jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bigsbymedaljen

Bigsbymedaljen, Bigsby Medal, er en medalje som er delt ut siden 1877 av Geological Society of London. Prisen ble innstiftet av den britiske geologen John Jeremiah Bigsby (1792–1881). Den deles ut for framstående innsats vedrørende den amerikanske kontinentets geologi og mottageren må være under 45 år.
Medaljen, som avbilder en fossil pigghud, ble fra begynnelsen delt ut annen hvert år, men fra 2005 har blitt delt ut årlig. I 1965 ble den delt ut til to personer.


== Mottakere av Bigsbymedaljen ==
2011 – Alexander Densmore
2010 – Sara Russell
2009 – Christian Turney
2008 – Christopher Ballentine
2007 – Philip Donoghue
2006 – Jonathan Lloyd
2005 – Jonathan Blundy
2003 – Paul Nicholas Pearson
2001 – Nicholas Jeremiah White
1999 – Ali Mehmet Celal Sengor
1997 – James Anthony Jackson
1995 – Andrew Benjamin Smith
1993 – Julian Anthony Pearce
1991 – Robert Stephen White
1989 – Trevor Elliott
1987 – Nick Kuznir
1985 – Stephen Sparks
1983 – Robert Keith O'Nions
1981 – Alan Gilbert Smith
1979 – Ernest Ronald Oxburgh
1977 – Brian Frederick Windley
1975 – Drummond Hoyle Matthews
1973 – John Graham Ramsay
1971 – Frederick John Vine
1969 – Richard Gilbert West 
1967 – Frank Harold Trevor Rhodes
1965 – John Sutton og Janet Vida Watson
1963 – Wallace Spencer Pitcher
1961 – Alwyn Williams
1959 – Basil Charles King
1957 – Harry Blackmore Whittington
1955 – Percy Edward Kent
1953 – Kingsley Charles Dunham
1951 – Edwin Sherbon Hills
1949 – William Quarrier Kennedy
1947 – George Hoole Mitchell
1945 – Lawrence Rickard Wager
1943 – George Martin Lees
1941 – Cyril James Stubblefield
1939 – Arthur Elijah Trueman
1937 – Cecil Edgar Tilley
1935 – Herbert Harold Reading
1933 – Edward James Wayland
1931 – Norman Levi Bowen
1929 – Percy George Hamnall Boswell
1927 – Bernard Smith
1925 – Cyril Workman Knight
1923 – Edward Battersby Bailey
1921 – Lewis Leigh Fermor
1919 – Douglas Mawson
1917 – Robert George Carruthers
1915 – Henry Hubert Hayden
1913 – Thomas Henry Holland
1911 – Othenio Abel
1909 – John Smith Flett
1907 – Arthur William Rogers
1905 – John Walter Gregory
1903 – Henri-Marc Ami
1901 – George William Lamplugh
1899 – Edgeworth David
1897 – Clement Reid
1895 – Charles Doolittle Walcott
1893 – William Johnson Sollas
1891 – George Mercer Dawson
1889 – Jethro Justinian Harris Teall
1887 – Charles Lapworth
1885 – Alphonse Renard
1883 – Henry Hicks
1881 – Charles Barrois
1879 – Edward Drinker Cope
1877 – Othniel Charles Marsh


== Eksterne lenker ==
Geological Society – Bigsby Medal
Bilde av medaljen
Ericrocidini

Ericrocidini er en gruppe av vepser som hører til familien Apidae. De er en gruppe av gjøkbier, som legger sine egg i andre biers reir. Det er kjent 39 arter fordelt på ni slekter fra Sør-Amerika og det sørligste Nord-Amerika.


== Levevis ==
Ericrocidini er kleptoparasitter (gjøkbier) som legger sine egg i andre biers reir, larvene lever så på pollen og nektar som vertsbien hadde samlet til sine larver.
Artene i slekten Ericrocis snylter på solitære bier i slekten Centris (Centridini).


== Systematisk inndeling ==

ordenen vepser, (Hymenoptera)
gruppen stilkvepser, Apocrita
gruppen broddvepser, Aculeata
overfamilien Apoidea
familien Apidae
gruppen Apinae
gruppen Ericrocidini
Acanthopus Klug, 1807 – to arter
Aglaomelissa duckei (Friese, 1906)
Ctenioschelus Romand, 1840 – to arter
Epiclopus Spinola, 1851 – tre arter
Ericrocis Cresson, 1887 – to arter
Hopliphora Lepeletier, 1841 – seks arter
Mesocheira bicolor (Fabricius, 1804)
Mesonychium Lepeletier & Serville, 1825 – 7 arter
Mesoplia Lepeletier, 1841 – 15 arter


== Eksterne lenker ==
(en) Ericrocidini hos ITIS 
(en) Ericrocidini hos NCBI 
(en) Kategori:Ericrocidini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ericrocidini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som er interessert i insekter.
Lars Eirik Asbjørnsen

Lars Eirik Asbjørnsen er forlegger for firmaet Asbjørnsens Forlag. Han har jobbet lenge i forlagsbransjen og var blant annet med å etablere Fritt forlag. Asbjørnsen har tidligere drevet med markedsføring, og har også vært engasjert i Pantagruel, Piratforlaget og Orion Forlag. 


== Referanser ==
Herschel-teleskopet

Herschel-teleskopet (engelsk: Herschel Space Observatory) er et romteleskop som 29. april 2013 sluttet å gjøre observasjoner.
Teleskopet gjorde observasjoner i det infrarøde spekteret fra det andre Lagrange-punktet mellom jorden og solen. Teleskopet er utviklet av ESA, og ble skutt opp 14. mai 2009 sammen med Planckteleskopet på en Ariane V-rakett fra Kourou i Fransk Guyana.Teleskopet har et hovedspeil på 3,5 meter og en masse på 3400 kg, og har fått navn etter den tyskfødte britiske astronomen William Herschel. Hensikten med prosjektet er blant andre å studere formasjonen av galakser og utviklingen av stjerner, samt undersøke den kjemiske sammensetningen av atmosfæren og overflaten på kometer, planeter og satellitter i verdensrommet.


== Se også ==
Infrarød stråling
William Herschel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
ESAs side om Herschelteleskopet
Qingyang (Chengdu)

Qingyang (kinesisk: 青羊区; pinyin: Qīngyáng Qū) er et bydistrikt i provinsen Sichuan. Det ligger under den subprovinsielle by Chengdu. Qingyang har et areal på 68 km² og teller 470 000 innbyggere (2003). 


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmeside
Infoside
Qixia (Nanjing)

Qixia (kinesisk: 栖霞区; pinyin: Qīxiá Qū) er et bydistrikt i provinsen Jiangsu. Det tilligger den subprovinsielle by Nanjing. 
Arealet er på 302 km² og det teller ca. 370 000 innbyggere (2004). 


== Eksterne lenker ==
Infoside
Luogang

Luogang (kinesisk: 萝岗区; pinyin: Luógāng Qū) er et bydistrikt i Guangzhou i provinsen Guangdong. Det har et areal på 389,06 km² og om lag 141 200 innbyggere (2005). 


== Administrative enheter ==
Distriktet består av ett subdistrikt og fem storkommuner:

Subdistriktet Luogang 萝岗街道Storkommunen Xiagang 夏港街道
Storkommunen Dongqu 东区街道
Storkommunen Lianhe 联和街道
Storkommunen Yonghe 永和街道
Storkommunen Jiuling 九龙镇


== Eksterne lenker ==
Infoside
Stortingets kommunal- og miljøvernkomité

Stortingets kommunal- og miljøvernkomité var en fagkomité på Stortinget fra 1972 til 1993. Siste komitéleder var Haakon Blankenborg (Ap). Komiteen hadde sitt utspring fra Kommunalkomiteen da den ble opprettet i 1972, og ble til en ny komite i 1993, også kalt Kommunalkomiteen.


== Tidligere ledere ==


== Eksterne lenker ==
Stortinget.no
Dongxihu

Dongxihu (kinesisk: 东西湖区; pinyin: Dōngxihú Qū)  er et bydistrikt i den subprovinsielle by Wuhan, hovedstaden i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. 
Det har et areal på 495,3 / 439 km² og teller 306 000 innbyggere (2004). 


== Administrative enheter ==
Dongxihu administerer åtte gatedistrikter, én administrativ komite og tre lokalkontorer:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Wenjiang

Wenjiang (kinesisk: 温江区; pinyin: Wēnjiāng Qū) er et bydistrikt i provinsen Sichuan. Det ligger under den subprovinsielle by Chengdu. Wenjiang har et areal på 277,04 km² og teller ca. 310 000 innbyggere (2003). 


== Eksterne lenker ==
Infoside
Qinhuai

Qinhuai (kinesisk: 秦淮区, pinyin: Qínhuái Qū) er et bydistrikt i storbyen Nanjing i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. 
Det har et areal på 23 km² og teller ca. 240 000 innbyggere (2004).
Distriktet er oppkalt etter elven Qinhuai He.
Her ligger Konfuciustempelet i Nanjing og Zhan Yuan-hagen. Området er kjent for sin årlige lanternefestival, Qinhuai-festen. Den er i 2004 blitt erklært som immaterielt kulturminne av Folkerepublikken Kinas regjering.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Qinhuai District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Batsisk

Batsisk (også kalt batsbi og tsova-tush) er et språk som brukes blant folkegruppen batsere i Kaukasus, som kaller språket batsba motjiti. Det er et av de nakhiske språkene i den nordøstkaukasiske språkfamilien. Det hadde 3 420 brukere i 2000. 
Språket eksisterer bare som talespråk, ettersom bats-folket bruker georgisk som sitt skriftspråk. Det er ikke innbyrdes forståelig med tsjetsjensk og ingusjisk, som er de to andre språkene i nakh-familien.
De fleste brukerne av batsisk bor i landsbyen Zemo-Alvani i Kakheti-provinsen i Georgia, men det finnes også familier som bruker batsisk i Tbilisi og andre større byer i Georgia.


== Eksterne lenker ==
Ethnologue: Bats
Dadong

Dadong (kinesisk: 大东区; pinyin: Dàdōng Qū) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Shenyang nord i den kinesiske provins Liaoning. 
Det har et areal på 51 km² og teller 640 000 innbyggere (2004). 


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Wanquan (万泉街道), Guancheng (管城街道), Chang'an (长安街道), Dongta (东塔街道), Xindong (新东街道), Zhulin (珠林街道), Xiaodong (小东街道), Xiaojinqiao (小津桥街道), Dabei (大北街道), Xiaobei (小北街道), Taochang (洮昌街道), Liaoshen (辽沈街道), Dongzhan (东站街道), Ertaizi (二台子街道), Wenguan (文官街道)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Tiexi (Shenyang)

Tiexi (kinesisk: 铁西区; pinyin: Tiěxī Qū) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Shenyang nord i den kinesiske provins Liaoning. 
Det har et areal på 39,36 km² og teller 810 000 innbyggere (2004). 
Her finner man Kinas største damplokomotivmuseum - Shenyang damplokomotivmuseum. 


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Lingkong (凌空街道), Qinggong (轻工街道), Weigong (卫工街道), Qi Lu (七路街道), Shi'er Lu (十二路街道), Luguan (路官街道), Qixian (齐贤街道), Xinggong (兴工街道), Qigong (启工街道), Jihong (霁虹街道), Chonggong (重工街道), Xinghua (兴华街道), Gongrencun (工人村街道), Guihe (贵和街道), Xingshun (兴顺街道), Yanfen (艳粉街道), Dugong (笃工街道), Xingqi (兴齐街道), Baogong (保工街道), Yunfeng (云峰街道)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Shahekou

Shahekou (kinesisk: 沙河口区, pinyin: Shākékǒu Qū) er et bydistrikt i provinsen Liaoning. Det ligger under den subprovinsielle by Dalian. Shahekou har et areal på 49,83 km² og teller ca. 610 000 innbyggere (2003).


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Lianhuashan (莲花山街道), Chunliu (春柳街道), Xinghaibukten (星海湾街道), Xinggong (兴工街道), Zhongshanparken (中山公园街道), Nansha (南沙街道), Lijia (李家街道), Malan (马栏街道), Baishan-gaten (白山路街道), Heishijiao (黑石礁街道)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Phad

Phad (γ UMa / γ Ursae Majoris / Gamma Ursae Majoris) er en stjerne i stjernebildet Store bjørn. Den er også kjent under navnene Phecda og Phekda. Navnene kommer fra det arabiske ordet فخذ fakhdh [faxð], (den store bjørns) «lår». Phad er en av stjernene i Karlsvognen.


== Referanser ==
Joe Spence

Joseph Waters «Joe» Spence (født 15. desember 1898 i Throckley i Northumberland, død 31. desember 1966) var en engelsk fotballspiller, mest kjent fra sin tid som storscorer for Manchester United fra 1919 til 1933. Han spilte totalt 510 kamper og scoret 168 mål for Manchester-klubben. 
Spence var en av Manchester Uniteds store stjerner i mellomkrigstiden, og han var så målfarlig at supporterene til United skrek «Give it to Joe!» («Spill ballen til Joe!») når laget gikk i angrep. Hans status i den røde delen av Manchester var høy, og han ble kalt «Mr. Soccer» («Hr. Fotball»). Dessverre for Spence var Manchester United inne i klubbens vanskeligste periode i hans storhetstid, men han var en viktig brikke da klubben strevde med å etablere seg i 1. divisjon.
Han forlot Manchester United til fordel for Bradford City i 1933, hvor han spilte 75 kamper på to sesonger og scoret 27 mål. I 1935 skrev han under for Chesterfield.
Da annen verdenskrig sluttet i 1945, ble han hentet tilbake til Manchester United av deres nye trener, Matt Busby, for å bli en del av hans trener-gruppe og jobbe som talentspeider. Til tross for sin målteft fikk han kun to landskamper for England. 


== Eksterne lenker ==
(en) Joe Spence – national-football-teams.com 
(en) Joe Spence – EU-Football.info 
Joe Spences statistikk og profil for England
Joe Spences statistikk for Manchester United
Exomalopsini

Exomalopsini er en gruppe av vepser som hører til familien Apidae. Disse små biene finnes bare i Amerika.


== Utseende ==
Ganske små (gjerne rundt 5 mm), svarte bier, hunnene ganske bredbygde, hannene slankere. Bakkroppen har minst den bakerste halvdelen av hver ryggplate gråpudret, virker derfor tverrstripete i lysgrått og svart. Beina er kledt med lange, lyse hår. Hos hunnene er bakleggene svært oppsvulmede, klubbeformede, med store pollenkurver.


== Levevis ==
De lever mest i tørre områder. Exomalopsini blir snyltet på av flere grupper av gjøkbier.
Exomalopsini er sosiale bier, det er vanlig at flere hunner deler på et reir i bakken der larvene vokser opp, foret med pollen og nektar. Samme reir kan også brukes til flere generasjoner av larver. De har likevel ikke avanserte, permanente samfunn som det finnes hos typiske sosiale bier. Med sine svære pollenkurver kan hunnene samle relativt store mengder pollen.


== Utbredelse ==
Gruppen finnes bare i Amerika.


== Systematisk inndeling ==

ordenen vepser, (Hymenoptera)
gruppen stilkvepser, Apocrita
gruppen broddvepser, Aculeata
overfamilien Apoidea
familien Apidae
gruppen Apinae
gruppen Exomalopsini Michener, 1944
slekten Anthophorula Cockerell, 1897 – 63 arter
slekten Chilimalopsis Toro, 1976 – 2 arter
Eremapis parvula Ogloblin, 1956
slekten Exomalopsis Spinola, 1853 – 81 arter
Teratognatha modesta Ogloblin, 1956


== Eksterne lenker ==
(en) Exomalopsini hos Fossilworks 
(en) Exomalopsini hos ITIS 
(en) Exomalopsini hos NCBI 
(en) Kategori:Exomalopsini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Exomalopsini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av nordamerikanske arter: [1]
Norsk Entomologisk forening – for deg som er interessert i insekter.
Sideroxylon mirmulans

Sideroxylon mirmulans er et evigrønt treslag i sapodillefamilien.
Det blir 3–5 m høyt med rødbrun til mørkegrå bark. Bladene er elliptiske til omvendt eggformede, læraktige, 5–11 cm lange og 3–6 cm brede. De har kileformet basis, og bladranden er litt bølgende. De femtallige blomstene sitter som regel 3–6 sammen mellom bladene på den øvre tredjedelen av greinene. Kronbladene er vokst sammen i en femtedel av lengden og har en lyst rosa til mørk purpur farge. Pollenbærerne stikker ut av krona. Frukten er et omvendt eggformet bær som er 1–1,5 cm langt. Griffelen sitter igjen på den modne frukten.
Sideroxylon mirmulans er utbredt på Madeira, Porto Santo og Desertasøyene. Den vokser bare i bratte, fuktige klipper, og på Madeira finnes den opp til 500 moh.
Man mente tidligere at arten Sideroxylon marmulano vokste på Kanariøyene, Madeira og Kapp Verde. En studie fra 2005 viser at det dreier seg om tre ulike arter, én i hver øygruppe. Utbredelsen er derfor innskrenket til typelokaliteten Madeira, og det vitenskapelige navnet er rettet til Sideroxylon mirmulans.


== Litteratur ==
W. Lobin m.fl. (2005). «The genus Sideroxylon (Sapotaceae) on the Madeira, Canary Islands and Cape Verde archipelagoes» (PDF). Vieraea. 33: 119–144. ISSN 0210-945X. 
F. Fernandes (2017). «Sideroxylon mirmulans». The IUCN Red List of Threatened Species: e.T30336A2792815. doi:10.2305/IUCN.UK.2017-3.RLTS.T30336A2792815.en. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sideroxylon mirmulano i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sideroxylon mirmulano hos NCBI 
(en) Sideroxylon mirmulano hos The International Plant Names Index 
(en) Sideroxylon mirmulano hos Tropicos 
(en) Kategori:Sideroxylon mirmulano – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sideroxylon mirmulano – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Unibank

Unibank var en dansk bank, som ble stiftet i 1990 ved fusion mellom Andelsbanken, SDS og Privatbanken. Banken var på det tidspunkt Danmarks nest største.
Unibanks moderselskap, Unidanmark, fusjonerte i mars 1999 med Tryg-Baltica, som var Danmarks største forsikringsselskap og det nest største i Norge. Året etter, i mars 2000, fusjonerte Unidanmark med MeritaNordbanken, som noen år tidligere var dannet ved fusjon av finske Merita Bank og svenske Nordbanken. Det fusjonerte selskapet ble derved et fellesnordisk finanskonsern, som fikk navnet Nordic Baltic Holding, men som i oktober 2000 skiftet navn til det nåværende Nordea.
Enoch West

Enoch James «Knocker» West (født 31. mars 1886 i Hucknall Torkard i Nottinghamshire, død september 1965) var en engelsk fotballspiller, mest kjent for sin tid som angrepsspiller for Manchester United i årene fra 1910 til 1915. Han ble i 1915 utestengt fra fotballen på livstid da han ble funnet skyldig i kampfiksing, men fikk dommen omgjort og ble frikjent i 1945.
West startet karrieren hos Sheffield United. Ettersom han ikke var noen suksess der, ble han i 1905 solgt til Nottingham Forest for 5 pund. Her begynte han å vise lovende takter, og Manchester United kjøpte ham opp i 1910. Enoch West var med på å vinne ligamesterskapet i sesongen 1910–11 og var klubbens toppscorer tre år på rad, i sesongene 1910-11, 1911-12 og 1912-13. West spilte totalt 181 kamper og scoret 80 mål for Manchester United.
Han ble i 1915, sammen med tre andre spillere fra Manchester United og fire spillere fra Liverpool, dømt for kampfiksing, og ble utestengt fra all fotball for livstid. West protesterte, og forlangte å få dommen omgjort. I 1945 vant han ankesaken, og hans suspensjon på 30 år er fremdeles den lengste suspensjonsperioden i ligaens historie. Ettersom han da var blitt 61 år gammel, var han ikke involvert i fotball etter 1915.
«Free The Manchester United One», en bok skrevet av Graham Sharpe, omhandlet Enoch Wests forsøk på å renvaske seg, selv flere år etter hans utestengelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Enoch Wests statistikk for Manchester United
Stephen Gray

Stephen Gray (født desember 1666 i Canterbury i England, død 7. februar 1736, var en engelsk amatørastronom og var den første til systematisk å eksperimentere med elektrisk ledningsevne i stedet for undersøkelser av statiske elektriske fenomen.


== Tidlig liv ==
Gray ble født i Canterbury, og ble lært opp av sin far og eldre bror i farging av klær, men hans interesse var innenfor vitenskap og spesielt astronomi, og han lykkes med å utdanne seg selv innen disse emnene, først og fremst gjennom rike venner som lot ham benytte deres bibliotek og instrumenter.
Han laget sine egne linser og konstruerte sitt eget teleskop, som han gjorde noen mindre oppdagelser med, ikke minst når det gjaldt solflekker, og skaffet seg et rykte for å gjøre nøyaktige observasjoner. Noen av hans rapporter ble publisert av Royal Society gjennom en venn, Henry Hunt.
Seinere i livet arbeidet han på observatoriet i Cambridge, men på grunn av andre som hadde misskjøtt observatoriet ble Gray tvungen å flytte tilbake til Canterbury for å fortsette jobbe innen klefargingsbransjen. Han flyttet allikevel snart til London og var assistent til John Desaguilers, som var selger for Royal Society.
Seinere i livet ble Gray rammet av fattigdom og fikk gjennom innsats av John Flamsteed og Hans Sloane en plass på London Charterhouse (et hus for fattige gentlemen som hadde tjent sitt land). Det var under denne perioden Gray gjorde sine oppdagelser innenfor elektrisitetsledning.


== Oppdagelser ==
I begynnelsen eksperimenterte Gray bare med statisk elektrisitet og benyttet en glasstube som friksjonsgenerator. I enden av denne glasstuben hadde han en kork for å holde fukt ute. Han merket allikevel at korken tiltrakk seg små papirbiter, samt at også en pinne som ble satt i korken tiltrakk små saker. Han fulgte opp dette med lengre og lengre pinner og tilslutt også med tråder. 
Dette ble seinere fulgt opp med eksperiment når Gray var på besøk hos sine venner, med trådlengder opp til 800 fot, da viktigheten av å isolere tråden ble oppdagets. Gray viste ikke om at metall leder elektrisitet best, men benyttet i stedet hampetråd som leder og silke som isolator.
I 1731 fikk Stephen Gray den første og i 1732 den andre Copleymedaljen.


== Referanser ==
Isepeolini

Isepeolini er en gruppe av vepser som hører til familien Apidae. Disse biene er gjøkbier som legger sine egg i reirene til andre solitære bier.


== Levevis ==
Isepeolini er, såvidt man vet, alle gjøkbier (kleptoparasitter), det vil si at de legger sine egg i reirene til andre bier, og larvene lever av pollen og nektar samlet til vertens larver. Kjente verter er i slektene Canephorula (Eucerini) og Colletes (Colletinae).


== Utbredelse ==
Isepeolini har en ganske begrenset utbredelse i det sørlige Sør-Amerika. Alle de 21 kjente artene er funnet i Argentina.


== Systematisk inndeling ==

ordenen vepser, (Hymenoptera)
gruppen stilkvepser, Apocrita
gruppen broddvepser, Aculeata
overfamilien Apoidea
familien Apidae
gruppen Apinae
gruppen Isepeolini
slekten Isepeolus Cockerell, 1907 – 11 arter
slekten Melectoides Taschenberg, 1883 – 10 arter


== Eksterne lenker ==
(en) Isepeolini hos ITIS 
(en) Isepeolini hos NCBI 
(en) Kategori:Isepeolini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Isepeolini – detaljert informasjon på Wikispecies
Aleatorisk musikk

Aleatorisk musikk er en musikkform som har som hensikt og mål at musikkens forløp skal være uforutsigbar/tilfeldig for tilhøreren, utøveren og komponisten. Navnet kommer av det latinske ordet Alea, som betyr terning.I sitt verk Music of Changes fra 1951, bruker John Cage terningkast for å bestemme tonehøyde, varighet og klang i stykket. Det er tilfeldig hvordan det blir, men det er fortsatt bare et visst antall muligheter.


== Referanser ==
MF «Kolbjørn III»

MF «Kolbjørn III» er en passasjerferge som trafikkerer rute mellom Kolbjørnsvik på Hisøy og Tyholmen i Arendal sentrum. Ruten går tvers over Arendals havnebasseng, og forbinder byen med en av sine forsteder. Fergen anløper også Nordodden og på enkelte avganger også Gullsmedenga på Hisøy.
Rederiet Actieselskabet Kolbjørn har siden 1893 drevet fergene Kolbjørn (1893–1915), Kolbjørn II (1915–1979) og Kolbjørn III (1980- ) i ruten Kolbjørnsvik – Arendal – Norodden – Kolbjørnsvik. Med avgang hvert 20. minutt alle dager unntatt søndager sørger Kolbjørn for at befolkningen i Kolbjørnsvik har en enkel og trygg vei til Arendal by.
«Kolbjørn III» ble bestilt fra Lindstøls Skips- og båtbyggeri 13. desember 1979 etter at Skipskontrollen nektet å godkjenne «Kolbjørn II» for passasjertrafikk.
«Kolbjørn II» ble seilt til båtbyggeriet, slik at alle mål var tilgjengelige for å lage «Kolbjørn III» som en kopi av den gamle.
24. mai 1980 ble «Kolbjørn III» hentet i Risør av kapteinene Jacob Tellefsen, Georg Gjeruldsen og Leif Kristiansen. Gjester ble tatt med fra Eydehavn.
Dåpen ble foretatt av Anne Marie Hedberg ved fergeleiet i Kolbjørnsvik. Oppmøtet var stort, og det ble arrangert visningstur for alle interesserte. Hisøy Historielag sto for mottakelsen da Aktieselskapet Kolbjørn var insolvent. Aksjekapitalen var borte og gjelden var på 30 000 kroner. Hisøy kommune og Den norske Creditbank muliggjorde byggingen til en kostnad av 850 000 kroner.


== Eksterne lenker ==
Kolbjørn
Ganjingzi

Ganjingzi (kinesisk: 甘井子区; pinyin: Gānjǐngzi Qū) er et bydistrikt i provinsen Liaoning. Det ligger under den subprovinsielle by Dalian. Ganjingzi har et areal på 491,56 km² og teller ca. 580 000 innbyggere (2003).


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Yingchengzi (营城子街道), Gezhenpu (革镇堡街道), Ganjingzi (甘井子街道), Jiaojinshan (椒金山街道), Zhoushuizi (周水子街道), Zhonghua-gaten (中华路街道), Paoya (泡崖街道), Flyplassdistriktet (机场街道), Xinghua (兴华街道), Nanguanling (南关岭街道), Quanshui (泉水街道), Xinzhaizi (辛寨子街道), Hongqi (红旗街道), Dalianbukten (大连湾街道)


== Samferdsel ==
Ganjiangzi har det nordøstlige Kinas travleste lufthavn, Dalian Zhoushuizi internasjonale lufthavn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Jiangbei (Ningbo)

Jiangbei (kinesisk: 江北区; pinyin: Jiāngběi Qū) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Ningbo i provinsen Zhejiang. Det har et areal på 221,28 km² og teller ca. 490 900 innbyggere (2004). En av Kinas eldste kirker, Jiangbei-katedralen, ligger her.


== Administrative enheter ==
Distriktet består av syv subdistrikter og en storkommune.
Subdistrikter: Zhongma, Baisha, Kongpu, Wenjiao, Yongjiang, Zhuangqiao og Hongtang.
Storkommuner: Cicheng.


== Eksterne lenker ==
Infoside