jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mellomengelsk litteratur

Mellomengelsk litteratur refereres til den litteratur som ble skrevet i det engelske språk som kalles for mellomengelsk, en form for overgangsengelsk mellom angelsaksisk (gammelengelsk) og moderne engelsk. 
Tiden strekker seg fra tiden fra den normanniske erobringen av England i 1066 og fram til 1470-tallet da «Chancery Standard» var virksom. Det vil si den form for skriftlig engelsk i London og som ble benyttet av de engelske myndighetene på slutten av 1300-tallet. På grunn av de ulike regionale forskjellene og dialekter over hele England ble det behov for en klar og entydig skriftlig form på offisielle dokumenter, og med trykkeripressene ble denne språkvarianten spredt.
I løpet av denne perioden av engelsk litteratur skrev Geoffrey Chaucer (1340–1400), periodens eneste store forfatter, Canterbury-fortellingene. Den ukjente Perle-poeten («Pearl Poet») skrev Sir Gawain og den grønne ridder, William Langland (som vi heller ikke vet noe særlig om) skrev det allegoriske drømmevisjonen Piers Plowman en gang på slutten av 1300-tallet. Det ble også skrevet mange moralskuespill som i samtiden også var kjent som «interluder», en bredere betegnelse gitt til drama med eller uten et moralsk tema. Mysteriespill og mirakelspill er blant de tidligste formelt utviklede teaterspill i middelalderens Europa og i England. Disse fokuserte på fortellinger fra Bibelen i kirkene foruten på offentlige steder fremført av amatører.
De tre hovedkategorier i mellomengelsk litteratur var religiøse, høvisk kjærlighet, og ridderfortellinger rundt mytene om kong Arthur.
Eksempel på mellomengelsk kan være åpningsprologen i Chaucers tekst:

Whan that Aueryłł wt his shoures soote,
The droghte of Marcħ, hath perced to the roote;
And bathed euery veyne in swich lycour,
Of which vertu engendred is the flour;En versjon på moderne engelsk (oversatt av Nevill Coghill):

When in April the sweet showers fall
And pierce the drought of March to the root, and all
The veins are bathed in liqueur of such power
As brings about the engendering of the flower;
Pet Airways

Pet Airways var et amerikansk flyselskap som kun fraktet kjæledyr. Selskapet fløy i 5 byer i USA, New York, Washington, Denver, Chicago og Los Angeles.  Selskapet innstilte sine ruter i 2013.
David Nyathi

David Nyathi (født 22. mars 1969) er en sørafrikansk tidligere fotballspiller.
Han var med i Sør-Afrikas landslagstropp til VM i fotball 1998.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Nyathi – FIFA 
(en) David Nyathi – Transfermarkt 
(en) David Nyathi – Transfermarkt (manager) 
(en) David Nyathi – national-football-teams.com 
(en) David Nyathi – Soccerbase.com 
(en) David Nyathi – FootballDatabase.eu 
(en) David Nyathi – Soccerway 
(en) David Nyathi – FBref 
Nyathi's Profile
Profil on national football teams.com
Røråstoppen skole

Røråstoppen skole er en barneskole lokalisert på Revetal i Tønsberg kommune.
Skolen ble bygget i 2003, og overtok da en stor del av elevene som tidligere hadde gått på Solerød og Ramnes skoler. Skolebygningen vant Statens byggeskikkpris i 2005.


== Referanser ==
Arvid Bergstøl

Arvid Bergstøl (født Leif Arild Bergstøl10. februar 1936 i Kristiansand) er en norsk reklameillustratør og kunstner. Han startet selskapet Ava reklame i Kristiansand i 1959, og stod med dette bak byens første profesjonelle reklamebyrå.
Flere kjente kunstnere var en del av byrået i dets tidligere år, bla. Kjell Nupen. Arvid Bergstøl samarbeidet med Sven O. Høiby inntil 1974, og har illustrert flere utgivelser ved siden av sitt virke i reklamebransjen, blant annet om Kristiansands byoriginal «Kjutta».Som kunstner har Bergstøl blant annet deltatt i utstillingen «Klar til kunst» til inntekt for bladet Klar i 2009.


== Utgivelser ==
Varen, Olav og Bergstøl, Arvid (ill.): Smilende Sørland : muntre historier fra hav og hei. Kristiansand, 1977
Munksgaard, Oddvar og Bergstøl, Arvid (ill.): Steen Benneches ruslerier : utvalg av artikler og reportasjer. Kristiansand, 1980
Benneche, Steen; Varen, Olav; Moi, O.S.; Bergstøl, Arvid (ill.): Kjutta som fikk landet til å le. Kristiansand, 1982
Høiby, Per og Bergstøl, Arvid (ill.): Smilende Sørland II. Oslo, 1991
Usterud, Jan-Erik (red.) og Bergstøl, Arvid (ill.): Med bløde konsonanter : gamle og nye sørlandsviser. Kristiansand, 1995
Staalesen, Astrid Marianne og Bergstøl, Arvid (ill.): Mira fra Blåklokkedalen. Hamresanden, 2003. ISBN 82-996812-0-0


== Referanser ==
Willem Jackson

Willem Jackson (født 26. mars 1972 i Bloemfontein, Free State) er en sørafrikansk fotballspiller, som spiller i Platinum Stars i Sør-Afrika.
Han var med i Sør-Afrikas landslagstropp til VM i fotball 1998.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Willem Jackson – FIFA 
(en) Willem Jackson – Transfermarkt 
(en) Willem Jackson – national-football-teams.com 
(en) Willem Jackson – Soccerway 
(en) Willem Jackson – FBref
LG KM900 (Arena)

LG KM900 (Arena) er en multimediatelefon fra LG som kom ut i begynnelsen av 2009.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ottadalen kommunale billag

Ottadalen Kommunale Billag (OKB, oftest skrevet O.K.B.) var et rutebil- og transportselskap som 1. januar 1943 overtok driften fra de tre tidligere rutebilselskapene i Ottadalen. Selskapet fikk hovedkontor i Lom.


== Oppstartfasen ==
Det ble mange rutebilselskaper i Ottadalen rundt 1912. Det ble mye konkurranse og lite effektiv drift. Det ble arbeidet for samarbeid og samordning. Det skjedde med etableringen av OKB.


== Virksomhet ==
Selskapets hovedrute var strekningen Otta – Vågå – Lom – Skjåk, og det var sideruter Lom – Bøverdalen og Otta – Heidal, dessuten mange lokalruter i bygdene. 
Om sommeren ble rutene utvidet fra Skjåk til Grotli med betydelig samtrafikk med rutebiler vestover til Nordfjord og Måløy (Nordfjord og Sunnmøre Billag) og til Geiranger. Videre var det ruter Lom – Bøverdalen til Sognefjellet og Sogndal (samtrafikk med Sogn Billag). 
På 1950-tallet fikk selskapet utvidet med helårsruter i Gudbrandsdalen, Otta–Lillehammer og Otta–Dombås. Det ble etter dette kjørt bussrute fra Skjåk tidlig om morgenen helt fram til Lillehammer, med retur om ettermiddagen og ankomst i Skjåk seint om kvelden. Rutekjøringen i Gudbrandsdalen skjedde i samarbeid med Norges Statsbaner, Gausdal Bilselskap og flere mindre lokale selskaper. 
Omfanget av driften kan illustreres med statistikk fra 1978. Da hadde selskapet 133 ansatte, og en vognpark som bestod av 39 busser, 41 lastebiler, 3 kombinertbusser, 6 andre kjøretøyer og 29 tilhengere.


== Sluttfasen ==
Selskapet ble omorganisert fra interkommunalt selskap til aksjeselskap fra 1. januar 1985 og fikk da navnet Ottadalen Billag.


== Litteratur ==
Furu, H. G. (1950). Bilen i Ottadalen 30 år. Lom: Ottadalen Kommunale Billag.
Lindsheim, P., & Bruheim, J.-M. (1971). Ottadalen Kommunale Billag 1950-1970. Otta: Ottadalen Kommunale Billag.


== Noter ==
Kommunistischer Jugendverband Deutschlands

Kommunistischer Jugendverband Deutschlands (Det Tyske Kommunistiske Ungdomsforbund) var en politiske ungdomsorganisasjon i Tyskland, grunnlagt i 1920. Det var ungdomsorganisasjonen til Tysklands Kommunistiske Parti, KPD.
Lesja Bilruter

Lesja Bilruter er et rutebil- og transportselskap med hovedbase i Lesja i Lesja kommune i Oppland.


== Historikk ==
Lesja Bilruter har bakgrunn i Lesja Ysteri som startet transport av melk- og landbruksprodukter, seinere også personruter. Lesja Bilruter er derfor ikke noe eget selskap. Det var først bilavdelingen i ysteriet. Da ysteriet på Lesja ble nedlagt, fortsatte eierne bildrift og handelsvirksomhet under navnet Lesja Innkjøpslag SA. Lesja Bilruter er derfor ikke et eget firma, men et markedsnavn som brukes både på personbusser og lastebiler av ulike slag.


== Virksomhet ==
I dag har Lesja Bilruter følgende virksomhet:

Person- og skoleruter i Lesja og Dovre kommuner, og dessuten gjennomgående personruter Bjorli – Lesja – Dombås – Dovre – Otta.
Andel i Dag- og Nattekspressen ASA – Nor-Way Bussekspress Ålesund/Molde-Åndalsnes-Gardermoen-Oslo. Nedlagt i april 2012.
Helseekspressen rute Dombås – Otta til sykehusene i Lillehammer og Gjøvik (oppdrag for Sykehuset Innlandet).
Innhenting av melk fra produsenter i Nord-Gudbrandsdal (oppdrag for TINE).
Annen godstransport med lastebil og vogntog, inkl. langtransport.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Nick Clegg

Nicholas William Peter «Nick» Clegg (født 7. januar 1967 i Chalfont St Giles i Buckinghamshire i England) er en engelsk politiker og tidligere visestatsminister i Storbritannia. Han var tidligere partileder for Liberaldemokratene, og tok over partiledervervet etter Walter Menzies Campbell. Clegg var parlamentsmedlem for valgdistriktet Sheffield Hallam fra 2005 til 2017.


== Bakgrunn ==
Clegg studerte arkeologi og sosialantropologi ved University of Cambridge Senere tok han mastergrad i politisk filosofi ved University of Minnesota i USA og deretter mastergrad ved Europa-colleget i Belgia. Moren hans er nederlandsk, mens faren har russiske og tysk-russiske aner. Han er flytende i nederlandsk, fransk, tysk og spansk. Han er gift med den spanske forretningsadvokaten Miriam González Durántez, som er partner i DLA Piper og datter av en spansk konservativ senator, og som han møtte da han studerte ved Europa-colleget. Paret har tre barn.


== Valget i 2010 ==
Clegg var på forhånd ikke levnet store sjanser i Storbritannias parlamentsvalg 2010, da kampen nærmest på forhånd var bestemt å stå mellom sittende statsminister Gordon Brown og Det konservative partis kandidat David Cameron. Dette ble snudd på hodet etter den første TV-debatten mellom de tre på ITV 15. april, hvor Clegg gjorde det meget bra. Han ble kåret til vinneren av debatten, og partiet steg på meningsmålingene utført etter debatten. En meningsmåling gjennomført av The Guardian viste at Liberaldemokratene steg 10 prosentpoeng på én uke.


== Visestatsminister ==
Clegg ble den 11. mai 2010 visestatsminister i koalisjonsregjeringen mellom De konservative og Liberaldemokratene. Koalisjonsregjeringen ble ledet av statsminister David Cameron. Etter valget i 2015 fikk De konservative majoritet alene, mens Liberaldemokratene endte opp med kun 8 parlamentsmedlemmer, og koalisjonen opphørte.Ved nyttår 2018 ble han utnevnt til Knight Bachelor. Han ble dermed gjort til ridder og fikk rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nick Clegg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nick Clegg på Internet Movie Database 
Nick Clegg på Twitter 
Nick Clegg på Facebook 
(en) Nick Clegg hos Europaparlamentet 
(en) Nick Clegg hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Nick Clegg hos The Peerage
Syv dager til elven Rhinen

Syv dager til elven Rhinen (russisk: «Семь дней до реки Рейн») var en topphemmelig krigsspill-øvelse utviklet i 1979 av Warszawapakten. Den hadde som utgangspunkt et scenario der en syv dager lang atomkrig foregikk mellom NATO og Warszawapakten. Dette mulige scenariet for en tredje verdenskrig ble gjort kjent da den polske regjering etter valget i 2005 offentliggjorde den for å «sette en sluttstrek for landets kommunistiske fortid» og for «å utdanne den polske offentlighet om det gamle regimet».


== Beskrivelse av slaget ==
Planene antok at NATO ville starte et kjernefysisk angrep på Vistula-elvedalen som del av et første-slags-scenario, noe som ville forhindre østblokken i å sende forsterkninger til DDR for å forhindre en NATO-invasjon av landet.
Planen antok at så mange som to millioner polske sivilister ville dø i en slik krig, noe som ville totalt ødelegge landet. Med slike begrensede muligheter, ville et sovjetisk motangrep på Vest-Tyskland, Belgia, Nederland og Danmark bli satt i verk for å sinke en invasjon.


== Kjernefysisk respons ==
Kart som ble utarbeidet i sammenheng med planen viser kjernefysiske nedslag i mange NATO-land, men Frankrike og Storbritannia er ikke blant disse. Det er flere mulige årsaker til dette, en av de viktigste er at både Frankrike og Storbritannia er land med kjernefysiske våpen og med slike arsenaler av disse våpnene ville man ikke risikere svar på eventuelle kjernefysiske angrep.
De franske styrkene brukte en kjernefysisk strategi kjent som Stratégie du faible au fort. Denne medførte at et eventuelt sovjetisk angrep mot Frankrike ville føre til motangrep på sovjetiske byer. Se Force de frappe for mer informasjon om den franske tenkningen rundt kjernefysisk krigføring.
Avisen The Guardian har spekulert i om «Frankrike ville unnsluppet angrep, fordi det ikke er et medlem av NATOs integrerte struktur. Storbritannia, som alltid har vært i hjertet av NATO, ville også blitt spart, noe som tyder på at Moskva ville stoppe ved Rhinen for å unngå å overbelaste sine styrker.»Det er mange høyt prioriterte mål i Storbritannia, som RAF Fyllingdales, RAF Mildenhall og RAF Lakenheath, som ville bli angrepet med konvensjonelle midler i henhold til denne planen. Et kjernefysisk angrep ville være langt mer effektivt mot disse målene (og som planene viser, et foretrukket alternativ for det sovjetiske lederskapet, vist gjennom planens antatte kjernefysiske angrep i Vest-Europa). Planen antar at USAF kampbombefly, først og fremst langdistanseflyet F-111, ville bli brukt i kjernefysiske angrep og at disse ville starte fra britiske baser.
Uten videre klargjøring fra den polske regjeringen, eller deklassifiseringen av flere dokumenter, er det vanskelig å komme vekk fra spekulasjonenes verden når det gjelder å forstå tenkningen bak den svært viktige avgjørelsen.
Radek Sikorski, den polske forsvarsministeren i 2005, slo fast at dokumenter knyttet til det tidligere kommunistregimet ville bli deklassifisert og publisert de kommende år.


== Referanser ==
Frihetsmonumentet (Ruse)

Frihetsmonumentet (bulgarsk: Паметник на свободата, Pametnik na svobodata) i Ruse i Bulgaria, ble bygget i begynnelsen av det 20. århundret av den italienske skulptøren Arnoldo Zocchi. Idag utgjør skulpturen en del av byvåpenet.

Monumentet har en pyramidal form. Statuen på toppen er en kvinneskikkelse som holder et sverd i den ene hånden mens hun med sin venstre hand peker i den retningen som de nasjonale frigjørerne kom fra. En av de to løvene i bronse ved sokkelen river med kjevene sine i stykker slaveriets lenker mens den andre forsvarer frihetens skjold. På pidestallen er det relieffer med scener av motstandskampen. To kanoner er plassert på baksiden. 
Det nøyaktige årstallet for avdukingen av statuen er usikkert, men det antas å være enten 1906, 1908 eller 1909. Under enhver omstendighet er det enighet om at det skjedde 11. august.
Grunnsteinen ble lagt i 1890 i ungdomsparken under nærværet av knjaz Ferdinand I av Bulgaria. Fem år senere ble det besluttet å flytte monumentet til byparken, en tidligere tyrkisk kirkegård, som på dette tidspunktet var blitt byens sentrale kvarter. Parken som opprinnelig var omgitt av et smijernsgjerde og lukket om natten, ble først oppkalt etter knjaz Boris, den nylig fødte arving til tronen. Senere ble området kalt Botev kvartalet og etter 9. september 1944, Leninplassen. 
Den opprinnelige planen gikk ut på at monumentet skulle bære en statue av ”frigjøringstsaren” Aleksander II av Russland, slik det finnes en av i Sofia, Bulgarias hovedstad. Videre skulle det være to statuer av revolusjonære ved sokkelen. I 1907 ble det bestemt å fravike planene om Aleksander på toppen av pidestallen.
Ferdinand den første som nylig hadde blitt utnevnt til tsar etter samlingen av Bulgaria, ble forespurt om å avgjøre monumentets åpningsdag. I mangel av svar fra tsaren ble 11. august valgt. Dette var også var den avgjørende dato for slaget ved Shipka under Den russisk-tyrkiske krig (1877-1878). Seremonien gikk over tre dager, med avdukingen som avslutning. 


== Referanser ==
Frihetsmonumentet

Frihetsmonumentet kan vise til:

For det nasjonale frihetsmonumentet i Narvik, se Trinigon 3
For monumentet i Narvik, oppført i 1956, se Frihetsmonumentet (Narvik)
For monumentet i Ruse i Bulgaria, se Frihetsmonumentet (Ruse)
For monumentet i Tblisi i Georgia, se Frihetsmonumentet (Tbilisi)
For monumentet i Riga i Latvia, se Frihetsmonumentet (Riga)
Nidelv

Nidelv Båtbyggeri AS, bedre kjent som Nidelv eller Nidelv Boats er en norsk lystbåtprodusent. Selskapet ble etablert av Nils Nilsen i 1929. Navnet kommer fra Nidelva i Aust-Agder, og selskapet har fortsatt hovedkvarter i Bjorbekk i Aust-Agder.
Modeller:
Nidelv 15
Nidelv 18
Nidelv 23
Nidelv 24
Nidelv 26
Nidelv 28
Nidelv 590 Sport
Nidelv 690 Sport
Nidelv 750 Sport
Nidelv 780 Sport


== Eksterne lenker ==
Offisiell norsk nettside
Knut Løfsnes

Knut Ingolf Løfsnes (født 22. desember 1918 i Namsos, død 5. januar 1996 i Bærum) var en norsk motstandsmann, politiker og første formann i Sosialistisk Folkeparti (SF). Han var med i motstandsbevegelsen under den annen verdenskrig. Fra 1942 til 1945 var han ved Den norske legasjon i Stockholm og ledet dessuten etterretningsorganisasjonen XUs arbeid i Trøndelag og i Midt-Norge.
Løfsnes tilhørte kretsen rundt den venstreorienterte ukeavisen Orientering og var en av grunnleggerne av Sosialistisk Folkeparti (SF) i 1961. Han var SFs første formann fra 1961 til 1969. Av utdannelse var han jurist og var ansatt i Statens velferdskontor for handelsflåten 1951–1964. Løfsnes meldte seg ut av SF i 1970 sammen med bl.a. en annen av SFs stiftere, forfatteren Sigbjørn Hølmebakk. I årene som fulgte praktiserte han som advokat til han gikk av med pensjon i 1985. 
Hans internasjonale engasjement, særlig i forhold til de kommunistiske østblokk-landene under den kalde krigen, førte til at han ble overvåket i Norge i mange år. Denne overvåkningen ble bekreftet av Lund-kommisjonen etter hans død. Hans enke og fire barn fikk erstatning fra staten på grunn av dette.
Forskeren Sven G. Holtsmark har gått inn på Løfsnes' forbindelse med Øst-Tyskland (DDR) og mener han var en av DDRs viktigste kontakter i Norge og at østtysk arkivmateriale bekrefter POTs oppfatning av Løfsnes som en støttespiller for DDR i det norske politiske miljø.Knut Løfsnes er far til Inger Lise Løfsnes, Marit Løfsnes, Erik Løfsnes og Knut Løfsnes.


== Verker ==
Arbeid for økonomisk tilbakeliggende land (sm.m. fl.), 1952
Fornyelse i norsk politikk. Arbeidsprogram, stiftelseserklæring, prisipperklæring. Finn Gustavsen og Knut Løfsnes om SFs oppgaver, 1963
Motstandsmann og politiker. Fra XU til SF og Kings Bay (sm.m. B. Bjørnsen), 1991


== Referanser ==


== Litteratur ==
Artikkel om Knut Løfsnes i Norsk biografisk leksikon
Artikkel om Knut Løfsnes i Store norske leksikon
SV - Fra Kings Bay til Kongens bord av Frank Rossavik (2011)
Monotoniegenskaper

Monotoniegenskapene forteller når en graf stiger eller synker. For eksempel har 
  
    
      
        f
        (
        x
        )
        =
        
          x
          
            2
          
        
        +
        4
        x
        −
        5
      
    
    {\displaystyle f(x)=x^{2}+4x-5}
   følgende monotoniegenskaper:

  
    
      
        f
      
    
    {\displaystyle f}
   vokser når 
  
    
      
        x
        >
        −
        2
      
    
    {\displaystyle x>-2}
  

  
    
      
        f
      
    
    {\displaystyle f}
   synker når 
  
    
      
        x
        <
        −
        2
      
    
    {\displaystyle x<-2}
  Monotoniegenskapene finner vi ved å tegne fortegnsskjema. For å tegne et fortegnsskjema bruker vi den deriverte av f(x), som i dette tilfellet er: 
  
    
      
        
          f
          ′
        
        (
        x
        )
        =
        2
        x
        +
        4
      
    
    {\displaystyle f'(x)=2x+4}
M1 (Berlins sporvei)

Metrolinje M1 er en trikkelinje fra Berlin sentrum til bydelen Pankow. Linjen starter ved Museumsinsel (Am Kupfergraben) nær Humboldt-Universität i bydelen Mitte og går via Friedrichstraße stasjon og Hackescher Markt over Schönhauser Allee til Pankow.  Her deler linjen seg – en linje går til Rosenthal Nord og den andre ender i Schillerstraße. Til Schillerstraße er M1 en metrolinje med avgang minst hvert tiende minutt og 24 timers drift (med 30 minutters frekvens mellom 0030 og 0430), grenlinjen til Rosenthal Nord har 20 timers drift. Linjen er 12,4 km lang og har 39 stoppesteder.


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20091003121311/http://www.bvg.de/index.php/de/3739/name/MetroTramlinie+M1.html
Finlandshjelpen

Finlandshjelpen var betegnelsen på humanitær bistand som ble gitt fra andre land i Norden til Finland under vinterkrigen 1939-1940, hvor landet ble angrepet av Sovjetunionen. Finlandshjelpen ble organisert av Foreningen Norden.


== Finlandshjelpen i Norge ==
Den norske foreningen samlet sammen med flere nasjonale organisasjoner inn 2,4 millioner kroner, samt klær sanitetsutstyr, redskaper og varer for 600.000 kroner. Aksjonen gikk under navnet Landsinnsamlingen til Finnland. Flere kommuner arrangerte innsamlingsaksjoner på vegne av Finlandshjelpen. En av privatpersonene som bidro til aksjonen var den norske forfatteren Sigrid Unset. Hun auksjonerte bort nobelprismedaljen hun hadde vunnet i litteratur til inntekt for Finlandshjelpen.
Selv da Vinterkrigen var over den 13. mars 1940 så fortsatte innsamlingene. I Norge stoppet innsamlingen brått grunnet det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. På det tidspunkt var varer og penger for 1,4 millioner forsatt ikke oversendt til Finland. I en overenskomst med Foreningen Norden og Finsk Folkehjelp ble det besluttet at dette kunne brukes på hjelpearbeidet i de krigsherjede områder i Norge.

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Norwegian aid to Finland during the Winter War – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Otto Leisner

Otto Leisner (født 16. januar 1917, død 16. august 2008) var en dansk radio- og TV-vert. Han var også ridder av Dannebrog.
Otto Leisner var blant pionerene innen dansk fjernsyn. Han var således med da man i 1948 utførte de første forsøkene med fjernsyn i Danmark i Tivoli. Det startet dog i radioen i 1945 da den fortsatt het Statsradiofonien. Blant annet var det han som i 1951 omdøpte Radioens Ønskekoncert til Giro 413.Han skrev også sangtekster.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otto Leisner på Internet Movie Database 
(da) Otto Leisner på Filmdatabasen 
(da) Otto Leisner på danskefilm.dk 
(da) Otto Leisner på danskfilmogtv.dk 
(en) Otto Leisner hos The Movie Database 
(en) Otto Leisner på Discogs 
(en) Otto Leisner på Discogs 
(en) Otto Leisner på Discogs 
(en) Otto Leisner på Discogs 
(en) Otto Leisner på MusicBrainz
Peter Stump

Peter Stump (født 1525 i Bedburg i Tyskland, død 31. oktober 1589) var en tysk bonde, seriemorder og kannibal, som også var kjent som «Varulven fra Bedburg».
Peter Stump ble også kalt «Stubbe-Peter». Han startet sine grusomme handlinger i 25-årsalderen, hvor han som varulv skulle ha drept minst 16 mennesker.
I Köln hadde en like siden 1565 funnet ihjelrevne kropper, armer og bein spredd omkring. Mange av disse var Peter Stumps fiender, og det lyktes myndighetene å oppspore synderen ved hjelp av hunder. 


== Begredelig liv og onde gjerninger ==
Under rettssaken erklærte han seg også skyldig i å ha revet fosteret ut av en gravid kvinne, for å begått voldtekt mot barn, og for å ha spist hjernen til den sønnen som han fikk etter et incestiøst forhold til sin egen datter. Guttens hjerne påsto han å ha spist mens hans datter og elskerinne så på. Dermed ble også disse to arrestert. 28. oktober 1589 ble de alle tre funnet skyldige og dømt til døden. Eksekusjonen fant sted ved Köln tre dager senere.
«Stubbe-Peter» ble henrettet ved bruk av grov tortur. Han ble steilet på hjul med glødende pigger, fikk kjøttet flådd av, og ble både halshugd og brent på bål mens datteren og elskerinnen måtte bivåne det hele. Etterpå ble også disse brent.


== Pamflett ==
Den mest omfattende kilde til saken mot «Stubbe-Peter» er ikke annet enn en populær pamflett på 16 sider, utgitt i London i 1590. Den har åpenbart vært en oversettelse fra tysk, men det har ikke vært mulig å oppdrive originalen. Av den engelske pamfletten eksisterer det derimot to kopier, som ble oppdaget av okkultisten Montague Summers i 1920.
Pamfletten beskriver Stubbe-Peters liv, hans angivelige forbrytelser, selve rettssaken og noen attester fra naboer og utsagn fra folk som hadde vært vitne til forbrytelsene.


== Referanser ==

Crime Library