jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dynekilgata (Oslo)

Dynekilgata er ei gate på Rosenhoff i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Rosenhoffgata og nordøstover og ender i en snuplass inntil Trondheimsveien. Gata har navn etter Dynekilen, der Tordenskiold vant et sjøslag i 1716.
Nr 10 er tidligere Rosenhof skole, siden Oslo Voksenopplæring Rosenhof, med voksenopplæring for flyktninger og asylsøkere (1914–17; arkitekt Balthazar Lange). Rektorboligen er tatt i bruk som barnehage. Nr 20 er Lilleborg sykehjem. 
For øvrig består bebyggelsen av en barnehage og boligblokker av ulik alder og høyde. Nr 7 og 9 er en del av Borettlaget Rosenhof kvartal 1 (oppført 1914–18; arkitekter Christian Morgenstierne og Arne Eide). Nr 15 er ei ti-etasjers blokk fra 1967. Den har 160 leiligheter og er bygd for Ensliges Landsforbunds Boligbyggelag (Elbo). 


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Dynekilgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 143. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (D)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Roger François

Roger François (født 9. oktober 1900 død 16. februar 1949)  var en fransk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam. 
François ble olympisk mester i vektløfting under OL 1924 i Paris. Han vant den tredje letteste klassen, mellomvekt opp til 75,0 kg som ble avviklet 29. juli 1928. Det var totalt fem vektklasser, samme som under de to foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen og Paris. François løftet sammenlagt 335,0 kilo, 2,5 kilo mer enn sølvvinneren Carlo Galimberti fra Italia. Det var 23 utøvere fra 15 nasjoner i mellomvektklassen. 


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam -  Gull i vektløfting, mellomvekt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roger François – Olympedia 
(en) Roger François – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Christian Birch-Reichenwald

Christian Birch-Reichenwald (født 4. januar 1814 på Blaker skanse, død 8. juli 1891 i Kristiania) var en norsk politiker, sønn av Paul Hansen Birch.Han ble 18 år gammel leder for Det Norske Studentersamfund. Blant hans venner i studietiden var Johan Sebastian Welhaven, Anton Martin Schweigaard og Bernhard Dunker. Han giftet seg med Peter Motzfeldts datter og var far til Peter Birch-Reichenwald.  
Etter endt utdannelse begynte han å jobbe i Kirkedepartementet, der han ble ekspedisjonssjef. Senere hadde han en lang rekke embeter, blant annet som ordfører i Christiania, amtmann i Smaalenene, stortingsrepresentant, statsråd 1858-61 og sorenskriver 1869-89.

Han var en god venn av kong Karl IV, og ettersom kongen rådførte seg med ham før avgjørelser ble tatt i regjeringen var han de facto regjeringssjef i tre år.
Dette endret seg da han gikk imot kongen i en konflikt om Norges rettigheter, og forlot regjeringen i protest mot kongens avgjørelse.


== Utmerkelser ==
Birch-Reichenwald mottok storkorset av St. Olavs Orden i 1860 og fikk storkorset av den svenske Nordstjerneordenen i 1864.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fredrik Peter Brandt: «Statsraad Birch-Reichenwald», i Morgenbladet 24. januar, 2. februar og 14. februar 1861
Jens Arup Seip: Et regime foran undergangen. Oslo: Johan Grundt Tanum, 1945
Fredrik Stang: Stattholdersak og unionsstrid 1856–1862. Oslo: Aschehoug, 1943


== Eksterne lenker ==
(no) Christian Birch-Reichenwald hos Norsk senter for forskningsdata
Torvløysa

Torvløysa er et fjell i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 850 meter over havet.

Torvløysa ligger i bygden Fjord (Dalsbygda) mellom Storvatnet i fjelldalen Dyrdalen og Herdalssætra. Toppunktet ligger på en flat kuppel med bratte sider mot Kupebreen i sør, Fursetdalsbreen i nordøst og Storvatnet i vest. Mot nord og øst er terrenget slakkere. Fra Dalsvika utanfor Norddalen og fra nordsiden av Norddalsfjorden ser fjellet ut som en mektig koloss høyere enn fjellene rundt seg, med breer foran og ofte en snekrone på toppen. Toppområdet er dekket av til dels store steinblokker. Vanligvis blir det snøfritt i løpet av juni måned.
Torvløysa er et mye brukt turmål både til fots og på ski. Før det kom bilvei til Rellingsætra, var det vanlig å gå fra fremste gården i bygda. Derifra er det over 1 700 høydemeter til topps. I dag går turen like ofte via Dyrdalen som Herdalen. I begge tilfellene har en mer enn 1300 høydemeter å tilbakelegge før man når toppunktet.
På Torvløysa er det påvist soter i opptil 1 640 moh. og mindre enn en kilometer fra toppen. Disse sotene, brukt av jegere under reinsjakt, kan være 7-8 000 år gamle. Trolig var en navnløs reinsjeger den første som stod på toppen. Den eldste skriftlige kilden angående bestigning av Torvløysa finnes i observasjonsboken til Fredrik Sejersted. 17. august 1866 foretok han sine målinger for Norges geografiske oppmåling. 


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ivar Grønningsæter: Torvløysa i Årbok for Sunnmøre 2006
Andacollo

Andacollo er en by i Coquimbo-regionen i Chile. Byen ligger i fjellene i Det lille nord (El Norte Chico) i Chile. Andacollo ble grunnlagt i 1891. Det finnes en betydelig kopper- og gullgruveindustri i byen.


== Galleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Andacollo, Chile – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Strømstadgata (Oslo)

Strømstadgata er ei lita gate på Rosenhoff i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går et kvartal fra Dynekilgata til Vågebyveien.
På østsida ligger tidligere Rosenhof skole (Dynekilgata 10, nå voksenopplæringssenter for innvandrere). På vestsida ligger fem tre-etasjers leiegårder, som er en del av borettslaget Rosenhoff kvartal 3 (1922–25).
Gata har navn etter den svenske byen Strömstad.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Strømstadgata». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 419. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.
Sayed Nosseir

El Sayed Mohammed Nosseir (født 31. august 1905, død 28. november 1977) var en egyptisk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam. 
Nosseir ble olympisk mester i vektløfting under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han vant den nest tyngste klassen, lett tungvekt opp til 82,5 kg som ble avviklet 29. juli 1928. Han ble dermed Egypts første olympiske gullmedaljevinnere. Det var totalt fem vektklasser, samme som under de to foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen og Paris. Nosseir løftet sammenlagt 355,0 kilo, ny verdensrekord og 2,5 kilo mer enn sølvvinneren. Det var femten utøvere fra ti nasjoner som konkurrerte i klassen lett tungvekt. 


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam -  Gull i vektløfting, lett tungvekt  Egypt


== Eksterne lenker ==
(en) Sayed Nosseir – Olympics.com 
(en) Sayed Nosseir – Olympic.org 
(en) Sayed Nosseir – Olympedia 
(en) Sayed Nosseir – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Veidmannsfjorden

Veidmannsfjorden er en fjord i Senja kommune i Troms og Finnmark. Fjorden strekker seg 3,5 kilometer østover til Veidmannsbotn. Den har innløp på sørsida mellom Varden i vest og Stonga i øst. Bygda Kaldfarnes ligger på nordvestsida av fjorden og bygda Medby ligger innerst og litt utover nordsida av fjorden. På sørsida ligger bygda Veidmannen og Veidmannsfjellet (508 moh).Fv232 går langs nordsida av fjorden. 


== Referanser ==
Paihuano

Paihuano eller Paiguano er en chilensk kommune grunnlagt 22. desember 1881. Kommunen har et areal på 1494,7 km² og en befolkning på 4168 innbyggere (2002). Kommunen ligger i Elqui-dalen cirka 970 meter over havet. Paihuano består av åtte distrikter Paihuano, La Quebrada, La Bajada, Quebrada de Pinto, Monte Grande, Alcohuaz, Pisco Elqui og Jarillas.


== Eksterne lenker ==
Paihuano kommune
Turismo Valle del Elqui
Vågebyveien (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Vågebyveien.Vågebyveien er ei lita gate på Rosenhoff i bydel Grünerløkka i Oslo. Den dekker et kvartal mellom Rosenhoffgata og Strømstadgata.
På østsida ligger fire tre-etasjers leiegårder, som er en del av borettslaget Rosenhoff kvartal 3 (1922–25). På vestsida ligger et lite parkområde ut mot Mailundveien.
Vågebyveien har navn etter Vågeby, som på midten av 1800-tallet var en betegnelse på Rodeløkka. Betegnelsen kommer av at Hans Olsen, som eide store deler av området, var fra Vågå.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Vågebyveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 627. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Vågebyveien

Vågebyveien finnes flere steder:

Vågebyveien (Oslo), en gate på Rosenhoff i bydel Grünerløkka i Oslo.
Vågebyveien (Bærum), en vei på Slependen i Bærum.
Josef Straßberger

Josef Straßberger (født 20. august 1894 i Kolbermoor, død 10. oktober 1950 i München) var en tysk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.
Straßberger ble olympisk mester i vektløfting under OL 1928 i Amsterdam. Han vant den tyngste klassen, tungvekt over 82,5 kg som ble avviklet 29. juli 1928. Det var totalt fem vektklasser, samme som under de to foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen og Paris. Straßberger løftet sammenlagt 372,5 kilo,12,5 kilo mer enn sølvvinneren. Det var 17 utøvere fra 11 nasjoner som konkurrerte i tungvektklassen. Fire år senere, under OL 1932 i Los Angeles kom han på tredjeplass i vektløfting tungvekt.


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam –  Gull i vektløfting, tungvekt
1932  Los Angeles –  Bronse i vektløfting, tungvekt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Josef Straßberger – Olympedia 
(en) Josef Straßberger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Josef Straßberger – databaseOlympics.com (arkivert)
Jonathan Riley-Smith

Jonathan Simon Christopher Riley-Smith (født 27. juni 1938 i Harrogate, død 13. september 2016) var en britisk historiker som spesialiserte seg på korstogene. Han var professor i kirkehistorie ved University of Cambridge. Han var «fellow» ved Emmanuel College. Han utdannet seg ved Eton College og Trinity College i Cambridge.
I løpet av sin karriere underviste han ved University of St Andrews, Queens' College i Cambridge og Royal Holloway College i London i tillegg til Trinity College.


== Bøker ==
The Knights of St John in Jerusalem and Cyprus, c.1050-1310, London, Macmillan, 1967 nytrykk 2002
Ayyubids, Mamlukes and Crusaders. Selections from the Tarikh al-Duwal wa'l Muluk of Ibn al-Furat, med Ursula og Malcolm C. Lyons, 2 bind, Cambridge, Heffer, 1971
The Feudal Nobility and the Kingdom of Jerusalem, 1174-1277, London, Macmillan, 1973 nytrykk 2002
What were the crusades?, London, Macmillan, 1977 2. utgave 1992 3. utgave Basingstoke, Palgrave, 2002
The Crusades: Idea and Reality, 1095-1274, med Louise Riley-Smith, London, Edward Arnold, 1981
The First Crusade and the Idea of Crusading, London og Philadelphia, Athlone/ University of Pennsylvania Press, 1986, paperback US 1990, UK 1993
The Crusades: A Short History, London og New Haven, Athlone/ Yale University Press, 1987, også i paperback, oversatt til fransk, italiensk og polsk
The Atlas of the Crusades, (redaktør), London og New York, Times Books/ Facts on File, 1991, oversatt til tysk og fransk
The Oxford Illustrated History of the Crusades (redaktør),  Oxford,Oxford University Press, 1995, paperback 1997, gitt ut på ny som The Oxford History of the Crusades, paperback, 1999, oversatt til russisk, tysk og polsk
Cyprus and the Crusades (redaktør, med Nicholas Coureas), Nicosia, Society for the Study of the Crusades and the Latin East and Cyprus Research Centre, 1995
Montjoie. Studies in Crusade History in Honour of Hans Eberhard Mayer, (redaktør, med Benjamin Z. Kedar og Rudolf Hiestand), Aldershot, Variorum, 1997
The First Crusaders, 1095-1131, Cambridge, Cambridge University Press, 1997, paperback 1998, 2000
Hospitallers. The History of the Order of St John, London, The Hambledon Press, 1999, også i paperback
Al seguito delle Crociate Rome (Di Renzo: Dialoghi Uomo e Societΰ), 2000
Dei gesta per Francos. Etudes sur les croisades dιdiιes ΰ Jean Richard (redaktør, med M.Balard og B.Z.Kedar), Aldershot (Ashgate), 2001


== Referanser ==
Tufjorden (Nordkapp)

Tufjorden (nordsamisk: Irevuotna) er en fjord på nordvestsiden av Magerøya i Nordkapp kommune i Finnmark. Den ligger på sørsiden av halvøyen der selve Nordkapp og Knivskjellodden ligger. Fjorden har innløp mellom Likholmen i nord og Lysøynæringen i sør og strekker seg tolv kilometer sørøstover til fiskeværet Tufjorden i enden av fjorden.Like øst for Lysøynæringen ligger den lille fjordarmen Gampollen. Litt lenger øst strekker Risfjorden seg sørøstover. Fjorden er 129 meter på det dypeste, like nord for Risfjorden.
I dag er det bare hyttebebyggelse i Tufjord, men før 2. verdenskrig var det mange fastboende familier etablert. På slutten av 1800-tallet ble det drevet hvalkokeri i Tufjord.


== Referanser ==
Hermann Hänggi

Hermann Hänggi (født 15. oktober 1894 død 21. november 1978) var en sveitsisk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Hänggi ble olympisk mester i turn to ganger under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han vant den individuelle konkurransen i bøylehest. Han var også med på det sveitsiske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp med 1718,625 poeng foran Tsjekkoslovakia med 1712,250. De andre turnerne på laget var Hans Grieder, August Güttinger, Eugen Mack, Georges Miez, Otto Pfister, Eduard Steinemann og Melchior Wezel. I den individuelle konkurransen i mangekamp kom han på andre plas bak landsmannen Georges Miez og i skranke fikk han en bronsemedalje.I VM-sammenheng har han ett gull; i lagkonkurransen under VM i Budapest i 1934.


== VM- og OL-medaljer ==
OL 1928  Amsterdam -  Gull i turn, bøylehest
OL 1928  Amsterdam -  Gull i turn, mangekamp lagkonkurranse
OL 1928  Amsterdam -  Sølv i turn, mangekamp
OL 1928  Amsterdam -  Bronse i turn, skranke
VM 1934  Budapest -  Gull i lagkonkurranse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hermann Hänggi – Olympedia 
(en) Hermann Hänggi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hermann Hänggi – databaseOlympics.com (arkivert)
Paul Gerhardt Birkeland

Paul Gerhardt Birkeland (født 18. desember 1918 i Kvås, død 21. oktober 2008) i Kvås, var en norsk teolog, kjent som prosten i Lyngdal. Han ble cand.theol. på Menighetsfakultetet i 1957 og var deretter vikarprest i Agder bispedømme til 1970, da han ble residerende kapellan i Kvinesdal. Fra 1979 til 1986 var han prost i Flekkefjord, deretter avsluttet han sin prestetjeneste i Lyngdal og bosatte seg der som pensjonist.Før bryllupet til kronprins Haakon og Mette-Marit Tjessem Høiby i 2001 kom Birkeland i fokus da han i et intervju med Lindesnes Avis uttalte at «det rett og slett er sørgelig at kronprinsen har funnet seg ei jente av så lav status».I sin pensjonisttilværelse utfoldet han stor aktivitet, han skrev blant annet en Lyngdalssang, og i 2005 fikk han en gate oppkalt etter seg: Prost Birkelands gate. Birkeland drev også med bier. Det førte til at han skrev en barnebok om emnet.


== Rojalist ==
Birkeland var mest kjent som rojalist, han fikk reist en statue av Olav den hellige utenfor Lyngdal kirke. Den skulle være et minne om helgenkongens besøk på Sælør i 1028. Statuen ble avduket av kong Olav V i 1983. Birkeland ivret også for at det skulle bli reist en statue av kong Olav V i Kristiansand, den ble avduket av kong Harald i 1997. Og samme dag som Lyngdal kulturhus ble åpnet, 10. mai 2004, avduket prinsesse Astrid en byste av kong Olav utenfor rådhuset i Lyngdal.


== Bibliografi ==
BIEFAMILIEN  Et sant eventyr om bier  – for barn  Biografisk tillegg. Setesdalsforlaget ISBN 82-92441-19-0


== Referanser ==
Risfjorden (Tufjorden)

Risfjorden (nordsamisk: Rissevuotna) er en fjordarm av Tufjorden på Magerøya i Nordkapp kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Risfjordskjeret i vest og Litlekneet i øst og strekker seg 1,9 kilometer sørover til det veiløse fiskeværet Risøyfjorden i enden av fjorden.Risøyfjorden er 45 meter på det dypeste, helt ytterst i fjorden. 
Det er ingen andre bosetninger ved fjorden bortsett fra Risøyfjorden helt innerst.


== Referanser ==
Dino Jelusić

Dino Jelusić (født 4. juni 1992) er en ung kroatisk sanger, musiker og låtskriver. Han er mest kjent for seieren under den første Junior Eurovision Song Contest i 2003 som foregikk i København den 15. november 2003.
Han er født i Požega, Slovenia den 4. juni 1992 og bor i dag i Zagreb med sine foreldre, søster og bror. Under Melodi Grand Prix Junior sang han «Ti si moja prva ljubav» (= «Du er min første kjærlighet») som fikk totalt 134 poeng. Den engelske versjonen fikk tittelen «You Are My One and Only».


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dino Jelusić – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dino Jelusić på Internet Movie Database 
(en) Dino Jelusić på Discogs 
(en) Dino Jelusić på MusicBrainz 
(en) Dino Jelusić på Encyclopaedia Metallum 
Dino Jelusić på Twitter 
Dino Jelusić på Facebook 
Dino Jelusić på YouTube
Russepollen

Russepollen er en fjord på Magerøya i Nordkapp kommune i Finnmark. Den ligger like øst for Gjesvær. Fjorden har innløp mellom Bukkholmen i vest og Lysøynæringen i øst og strekker seg 2,5 kilometer sørover til enden av fjorden. I tillegg til Bukkholmen grenser fjorden til Melkøya og Store Nordøya på vestsida.Russepollen er 35 meter på det dypeste, om lag midtfjords. 
Det er ingen bosetninger ved fjorden. 


== Referanser ==
Lyngpollen

Lyngpollen er en fjord på vestsiden av Magerøya i Nordkapp kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Trollklubben i nord og Daudmanneset i sør og strekker seg 2,5 kilometer østover til Austerbotn i enden av fjorden.Fjorden er 41 meter på det dypeste, helt ytterst i fjorden. Den innerste delen av fjorden er grunn og smal, omtrent 75 til 150 meter bred. 
Det er ingen bosetninger ved fjorden. 


== Referanser ==
Vannfjorden

Vannfjorden (også skrevet Vassfjorden, nordsamisk: Váttavuotna) er en fjord på sørvestsiden av Magerøya i Nordkapp kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Vannfjordnæringen i nord og Straumsnæringen i sør og strekker seg 7,5 kilometer nordøstover til Austerbotn i enden av fjorden.Fjorden har flere små bukter langs fjordsidene. I den indre delen finner en Kobbholet, Vesterbotn, Austerbotn og Svarthola.
Fjorden er 163 meter på det dypeste, om lag midtfjords helt ytterst.
Det er ingen bosetninger ved fjorden.


== Referanser ==
Veslsvulten

Veslsvulten (også skrevet Veslesvulten) er et fjell på grensen mellom Folldal og  Sel kommuner i Innlandet. Høyden er 1 579 meter over havet, og det er det 25. høyeste fjellet i Hedmark med en primærfaktor på minst 50 meter.


== Referanser ==
«Le Griffon»

«Le Griffon», (bygget av René-Robert Cavelier, Sieur de La Salle), er regnet som den første store seilskuten på den øvre delen av De store sjøer i Nord-Amerika. Skipet ble sjøsatt i Cayuga Creek som en førtifem tonns bark med fem til sju kanoner. Den var 60 fot lang. Med La Salle på turen var fader Louis Hennepin. På sin jomfruseilas som startet 7. august 1679, seilte den over Eriesjøen, Huronsjøen og Michigansjøen med et mannskap på 34. La Salle gikk på land 18. september 1679, og sendte skipet tilbake mot Niagara. På ferden tilbake fra Green Bay, Wisconsin forliste skipet med mannskapet på 6, og en last med pels.
Flere skipsvrak av gamle seilskuter har blitt antatt å være «Le Griffon», men bortsett fra de som viste seg å være andre skip, har det ikke vært mulig å identifisere skipet. Et mulig vrak ligger ved den vestre delen av Manitoulinøya i Huronsjøen, et annet ligger ved Escanaba, Michigan. «Le Griffon» var det andre av en serie av tusenvis av skip som har forlist på De store sjøer (det første var en annen skute bygd av La Salle kalt «Frontenac», en 10 tonns bark eller brigantin som forliste i Ontariosjøen 8. januar 1679.)
Le Griffon kan ha blitt funnet i senere tid av Great Lakes Exploration Group.


== Litteratur ==
Kohl, Cris (2004). Shipwreck Tales of the Great Lakes. West Chicago: Seawolf Communications, Inc. ISBN 0-9679976-7-4. 


== Eksterne lenker ==
The Search for the Elusive Griffon Arkivert 19. august 2008 hos Wayback Machine.
https://web.archive.org/web/20070312104852/http://www.halinet.on.ca/GreatLakes/Documents/HGL/default.asp?ID=c007
Gjermundstadfossen

Gjermundstadfossen er en foss i Gaular, Sogn og Fjordane. Den ligger i Eldalsdalføret, ca. 8 km fra Eldalsosen. Fossen er delvis synlig fra riksvei 13 som ligger på nordsiden av elven. Fossestien går nær fossen på sørsiden.
Navnet kommer av fossens beliggenhet på gården Gjermundstad.
Fossen er del av det vernede Gaularvassdraget.
Mangroveskink

Mangroveskink er en skink, som ofte svømmer ofte i saltvann, og som lever både i mangroveskoger, og på klippestrender. Den eter krabber og insekter, og er utbredt fra Malakkahalvøya nord til de japanske Ryukyuøyene, sør til Queensland i Australia, og øst til Vanuatu.


== Eksterne lenker ==
(en) mangroveskink i Encyclopedia of Life 
(en) mangroveskink i Global Biodiversity Information Facility 
(en) mangroveskink hos Reptile Database 
(en) mangroveskink hos ITIS 
(en) mangroveskink hos NCBI 
(en) Kategori:Emoia atrocostata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Emoia atrocostata – detaljert informasjon på Wikispecies Lizards of Southeast Asia: Mangrove Skink – Emoia atrocostata
Pacific Biodiversity Infomation Forum - Emoia atrocostata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Sungei Buloh Nature Park – Mangrove Skink
wildlifeimages.com.au - Littoral Whiptail Skink
Pengepolitisk rapport

Pengepolitisk rapport er en økonomisk rapport som utgis fire ganger i året (mars, juni, september, og desember) av hovedstyret i Norges Bank. Den publiseres som regel i mars, juni og oktober/november og inneholder bankens pengepolitiske dyptgående og predikerende analyse av ulike aktuelle markedsforhold og en medfølgende strategi for sentralbanken. Strategien, samt en rekke alternative strategier som tas i bruk ved uventede utviklingstrekk i norsk og internasjonal økonomi, gjelder frem til neste pengepolitiske rapport kommer ut.
Rapporten presenteres alltid i forbindelse med det av bankens ordinære rentemøter som foreligger etter endt kvartal, da ved en kringkastet presentasjon av sentralbanksjefen, og rapporten trykkes også i hefteform innen tre dager etter publiseringen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Bank – Pengepolitisk rapport
Pakur (distrikt)

Pakur (hindi: पाकुड़ जिला) er et distrikt i den indiske delstaten Jharkhand. Distriktets hovedstad er Pakur. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 899 200 innbyggere i distriktet, mot 701 664 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 7,50 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 19,50 % i 2011 mot 20,52 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 965 i 2011 mot 964 i 2001. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Dumka (distrikt)

Dumka (hindi: दुमका जिला) er et distrikt i den indiske delstaten Jharkhand. Distriktets hovedstad er Dumka. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 1 321 096 innbyggere i distriktet, mot 1 106 521 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 6,82 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 16,12 % i 2011 mot 18,01 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 957 i 2011 mot 975 i 2001. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dumka district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dhanbad (distrikt)

Dhanbad (hindi: धनबाद जिला) er et distrikt i den indiske delstaten Jharkhand. Distriktets hovedstad er Dhanbad. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 2 682 662 innbyggere i distriktet, mot 2 397 102 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 58,13 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 13,70 % i 2011 mot 16,03 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 917 i 2011 mot 951 i 2001. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dhanbad district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons