jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Solveig von Schoultz-prisen

Solveig von Schoultz-prisen er en finsk litteraturpris oppkalt etter forfatteren Solveig von Schoultz. Prisen deles ut av en pris komité oppnevnt av Svenska folkskolans vänner i en konkurranse for finske forfattere som har fylt 30 år og som skriver på svensk. Prisen ble opprettet i 2004. Annen hvert år som konkurranse i noveller, annen hvert år i lyrikk.


== 2020 (lyrikk) ==
Førstepris: Annakaisa Suni
Andrepris: Gunilla Malm
Tredjepris: Sara Ebersson


== 2019 (noveller) ==
Førstepris: Otto Donner
Andrepris: Cecilia Langels
Tredjepris: Marika Aminoff-Sundell


== 2018 (lyrikk) ==
Førstepris: Lotta Palmgren
Andrepris: Isabella Grüssner-Sarling
Tredjepris: Johanna Evenson


== 2017 (noveller) ==
Førstepris: Mats Backström
Andrepris: Maria Kallio
Tredjepris: Ulrika Hansson


== 2016 (lyrikk) ==
Førstepris: Rickard Eklund
Andrepris: Malin Slotte
Tredjepris: Camilla Thelestam


== 2015 (noveller) ==
Førstepris: Susann Uggeldahl
Andrepris: Maria Rönnqvist
Tredjepris: John Christian Nordman


== 2014 (lyrikk) ==
Førstepris: Sebastian Johans, Uppsala
Andrepris: Åsa-Maria Berg Levinsson, Fristad
Tredjepris: Lisa Sjöholm, Stockholm


== 2013 (noveller) ==
Førstepris: Ann-Sofi Carlsson
Andrepris: Solveig Eriksson
Tredjepris: Ann-Christine Snickars


== 2012 (lyrikk) ==
Førstepris: Karin Erlandson
Andrepris: Sonja Nyström
Tredjepris: Kristian Brunell


== 2011 (noveller) ==
Førstepris: Ulf Överfors
Andrepris: Ann-Helen Berg
Tredjepris: Ida Fellman


== 2010 (lyrikk) ==
Førstepris: Katarina Schmidt
Andrepris: Lotta Wilenius
Tredjepris: Ulrika Gustafsson


== 2009 (noveller) ==
Førstepris: Solveig Eriksson
Andrepris: (Delt) Iris Backlund, Maria Lönnberg
Tredjepris: Maria Grundvall


== 2008 (lyrikk) ==
Førstepris: Katarina von Numers-Ekman
Andrepris: Christel Sundqvist
Tredjepris: Katherine Laurent


== 2007 (noveller) ==
Førstepris: Katherine Laurent
Andrepris: Monica Fjällström
Tredjepris: Monica Cleve


== 2006 (lyrikk) ==
Førstepris: Mary Kuusisto
Andrepris:
Tredjepris:


== 2005 (noveller) ==
Førstepris:
Andrepris:
Tredjepris: Camilla Ahlström-Taavitsainen


== 2004 (lyrikk) ==
Førstepris: Anna Gullichsen
Andrepris: Gun Anderssén-Wilhelms
Tredjepris: Camilla Lindberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svenska folkskolans vänner – Solveig von Schoultz-konkurransen
Kongstenanlegget

Kongstenanlegget er et idrettsanlegg i Fredrikstad anlagt nordvest for Kongsten fort. Området hadde ligget brakk i årtier og hadde vært benyttet til stevner, tivoli, utstillinger og som militært øvingsfelt. 
I begynnelsen av 1970-årene ble området bygget ut i regi av Fredrikstad kommune som et idretts- og rekreasjonsområde for allmennheten. Midt i anlegget troner Kongstenhallen, med en grunnflate på 4,2 daa. Denne er tegnet av arkitektene Ernst og Arthur Brynhildsen. Hallen er innredet for håndball, turn, fotball, friidrett, bordtennis, badminton, volleyball, foruten bueskyting og vanlig styrketrening. Videre finner en bowlinghall, svømmehall og kafeteria. 
Hallen ble utvidet med ytterligere 2,5 daa i 1992, med to håndballbaner, garderobe og tilfluktsrom
I innendørsdelen av svømmeanlegget finner en et 25 m basseng, barnebasseng og solarium.
Anlegget utendørs er på ca. 16,5 daa og omfatter et 50 m basseng, plaskebasseng, stupetårn med basseng og en vannrutsjebane. 
Anlegget benyttes i tillegg til stevner, varemesser og utstillinger.


== Kongstendammene ==
Før Kongstenanlegget ble bygget var det langs muren på Vestre horn på Kongsten fort anlagt et utendørs svømmeanlegg med tre dammer og 10 m stupetårn. Dette anlegget var i sin tid etablert i en eksisterende dam som var rester etter en vanngrav rundt fortet og som også skal ha vært benyttet som vannforsyning for festningsbyen. Anlegget ble dårlig vedlikeholdt med dårlig vannkvalitet. Det nye Kongstenanlegget er blitt en kjærkommen erstatning. 


== Eksterne lenker ==
Fredrikstad byleksikon
Liste over Norges provianteringsministre

Norges provianteringsminister var medlem av Norges regjering og sjef for Provianteringsdepartementet. Provianteringsministerens offisielle tittel var, som de øvrige regjeringsmedlemmene, statsråd, til forskjell fra statsministeren og utenriksministeren, som tituleres minister. Provianteringsdepartementet ble opprettet 22. august 1916, fikk overført en del saker ved nedleggelsen av Industriforsyningsdepartementet i 1920, og gikk inn i Landbruksdepartementet 1. november 1922.


== Provianteringsministre ==
Bunnfargen angir partitilhørighet. Se kolonnen Parti.


== Eksterne lenker ==
Liste over Norges provianteringsministre hos NSD Norsk senter for forskningsdata
Dmitrij Tsjvykov

Dmitrij Aleksandrovitsj Tsjvykov (kyrillisk: Дмитрий Александрович Чвыков; født 14. oktober 1974 i Almaty) er en tidligere kasakhstansk-kirgisisk skihopper. Han deltok internasjonalt mellom 1998 og 2002.
Tsjvykov representerte Kasakhstan i OL i Nagano i 1998, og ble nummer 30 i normalbakken, 49 (av 62 deltakere) i storbakken og 11 (av 13 lag) i lagkonkurransen. Etter sesongen skiftet han til kirgisisk statsborgerskap. For Kirgisistan debuterte han i verdenscupen med 40.-plass i Engelberg 9. januar 2000. Hans beste plassering i verdenscupen var 31.-plass i Engelberg i 2001. Sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka ble han nummer 59 av 70 deltakere i 2001/02.
Han ble nummer 34 i normalbakken i VM i Lahtis i 2001. I OL i Salt Lake City i 2002 ble han nummer 39 i storbakken og 41 i normalbakken.


== Referanser ==


== Kilder ==
FIS: Resultater
Sports-Reference.com: Dmitry Chvykov Arkivert 7. november 2012 hos Wayback Machine. (feil fødselsdato)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider


== Eksterne lenker ==
(en) Dmitrij Tsjvykov – Olympedia 
(en) Dmitrij Tsjvykov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dmitrij Tsjvykov – FIS (skihopping) 
(pl) Dmitrij Tsjvykov – skijumping.pl
Jens Christian Skou

Jens Christian Skou (født 8. oktober 1918 i Lemvig i Danmark, død 28. mai 2018 i Aarhus) var en dansk fysiolog, utdannet i medisin ved Københavns Universitet. Han mottok i 1997 Nobelprisen i kjemi.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Skou ble født i Lemvig på Vest-Jylland. Han studerte medisin ved universitetet i København frem til 1944.


=== Karriere ===
Deretter arbeidet han ved klinikker i Hjørring og Aarhus. Skou tok den medisinske doktorgrad ved Aarhus Universitet i 1953, hvor han i 1963 ble professor i fysiologi.
Fra 1978 til 1988 var professor i biofysikk ved samme universitet. Han arbeidet med cellemembraners evne til å transportere stoffer inn i eller ut av cellen. I 1957 offentliggjorde han sin første artikkel om natrium-kalium-pumpen (Na+,K+-ATPase) og fikk 1997 Nobelprisen i kjemi for oppdagelsen av pumpen. Han ble i 1986 utnevnt til æresdoktor ved Københavns Universitet. Han ble pensjonist i 1988.
Skou var medlem av det danske vitenskapsakademi Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab.


=== Forskning ===
ATP (adenosintrifosfat) fungerer som energitransportør hos alle levende organismer fra bakterier og svamper, til planter og dyr og mennesker. ATP fanger den kjemiske energi som frembringes ved forbrenning av føde, og overfører den til reaksjoner som krever tilførsel av energi. ATP er oppbygd av nukleosiden adenosin forbundet til tre fosfatgrupper på rekke. Ved avspaltning av den ytterste fosfatgruppe dannes adenosindifosfat (ADP) samtidig som den frigjorte energi kan brukes ved andre reaksjoner.
Allerede i 1920-årene var det kjent at ionsammensetningen i levende celler er annerledes enn i omgivelsene. Inne i cellene er natriumkonsentrasjonen lavere og kaliumkonsentrasjonen høyere enn i væsken utenfor. Gjennom arbeider av britene Richard Keynes og Alan Lloyd Hodgkin (Hodgkin fikk Nobelprisen i medisin i 1963) i begynnelsen av 1950-årene ble det kjent at ved en nervestimulasjon strømmer natriumioner inn i nervecellen. Forskjellen i konsentrasjon gjenskapes ved at natrium på nytt transporteres ur. At denne transport krevde ATP var sannsynlig, ettersom man kunne hemme den i den levende celler ved å hemme ATP-dannelsen.
Med dette som utgangspunkt begynte Jens Christian Skou å lete etter et ATP-nedbrytende enzym i nervemembranen som kunne forbindes med iontransport, og i 1957 offentliggjorde han den første artikkel om en ATPase som aktiveres av natrium- og kaliumioner (Na+, K+-ATPase). Han var den første som beskrev et enzym som kan gi en rettet (vektoriell) transport av substanser over en cellemembran, en fundamental egenskap hos enhver levende celle. Senere har man påvist adskillige enzymer med prinsipielt tilsvarende evne.


== Verker ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i  kjemi 1997 hos Nobelprize.org
(en) Jens Christian Skou hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1997
Steno Museet – Kort innføring i Jens C. Skous bakgrunn og forskning
Belgisk kjede

Belgisk kjede (også belgisk rulle) er den kanskje mest energieffektive form for gruppesykling dersom man skal holde stor fart over lang tid. Formasjonen består av to rekker ryttere hvor rekken som holder farten oppe sykler ca. 2 km/t hurtigere enn rekken med ryttere som avløses. Den førende rytteren skifter over til avløserrekken så snart bakhjulet er kommet foran framhjulet til sidemannen. Bakerst i formasjonen skifter den siste rytteren i avløserrekken over til den hurtige rekken så snart det er mulig. Slik sirkulerer hele formasjonen kontinuerlig.
Denne måten å organisere laget på deler den tunge lederjobben likt mellom deltakerne i rulla, og det er også formasjonens ulempe: Alle må lede like mye uansett innbyrdes styrke, derfor brukes ikke belgisk kjede så mye lengre. Men formasjonen kan gi fordeler ved svært høye hastigheter eller sterk motvind fordi det er hardt å holde det høye tempoet i front over lengre tid, og dessuten får også rytterne som avløses fordel av å ligge i vindskygge. 
En gruppe erfarne ryttere som sykler belgisk rulle tar hensyn til hvilken vinkel vinden kommer inn fra. Ved sidevind plasserer rytterne seg sideveis forskjøvet, slik at framhjulet befinner seg et sted mellom girøret og kranken til sykkelen foran. Rytterne i den hurtige rekka sykler i le slik at rytteren i front ikke må sykle «rundt» forhjulet til rytteren bak i det øyeblikket han veksler over til avløserrekka. I så fall måtte han akselerere et kort øyeblikk for så å bytte side i rett øyeblikk, og det er en teknikk som krever et godt samkjørt lag. 
Dersom sidevinden skifter underveis må om nødvendig rullas dreieretning endres.  


== Eksterne lenker ==
Kolbotn Sykkelklubb, besøkt 23. november 2009
Tirlittanprisen

Tirlittanprisen er en finsk pris for barnelitteratur som deles ut av Finlands forfatterforening annet hvert år. Prisen er på 4 000 euro. Den har sitt navn etter tittel og hovedperson i Oiva Paloheimos barnebok.


== Liste over prisvinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Akademiska bokhandelns nettsted
Kinaullhåndskrabbe

Kinaullhåndskrabbe (Eriocheir sinensis, kinesisk: 大閘蟹; pinyin: Dà zhá xiè, eller shanghainesisk hårete krabbe: 上海毛蟹; Shànghǎi máo xiè) har fått sitt spesielle navn på grunn av dens store klør som er dekket med pels, og det kan se ut som den har votter. Krabbearten levde opprinnelig kun langs kysten i Øst-Asia fra Fujian i Kina til Korea i sør.
Krabben er en invaderende art og antagelig har den blitt ført til farvannene i nordlige Europa via ballastvannet i fraktskip. Siden har den spredd seg til i Nord-Amerika, Europa og er funnet på Sørlandet og i Drammensvassdraget i Norge.  I Danmark ble den første gang observert i 1927.Krabben tåler både ferskvann og saltvann, spiser alt og er ikke kresen på vannkvalitet.
Ifølge Samarbeidsrådet for biologisk mangfold har krabben store økonomiske konsekvenser for fiskeindustrien ved at den fester seg i fiskegarn og spiser av fisk og åte. Den er meget konkurransedyktig og kan utkonkurrere flere arter. Ullhåndskrabbe er tatt med i Verdens naturvernunions liste over de 100 mest skadelige invaderende artene i verden. I Fremmedartslista 2018 er arten vurdert til svært høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial og høy økologisk effekt.


== Delikatesse ==
Krabben er en delikatesse innen det shanghainesiske kjøkken, og særlig priset er hunnens rogn. Krabbekjøttet anses å ha en «kjølende» (yin) effekt på kroppen. Særlig ettertraktet og kostbar er krabbene av denne arten fra Yangchengsjøen vest for Shanghai. De fleste yangchengkrabber fraktes til dyre restauranter i Shanghai eller Hongkong. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
É. Veilleux & Y. de Lafontaine (2007): Biological Synopsis of the Chinese Mitten Crab (Eriocheir sinensis). Canadian Manuscript Report of Fisheries and Aquatic Sciences 2812. Ed.: Fisheries and Oceans Canada Science Branch, Pacific Region, Pacific Biological Station Nanaimo, BC.


== Eksterne lenker ==
(en) kinaullhåndskrabbe – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) kinaullhåndskrabbe i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kinaullhåndskrabbe hos Artsdatabanken 
(sv) kinaullhåndskrabbe hos Dyntaxa 
(en) kinaullhåndskrabbe hos Fauna Europaea 
(en) kinaullhåndskrabbe hos ITIS 
(en) kinaullhåndskrabbe hos NCBI 
(en) Kategori:Eriocheir sinensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Eriocheir sinensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eriocheir sinensis – detaljert informasjon på Wikispecies
William Wanless

William Wanless (født 1865 i Charleston i Ontario, død 3. mars 1933 i California) var en kanadisk misjonslege som ble adlet for sin innsats som lege i Miraj i India, hvor han arbeidet i nesten 40 år.
Wanless tok sin medisinske utdannelse i New York og meldte seg deretter til tjeneste for den presbyterianske kirke i New York, som valgte å sende ham til India. Han kom til Miraj i 1889. Byen var da en vasallstat under det britiske imperiet. Til å begynne med var hans hospital bare en liten jordhytte, men etter hvert fikk han bygget opp et tidsmessig anlegg. Han kunne selv stå for byggingen, ettersom han hadde kvalifikasjoner i faget, og etter hvert hadde sykehuset fem avdelinger med nødvendige støttefunksjoner. Selv sto han for det meste av det medisinske arbeidet, deriblant opptil 6000 operasjoner årlig. Ryktet om hans innsats spredte seg, så etter hvert kom det folk fra hele det vestlige India til sykehuset. 
Om arbeidet og erfaringene skrev han i medisinske tidsskrifter, både om fordøyelsesproblemer, kreft og tuberkulose., men også om sine erfaringer som kirurg innen andre emner. 
For å støtte arbeidet på sykehuset etablerte han en sykepleieskole som uteksaminerte over 200 studenter i hans tid i India. For alt sitt arbeid fikk han Kaisar-i-Hind-medaljen, først i sølv og så i gull. Da han ble pensjonist i 1928, ble han adlet. Fra Aga Khan fikk han et sølvskrin med et varmt takkebrev og det ble samlet inn penger til å bygge et tuberkulosesanatorium i hans navn. 
De siste årene av sitt liv tilbrakte han i California, hvor han skrev artikler og talte om sykehuset i India for å skaffe støtte til det. Sykehuset han startet fikk senere navnet Wanless Hospital til minne om grunnleggeren.


== Referanser ==


== Kilder ==
British Medical Journal 25. mars 1933, seksjon «Obituaries»
Skyteepisoden ved Fort Hood

Skyteepisoden ved Fort Hood fant sted 5. november 2009 på Fort Hood, det amerikanske forsvarets største base, utenfor Killeen i Texas. 13 mennesker ble drept og 30 ble såret.
Nidal Malik Hasan, en psykiater og major i den amerikanske hæren, er mistenkt for skytingen.  Han har familiebakgrunn fra Palestina, men er født i USA og er muslim. Sivilit politi skadeskjøt og arresterte Hasan.
Alvar Renqvist

Alvar Renqvist (født 15. februar 1868 i Viborg, død 28. juli 1947 i Kyrkslätt) var en finsk bokforlegger. Han var sønnesønn av Henrik Renqvist.
Renqvist var administrerende direktør for forlaget Otava mellom 1893 og 1898 og på ny mellom 1904 og 1938 samt styrets leder fram til 1947. Han var også medlem av styret for banken Kansallis-Osake-Pankki mellom 1898 og 1903.
Fra 1904 til 1905 satt han i ståndslantdagen for borgerskapet.
Finlands bokstiftelse (Suomen Kirjasäätiö) deler årlig ut Alvar Renqvist-prisen.
Christen Købke

Christen Schiellerup Købke (født 26. mai 1810, død 7. februar 1848) var en dansk kunstmaler. I sin samtid oppnådde han ikke særlig anerkjennelse, men regnes i dag for den kanskje betydeligste av malerne i gullalderen. 


== Liv og virke ==
Købke studerte ved Kunstakademiet i København allerede som 12-åring og inntil 1832. Fra 1825 var han  elev av C.A. Lorentzen – fra 1828 av C.W. Eckersberg. 
Købkes større malerier er preget av en tørr, akademisk stil. Det er særlig hans mindre studier og portrettene, som beundres i dag. Hans beste verker er preget av ro og farvesans, hvor dagligdags motiver tilføres spenning og dynamikk gjennom utradisjonelle beskjæringer og dristige komposisjoner.
Købke hentet primært sine tidligste motiver fra Kastellet, hvor hans far var baker fra 1815. Maleriene virker i dag spontane og moderne i farveholdning og oppstilling. 
Da familien flyttet til Blegdamsvej (også i København) i 1833 inntrådte en endring i hans kunst: For å forberede et gjennombrudd som maler, begynte han å arbeide med større formater og mere konstruerte komposisjoner. Som ledd i planen reiste han i 1838 på dannelsesreise til Italia over Dresden og München. På reisen foretok han skisser og studier, som skulle bli grunnlag for større malerier etter hjemkomsten til Danmark i 1840.
Hans store maleri «Parti af Marina Piccola på Capri» ble i 1846 forkastet som medlemsstykke til Kunstakademiet. Skuffelsen over det og økonomiske problemer som følge av farens død kom til å plage ham frem til hans tidlige død i 1848. Han døde av lungebetennelse og er begravet på Assistens Kirkegård i København.
Købke er oppført i Kulturkanonen med verket «Efterårsmorgen ved Sortedamssøen».


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hans Edvard Nørregård-Nielsen, Christen Købke, 3 bind, Gyldendal, 1996. ISBN 87-02-04937-6.
Kasper Monrad: Christen Købke, Dansk Guldalder (Hovedverker på Statens Museum for Kunst), København 1994, s. 138-139


== Eksterne lenker ==
(da) Christen Købke på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Dansk biografisk leksikon
Guide til dansk guldalder
Kultursenteret Assistens
Storm P.-Museet

Storm P.-Museet er et museum som ligger ved Frederiksberg Runddel på Frederiksberg på Sjælland I Danmark.
Museet ble etablert i bygningen i 1977 og inneholder en del av humoristen og tegneren Robert Storm Petersen etterlatte bo. Bygningen var opprinnelig lokal politistasjon. 
Samlingen illustrerer en lang rekke av Storm P.s mange talenter.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Klement

Klement, Clement og Clément er mannsnavn med opprinnelse det opprinnelig vulgærlatinske navnet Clemens, dannet av clemens, «barmhjertig, hensynsfull».
Klement kan være:

en nordisk variant av Klemens, som er en nordisk skrivemåte av Clemens.
en tsjekkisk og slovakisk form av ClemensClement kan være:

en alternativ skrivemåte av Klement.
en engelsk form av Clemens.Clément er en fransk form av Clemens.


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Klement og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Klement Gottwald (1896–1953), tsjekkoslovakisk politiker
Clement Attlee (1884-1967), britisk politiker og Storbritannias statsminister 1945-1951.


== Annen bruk av navnet ==
Ricardo Klement, falskt navn brukt av Adolf Eichmann


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Klement
(en) Think Baby Names: Klement
Pigouskatt

Pigou-skatt er en skatt som tvinger produsenten av en negativ eksternalitet å ta inn over seg de samfunnsøkonomiske kostnadene den påfører omgivelsene. Som eksempel kan nevnes bøtelegging eller skatt ved forurensing.
Begrepet er oppkalt etter den britiske økonomen Arthur Cecil Pigou (1877–1959) som også utviklet begrepet økonomiske eksternaliteter.
Kinas riksvei 106

Kinas riksvei 106 (G106; 106国道, 106 Guo Dao) er en hovedvei fra Beijing til Guangzhou i Folkerepublikken Kina.
Den går ut fra Beijing gjennom Yuquanying og fører innom blant annet Hengshui, Puyang, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina. Veien er 2 466 km lang.


== Rute og distanser ==
Bo Jonsson (Grip)

Bo Jonsson (Grip) (trolig født i begynnelsen av 1335, død 20. august 1386, var en svensk adelsmann, riksråd, riksforstander og dermed i sin samtid en av de mektigste personene i Sverige, nest etter først kong Magnus Eriksson og senere kong Albrekt av Mecklenburg. Hans foreldre var Jon Tomasson (Grip) og Ingeborg Bosdotter (Natt och Dag). Han ga navnet til Gripsholms slott, hvor han opprinnelig bygget en borg og oppførte slik det første anlegget.Familienavnet Grip er svensk for griff, og et våpenskjold med sort griff mot gullbakgrunn skal stamme fra ham, og er siden blitt Södermanlands våpen. Familien var en del av den svenske uradel og var kjent siden 1296. Han hadde gode relasjoner til Vadstena kloster, og ble begravet i klosterkirken da han døde. 
Han var den største jordeieren i Sverige etter kongen, og omfattet 1/3 av Sveriges territorium, og han sikret seg hele Finland i 1374. Dette ga ham kontroll over Åbo slott, Tavastehus slott og Viborgs slott i Finland, og Kalmar slott og Nyköpingshus i tillegg til Gripsholm i Sverige. Mye av disse eiendommene skaffet ham ved å låne ut fra den rike familieformuen til kong Magnus Eriksson, og når kongen ikke kunne betale, overtok han eiendommene som pant. Han skal ha eid mer enn 1 500 gårder i 350 sogn.Han hadde meget stor politisk innflytelse i Sverige i årtier, og var sentral bak avsettelsen av kong Magnus Eriksson, og innsettelsen av Albrekt av Mecklenburg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bo Jonsson i Nordisk familjebok (1. utgave, 1878)
«Bo Jonsson Grip». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-3999-1416928956605.
Mobilsingel

Mobilsingel er en sang som først blir utgitt for nedlasting til mobiltelefon. Kunder kan handle musikk over mobilnettet uten kredittkort.Anglo-italienske elektronikabandet Planet Funk var de første til å gi ut en mobilsingel: Sangen «Stop Me» ble gitt ut som mobilsingel 8. mai 2006.  Allerede i 2005 ga Coldplay ut sangen «Speed of Sound» som ringetone til mobil, og Sør-Korea var enda tidligere ute med å gi ut sanger som ringetoner.


== Referanser ==