jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kawas kraftverk

Kawas kraftverk er et gasskraftverk  i delstaten Gujarat i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 656 MW fordelt på 2 like store blokker / turbiner. Operatør er det indiske selskapet National Thermal Power Corp Ltd.
Anlegget ble utbygd i årene 1992–1994. Brenselstypen er naturgass, råolje og nafta.


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in India – Gujarat»
Pokomam

Pokomam (poqomam) er et mayisk språk som snakkes av rundt 49 000 mennesker i Alta Verapaz i Guatemala og i tilgrensende områder i El Salvador. Språket er nært beslekta med Pokomchi.


== Eksterne lenker ==
Pokomam hos Ethnologue
Paguthan kraftverk

Paguthan kraftverk, også omtalt under operatørnavnet GPEC, er et gasskraftverk  i delstaten Gujarat i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 655 MW fordelt på 1 blokk. Det er en dampturbin på 241 MW, og 3 gassturbiner på 138 MW hver med kombinasjonssyklus.
Operatør er det indiske selskapet Gijarat Paguthan Energy Corp Ltd, som eies 100% av China Light & Power. Anlegget ble bygget kort etter at India åpnet kraftsektoren for private i 1992.
Anlegget ble utbygd i årene 1995–1998. Brenselstypen er naturgass og nafta. Det eksisterer planer om å utvide anlegget med ytterligere 1000 MW effekt.


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in India – Gujarat»
GPEC Power Station – China Light & Power.
Dabhol kraftverk

Dabhol kraftverk er et gasskraftverk i delstaten Maharashtra i India. Dette er landets største kraftverk målt i installert effekt. Det har en installert produksjonskapasitet på 2150 MW fordelt på tre omtrent like store blokker/turbiner. Operatør er det indiske selskapet Ratnagiri Gas and Power, men det ble opprinnelig planlagt og oppført av Enron.
Anlegget ble utbygd i årene 1999–2007. Brenselstypen er naturgass, nafta og destillatolje.


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in India»
Dadri kraftverk

Dadri kraftverk er et gasskraftverk i delstaten Uttar Pradesh i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 818 MW fordelt på to like store blokker/turbiner. Operatør er det indiske selskapet National Thermal Power.
Anlegget ble utbygd i årene 1992–1994. Brenselstypen er naturgass og råolje.
Anlegget må ikke forveksles med Dadri kullkraftverk i Delhi.


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in India»
Kathalguri kraftverk

Kathalguri kraftverk er et gasskraftverk  i byen og distriktet Dibrugarh i delstaten Assam, i det nordøstre India. Det har en installert produksjonskapasitet på 291 MW fordelt på tre like store blokker/turbiner. Operatør er det indiske selskapet Northeastern Electric Power.
Anlegget ble utbygd i årene 1992–1998. Brenselstypen er naturgass.


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in India»
Kayamkulam kraftverk

Kayamkulam kraftverk er et oljekraftverk i delstaten Kerala i det sørvestre India. Det har en installert produksjonskapasitet på 360 MW fordelt på 1 blokk / 2+1 turbiner. Operatør er det indiske selskapet National Thermal Power Corp Ltd.
Anlegget ble utbygd i årene 1992–1998. Brenselstypen er nafta.


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in India»
Koradi kraftverk

Koradi kraftverk  er et kullkraftverk ved elva Kanhan like nord for Nagpur i delstaten Maharashtra i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 1080 MW fordelt på syv blokker/turbiner. Brenselstypen er kull. Operatør er Maharashtra State Power Generation Corp Ltd. (MahaGenco). utbyggingen skjedde fra 1974 til 1983.
Årlig produksjon i 2006-07 var totalt 6,123 TWh, og utslippene av CO2 var 7,7042 mill tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
MahaGenco – «Koradi Thermal Power Station».
Obra kraftverk

Obra kraftverk er et kullkraftverk i distriktet Sonebhadra 125 km fra Varanasi i delstaten Uttar Pradesh i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 1442 MW fordelt på 13 blokker/turbiner over i alt fire utbyggingstrinn, opprinnelig fra 1958. Brenselstypen er kull. Operatør er Uttar Pradesh Rajya Vidyut Utpadan Nigam Ltd. (UPRVUNL).
Årlig produksjon i 2006-07 var totalt 4,646 TWh, og utslippene av CO2 var 6,7650 mill tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UPRVUNL – «Obra Thermal Power Station».
Anpara kraftverk

Anlegget må ikke forveksles med Lanco Anpara kraftverk. Anpara kraftverk  er et kullkraftverk i distriktet Sonebhadra 34 km fra Rihand-demningen og 200 km fra Varanasi i delstaten Uttar Pradesh i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 1630 MW fordelt på fwm blokker / turbiner over i alt to utbyggingstrinn. Brenselstypen er kull. Operatør er Uttar Pradesh Rajya Vidyut Utpadan Nigam Ltd. (UPRVUNL).
Årlig produksjon i 2006-07 var totalt 11,288 TWh, og utslippene av CO2 var 11,62273 mill tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UPRVUNL – «Anpara Thermal Power Station».
Talcher kraftverk

Talcher kraftverk er et kullkraftverk i delstaten Orissa i India, på om lag 1 600 MW. Det har hatt en opprinnelig en installert produksjonskapasitet på 350 MW men er utvidet med ytterligere 1 200-1 300 MW fordelt på to like store turbiner. Operatør er National Thermal Power Corp Ltd. Brenselstypen er kull.
Årlig produksjon med superkritiske turbiner i 2006-07 var totalt 22,356 TWh, og utslippene av CO2 var 21,2384 mill tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Financial Express – «NTPC, Orissa lock horns over Talcher power», 30. juni 2009.
Høyt og lavt

Høyt & Lavt bygger og drifter klatreparker over hele landet, deriblant Skandinavias største klatrepark i Vestfold. Parken i Vestfold ligger ca. 90 kilometer sørvest for Oslo, langs riksvei 40 mellom Hvittingfoss og Larvik. Den ble åpnet i juni 2009. Parken eies av H&L Eiendom AS, som ligger i Lardal, med Hans Christian Wilson som daglig leder.
Der er det elveaktiviteter, zip-lines, hinderløyper og klatrevegger. Parken hadde første driftsår i overkant av 15 000 besøkende.
Den lengste zip-line i parken er på 360 meter og krysser elven Lågen 35 meter over et fossefall.


== Kilder ==
Adrenalinrush i høyden hos Dagbladet


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Kart over klatreparken i Vestfold
Cyathea dealbata

Silver-fern (sølvbregne), eller silver tree fern (sølvtrebregne), (Kaponga eller Ponga på māori), er en middelstor trebregne som er kun vokser på New Zealand. Sølvbregna er nasjonalplanten til New Zealand.


== Synonym ==
Polypodium dealbatum G. Forster, 1786
Cyathea tricolor Colenso, 1883
Alsophila tricolor (Colenso) Tryon, 1970


== Utseende ==
Planten kan vokse seg over ti m høy, men kan en sjelden gang opptre som krypplante. Bladene sitter tett i krona, og bregneblada kan bli om lag fire meter lange. De har en sølvhvit farge på undersidene og lysere grønn på oversidene. Denne klare, sølvaktige fargen har gjort de nyttige som markører langsetter stier, så en kan se når man går i mørket. Skjellene er mørke, og er ofte vridde og glinsende.


== Utvikling og vekst ==
Cyathea dealbata kom til relativt sent i New Zealands historie, under pliocenepoken (rundt 5 - 1,8 millioner år siden). Bregna finnes på de newzealandske øyene og på Chatham Islands i øst, mest i nærheten av tørrere skoger og i åpen krattskog. Den er kjent for å vokse godt i vel drenert humus, og når den først har slått rot, greier den gjerne tørrere vekstvilkår. Planten vokser best i ly fra vind, og bør vernes mot frost. Sølvbregna vokser ikke på skogbunnen under tette kronene.


== Sølvbregne som symbol ==

Korusymbolet er mye brukt i tradisjonell māorikunst, en stilisert framstilling av unge bladskudd på planten. Symbolet er videreført i Air New Zealands logo.
New Zealands styrker i boerkrigen (1899 - 1902) brukte sølvbregnen første gang som nasjonalt symbol. Siden har sølvbregnen blitt brukt av New Zealands styrker i begge verdenskrigene. Steinen over krigsgravene er gravert med sølvbregnen. Siden Suezkrisen i 1956 har New Zealands fredsbevarende styrker benyttet sølvbregne og kiwisymboler for å markere et skille til Australias og Storbritannias styrker.
Det newzealandske landslaget i rugby, All Blacks, og cricketlandslaget Black Caps har logo med sølvbregne.
The Silver Ferns er navnet på landslaget i nettball. Laget ble verdensmestere i 2003.
Sølvbregne brukes som et emblem på klær, i meieriprodukter, og på et togsett. Det første varemerket ble registrert i 1885.
Sølvbregne ble brukt i logoen til partiet New Zealand Progressive Party (Jim Anderton's Progressive Party 2002-2012) og i en tidlig logo til partiet United Future New Zealand (2000).
Blad fra sølvbregne inngår i New Zealands riksvåpen siden 1956.
Flere alternative newzealandske flagg bruker sølvbregnen som symbol.


== Referanser ==

Large, M.F. & J.E. Braggins (2004). Tree Ferns. Timber Press, Inc., s. 120-121. ISBN 0-88192-630-2
The International Plant Names Index: Cyathea dealbata


== Eksterne lenker ==
(en) Cyathea dealbata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cyathea dealbata hos ITIS 
(en) Cyathea dealbata hos NCBI 
(en) Cyathea dealbata hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Alsophila dealbata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cyathea dealbata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cyathea dealbata – detaljert informasjon på Wikispecies
Panki kraftverk

Panki kraftverk er et kullkraftverk 15 km fra Kanpur i delstaten Uttar Pradesh i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 210 MW fordelt på to blokker/turbiner over i alt to utbyggingstrinn, hvor enhetene fra første utbyggingstrinn allerede er stengt. Brenselstypen er kull. Operatør er Uttar Pradesh Rajya Vidyut Utpadan Nigam Ltd. (UPRVUNL). Det eksisterer planer om å utvide med om lag 250 MW.


== Eksterne lenker ==
UPRVUNL – «Anpara Thermal Power Station».
Black Friday (shopping)

Black Friday, eller svartfredag, er en årlig handledag som finner sted den fjerde fredagen i november, noe som vil si dagen etter Thanksgiving i USA. Dagen er tradisjonelt begynnelsen på julehandelen og mange utsalgssteder åpnes ofte så tidlig som klokka tre på natta eller tidligere og tilbyr en rekke salgsvarer, ofte begrenset i antall eller tidsrom. Ettersom Thanksgiving i USA alltid faller på den fjerde torsdagen i november vil Black Friday finne sted på en fredag mellom 23. og 29. november.
«Black Friday» er et begrep som har blitt benyttet i mange sammenhenger. Som handelsdag har det amerikansk opprinnelse og går tilbake til 1800-tallet hvor det i USA ble assosiert med finanskrisen i 1869. Den eldste kjente bruken av «Black Friday» var en handledag som kom etter Thanksgiving («takksigelsesdag», da amerikanere uansett hadde fri) som skjedde den 1. desember 1961 i et utgave av avisen The Shortsville-Manchester Enterprise (Shortsville, New York). I denne artikkelen refereres det til en bruk av begrepet av politiet i Rochester i New York.
Det har også blitt hevdet at «Black Friday» beskriver at handelen denne dagen bidrar til at mange butikker igjen går med overskudd – og dermed går fra røde til svarte tall i regnskapet. Dagen er også en viktig indikator på hvordan julehandelen kommer til å bli; den fungerer som et barometer på folks vilje til å bruke penger.

Språkrådet har foreslått formen «svartfredag» for bruk på norsk.


== I Norge ==
Den 26. november 2010 ble shoppingfenomenet «Black Friday» for første gang brukt i Norge, da Norwegian Outlet i Vestby introduserte handledagen. Komplett.no var den første nettbutikken i Norge som arrangerte Black Friday, også i 2010. Det første norske mediet som fulgte opp fenomenet kommersielt var Nettavisen, som i 2013 lenket til norske og amerikanske nettbutikker gjennom live-oppdateringer på salget hele døgnet. De seneste årene har avisen fulgt salgene i Norge og USA direkte hele det som kalles Black Week. Nettavisen har også opprettet en egen side for dette.


== Se også ==
Cyber Monday
Black Friday, demonstrasjoner 18. november 1910 av rundt 300 suffragetter utenfor Underhuset i London angående kvinnelig stemmerett.
Svarte fredag (1978), masseprotester 8. september 1978 i Teheran i Iran. Flere hundre ble drept.


== Referanser ==
Anett Pötzsch

Anett Pötzsch (født 3. september 1960 i Karl-Marx-Stadt), østtysk,  kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Pötzsch ble olympisk mester i kunstløp under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Hun vant konkurransen single for damer, foran amerikanske Linda Fratianne og Dagmar Lurz fra Vest-Tyskland
Pötzsch ble verdensmester i kunstløp to ganger, 1978 og 1980, begge i single for damer.


== OL-medaljer ==
1980  Lake Placid -  Gull i kunstløp, single damer  Øst-Tyskland


== VM-medaljer ==
VM 1978 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1980 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1977 –  Sølv i kunstløp, single damer
VM 1979 –  Sølv i kunstløp, single damer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Anett Pötzsch – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Anett Pötzsch – Olympedia 
(en) Anett Pötzsch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Linda Fratianne

Linda Sue Fratianne (født 2. august 1960 i Los Angeles) amerikansk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Fratianne vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Hun kom på andreplass i single for damer bak Anett Pötzsch fra Øst-Tyskland.
Fratianne ble verdensmester i kunstløp to ganger, 1977 og 1979, begge i single for damer.


== OL-medaljer ==
1980  Lake Placid -  Sølv i kunstløp, single damer  USA


== VM-medaljer ==
VM 1977 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1979 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1978 –  Sølv i kunstløp, single damer
VM 1980 –  Bronse i kunstløp, single damer


== Eksterne lenker ==
(de) Linda Fratianne – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Linda Fratianne – Olympedia 
(en) Linda Fratianne – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Dagmar Lurz

Dagmar Lurz (født 18. januar 1959 i Dortmund), vesttysk,  kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Lurz vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Hun kom på tredjeplass i konkurransen single for damer, bak Anett Pötzsch fra Øst-Tyskland og amerikanske Linda Fratianne


== OL-medaljer ==
1980  Lake Placid -  Bronse i kunstløp, single damer  Vest-Tyskland


== VM-medaljer ==
VM 1980 –  Sølv i kunstløp, single damer
VM 1977 –  Bronse i kunstløp, single damer


== Eksterne lenker ==
(de) Dagmar Lurz – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Dagmar Lurz – Olympics.com 
(en) Dagmar Lurz – Olympic.org 
(en) Dagmar Lurz – Olympedia 
(en) Dagmar Lurz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dagmar Lurz – databaseOlympics.com (arkivert)
Robin Cousins

Robin John Cousins (født 17. august 1957 i Bristol), var en britisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Cousins ble olympisk mester i kunstløp under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Han vant konkurransen single for menn foran Jan Hoffmann fra Øst-Tyskland og amerikanske Charles Tickner.
Cousins fikk i 1980 prisen BBC Sports Personality of the Year.


== OL-medaljer ==
1980  Lake Placid -  Gull i kunstløp, single menn  Storbritannia


== VM-medaljer ==
VM 1979 –  Sølv i kunstløp, single menn
VM 1980 –  Sølv i kunstløp, single menn
VM 1978 –  Bronse i kunstløp, single menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robin Cousins på Internet Movie Database 
(en) Robin Cousins hos The Movie Database 
(de) Robin Cousins – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Robin Cousins – Olympedia 
(en) Robin Cousins – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Robin Cousins – Storbritannias olympiske komité
James Walter McFarlane

James Walter McFarlane (født 12. desember 1920 i Sunderland, død 9. august 1999 i Norfolk) var professor i europeisk litteratur og utgiver av The Oxford Ibsen.
Ved University of East Anglia opprettet han School of European Studies og spesialiserte seg på nordiske studier. 


== Oppvekst ==
McFarlane vokste opp i Sunderland og ble elev av Bede Grammar School. Dernest ble han student ved St. Catherine's College i Oxford. Studiene ble avbrutt av soldattjeneste under 2. verdenskrig, da han tok del i Intelligence Corps. McFarlane avla embetseksamen i moderne språk i 1947.
Han startet sin akademiske karriere i 1947 som foreleser ved Institutt for tyske og skandinaviske studier ved King's College, Durham University. Her ble han kjent med nordmannen Harald Næss og med svensken Åke Leander. De kom begge til å øve avgjørende betydning for den retning McFarlanes forskningsinteresser tok.


== Referanser ==
We Live Here

We Live Here er det syvende studioalbumet fra jazzgruppa Pat Metheny Group, utgitt i januar 1995 av plateselskapet Geffen. Albumet er produsert av gitaristen i gruppa Pat Metheny og pianist Lyle Mays og alle sangene er komponert av dem begge unntatt spor 6 («Episode D'Azur») som er komponert av pianisten alene. Sammen med bassisten Steve Rodby fikk Metheny med seg noen tidligere medlemmer (David Blamires og Mark Ledford) på denne utgivelsen. Metheny, som allerede hadde vunnet flere Grammypriser fikk enda en for dette albumet. 
Etter utgivelsen fulgte det en turné under samme navn som platen og gruppen ga ut en DVD fra en av deres konserter i Japan som de kalte We Live Here - Live in Japan. I 2006 ble albumet utgitt i remasteret versjon, kalt We Live Here (Original recording remastered) og ble gitt ut med plateselskapet Nonesuch Records. Albumet består av ni spor og beskrives som original jazz samt harmonisk og melodisk fusion. Metheny ga også ut en podcast der han snakker om albumet.


== Sporliste ==


== Besetning ==
Lyle Mays – Piano, Keyboard
Steve Rodby – Bass, Akustisk bass
Dave Samuels – Cymbaler
Paul Wertico – Trommer
David Blamires -Vokal
Luis Conte – Perkusjon
Mark Ledford – Trompet, Vokal, Valthorn, Fløyte
Pat Metheny - Synthesizer, Gitar, Gitar (Synthesizer)


== Priser og nominasjoner ==


== Se også ==
Pat Methenys diskografi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) We Live Here på Discogs 
(en) We Live Here på MusicBrainz 
(en) We Live Here på AllMusic 
Pat Metheny Groups Offisielle hjemmeside
Jan Hoffmann

Jan Hoffmann (født 26. oktober 1955 i Dresden) er en tidligere kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble, 1972 i Sapporo, 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Hoffmann vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Han kom på andreplass i konkurransen single for menn, bak britiske Robin Cousins.
Hoffmann ble verdensmester i kunstløp to ganger, 1974 og 1980, begge i single for menn.


== OL-medaljer ==
1980  Lake Placid -  Sølv i kunstløp, single menn  Øst-Tyskland


== VM-medaljer ==
VM 1974 –  Gull i kunstløp, single menn
VM 1980 –  Gull i kunstløp, single menn
VM 1977 –  Sølv i kunstløp, single menn
VM 1978 –  Sølv i kunstløp, single menn
VM 1973 –  Bronse i kunstløp, single menn
VM 1976 –  Bronse i kunstløp, single menn


== Eksterne lenker ==
(de) Jan Hoffmann – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jan Hoffmann – Olympedia 
(en) Jan Hoffmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Maritsa Iztok

Maritsa Iztok (bulgarsk: Марица изток, «Maritsa Øst») er et industrikompleks basert på store kull-leier, med tre kullkraftverk i det sørøstre Bulgaria. Anlegget ligger 280 km fra hovedstaden Sofia og 40–60 km sørøst for byen Stara Zagora, og dekker et areal på 240 km². Dette er et av Øst-Europas største energikomplekser. Ved utgravinger er det funnet avariske graver fra 600-tallet e.Kr.Maritsa Iztok har en gruve- og kraftverkvirksomhet som startet i 1952, og det er både kullutvinning, anriking (raffinering) og brikettproduksjon på stedet. Det er oppført tre kraftverk med en samlet installert produksjonskapasitet på 3 136 MW fordelt på 12 blokker / turbiner. Anlegget ble utbygd i årene 1963–1996 (trinn II) og 1978–1980 (trinn III). Brenselstypen er lignitt (brunkull).
Separate anlegg omfatter blant annet:

Maritsa Iztok Trojanovo gruver – åpne kullgruver (dagbrudd) med nesten 7 500 ansatte, operert av energi-holdingselskapet EAD. Utbyggingen startet i 1951 med lokalt hovedkontor i byen Radnevo. Det er idag tre hovedanlegg, med basis i småbyene Trojanovo, Kovatsjevo og Mednikarovo. Kullagene ligger om lag 100 meter under bakken og er 6–25 meter tykke. Kullreservene er 2,1 milliarder tonn per 2008.Maritsa Iztok 1 (TPS AES Galabovo) – kullkraftverk i byen Galabovo, 500 MW, med bakgrunn fra 1951. Dagens kapasitetsnivåer ble installert i 1998 og overtatt av amerikanske AES Corp i 2000. Ved overtakelsen inngikk AES en avtale med nettselskapet NED-EAD om å fornye kraftstasjonen innen 15 år. Anlegget ble 2006-2011 fornyet og erstattet med 2 x 335 MW blokker som ble levert av Alstom til AES, og oppstart for den nye 420-670 MW kraftstasjonen startet i 2011. Etter prøvedrift med 420 MW kapasitet, ble produksjonen etter hvert økt til 600 MW, litt under den maksimale kapasitetsgrensen.Maritsa Iztok 2 – kullkraftverk 60 km sørøst for Stara Zagora, ved landsbyen Radetski og ved vestbredden av den oppdemmede Ovcharitsasjøen. Dette er det største kullkraftverket på Balkan. Det ble satt i gang bygging i 1962 og anlegget innviet i 1966 - og utvidet i 1995, samt med blokk 7–8 i 2002. Anlegget har en effekt på 1 596 MW. Det ble i 2012 planlagt utvidelser med enheter 9-10, men disse planene ble skrinlagt i 2015.Operatør er det bulgarske energiselskapet EAD.Maritsa Iztok 3 – kullkraftverk i hovedkomplekset 40 km sørøst for Stara Zagora, opprinnelig 800 MW men utvidet til 900 MW fordelt på 4 x 225 MW blokker. Anlegget ble utbygd fra 1978 til 1980. Største eier er selskapet Enel.Gruvetjenesteselskapet Energoremont.
Det eksisterer planer om å anlegge et fjerde kullkraftverk i Maritsa Iztok, første anbud ble utstedt i 2008. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Coal-Fired Plants in Bulgaria»
Marica Itzok – Gruveselskapets offisielle hjemmeside (engelsk).
Maritsa Iztok-1 - SourceWatch
Maritsa Iztok-2 - SourceWatch
Maritsa Iztok-3 - SourceWatch
Bobov Dol kraftverk

Bobov Dol kraftverk er et kullkraftverk ved Kjustendil i Bulgaria. Det har en installert produksjonskapasitet på 630 MW fordelt på 3 like store blokker / turbiner.
Anlegget ble utbygd i årene 1973–1975. Brenselstypen er lignitt (brunkull).


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Coal-Fired Plants in Bulgaria»
Varna kraftverk

Varna kraftverk er et kullkraftverk ved Varna i Bulgaria. Det har en installert produksjonskapasitet på 1260 MW fordelt på 6 like store blokker / turbiner.
Anlegget ble utbygd i årene 1968–1979. Brenselstypen er lignitt (brunkull).


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Coal-Fired Plants in Bulgaria»
Republika kraftverk

Republika kraftverk er et kullkraftverk ved Pernik i det vestre Bulgaria. Det har en installert produksjonskapasitet på 105 MW fordelt på 3 blokker/turbiner, to av dem på 25 MW hver og én på 55 MW. 
Anlegget ble utbygd i årene 1951–1975. Anlegget er under planlagt oppgradering med finansiering fra bl.a EBRD.  Brenselstypen er lignitt (brunkull).


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Coal-Fired Plants in Bulgaria»
Charles Tickner

Charles Frederick Tickner (født 13. november 1953), amerikansk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1980 i Lake Placid.
Tickner vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Han kom på tredjeplass i single for menn bak britiske Robin Cousins og Jan Hoffmann Øst-Tyskland.
Tickner ble verdensmester i kunstløp 1978 i single for menn.


== OL-medaljer ==
1980  Lake Placid -  Bronse i kunstløp, single menn  USA


== VM-medaljer ==
VM 1978 –  Gull i kunstløp, single menn
VM 1980 –  Bronse i kunstløp, single menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Tickner – Olympedia 
(en) Charles Tickner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)