jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vittorio Chierroni

Vittorio Chierroni (født 26. mai 1917 i Abetone, død 29. juli 1986) var en italiensk alpinist. I løpet av den over 20 år lange idrettskarrieren vant han flere nasjonale og internasjonale renn. I alt vant Chierroni ti nasjonale mestertitler, og ble kåret til verdensmester i slalåm i det senere annullerte verdensmestereskapet i alpint 1941. Sammen med Zeno Colò og Celina Seghi dannet han den seiersvante trioen Musketerene fra Abetone.
Chierronis karriere startet i 1934, da han 16 år gammel kom på fjerdeplass og ble beste italiener i det internasjonale utforrennet i Monte Canin. Året etter ble han italiensk mester i både kombinasjonen og i slalåm.
I februar 1936 deltok han i OL i Garmisch-Partenkirchen i kombinasjonsøvelsen, som ble arrangert for første gang. Han lå på tolvteplass etter utfordelen, men etter slalåmdelen falt han tilbake til 18.-plass. To uker senere, i VM 1936 i Innsbruck, deltok han i utforrennet hvor han kjørte han ut.
Under VM i Chamonix i februar 1937 kom han på sjetteplass i både utfor og kombinasjonsøvelsen. Vinteren 1937/38 vant Chierroni betydelige seire i utforrennene i Megève, i Chamonix og i Furggen. Under VM 1939 i Zakopane kom han igjen på en sjetteplass i utfor.
Den største sportslige triumfen kunne han feire under VM 1941. i Cortina d’Ampezzo. Han delte seieren med tyske Albert Pfeifer i slalåm, tok bronse i kombinasjonsøvelsen og ble nummer fire i utfor. Da andre verdenskrig var over, erklærte Det internasjonale skiforbundet (FIS) ved en kongress 1946 dette verdensmesterskapet for ugyldig, siden flere nasjoner på grunn av de politiske forholdene ikke hadde kunnet delta. Samtlige medaljer mistet sin offisielle status og ble ikke lenger regnet med.
I 1948 vant han slalåmrennet i de legendariske Arlberg-Kandahar-rennene, og i St. Moritz deltok han for andre gang i OL, der han ble nummer tre i kombinasjonens slalåmdel.
Italienske mesterskap

Utfor: (5) 1936, 1938, 1947
Slalåm: (2) 1935, 1940
Kombinasjon: (3) 1935, 1936, 1940


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vittorio Chierroni – Olympedia 
(en) Vittorio Chierroni – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vittorio Chierroni – FIS (alpint)
Trojansk hest

Trojansk hest blir i overført betydning, med navnet etter den trojanske hest i gresk mytologi, brukt om personer, grupper, elementer eller annet som er smuglet inn av motstandere. I nedsettende betydning har også ordet trojansk esel forekommet. I datasikkerhet er en trojansk hest, eller trojaner, en type dataprogram som utgir seg for å være nyttig, men som i virkeligheten er skadelig. Det er en type malware som i motsetning til datavirus krever at mottageren på en eller annen måte starter programmet, ofte ved at trojaneren gjemmer seg inne i et annet program. Det er oppkalt etter Den trojanske hest fra gresk mytologi.
Veronika Wallinger

Veronika Wallinger (født 30. juli 1966 eller 1964) er en tidligere, østerriksk alpinist.
Den dobbelt juniorverdensmesteren i utfor (1983 og 1984) debuterte i verdenscupen i utforrennet i Val-d’Isère i desember 1983, og tok umiddelbart sine første poeng med en 15.-plass. 14 måneder senere tok hun sin første pallplass da hun kom på andreplass i utforrennet i Arosa, slått av Maria Walliser.
Veronika Wallinger var i ti år blant de sterkeste utforkjørerne. Selv om hun oppnådde flere pallplasser i utfor, samt en andreplass i Super-G, lyktes hun aldri med å gå helt til topps. Under OL 1992 i Albertville kjørte Wallinger inn til bronse, karrierens sportslige høydepunkt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Veronika Wallinger – Olympics.com 
(en) Veronika Wallinger – Olympic.org 
(en) Veronika Wallinger – Olympedia 
(en) Veronika Wallinger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Veronika Wallinger – FIS (alpint) 
(en) Veronika Wallinger – FIS (alpint) 
(en) Veronika Wallinger – ski-db.com
Stepas Butautas

Stepas Butautas (født 25. august 1925, død 22. mars 2001 i Kaunas) var en sovjetisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Butautas vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, men i finalen tapte de mot USA med 25-36. Butautas spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.
Han ble europamester i basketball tre ganger, 1947, 1951 og 1953.


== OL-medaljer ==
1952  Helsingfors –  Sølv i basketball  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stepas Butautas – Olympedia 
(en) Stepas Butautas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Stepas Butautas – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Stepas Butautas – FIBA 
(en) Stepas Butautas – FIBA
Mairevolusjonen

Mairevolusjonen (spansk La Revolución de Mayo) var det første framstøtet for uavhengighet i visekongedømmet Río de la Plata som omfattet dagens Argentina, Bolivia, Paraguay og Uruguay.
Den 13. mai 1810 stadfestet en britisk fregatt i Montevideo ryktene som svirret i Buenos Aires om at Napoléon Bonaparte hadde invadert Spania samt fanget og avsatt kong Ferdinand den syvende, som ble erstattet av Joseph Bonaparte, den eldre broren til den franske keiseren. Dette betydde at den spanske kongemakten hadde blitt overført til regentrådet i Cádiz, som var omringet av franske tropper. Stillingen var da klar: Med autoriteten til viseregentskapen borte, var det et makttomrom. 
Den 25. mai 1810 ble Den første juntaen etablert i Buenos Aires og denne fjernet visekongen Baltasar Hidalgo de Cisneros fra makten. I 1816 vant Argentina uavhengigheten sin fra den spanske kronen. I dag blir El Día de la Revolución de Mayo (Mairevolusjonsdagen) den 25. mai feiret hvert år for å minnes disse viktige hendelsene i argentinsk historie. Hendelsene i uken foran denne dagen blir kalt La Semana de Mayo (Maiuka).


== Litteratur ==
Alonso, Maria, Elisalde, Roberto og Vázquez, Enrique (1999). Historia Argentina y el Mundo Contemporáneo. Buenos Aires: Editorial Aique. ISBN 950-701-203-6. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Luna, Félix (1993). Breve historia de los argentinos. Buenos Aires: Planeta / Espejo de la Argentina. ISBN 950-742-415-6. 
Pigna, Felipe (2007). Los mitos de la historia argentina. Grupo Editorial Norma. ISBN 987-545-149-5.
Auguste Castille

Auguste Jean Baptiste Castille (født 12. mai 1883, død 17. september 1971) var en fransk turner.
Han deltok i VM 1909, der han fikk sølv i ringer (delt med Marco Torrès og Josef Čada). Han deltok også på det franske laget som vant gull i dette VM. 


== Eksterne lenker ==
(en) Auguste Castille – Olympics.com 
(en) Auguste Castille – Olympic.org 
(en) Auguste Castille – Olympedia 
(en) Auguste Castille – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Liste over deltakere i lagkonkurransen i VM i turn
Mordet på Adam Walsh

Mordet på Adam Walsh sikter til bortføringen og drapet på seks år gamle Adam Walsh (f. 1974, d. 1981) i USA. Gutten ble bortført fra et Sears-stormagasin beliggende i Hollywood Mall i Hollywood i Florida den 27. juli 1981, og senere funnet myrdet. Drapet fikk nasjonal publisitet i USA, og hans far John Walsh ble senere en talsmann for voldskriminalitetens ofre og vert for tv-programmet America's Most Wanted.Den dømte seriemorderen Ottis Toole tilstod drapet på gutten, men ble aldri stilt for retten for denne forbrytelsen. Selv om det aldri har blitt fremlagt bevis, ble saken avsluttet av Politiet den 16. desember 2008, da de var fornøyd med at Toole var morderen som drepte Adam Walsh. Ottis Toole døde av leversvikt den 15. september 1996.


== Referanser ==
Ørering

Ørering er en type piercing, der smykket er plassert i det ytre øret. Ørering er i dag en populær mote blant spesielt kvinner, men også i noen kulturer hos menn.
Ørering blir som oftest brukt for å pynte seg til spesielle anledninger, like dann som til hverdags. Øreringer er mest populært hos jenter, og har alltid vært det. Det er blitt populært hos menn/gutter i ulike tidsepoker. 
Den vanligste plassen å ta en slik piercing er i øreflippen. Spesielt tunge smykker kan føre til at hullet i øreflippen blir større og til slutt uegnet til å holde smykket.
Negative sider med øreringer, kan være materie øreringen er laget av. Materie som nikkel er ofte brukt til øreringer. Dette er et materie som enkelte kan reagere på når det er i kontakt med huden, og kan skape en allergisk reaksjon. Denne allergiske reaksjonen kan føre til irritert og rød hud. Det anbefales/oppfordres til å ta ørering(er) hos tatovør/piercinger, med den grunn at øreringer tatt hos frisør kan medføre til større sjanse for irritert hud. 
Smykket lages i ulike materialer, alt fra metal, plast og glass til edelstener og perler. Den er vanligvis ringformet, men kan også være en stang.


== Historie ==
Øre-piercing kan ses på under termen «moderne primitive» og er en av de eldste formene for selvbestemt kroppmodifikasjon.


=== Kvinner ===
Blant kvinner i den vestlige verden kom øreringer på starten av 1900-tallet.


=== Menn ===
En av de tidligste tegnene på øreringer brukt av menn finner man fra bilder i veggene i Persepolis i antikkens Persia. Der finner man soldater fra forskjellige deler av det persiske imperiet som bærer øreringer.
Sent på 1960-tallet startet øre-piercinger å bli populært blant menn gjennom hippiene, de homofile og gangster-miljøene. Utover 1970-årene ble det også populært i punk rock-miljøer. I 1980-årene hadde musikere innarbeidet den nye moten og idrettsutøvere begynte derfor også med trenden. Piercing av begge ørene blant menn startet av britene på 1980-tallet, da George Michael var et stort ikon for dette. Blant amerikanere var Mr. T det første ikonet, likevel ble ikke denne trenden særlig populær blant amerikanere før på 1990-tallet.


=== Kultur ===
I vestlig kultur assosieres ofte det med å ha kun en ørering i enten det venstre eller høyre øre som en form for Seksuell orientering.På 1960-tallet var det vanlig at det venstre øret var det heteroseksuelle mens det høyre var det homoseksuelle. Likvel varierer dette svært fra miljø til miljø.


== Eksterne lenker ==
(en) Earrings – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Marek Edelman

Marek Edelman (født rundt 1920 i Homel i Hviterussland,  død 2. oktober 2009 i Warszawa) var en polsk politisk og sosial aktivist samt kariolog som var kjent som en av lederne av opprøret i Warszawaghettoen i 1943. Han vokste opp i en jiddisch-talende familie med tilknyting til den ikke–sionistiske og jødiske sosialistbevegelsen Bund.
Edelman var medlem i ungdomsorganisasjonen til Bund, og arbeidet der for et Polen uten anti-semittisme med like rettigheter for alle. Etter at Polen var okkupert av Hitler-Tyskland ble alle jøder samlet i ghettoene, som ble avstengt fra omverdenen. Edelman-familien bodde innenfor det området som ble avsperret i Warszawa, og som ble overfylt med jøder sendt dit fra andre steder av de tyske nazistene. Situasjonen ble snart vanskelig på grunn av matmangel og hygieneproblemer. Titusenvis døde før de store transportene fra Warszawaghettoen til konsentrasjonsleirene tok til sommeren 1942.
På denne tiden møttes de viktige politiske gruppene blant jødene i ghettoen for å diskutere hva de skulle gjøre i den desperate situasjonen de var kommet i. Bundister, venstresionister og kommunister dannet snart den jødiske kampgruppen ZOB og begynte å forberede seg på væpnet motstand. Da det ble gitt ordre om at ghettoen skulle likvideres gikk ZOB til aksjon, og opprøret var et faktum. Motstandskjemperne kjempet hardt, men hadde ingen mulighet mot store tyske styrker som ble satt inn mot dem. Ghettoen ble deretter jevnet med jorda.
På tross av forholdene og styrkeforholdet mente medlemmene av ZOB at det var bedre å dø i kamp enn å dø passivt for fienden. De av lederne i ZOB som ikke kom seg vekk da kampene var over, begikk heller selvmord enn å bli tatt til fange av nazistene. Edelman kom seg ut av ghettoen gjennom kloakksystemet.
I 1944 deltok han også i Warszawaoppstanden.
Etter krigen utdannet han seg til lege og var frem til sin død, den 2. oktober 2009, bosatt i Polen.
Edelman mottok i 1998 Den hvite ørns orden fra Polens president.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Edelman, Marek (2004). Resisting the Holocaust: Fighting Back in the Warsaw Ghetto. Ocean Press. ISBN 1-876175-52-4. 
Krall, Hanna (1986). Shielding the Flame. Henry Holt & Co. ISBN 0-03-006002-8.
Nodar Dzjordzjikija

Nodar Konstantinovisj Dzjordzjikija russisk: Нодар Константинович Джорджикия (født 15. november 1921 i Kutaisi i Georgia, død 1. juni 2008) var en sovjetisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Dzjordzjikija vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, men i finalen tapte de mot USA med 25-36. Dzjordzjikija spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1952  Helsingfors –  Sølv i basketball  URS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nodar Dzjordzjikija – Olympedia 
(en) Nodar Dzjordzjikija – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nodar Dzjordzjikija – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Nodar Dzjordzjikija – FIBA 
(en) Nodar Dzjordzjikija – FIBA
Ansiktspiercing

Ansiktspiercing er en piercing plassert i ansiktet.
Ansiktspiercinger blir vanligvis tatt i nesen eller på kinnet. Da man ikke regner øre-piercinger som en ansiktspiercing.
Piercingsmykket kan være veldig varierende, men vekten av smykket er begrenset.
Det er hovedsakelig tre typer slike piercinger: kinnpiercing og øyenbrynpiercing, samt antiøyenbrynpiercing.
Anatolij Konev

Anatolij Konstantinovitsj Konev (russisk: Анатолий Константинович Конев; født 10. januar 1921, død 9. november 1965) var en sovjetisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Konev vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, men i finalen tapte de mot USA med 25-36. Konev spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.
Han ble europamester i basketball tre ganger med Sovjetunionen, 1947, 1951 og 1953.


== OL-medaljer ==
1952  Helsingfors –  Sølv i basketball  Sovjetunionen


== Eksterne lenker ==
(en) Anatolij Konev – Olympedia 
(en) Anatolij Konev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anatolij Konev – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Anatolij Konev – FIBA 
(en) Anatolij Konev – FIBA
Europavei 91

Europavei 91 går mellom Toprakkale i Tyrkia og grensen mot Syria. Veiens lengde er rundt 170 km.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Otar Korkija

Otar Korkija russisk: Отар Михайлович Коркия (født 10. mai 1923 i Kutaisi, død 15. mars 2005 i Tbilisi) var en sovjetisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Korkija vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, men i finalen tapte de mot USA med 25-36. Korkija spilte sju kamper i OL-turneringen.
Han ble europamester i basketball tre ganger med Sovjetunionen, 1947, 1951 og 1953.


== OL-medaljer ==
1952  Helsingfors –  Sølv i basketball  URS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otar Korkija – Olympedia 
(en) Otar Korkija – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Otar Korkija – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Otar Korkija – FIBA
Didrik Marksten

Didrik Marksten (født 1. mars 1971 i Oslo) er en tidligere norsk alpinist.


== Internasjonale mesterskap ==
Under junior-VM i 1990 i sveitsiske Zinal ble han nummer 14 i utfor og nr. 21 i storslalåm.
Under VM 1991 i Saalbach fikk han to åttendeplasser – i storslalåm og i den alpine kombinasjonen.
Han deltok i både slalåm og storslalåm under OL 1992 i Albertville, men kjørte ut i begge øvelsene.


== Verdenscupseire ==
+ en tredjeplass i samme disiplin samme sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Didrik Marksten – Olympedia 
(en) Didrik Marksten – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Didrik Marksten – FIS (alpint) 
(en) Didrik Marksten – ski-db.com
Garrett Kelleher

Garrett Kelleher er en irsk forretingsmann og entreprenør, samt grunnleggeren av Shelbourne Development. Han er også eieren av fotballklubben St Patrick's Athletic FC. 
Han har tidligere bodd i Chicago, men bor nå i hjemlandet i Irland.
Martellotårn

Martellotårn er små forsvarstårn bygd i flere land av Det britiske imperiet på 1800-tallet fra tiden rundt Napoleonskrigene og utover. De er opp mot 12 meter høye med to etasjer og hadde ofte en garnison med en offiser og 25 mann.
Den runde strukturen og de tykke murene av solid murarbeid gjorde dem svært motstandsdyktige mot kanonild, mens høyden deres gjorde dem til ideelle steder for artilleri som ble montert på det flate taket og kunne roteres 360º rundt. Rundt et fåtall martellotårn ble det også konstruert vollgraver som ekstra vern. Martellotårn ble brukt gjennom hele 1800-tallet, men ble foreldet da man fikk kraftigere artilleri. Mange tårn står fremdeles i dag og blir ofte bevart som historiske monumenter.


== Litteratur ==
Clements, Bill (1998). Towers of Strength: Story of Martello Towers. Barnsley, South Yorkshire: Leo Cooper. ISBN 978-0850526790. 


== Eksterne lenker ==
English Heritage.gov – Martello towers
Bagtrax

Bagtrax er ett system for høyhastighetssortering av bagasje på flyplasser. Systemet er i drift på seks flyplasser, deriblant Schiphol og terminal 5 på Heathrow. I Norge er dette systemet brukt på Oslo lufthavn, Gardermoen.
Bagtrax er skinnegående vogner på hjul, som med framdrift av lineære elektromotorer sorterer bagasje.
Systemet er patentert av Vanderlande Industries Nederland.


== Eksterne lenker ==
Om systemet på produsentens hjemmesider
All We Know Is Falling

All We Know Is Falling er debutalbumet til bandet Paramore. 
Albumet ble utgitt i USA 26. juli 2005, og 24. april 2006 i Storbritannia. Det ble spilt inn på bare tre uker. I september 2005 ble en spesiell japansk utgivelse gitt ut. Den inneholdt en ikke-utgitt sang; «Oh, Star». Bassisten i Paramore, Jeremy Davis, spiller kun bass på sangen «Here We Go Again».


== Sporliste ==
«All We Know» – 3:13
«Pressure» – 3:05
«Emergency» – 4:00
«Brighter» – 3:43
«Here We Go Again» – 3:46
«Never Let This Go» – 3:40
«Whoa» – 3:21
«Conspiracy» – 3:42
«Franklin» – 3:18
«My Heart» – 3:59
Japansk bonusspor
«Oh, Star»  – 3:50


== Singler ==
Singelen «Pressure» ble gitt ut 26. juli 2005. Temaet i musikkvideoen er om presset det er i å være tenåring. Videoen handler om en gutt og en jente som er kjærester. Begge hater jobben sin; gutten jobber på en fastfood restaurant, og jenta jobber hos et dårlig modellbyrå, som nekter henne å gjøre ting hun liker å gjøre. Dette skjer mellom klipp av bandet som opptrer. Til slutt bestemmer gutten seg for å slutte, og drar for å besøke jenta, men hun er for opptatt med å jobbe. Derfor bestemmer gutten seg for å utløse sprinkleranlegget i bygningen. Alle i bygningen løper ut, unntatt jenta, som sitter igjen i stolen sin og nyter vannet. Til slutt kommer gutten og jenta seg ut og videoen slutter.
Singelen «Emergency» ble gitt ut 16. oktober 2005. Sangen, som er skrevet av Hayley Williams, handler om at kjærligheten nå til dags blir tatt for gitt og at forhold virkelig er i krise. Den ble skrevet i en tid da foreldrene til Williams holdt på å bli skilt/gjøre det slutt, og hun måtte se dette skje foran henne. Som et barn hadde hun ikke makt til å gjøre noe med det. I et intervju med Alternative Press sa hun: "jeg husker faktisk at jeg gikk ut av døren med moren min den kvelden, mens jeg stod mellom foreldrene mine og ropte "hold kjeft! Hold kjeft! Hold kjeft!" De fillete klærne og de blodige ansiktene medlemmene i bandet har på seg i videoen representerer "emosjonell bagasje", som Williams sa i et intervju.
Singelen «All We Know» ble utgitt 21. februar 2006. Sangteksten i sangen er basert på bortgangen til bassist Jeremy Davis, som senere kom tilbake, og skilsmissen til foreldrene til Williams. I videoen ser vi klipp fra en konsert og diverse bilder av bandet som springer rundt i byen og backstage på konserten deres. Den er lik en av de andre singlene Hallelujah, som ble utgitt på deres andre album Riot!, i 2007.


== Personell ==
Hayley Williams – Vokal
Josh Farro – Gitar, vokal
Zac Farro – Trommer
Jeremy Davis – Bassgitar
Jason Bynum – Rytmegitar (Han sluttet i bandet i 2005.)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) All We Know Is Falling på Discogs 
(en) All We Know Is Falling på MusicBrainz 
(en) All We Know Is Falling på Spotify 
(en) All We Know Is Falling på AllMusic
Atlético Petróleos de Luanda

Atlético Petróleos Luanda, mest kjent under navnet Petro Atlético, er en angolansk fotballklubb som ble etablert i 1980. Klubben er lokalisert i hovedstaden Luanda og spiller sine hjemmekamper på Estádio da Cidadela.
Klubben har vunnet den angolanske ligaen hele 14 ganger og den angolanske cupen 8 ganger. 
Stjernespilleren Manucho Gonçalves kommer fra Petro Atlético. Han spilte 78 kamper og scoret 34 mål for Petro Atlético.
Girabola

Girabola er navnet på den nasjonale fotballserien i Angola. Serien blir organisert av det angolanske fotballforbundet (Federação Angolana de Futebol (FAF). Serien ble etablert i 1979 og besto første året av tjuefire lag inndelt i fire grupper på seks lag hver. I 1980 konkurrerte de fjorten beste lagene fra fjorårssesongen. Siste gang ligaen ble spilt med fjorten lag var i 1990. I 2011 vil ligaen bestå av 16 lag. 
Atlético Petróleos Luanda er klubben som har vunnet serien flest ganger med sine 15 mesterskap, sist gang i 2009. I 2010 ble ligaen vunnet av Interclube Luanda. 


== CAF-ranking (2021/22) ==
CAF rangerer ligaene etter de siste fem års prestasjoner i Afrikas Champions League og CAF Confederation Cup.


== Vinnere ==

1979 – Primeiro de Agosto
1980 – Primeiro de Agosto
1981 – Primeiro de Agosto
1982 – Atlético Petróleos de Luanda
1983 – Primeiro de Maio
1984 – Atlético Petróleos de Luanda
1985 – Primeiro de Maio
1986 – Atlético Petróleos de Luanda
1987 – Atlético Petróleos de Luanda
1988 – Atlético Petróleos de Luanda
1989 – Atlético Petróleos de Luanda
1990 – Atlético Petróleos de Luanda
1991 – Primeiro de Agosto
1992 – Primeiro de Agosto
1993 – Atlético Petróleos de Luanda
1994 – Atlético Petróleos de Luanda
1995 – Atlético Petróleos de Luanda
1996 – Primeiro de Agosto
1997 – Atlético Petróleos de Luanda
1998 – Primeiro de Agosto
1999 – Primeiro de Agosto
2000 – Atlético Petróleos de Luanda
2001 – Atlético Petróleos de Luanda
2002 – Atlético Sport Aviação
2003 – Atlético Sport Aviação
2004 – Atlético Sport Aviação
2005 – Sagrada Esperança
2006 – Primeiro de Agosto
2007 – Interclube
2008 – Atlético Petróleos de Luanda
2009 – Atlético Petróleos de Luanda
2010 – Interclube
2011 – Libolo
2012 – Libolo
2013 – Kabuscorp
2014 – Libolo
2015 – Libolo
2016 – Primeiro de Agosto
2017 – Primeiro de Agosto
2018 – Primeiro de Agosto
2018/19 – Primeiro de Agosto
2019/20 – Avlyst
2020/21 – Sagrada Esperança
2021/22 – Petro de Luanda


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted