jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tanum skole

Tanum skole er en offentlig barneskole i Bærum kommune i Akershus, etablert i 1900. Skolen har i underkant av 300 elever per 2009 fordelt på 14 klasser og rundt 50 ansatte. Skolen ligger ikke langt fra Tanum kirke og nærmeste by er Sandvika. Bjørnegård ungdomsskole har videre det kommunale ansvaret for å ta inn elever som går ut fra Tanum.


== Historie ==
Tanum skoles historie begynner så tidlig som i 1817 da det ble holdt private læreseminar på en gård i området. Dette gjorde at bygda fikk lærere med bedre utdanning enn slik mye av Norge tidligere hadde som utdanningsmetode; med omgangsskolelærerne. I oktober 1934 begynte "Asker skolelærerseminarium" på en gård, ikke langt fra dagens Tanum vest i Bærum og denne typen virksomhet var meget viktig for utviklingen av skolen generelt. Seminarene utviklet seg utover 1830-tallet til å bli et toårig kurs for utdanning av lærere. Til sammenligning med resten av landet var denne skoletypen tidlig ute i Bærum og i 1839 fikk barna i bygda sitt faste skoleringsområde som ble kalt for "seminarskolen". Her kom lærerstudentene for å drive undervisning i sin opplæringsperiode. Fram til 1894 tilhørte Bærum Asker prestegjeld med sokneprest i Asker, men med kapellan på Tanum. De første skolene i område var tilknyttet Bærums Verk og Fossum Jernverk. Selv om Tanumområde var tidlig ute med en slags skoleordning var det «Fastskoleloven» (også kalt Landsskoleloven) fra 1860 som skulle forandre hele det norske utdanningssystemet. Skoler ble bygget rundt om i distriktet med blant annet Evje skole i 1865 og Snarøya skole i 1869. Det var et opphold i byggeprosjektene etter dette, men i 1899 begynte endelig byggingen av en skole i "Seminarkretsen" som det den gang ble kalt, nemlig Tanum skole.
Den 6. juni 1900 ble skolen offisielt åpnet av sogneprest Grødal og den fikk navnet "Tanum skole i Tanum skolekrets". Bygningen var en trestruktur som skulle holde styr på ca. 100 elever. I 1926 var det 126 elever på skolen og bygningen hadde fått enkelte påbygninger. Etter andre verdenskrig steg elevtallet kraftig og i 1960 var det 300 elever på skolen. Dette hadde Tanum skole ikke kapasitet til og elever måtte oppholde seg på midlertidige klasserom i nærområdet. Som følge av dette begynte kommunen et byggeprosjekt som skulle fornye hele skolen og fra 1964 til 1993 gjennomgikk skolen tre byggeprosjekter som ga skolen gymsal, musikkrom, kjøkken for heimkunnskapsfaget samt naturfagsrom og bibliotek med mer. Dermed var skole regnet for å være godt nok utstyrt til å ta inn elever til 14 klasser, det vil si 1. til 7.klasse med to paralleller.


=== Rektorer ===
2002–2008 Anne Kallåk
2008–2010 Rolf Eriksen (fungerende)
2010– Inger Lise Lehne


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside
Lærdalstunnelen næringspark

Lærdalstunnelen næringspark er et næringsområde på Håbakken i Lærdal kommune i Sogn og Fjordane.
Næringsparken er lokalisert ved den østlige munningen av verdens lengste veitunnel Lærdalstunnelen, på hovedveien mellom Norges to største byer og midt mellom Oslo og Bergen. Det er 20 mil til Bergen sentrum og cirka 30 mil til Oslo sentrum.
Reisetiden fra Lærdalstunnelen næringspark med personbil til bergensområdet tar to timer, reisetid med personbil til Oslo-området tar 3,5 timer, reiser til sentrum litt lengre. 
Næringsarealet er nytt, men allerede nå har virksomheter innen restaurant/veikro, transport, butikk og matproduksjon etablert seg. Ved næringsparken er det også etablert en busstasjon og kontrollstasjon for tunge kjøretøy.
Det meste kjente etableringen i næringsparken hittil, er veikroen "Haabakken", som er blitt et populært stoppested for trailersjåfører og andre veifarende på E16. 
I 2010 utvider Lærdal kommune næringsparken.
Martin Wavik Ytterstad

Martin Wavik Ytterstad (født 2. september 1988) er en norsk ishockeyspiller fra Groruddalen, øst i Oslo. Han som spiller for Furuset Hockey og har i mange år vært i kapteinsteamet. Han innehar rekorden i antall utvisninger for A-laget i Furuset.  Han har tidligere spilt for Manglerud Star. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Wavik Ytterstad – Eurohockey.com 
(en) Martin Wavik Ytterstad – Eliteprospects.com
Solheim skole

Solheim skole kan vise til:

Solheim skole (Bergen), tidligere skole i Bergen
Solheim skole, senere Vestre Hyen skole, tidligere skole i Hyen i Gloppen
Solheim skole (Lørenskog) i Lørenskog i Akershus
Solheim skole (Ringsaker) i Ringsaker i Hedmark
Solheim skole (Ramnes), tidligere skole i Ramnes i Vestfold
Magnus Gerne

Magnus Gerne (født 1921, død 1987) var en kjent svensk illustratør, kunstner og tegner. Han var først og fremst kjent for faktaspekkede panoramabilder med innfelte detaljtegner og røntgentverrsnitt. Gerne var Expressens ledende tegner fra 1950-tallet. Han laget også grafiske reportasjer for ukeblader og svensk næringsliv. Med sine detaljrike tegninger illustrerte han også Lars Widdings dramatisering av historiske hendelser i blant annet Svenska Äventyr.
Magnus Gerne bodde sammen med sin hustru, Gunhild Lilian Gerne i Täby, Stockholms län. En stor del av sin tid var han på deres sommersted på Högmarsö i Roslagen. 


== Illustrerte bøker ==
Svenska äventyr, tredje boken (800-TALLET – 1870-TALLET)/Lars Widding
Svenska äventyr/Lars Widding
Svenska äventyr (1710–1780) /Lars Widding
Svenska äventyr (1788-1900 TALLET) /Lars Widding
De fyra ryttarnas tid/Lars Widding
En tid för vreden / Lars Widding
För frihet och rättvisa: liberalismen i Sverige 1902-1982 / originaltegninger: Magnus Gerne
Riksvei 55

Riksvei 55 (Rv55) gikk mellom Dragsvik i Balestrand og Stedje i Sogndal.
Veien går langs nordsiden av Sogndalsfjorden og Sognefjorden forbi Hermansverk og Leikanger til Hella og med ferge over Fjærlandsfjorden.
Før 1. januar 2010 var fylkesvei 55 del av veien.
2019 ble veien del av riksvei 13.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Sogn og Fjordane fylke ===

Balestrand Ferge fra Dragsvik (10 min, 1-2 turer/time)

Leikanger til Hella
 Riksvei 13 Ferge Hella–Vangsnes → Europavei 16 VossSognefjordvegen 

 Kvinnafossen
 Kvinnefossen Grauthaug

Sogndal Fatlatunnelen (2 292 m)Uten navn 

Arm fra Saltskjer til Fiksnes (480 m)
 Ølmheim kirke
 Uri
 Fardal bru (Fardalselvi, 38 m)
 Stedjebergtunnelen (2 109 m)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Forskningsinstituttet for varmekraft (Kina)

Forskningsinstituttet for varmekraft (engelsk: Thermal Power Research Institute, TPRI) er et privat forskningsinstitutt i Xi'an i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Det eies av fem energiselskaper, og driver forskning på varmekraft, fornybar energi og kullkraft. Det forskes også på kjernekraft og på forbedring og effektivisering av varmekraftverk.
Instituttet ble dannet i 1950-årene av regjeringen, men privatisert i 2002. Det har 1.200 ansatte som driver både forskning og konsulentvirksomhet. Instituttet har også lokalavdelinger i Beijing og Suzhou.
Eierne er fem store, private aktører innen termisk energi og kraftforsyning:

China Huaneng Group  (52%)
China Datang Corporation  (12%)
China Huadian Corporation  (12%)
China Guodian Corporation  (12%)
China Power Investment Corporation  (12%)Til tross for privatiseringen tar instituttet mange forskningsoppdrag som er finansiert eller delfinansiert av sentralmyndighetene.


== Eksterne lenker ==
TPRI – introduksjon.
TPRI – nærmere beskrivelse.
Silvio Gazzaniga

Silvio Gazzaniga (født 23. januar 1921 i Milano, Italia, død 31. oktober 2016) var en italiensk skulptør. Mens han arbeidet for firmaet Stabilimento Artistico Bertoni, skapte han FIFA World Cup Trophy. Gazzaniga studerte ved Brera Academy, og det samme har hans datter, Gabriella, gjort og er en fan av AC Milan.
Hans design ble valgt av komiteen den 5. april 1971.  Trofeet er 36 cm høyt, veier 4,97 kg og er laget av, 18-carat reint gull. To ringer av halvedelsteinen malakitt smykker foten. Vinnerens navn blir skrevet på gullfoten.  Det er plass til navnet på 17 vinnere og hver blir inngravert på det vinnende lagets språk.
Gazzaniga sa om designet til trofeet: «Min inspirasjon til designet kom fra to hovedelementer – idrettsutøverne og verden. Jeg hadde i tankene å skape noe som symboliserte innsats og anstrengelse, mens det på samme tid uttrykte harmoni, enkelhet og fred. Silhuetten måtte være rettlinjet, for at oppmerksomhet til den som betrakter trofeet skulle bli dradd mot hovedpersonen, det vil si, fotballspilleren; en mann som, på seierstidspunktet, fremstår som en slags gigant, uten å virke overmenneskelig. Han måtte være en helt, men en helt med kvalitetene til en som hadde arbeidet hardt og lidt, som hans medmennesker ville identifisere seg med hver dag og med armer, som synes å favne hele verden, og være en levendegjøring av det universelle med sport.»
«Hvis noen skulle gi meg denne oppgaven på ny, ville jeg bare gjort mindre endringer med det opprinnelige konseptet. I disse tider blir det lagt mer vekt på det ytre enn det indre», beklaget Gazzaniga. «Faktumet at trofeet mitt har stått mot mange trender over de siste 30 årene (Jules Rimet Cup ble benyttet i 40 år) er et vitnemål på det fatum at jeg tillot meg å bli inspirert av prinsippene som ikke forandrer seg etter som tiden går.»
Gazzaniga designet senere UEFA-cuptroféet (1972), UEFA Super Cup-troféet (1973). U21-EM-troféet og Baseball World Cup-troféet (2001).


== Se også ==
Abel Lafleur


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fifa.com artikkel om Silvio Gazzaniga og FIFAs World Cup trofeet  Arkivert 31. oktober 2012 hos Wayback Machine.
China Huadian Corporation

China Huadian Corporation (kinesisk: 中国华电集团公司) er et helstatlig eid energi-konsern i Beijing, Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt i 2002 i forbindelse med restruktureringen av kinesisk kraftindustri dette året. Selskapet driver termiske og vannkraftbaserte kraftstasjoner i det nordlige Kina, og har dessuten eierposter i mindre vannkraftselskaper i midtre Kina inklusive Sichuan. Selskapet har om lag 83 000 ansatte.
På slutten av 2007 kontrollerte selskapet en kapasitet på 63 020 MW, og produserte 258,2 TWh elektrisk kraft. Hele 26 av anleggene er store med en effekt på mer enn 1 000 MW hver. I eksisterende planer er det et mål å nå 80 000 MW og 400 TWh i løpet av 2010.
CHC har 23 heleide selskaper, 40 majoritetseide, og er minoritetspartner i ytterligere 23 selskaper, alle innenfor energiforsyning.  
CHC eier også 12% av Forskningsinstituttet for varmekraft (Kina).


== Eksterne lenker ==
CHD - om selskapet.
China Huaneng Group

China Huaneng Group (kinesisk: 中国华能集团公司) er et helstatlig eid energi-konsern i Beijing i Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt i 2002 i forbindelse med restruktureringen av kinesisk kraftindustri dette året. Selskapet driver termiske og vannkraftbaserte kraftstasjoner i hele Kina, men først og fremst i nord og mange i Indre Mongolia. CHG og har dessuten eierposter i mindre vannkraftselskaper i midtre Kina inklusive Sichuan. Selskapet har om lag 75 000 ansatte.
På slutten av 2005 hadde selskapet en utbygd kapasitet på 43 210 MW, og produserte 256,4 TWh elektrisk kraft. I eksisterende planer er det et mål å nå 80 000 MW i løpet av 2010, og 120 000 MW i 2020. Alle tallene vil representere, til enhver tid, om lag 9-12% av hele landets kapasitet og produksjon.
CHC eier også 52% av Forskningsinstituttet for varmekraft (Kina).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted  – China Huaneng Group.
CHG – offisiell hjemmeside.
CHG – om selskapet.
CHG – liste over selskapets kraftanlegg.
Climax!

Climax! (senere Climax Mystery Theater) var en amerikansk TV-serie som gikk på CBS fra 1954 til 1958. Den er mest kjent for å ha Casino Royale som den tredje episoden i sesong 1. Denne episoden er basert på Ian Flemings første bok om Agent 007. Climax hadde i alt fire sesonger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Climax! på Internet Movie Database
Riksvei 616

Riksvei 616 (Rv616) går mellom Måløy havn og riksvei 617 i Vågsøy kommune.
Før 1. januar 2010 var veien del av riksvei 616, etter at forvaltningsreformen trådte i kraft fikk resten av veien status som fylkesvei. Per oktober 2013 er strekningen del av Fylkesvei 616.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Sogn og Fjordane fylke ===

Vågsøy 616Fylkesvei 616 Måløy havn
Riksvei 617 617Fylkesvei 617 Måløy
China Power Investment Corporation

China Power Investment Corporation (kinesisk: 中国电力投资集团公司) er et helstatlig eid holdingselskap innenfor energi-sektoren, med hovedkontor i Beijing, Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt i 2002 i forbindelse med restruktureringen av kinesisk kraftindustri dette året. Selskapet investerer i mindre energiselskaper i hele Kina. CPIC har 213 underlagte selskaper og har minoritetsposter i ytterligere 15 selskaper, og disse har totalt om lag 104 000 ansatte.
På slutten av 2008 hadde selskapet en utbygd kapasitet på 51 990 MW, hvorav kontrollerte selskaper sto for 40 116 MW. Fordelingen på ulike energiformer var slik:

Vannkraftverk – 10 539 MW (20,3 %)
Varmekraftverk – 41 123 MW (79,1 %)
Kjernekraftverk – 1 351 MW (3,4 %)
Vindkraft – 328 MW (0,6 %)I alt 19 kraftanlegg har en installert effekt på mer enn 1 000 MW hver, blant de mer kjente er Laxiwa-demningen.
CPIC eier også 12 % av det kinesiske Forskningsinstituttet for varmekraft.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
CPIC – om selskapet.
CPIC – liste over kraftselskaper.
Shihe

Shihe (kinesisk: 浉河区; pinyin: Shīhé Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Xinyang i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 1.783 km² og teller ca. 600.000 innbyggere (2002).


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Willie Dixon

William James «Willie» Dixon (født 1. juli 1915, død 29. januar 1992) var en amerikansk musiker, låtskriver, vokalist, plateprodusent og arrangør. Han står bak en rekke kjente blueslåter som låtskriver, musiker og produsent for Chess Records fra 1950 til 1965. I 1980 ble Dixon valgt inn i Blues Hall of Fame.


== Karriere ==
Dixon fikk først kontrakt med Chess Records i Chicago som musiker, og av Dixons egne band er Big Three Trio det mest kjente. Etterhvert ble hans kapasitet som låtskriver, arrangør og produsent mer fremtredende. Han var også en høyt verdsatt bassist – både på scenen og som studiomusiker. Han skrev, spilte, sang og produserte låter for artister som Sonny Boy Williamson, Muddy Waters, Howlin' Wolf, Bo Diddley og Chuck Berry. 
Hans samarbeid med forskjellige bluesartister var med på å utvikle sjangeren rock 'n' roll på 1950-tallet, og han var således en av nøkkelpersonene i å utvikle disse musikalske stilartene på 1950-, 1960- og 1970-tallet. En lang rekke musikere innen musikksjangerne blues, rhythm and blues, blues rock, rock 'n' roll, rock og hard rock har funnet inspirasjon fra Dixon og hans låter. Av artister som har spilt inn hans sanger bør nevnes Tina Turner, Bob Dylan, Led Zeppelin, Rolling Stones, The Yardbirds, Cream, Queen, The Doors, Allman Brothers Band og Grateful Dead. 


== Kjente låter av Willie Dixon ==
«Bring It on Home»
«Built for Comfort»
«I Just Want to Make Love to You»
«Back Door Man»
«Hoochie Coochie Man»
«Little Red Rooster»


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dixon, Willie; Snowden, Don (1990): I Am the Blues: The Willie Dixon Story. Da Capo Press. ISBN 0-7043-0253-5.
Dixon, Willie (1992): Willie Dixon: Master Blues Composer, with Notes and Tablature. Hal Leonard. ISBN 0-7935-0305-1.
Inaba, Mitsutoshi (2011): Willie Dixon: Preacher of the Blues. Scarecrow Press. ISBN 978-0-8108-6993-6.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Willie Dixon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Willie Dixon på Internet Movie Database 
(sv) Willie Dixon i Svensk Filmdatabas 
(fr) Willie Dixon på Allociné 
(en) Willie Dixon på AllMovie 
(en) Willie Dixon hos Rotten Tomatoes 
(en) Willie Dixon hos The Movie Database 
(en) Willie Dixon hos Internet Broadway Database 
(en) Willie Dixon på Discogs 
(en) Willie Dixon på MusicBrainz 
(en) Willie Dixon på Songkick 
(en) Willie Dixon på AllMusic 
Willie Dixon, Mississippi blues musician. Mississippi Writers and Musicians Project ved Starkville High School
Willie Dixons Blues Heaven Foundation
China Datang Corporation

China Datang Corporation (kinesisk: 大唐国际发電股份) er et helstatlig energi-konsern med hovedkontor i Beijing, Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt 29. desember 2002 i forbindelse med restruktureringen av kinesisk kraftindustri dette året. Selskapet eier kraftprosjekter og energianlegg i hele Kina. CDC har totalt om lag 80 000 ansatte.På slutten av 2007 hadde selskapet en utbygd kapasitet på 64 823 MW, med anlegg i 27 provinser i hele Kina som produserte 304,8 TWh. Ved utgangen av 2008 hadde installert kapasitet økt til 82 420 MW, og produksjonen var 352,9 TWh.
CPIC eier også 12% av Forskningsinstituttet for varmekraft.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CDC – offisiell hjemmeside.
CDC – om selskapet.
CDC – liste over kraftselskaper.
Lantian (Xi’an)

Lantian (kinesisk: 蓝田县; pinyin: Lántián Xiàn) er et fylke i den subprovinsielle by Xi'an i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 1 969 km².
Småbyen Lantian, administrasjonssenteret for fylket, ligger ved elven Ba ca. 22 km sørøst for Xi'an nord for fjellet Qinling, og søtøst på Guanzhongsletten. Her utgravde antropologene i 1963 det såkalte Lantianmennesket.
Befolkningen i fylket var på 622 763 innbyggere i 1999.


== Administrative enheter ==
Storkommunene Languan (蓝关镇); Xiehu (泄湖镇); Huaxu (华胥镇); Qianwei (前卫镇); Tangyu (汤峪镇); Jiaodai (焦岱镇);
Yushan (玉山镇); Sanli (三里镇); Puhua (普化镇); Gepai (葛牌镇);
Kommunene Wangchuan (辋川乡); Lanqiao (蓝桥乡); Yuchuan (玉川乡); Bayuan (灞源乡); Mencun (孟村乡); Ancun (安村乡); Shijiazhai (史家寨乡); Xiaozhai (小寨乡); Sanguanmiao (三官庙乡); Jinshan (金山乡); Jiujianfang (九间房乡); Houzhen (厚镇乡).


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fylkets hjemmeside Arkivert 10. mai 2021 hos Wayback Machine.
Xi'an-Lantian industripark
DBeskrivelse av Lantian
Kart over Lantian
Tianzhu

Tianzhu - skrevet 天主, uttalt Tiānzhǔ - er det katolske kinesiske ord for Gud.
 Tianzhu (kinesisk: 天祝藏族自治县; pinyin: Tiānzhù zàngzú Zìzhìxiàn) er et autonomt fylke for tibetanere i byprefekturet Wuwei i provinsen  Gansu i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 216 033 innbyggere i 1999.Selve småbyen Tianzhu hadde 36 139 innbyggere i 2000.


== Administrative enheter ==
Tianzhu består av seks storkommuner og 13 kommuner:

Storkommuner: Huazangsi (华藏寺镇); Anyuan (安远镇); Dachaigou (打柴沟镇); Haxi (哈溪镇); Songshan (松山镇); Tanshanling (炭山岭镇);
Kommuner: Dahonggou (大红沟乡); Danma (旦马乡); Dongdatan (东大滩乡); Dongping (东坪乡); Duoshi (朵什乡); Maozang (毛藏乡); Qilian (祁连乡); Sailalong (赛拉隆乡); Sers (赛什斯乡); Shimen (石门乡); Tiantang (天堂乡, nuligens nasjonalitetskommune for tu-folket; Xidatan (西大滩乡); Zhaxiquglung (抓喜秀龙乡).


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender på grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Andreas Gruschke: The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Amdo – Volume 2. The Gansu and Sichuan Parts of Amdo, White Lotus Press, Bangkok 2001.
Tsering Shakya: The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947, London 1999, ISBN 0-14-019615-3


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens sider
Informashonsside
Wuxijiang-demningen

Wuxijiang-demningen er en demning med installert vannkraftverk i elva Wuxijiang, og med kraftproduksjonsanleggene ved byen Quzhou i vestre Zhejiang, og ved huangtankou i Hunan, begge svært nær hverandre, i Folkerepublikken Kina. Anleggene ble utbygget i årene 1955–1979, med videre utvidelse i 1995.
Anlegget har en total installert produksjonskapasitet på ca. 372 MW. Årlig kraftproduksjon er 2,35 TWh. Demningen er en betongdam.


== Eksterne lenker ==
CHC – «Zhejiang Wuxijiang hydroelectric power plant».
CHC - bilder av anlegget.
Fylkesvei 617

Fylkesvei 617 (Fv617) går mellom Måløy og Raudeberg i Kinn.
Før 1. januar 2010 var veien del av riksvei 617.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestland fylke ===

KinnSkoravegen 

Gottebergshammaren


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv617
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Jiayuguan (Gansu)

Jiayuguan (kinesisk: 嘉峪关; pinyin: Jiāyùguān) er et byprefektur i provinsen  Gansu i Folkerepublikken Kina. Befestningen Jiayuguan markerer den store kinesiske murs vestlige endepunkt.
Folketallet ble estimert til 160 000 innbyggere i 2004 , hvorav selve byen Jiayuguan hadde 127 532 innbyggere i  2007 .


== Administrative enheter ==
Byprefekturet Jiayuguan er ikke inndelt i noen umiddelbart lavere administrative enheter (distrikter, fylker, osv.), derimot direkte i seks subdistrikter og tre storkommuner:

Subdistriktet Shengli (胜利街道), 28.166 innbyggere (2000)
Subdistriktet Xinhua (新华街道), 16.920 innbyggere (2000)
Subdistriktet Wuyi (五一街道), 16.893 innbyggere (2000)
Subdistriktet Jianshe (建设街道), 52.007 innbyggere (2000)
Subdistriktet Qianjin (前进街道), 18.737 innbyggere (2000)
Subdistriktet Jingtieshan Kuangqu (镜铁山矿区街道), 3.742 innbyggere (2000)
Storkommunen Xincheng (新城镇), 7.954 innbyggere (2000)
Storkommunen Yuquan (峪泉镇), 7.698 innbyggere (2000)
Storkommunen Wenshu (文殊镇), 7.424 innbyggere (2000)


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Bykart over Jiayuguan
Fotos fra Jiayuguan på Panoramio
Jiayuguan

Jiayuguan kan være:

Jiayuguan (Gansu), byprefektur i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina
Jiayuguan (pass), pass og befestning som befinner seg i dette prefekturet og som markerer det vestlige endepunkt for Den kinesiske mur
Ronny Bertelsen

Ronny Georg Bertelsen (født 12. februar 1969) er en norsk sanger.
Han startet bandet Publiners i 1997 sammen med broren Bertil Bertelsen. Han var med på Beat for beat høsten 2009.
Han jobber til daglig som jurist på Brønnøysundregistrene i Brønnøysund.


== Diskografi ==


=== Publiners ===
Folk'n'roll (2003)
Heim (2005)
Driv (2008)
Herlig (2010)
Kontroll (2012)
VI (2015)SinglerMaja (2005)
Toft (2008)
Te stein (2009)
Så herlig (2010)
Bær me over (2010)
Februar (2012)
(Kj)Ærlighet (2014)
Stem rødt, lev blått/Pose og sekk (2014)
Schrøders plass (2015)
Snømannen (2016)
Desemberdryss (2016)Deltar påThomas Brøndbo & Nord-Trøndelag Kammerorkester: For kjærlighetens skyld Live (2018)


== Eksterne lenker ==
(en) Ronny Bertelsen på Internet Movie Database 
(no) Ronny Bertelsen hos Filmfront 
(en) Ronny Bertelsen på Discogs 
(no) Ronny Bertelsen på Rockipedia
Gary Katz

Gary Katz er en amerikansk plateprodusent, mest kjent som produsent for Steely Dan på samtlige av bandets album fra 1972 til 1980, samt Steely Dan-medlem Donald Fagens soloalbum The Nightfly fra 1982. Han har også produsert artister som 10cc, Joe Cocker og Rosie Vela. 
Han startet sin karriere i musikkbransjen som produsent for Bobby Darin. Senere var han også produsent for blant andre The Mamas and the Papas og Steppenwolf. Katz har også arbeidet for Warner Bros. som talentspeider og kontraktansvarlig, og har signert artister som Graham Nash, David Crosby, Chaka Khan, Prince og Dire Straits.
Katz er per 2009 fremdeles plateprodusent, nå gjennom sitt eget uavhengige produksjonsselskap.


== Eksterne lenker ==
(en) Gary Katz på Discogs 
(en) Gary Katz på MusicBrainz 
(en) Gary Katz på AllMusic
Sommarøy skole

Sommarøy skole kan vise til:

Sommarøy skole (Øksnes) i Øksnes i Nordland
Sommarøy skole (Tromsø) i Tromsø i Troms (en del av Hillesøyskolen)