Arne Ording

Arne Ording (født 7. mai 1898 i Kristiania, død 26. juli 1967) var en norsk historiker og politiker. Han var professor ved Universitetet i Oslo 1947–59, var med i redaksjonen for tidsskriftet Mot Dag på 1920-tallet, og var fra 1936 tilknyttet Arbeiderpartiet, bl.a. som rådgiver for utenriksministerne Trygve Lie og Halvard Lange. 


== Oppvekst og utdanning ==
Se også slekten Ording Han var sønn av professor i teologi, Johannes Ording og fetter av offiser og rytter Bjart Anker Ording og politiker Aake Anker Ording. På morssiden var han barnebarn av Andreas Hauge. I mars 1942 giftet han seg med Sigrid Vidnes som var enke etter Jacob Vidnes. Derved ble han onkel til historikeren Gudmund Stang.Han tok examen artium i 1916, og ble senere immatrikulert ved kgl. Frederiks Universitet. I 1921 ble han med i gruppen rundt tidsskriftet Mot Dag, og da Mot Dag ble formalisert som en organisasjon, ble Ording et av de fremstående medlemmene. Mot Dag var en revolusjonær sosialistisk gruppe, og hadde et mål om å tiltrekke seg en elite av intellektuelle. Ording tok en cand.philol.-grad i 1924, og fortsatte sine studier. Han hadde et opphold i Frankrike fra 1926 til 1927, og fikk der graden dr.philos. i 1930 med avhandlingen Le bureau de police du Comité de salut public. Étude sur la Terreur. Ording var formann i Det Norske Studentersamfund i 1922.


== Karriere ==
I 1936 utga han boken Den første internasjonale. Arbeiderbevegelsens gjennombrudd 1830–1875. Samme år, i 1936, ble Mot Dag absorbert av norske Arbeiderparti. Ording redigerte sine periodiske Det tyvende århundre sammen med Finn Moe, og jobbet også som kommentator i Norsk rikskringkasting.
Under felttoget i Norge i 1940 var Ording med i pressegruppen som fulgte regjeringen. Ording dro sammen med regjeringen Nygaardsvold til Storbritannia ombord på HMS «Devonshire». I London arbeidet han som rådgiver for utenriksminister Trygve Lie. Han ble kjent blant folket i det okkuperte Norge for sine nyhetskommentarer, sendt fra London i BBC Radio. En samling av disse kommentarene ble publisert i 1946 som 100 kronikker.
Ording fortsatte som utenrikspolitisk rådgiver under Halvard Lange, selv om han avslo Langes tilbud om å bli utnevnt som statssekretær i 1949 og 1953. Han støttet aktivt Norges signering av Atlanterhavspakten i 1949, en kontroversiell sak. Ikke lenge etter, etablerte Norge sitt første utviklingsprosjekt i Kerala i India, om hvilket Ording skrev at ettersom kostnadene til det militære og forsvar steg, måtte publikum bli «gitt [...] noe positivt».
Fra 1947 til 1959 var han professor i internasjonal historie ved Universitetet i Oslo. Han redigerte Internasjonal politikk i denne perioden. Han hadde tidligere redigert et tidsskrift med samme navn fra 1937 til 1940. Han er best kjent for redigering av åttebindsverket Aschehougs verdenshistorie sammen med T. Dahl. Han skrev også Arbeiderbevegelsen fram til 1887; del 1 i første bind av Det norske Arbeiderpartis historie utgitt i 1937. 
Ording døde i juli 1967 i Oslo. Han slet med Alzheimers sykdom i mange år.


== Ordingprisen ==
Tidsskriftet Internasjonal politikk har fra 2008 delt ut en årlig pris for beste fagartikkel av allmenn interesse, skrevet av en student fra et av de nordiske landene (bachelor- og masternivå): Ordingprisen. Tema for bidragene kan være hvilket som helst innenfor fagfeltet internasjonal politikk og beslektede emner. Det oppfordres spesielt til å sende inn arbeider som ligger utenfor tradisjonelle rammer og faggrenser.


== Utvalgte verker ==
Oslo Bokbinderforenings historie 1832–1932 (1932)
Norsk centralforening for boktrykkere gjennem 50 år (1932)
Den første internasjonale. Arbeiderbevegelsens gjennombrudd 1830–1875 (1936)
Arne Ordings dagbøker 19. juni 1942–23. juli 1945, utgitt av E Opdahl, 2000
Arne Ordings dagbøker 24. juli 1945-4. april 1949, utgitt av Gerd Mordt, 2003 ISBN 9788215004822


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Arne Ording, bøker om Arne Ording