jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johan Osness

Johan Peter Larsen Osness (født 1872, død 1961) var en norsk arkitekt som ble ferdig utdannet ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt i 1898, og som så gikk videre med studier ved Technische Hochschule Berlin, hvor han ble uteksaminert i 1901. Etter dette arbeidet han hos Johan Christensen før han åpnet egen praksis i Trondheim fra 1903. Osness bedrev mesteparten av sitt virke i Trondheim og er kjent for å ha tegnet sine bygg i jugendstilen, også kalt art nouveau.


== Arbeider (utvalg) ==
Leiegård i Arkitekt Christies gate 4, oppført i jugendstil i 1904.
Leiegårdskompleks i Elvegata 12, 14 og 16, oppført i jugendstil i 1904.
Leiegårdskomplekset Ilevollen 3e og f samt Osloveien 4 og 6, oppført i jugendstil i 1902-1905.
E.C. Dahls Stiftelse i Sverres gate 7, sammen med Johan Christensen og Lars Solberg i jugendstil i 1908.
Hovedbygningen til Nordenfjeldske Blindeskole (senere kalt Dalen Offentlige Blindeskole; i 1976 ble bygningen overtatt av Dronning Mauds Minne Høgskole for barnehagelærerutdanning, oppført 1907–1912.
Trondhjems Preserving Co Ltd Innherredsveien 61 d, oppført 1910-1911
Erichsengården i Nordre gate 8, oppført 1912–1914.
Trondheims Handelsbank, Søndre gt. 15 (1905), utvidelse (1915). Hovedkontor til Forretningsbanken og senere kjent som Bajazzogården. Fra 2007 hovedkontor for Fokus Bank/Danske Bank
Berg skole, bygget 1931 og utvidet i 1941.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gunnarsjaa, Arne (2007). Arkitekturleksikon. Oslo: Abstrakt Forlag AS. s. 573. ISBN 978-82-7935-197-9. 


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Osness – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Johan Osness i Norsk kunstnerleksikon
Johan Peter Larsen Osness i Store norske leksikon
Geir Tandberg Steigan: Johan Peter Larsen Osness (1872-1961) (Arkitekturhistorie.no)
Flickr.com – Bildesøk på Johan Osness
Jus primae noctis

Jus primae noctis, latin for «retten til den første natt» (fransk: droit de seigneur), var inntil 1700-tallet angivelig en godseiers eller adelsherres rett til å ha den første natt med bruden når en av hans leilendinger giftet seg. 
Det er uklart i hvilken utstrekning, om i det hele tatt, denne retten ble praktisert. På 1700- og 1800-tallet ble den av mange sett på som et historisk faktum, mens den i nyere tid blir nesten helt avvist av historikere. Det er dog vanskelig å avgjøre hvilke regler som kan ha eksistert sosialt og i spesifikke regioner, men som en generell og vedtatt legal statutt i europeiske land kan den dog helt avvises.
Den spiller imidlertid ofte en rolle i litteraturen, eksempelvis i Mozarts opera Figaros Bryllup, hvor handlingen dreier seg om kammertjeneren Figaros snedige avverging av at hans herre, grev Almaviva, skal håndheve denne retten overfor den skjønne Susanna.


== Brudenugg ==
Brudenuggen er det folkelige navn på den som får ligge først med brura. Peter Christen Asbjørnsen har et erotisk eventyr med samme tittel. Jenta skal giftes bort, men lover sin kjæreste, skredderen, at han uansett skal få henne på bryllupsnatta. Brudgommen overrasker dem i mørket, men brura klarte i tide å hoppe ut av senga og gjemme seg bak hodegjerdet, slik at ektemannen kun fikk hånda full i skredderens greier da han grep etter hennes kjønnsdeler. Han tror kona er likeens utstyrt som ham selv. For mange alen rødt klede og flere tønner salt påtar skredderen å sy om kona for ham, slik at de i tillegg får tilbringe hele honningmåneden sammen.


== Litteratur ==
Erik Henning Edvardsen: Asbjørnsens kvinnehistorier. Norsk Folkeminnelags skrifter nr. 150. Oslo 2001. H. Aschehoug & Co. (W. Nygaard). ISBN 82-03-18562-2
Erik Thorsby

Erik Stein Thorsby (født 13. juli 1938 i Oslo, død 23. mars 2021 i Oslo) var en norsk medisiner og professor ved Universitetet i Oslo og Rikshospitalet. Han forsket på immunologi og i særdeleshet transplantasjonsimmunologi.


== Virke ==
Thorsby var utdannet lege ved Universitetet i Oslo der han avla avgangseksamen i 1963. I 1969 avla han den medisinske doktorgrad.Thorsby innførte vevstyping og transplantasjonsimmunologi som fagfelt i norsk medisin, bl.a. for å finne frem vevstypeforlikelige givere og mottakere ved transplantasjoner. r. Han var også med på å ta initiativet til Scandiatransplant, den nordiske samarbeidsorganisasjonen for organtransplantasjoner .
Han har arbeidet ved Ullevål universitetssykehus og Rikshospitalet. Han etablerte Vevstypelaboratoriet på Rikshospitalet i 1970, som senere ble til Institutt for transplantasjonsimmunologi. Thorsby var leder av instituttet fra 1970 til 1998. I 1983 ble han professor ved Universitetet i Oslo. Han var også avdelingsoverlege ved Immunologiske institutt, der han var instituttleder fra 1998 til 2006. Fra 1989 til 1990 var han dekanus ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo. Thorsby ble i 2002 president i European Federation for Immunogenetics.Thorsby drev en omfattende forskning innen immunologi, særlig om HLA-molekyler og transplantasjonsimmunologi. Han forsket på det genetiske opphavet til urbefolkningen på Påskeøya. En DNA-studie som ble publisert i 2014 bekreftet at den genetiske bakgrunnen hos Påskeøya-folket i hovedsak er polynesisk, med 16 % europeisk innslag og 8 % fra amerikanske urfolk. Innslaget av arvemateriale fra amerikanske urfolk ble datert til perioden 1280–1495, lenge før europeernes ankomst til øya i 1722.


== Utmerkelser ==
Kongen utnevnte i 2004 Thorsby til kommandør av St. Olavs Orden «for sin forskningsinnsats innen transplantasjonsimmunologi.» Han mottok Anders Jahres medisinske pris for yngre forskere og Norges almenvitenskapelige forskningsråds pris for fremragende forskning. Thorsby ble i 1992 innvalgt som medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Erik Thorsby i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Erik Thorsby i BIBSYS
Hands

Hands AS er et norsk IT-selskap med ca. 200 ansatte. Selskapet ble opprettet i 1991, da det ble skilt ut som en egen forretningsenhet i Merkantildata, med navnet Merkantildata Applikasjon. I oktober 2000 skiftet selskapet navn fra Merkantildata Applikasjon til Hands AS og ble notert på Oslo Børs. Hands AS ble i desember 2005 kjøpt av det islandske selskapet Køgun og tatt av Oslo Børs.


== Eksterne lenker ==
www.Hands.no
Højesteret

Højesteret er høyesterett i Danmark. Domstolen har hatt sete i København siden det ble nedsatt av Frederik III i 1661.
Højesteret var øverste rettsinstans også for Norge frem til 1814. Store deler av det eldste arkivmateriale er gått tapt i brann. Saker vedrørende Norge er skannet og tilgjengelige på Digitalarkivet.
Fysisk befinner Højesteret seg på Slotsholmen – nærmere bestemt Christiansborg slott. Bygningen er oppført av Thorvald Jørgensen med gjenbruk av bygningsdeler fra det gamle Christiansborg slott, som ble oppført 1803–1826 med C.F. Hansen som arkitekt og ble fredet i 1918.
Højesteret er i dag ankeinstans for dommer avsagt i første instans av Østre Landsret og Vestre Landsret samt dommer avsagt av Sø- og Handelsretten. Dommer avsagt av landsrettene i ankesaker kan bare bringes inn for Højesteret med tillatelse fra Procesbevillingsnævnet. Dog garanterer Grundloven § 78 fjerde ledd at saker om tvangsoppløsning av foreninger kan innbringes for Højesteret uten tillatelse.
For saker om overtredelse av straffeloven kan Højesteret ikke ta stilling til skyldsspørsmålet.
I dag er det 19 høyesterettsdommere, hvorav én innehar posten som president for Højesteret. Danmark har også utsendt en høyesterettsdommer som dømmer i Den europeiske menneskerettsdomstol.


== Eksterne lenker ==
Højesterets offisielle hjemmeside
Skannete protokoller på Digitalarkivet
Arkeologiåret 1994

Arkeologiåret 1994 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1994.


== Utgravninger ==
Instituto Nacional de Antropología e Historia begynner utgravinger ved Mayafunnstedet i Chacchoben


== Publiseringer ==
Alan K. Bowman – Life and Letters on the Roman Frontier: Vindolanda and its People (British Museum)
Marc Bermann – Lukurmata: Household Archaeology in Prehispanic Bolivia (Princeton University Press).
Luigi Luca Cavalli-Sforza, Paolo Menozzi and Alberto Piazza – The History and Geography of Human Genes (Princeton University Press)
Gillian Hutchinson – Medieval Ships and Shipping (Leicester University Press).
Naomi F. Miller and Kathryn L. Gleason (red.) – The Archaeology of Garden and Field (University of Pennsylvania Press)
John Schofield og Alan Vince – Medieval Towns (Leicester University Press)


== Funn ==
31. mars – Nature melder om funn av den første fullstendige skallen fra en Australopithecus afarensis i Etiopia. Det har betydning for studiene av menneskets evolusjon.
Søgnekvinnen blir oppdaget.
Kafkaniarullestein.
Gull mynter og smykker oppdages i området for Salcombe Cannon vraket.
Dykkeren Colin Martin oppdager vraket av Hanover (bygget i 1757) utenfor kysten av Cornwall.
Sannai-Maruyamaruiner oppdages i Aomori,i det  nordlige Honshu, Japan, stort sett gods og bygget i Jōmon-perioden.
'Ardi', restene av et kvinnelig fossilt skjelett Ardipithecus ramidus blir oppdaget i Aramis, Etiopia, i Afarsenkingen, det eldste kjente hominide fossilet (4,4 millioner år gammelt).
Rester av Homo heidelbergensis blir funnet i Boxgrove steinbrudd.
Seint på året – Marinarkeologer ledet av Jean-Yves Empereur finner restene av Fyrtårnet på Faros ved Alexandria i Egypt.
Desember – Prikkete hester og menneskelige hender i Pech Merle-hulen, Dordogne, Frankrike. Malt ca. 16 000 f.Kr.
Desember – Veggmalerier av hester, neshorn og urokser i Chauvethulen, Vallon-Pont-d'Arc, Ardéche kløften, Frankrike, som ble gjort ca. 25 000 f.Kr. – 17 000 f.Kr.


== Priser ==

Emeline Richardson mottar Gullmedalje for fremragende innsats innen arkeologi av Archaeological Institute of America (AIA).


== Andre hendelser ==
16. januar – Den britiske arkeologiske TV-serien Time Team blir for første gang vist på Channel 4.
12. mars – Bygningen med Kabul museum blir rammet av et rakettangrep og ødelagt.
British Library erverver Kharosti-rullene, den eldste samlingen av buddhistiske manuskripter i verden.
European Association of Archaeologists blir opprettet.


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Jan Arnold Erichsen

Jan Arnold «Jappe» Erichsen (født 1. oktober 1937) er en norsk prest. Han er tidligere generalsekretær i Kirkens Nødhjelp.
Erichsen er utdannet prest. Han har vært sjømannsprest i New York og Hamburg, samt domprost i Kristiansand.Fra 1978 til 1992 var Erichsen generalsekretær i Kirkens Nødhjelp. I hans tid som generalsekretær ble organisasjonen bygget ut til en av Norges største humanitære bistandsorganisasjoner, med særlig vekt på fattigdomsbekjempelse og katastrofeinnsats internasjonalt, og med opplysningsarbeid og politisk påvirkning som viktige innsatsfelter innad i Norge. Erichsen har også drevet arbeid for fred og forsoning på Afrikas horn, og har spilt en særlig sentral rolle i Eritrea.
Erichsen har også vært direktør i «Sørlandet i 100», feiringen av Sørlandets hundreårsjubileum. I 2002 ble han valgt til styreleder i Flyktningerådet.Kongen utnevnte i 2004 Erichsen til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans humanitære innsats.»


== Referanser ==
Fernando Rey

Fernando Casado Arambillet, best kjent som Fernando Rey (1917–1994) var en spansk skuespiller med en internasjonal karriere. Han er kjent fra filmer som Tristana, Brennpunkt New York og Brennpunkt Marseille. 
Han medvirket i over 240 film- og TV-produksjoner i løpet av sin karriere.Rey startet skuespillerkarrieren i 1936 og hadde sin første store filmrolle i den spanske Locura de amor (1948). I årene som fulgte hadde han sentrale roller i filmer som blant annet Tristana (1970), Borgerskapets diskrete sjarm (1972), Begjærets dunkle mål (1977), Brennpunkt New York (1971), Brennpunkt Marseille (1975) og 1492 - Erobringen av Paradis (1992). 
I 1977 ble han tildelt prisen som beste mannlige skuespiller ved Filmfestivalen i Cannes. Han fikk den for sin innsats i filmen Elisa, vida mía.Rey døde av kreft i Madrid i 1994.


== Filmografi i utvalg ==
1961 – Viridiana
1970 – På oppdrag
1971 – Brennpunkt New York
1972 – Borgerskapets diskrete sjarm
1975 – Brennpunkt Marseille
1975 – Syv skjønnheter
1976 – Makten og dens pris
1976 – Tartarenes ørken
1976 – De fordømtes reise
1992 – 1492 - Erobringen av Paradis


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fernando Rey på Internet Movie Database 
(sv) Fernando Rey i Svensk Filmdatabas 
(da) Fernando Rey på Filmdatabasen 
(da) Fernando Rey på Scope 
(fr) Fernando Rey på Allociné 
(en) Fernando Rey på AllMovie 
(en) Fernando Rey hos Turner Classic Movies 
(en) Fernando Rey hos The Movie Database
ICarly

iCarly er en amerikansk komedieserie for ungdom som gikk på Nickelodeon fra 2007 til 2012. Serien handlet om de tre vennene Carly Shay (Miranda Cosgrove), Samantha «Sam» Puckett (Jennette McCurdy) og Fredward «Freddie» Benson (Nathan Kress) som sto bak et populært nettshow kalt iCarly. Serien ble produsert av Dan Schneider.
I Norge har serien blitt sendt på NRK Super og Nickelodeon i en dubbet versjon.


== Handling ==
Bettshowet begynte ved at Freddie la ut en video av Carly og Sam som gjorde morsomheter av en av lærerne deres mens de holdt en skole-audition for et talentshow. Freddie filmet alle deltakerne på audition, men da venninnene begynte å skape moro i en pause slo han på kameraet igjen. Videoen la han ut på nettstedet «Splashface», uten at jentene var klar over det, og den ble i løpet av kort tid svært populær. De tre bestemte seg derfor for å gi publikum hva de ville ha – mer. Hver uke sender gjengen et show over Internett fra Carlys og storebroren Spencers (spilt av Jerry Trainor) loft. Carly og Sam står for innholdet og leder showet, mens Freddie er den tekniske produsenten og står for det som skjer bak kameraet.
Medeleven Gibby Gibbson (spilt av Noah Munck) dukker stadig opp i løpet av serien. Det er derimot først i sesong 4 han blir en del av serie-introen og offisielt blir en av hovedfigurene.


== Rolleliste ==
Disse norske stemmene er blant rollene i den norske versjonen. Rollene deres er derimot ikke kjent:

Espen Sandvik
Cathrine Bang Norum
Kim Haugen
Sigbjørn Solheim
Mikael Aksnes-Pehrson
Silje Hagrim Dahl
Ellers medvirker: Svend Andreas Aspaas, Sarah MacDonald Berge, Jakob Gunby, Skage Lem, Erik Skøld, Mathilde Storm, Jon Bjørnstad, Christel Blunck, Petter Jølstad, Unn Vibeke Hol, Lars Sundsbø, Hannah Storm, Oscar Raae Frisvold, Katrine Blomstrand, Henrik Roestad, Hanne Dancke Arnesen, Espen Alknes, Klara Høeg, Hans Marius Hoff Mittet, Preben Olram, Jon Erling Wevling, Kasper Skovli Botnen, Helge Winther-Larsen, Trond Teigen og Åsmund Brattholm.


== Nettsiden ==
Nettshowet sendes over nettsiden iCarly.com. I virkeligheten inneholder denne hovedsakelig mindre klipp der figurene fra serien holder sitt show, eller deler av et show. I tillegg er det videoer og innhold fra seerne, figurene egne blogger, sanger, bilder, konkurranser og spill fra andre nettsider som nevnes i serien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) ICarly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons (en) iCarly på Internet Movie Database 
(en) iCarly på Metacritic
Olav Riste

Olav Riste (født 11. april 1933 i Volda, død 21. juli 2015) var en norsk historiker kjent for sin forskning på norsk utenrikspolitikk og forsvarshistorie.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, studier ===
Olav Riste vokste opp i Volda der faren var rektor ved landsgymnaset. Han ble i 1959 cand.philol. med hovedfag i historie ved Universitetet i Oslo og avla i 1963 doktorgrad ved University of Oxford (med James Joll som veileder) med en avhandling om Norges nøytrale stilling under første verdenskrig.


=== Historiker ===
I det meste av sin karriere var han tilknyttet Institutt for forsvarsstudier, og dets forgjengere, der han var direktør og forskningssjef. Riste hadde forskningsopphold ved Harvard University (1967) og Freie Universität Berlin (1972). Han hadde lange opphold ved London School of Economics og Woodrow Wilson International Center for Scholars. I 1980 ble han professor II ved Universitetet i Bergen. Han var fra 1975 til 1981 redaktør for Scandinavian Journal of History.Riste skrev blant annet verket Londonregjeringa - Norge i krigsalliansen 1940-45 som første gang kom ut i to bind i 1973 og 1979 og en rekke andre bøker om utenriks- og sikkerhetspolitikk og om norsk og internasjonal etterretningshistorie.
Olav Riste var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1984.
Han ble i 2003 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats for samtidshistorisk og sikkerhetspolitisk forskning». Riste behersket engelsk, tysk og fransk, på norsk brukte han helst nynorsk målform.


== Bibliografi (utvalg) ==
Norway's foreign relations: a history, Oslo: Universitetsforlaget, 2005, ISBN 82-15-00743-0
The Norwegian intelligence service: 1945–1970, London: Frank Cass, 1999, ISBN 0-7146-4900-7
med Arnfinn Moland: «Strengt hemmelig»: norsk etterretningsteneste 1945–1970, Oslo: Universitetsforlaget, 1997, ISBN 82-00-12769-9
med Johs. Andenæs og Magne Skodvin: Norway and the Second World War, 5. utgave, Oslo: Aschehoug, 1996, ISBN 82-03-22163-7
Norsk utenrikspolitikks historie, som redaktør, seks bind. Oslo: Universitetsforlaget, 1995–1997. ISBN 82-00-22639-5
«London-regjeringa»: Norge i krigsalliansen 1940–1945, to bind. Oslo: Samlaget, 1995 (1. utgave 1973–1979), ISBN 82-521-4470-5
Felttoget: general Otto Ruges erindringer fra kampene april–juni 1940, redigert og med innledning av Olav Riste, Oslo: Aschehoug, 1989. ISBN 82-03-16196-0
Utefront, bind 7 i bokserien Norge i krig, Oslo: Aschehoug, 1987, ISBN 82-03-11422-9
(red.): Western security: the formative years: European and Atlantic defence 1947–1953, Oslo: Norwegian University Press, 1985, ISBN 82-00-07137-5
The neutral ally: Norway's relations with belligerent powers in the first world war, Oslo: Universitetsforlaget, 1965


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sven G. Holtsmark, Helge Ø. Pharo og Rolf Tamnes (red.): Motstrøms: Olav Riste og norsk internasjonal historieskrivning, Oslo: Cappelen akademisk forlag, 2003, ISBN 8202218284


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Olav Riste i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Olav Riste i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Nekrolog i Aftenposten 28. juli 2015
Midtfylket teaterverksted

Midtfylket Teaterverksted ble satt i drift i 1993 med Sigdal, Krødsherad, Modum, Ringerike og Hole som stifterkommuner – etter modell av Hallingdal Teaterverkstad (1988). Stiftelsens formål og arbeidsområde er å fremme og utvikle amatørteatervirksomheten i kommunene Sigdal, Krødsherad, Modum, Ringerike og Hole. Teaterkonsulentene bistår grupper og institusjoner gjennom instruksjon, konsulenttjeneste, veiledning og kursing. Midtfylket Teaterverksted arbeider etter en desentralisert modell og er driftet av statlige, fylkeskommunale og kommunale tilskudd, samt egeninntekt. Målet er å være et knutepunkt for teaterkultur, -kunnskap og kreativitet. En viktig del av arbeidet er også tverrfaglig og internasjonalt samarbeid.
Midtfylket Teaterverksted er del av paraplyorganisasjonen Buskerud Teater som består av de fire teaterverkstedene: Hallingdal Teaterverkstad,  Midtfylket Teaterverksted, Nedre Buskerud Teaterverksted og Lågen teaterverksted. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Freddy Mansveld

Alfred «Freddy» Mansveld (født 2. august 1911) var en belgisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Mansveld vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i firerbob, bak USA. De andre på laget var Max Houben, Louis-Georges Niels og Jacques Mouvet.


== OL-medaljer ==
1948  St. Moritz -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Belgia


== Eksterne lenker ==
(en) Freddy Mansveld – Olympics.com 
(en) Freddy Mansveld – Olympic.org 
(en) Freddy Mansveld – Olympedia 
(en) Freddy Mansveld – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Freddy Mansveld – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Freddy Mansveld – TheSports.org
Louis-Georges Niels

Louis-Georges «George» Niels (født 2. mai 1919, død 16. februar 2000) var en belgisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Niels vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i firerbob, bak USA. De andre på laget var Max Houben, Freddy Mansveld og Jacques Mouvet.


== OL-medaljer ==
1948  St. Moritz -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Belgia


== Eksterne lenker ==
(en) Louis-Georges Niels – Olympics.com 
(en) Louis-Georges Niels – Olympic.org 
(en) Louis-Georges Niels – Olympedia 
(en) Louis-Georges Niels – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Louis-Georges Niels – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Louis-Georges Niels – TheSports.org
Numerologi i bibelen

Bibelen omtaler ingen tall som hellige, men numerologi har spilt en rolle i gresk filosof og i jødisk mystikk, Kabbala, og har påvirket lesingen av Bibelen.
Forskjellige tradisjoner regner en rekke tall i Bibelen for hellige eller spesielt symbolske, og her nevnes noen av dem.

Først er det tallet én. Det bare finnes én Gud og ingen andre ifølge Bibelen. Tallet 1 er bare delelig med seg selv, og alle andre tall kan deles på 1. Tallet forbindes også med enheten i treenigheten.
Tallet tre brukes 467 ganger i bibelen. Det er det første av de fire "spirituelt perfekte" tallene, som er 3, 7, 10 og 12. Jødedommen hadde tre rettferdige patriarker før storflommen, Abel, Enok og Noah, og har tre religiøse pilgrimsfestivaler i året. Det nye testamentet består av 27 bøker som er 3*3*3. Bibelen sier at Gud ropte på Samuel tre ganger, tre engler navngis, Jesus vekket opp tre døde, og Jesus døde 33 år gammel og stod selv opp den tredje dagen. I en utbredt adventssang heter det i tredje verset at: "Nå tenner vi det tredje lys, det er et hellig tall." 
Tallet fire gis spesiell symbolsk betydning ved at Gud skapte universet den fjerde dagen. Jesus var av Judas stamme, den fjerde av tolv, det er fire evangelier, fire apokalyptiske riddere, og en engel ved hvert av jordens fire hjørner. 4 er også et viktig tall i den jødiske påskefeiringen.
Sju er det tallet som brukes oftest i Bibelen, 735 ganger, og symboliserer det fullstendige. Gud skapte verden på 7 dager. Jødene gikk rundt Jeriko 7 dager på rad, og 7 ganger siste dagen. I Johannes Åpenbaring hilses det til sju menigheter, og sju er et tall som brukes 54 ganger i Åpenbaringen.
Ti er et av de "prefekte" tallene, og symboliserer lov og orden. Moses fikk 10 bud, og en tiendedel av inntektene skulle gis til tempelet. Noah var den tiende patriarken, og Den lille Bibel, Johannes 3.16 har tverrsummen 10.
Tallet tolv forekommer 187 ganger i Bibelen. Jakob var israelittenes tredje stamfar. Han fikk tolv sønner og disse ble igjen stamfar for israelittenes tolv stammer. I Det nye testamente fortelles det at Jesus hadde tolv utvalgte disipler, og da Judas tok sitt eget liv ble Mattias lagt til så de fremdeles var 12.
Førti er et tall som symboliserer prøvelser. Moses var førti år i Egypt og førti år i ørkenen. Han var på Sinai i 40 dager og netter. Jona advarte Ninnive om at byen ville bli ødelagt om 40 dager. Jesus vandret i ørkenen i 40 dager før han ble fristet. Etter Jesus stod opp var han 40 dager på jorden før han for opp til himmelen.


== Dyrets tall ==
Kong Salomo fikk på ett år inn gull tilsvarende 666 talenter. Ifølge Johannes' åpenbaring er 666 «dyrets tall», idet tallet er forbundet med et monster som skal innvarsle Jordens undergang.

Her gjelder det å ha visdom. La den som har forstand, regne ut dyrets tall! For det er et menneskes tall, og tallet er 666.


== Se også ==
Numerologi
Tall


== Referanser ==