i alvorlige straffesaker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heinz-Christian Strache – kategori av bilder, video eller lyd på Commons