jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
«Lybska Svan»

«Lybska Svan» (Svanen fra Lübeck) var Gustav Vasas flaggskip og det første storskipet i den svenske krigsflåten.
Den 7. juni 1522 som regnes som den svenske flåtens fødselsdag, så en flåte på ti skip med 750 leieknekter ombord kom til Slätbaken havnestedet utenfor Söderköping. Hansabyen Lübeck sendt denne flåten som en hjelpekspedisjon til de svenske opprørerne ledet av Gustav Vasa og gikk dessuten med å selge skipene til svenskene etter ankomsten.
De fleste skipene var klinkbygde holker og barker av mindre størrelse, men det eneste skipet som er navngitt, formodentlig er en karavell (begrep på storskip eller skip som var kravellbygd i 1500-tallet) kostet opptil tre ganger så mye som de andre som kostet mellom 2 400 og 3 400 lybske mark for hvert skip. «Lybska Svanen» skal ha hatt en besetning på 500 mann.
Med «Lybska Svanen» som flaggskipet for den svenske flåten seilte Gustav Vasa sammen med en lybske ekspedisjonsavdeling på åtte skip og et mindre tall farkoster fra Stralsund til skjærgården utenfor Stockholm der en dansk flåte bevoktet sjøvegen til den beleirede byen. Den danske flåten som skulle motta en forsyningsflåte fra Finland ble overfalt og slått vekk i en sjøstrid på Koggdjupet 31. oktober 1522. En dansk flåte på syv storskip ledet av Søren Norby ble stoppet av svenskene og tyskerne i november, dermed avgjorde skjebnen for byen Stockholm som overgav seg til Gustav Vasa den 17. juni 1523.
I 1524 hadde en dansk borgerkrig brutt ut etter Christian II ble avsatt av det danske aristokratiet. Svenskene som hadde befridd deres land og fått deres egne konge så på den dramatiske situasjonen med uro fordi den danske admiralen Søren Norby som beholdt kontroll over Gotland fremdeles støttet den tidlige danskekongen.
Gotland ble Norbys viktigste base i hans krig mot de danske adelige, de hanseatiske byene og sist svenskene med en skruppelløs kaperkrigføring på Østersjøen. I mai 1524 seilte den svenske flåten fra Kalmar med 2 500 mann ombord mot Gotland som ble åsted for en mindre konflikt om herredømmet over sjøen utenfor Visby og beleiringen av den samme byen.
Norby overlistet Vasa med et diplomatisk kupp, ved å akseptere en avtale om å oppgi Gotland til den nye danskekongen og dro vekk i sikkerheten over til Blekinge mistet Vasa muligheten for å innlemme øya i Sverige. Norby på nytt startet stridighetene og tok kontroll over Kalmar som Gustav Vasa i 1525 måtte beleiret og inntok etter harde kamper.
Under disse operasjonene opplevde svenskene flere forlis utenfor Gotland og Öland. Men storskipet «Lybska Svan»s skjebne er ikke sikkert, fordi etter en beretning måtte svenskene forlot skipet som sank fordi det hadde vært i dårlig forfatning. Etter en andre beretning forliset storskipet utenfor Öland, men hele mannskapet med unntak av en mann som forsvant ble reddet. Antakelig hendt det i 1524 eller 1525.
Vraket etter «Lybska Svan» er funnet av Anders Franzén i nyere tid utenfor Öland.


== Kilder ==
Svenska Flottan Bind 1 1521-1679 Stockholm, 1942
Bo Graffton Sören Norby Sjökrigare i Östersjön på 1500-talet 1995 ISBN 91-85716-76-6
Rolf Danneberg

Rolf Danneberg (født 1. mars 1953 i Hamburg) er en tidligere tysk friidrettsutøver som representerte Vest-Tyskland. Han vant gullmedaljen i diskos under OL 1984 i Los Angeles med 66,60 meter. Han vant OL-bronse i 1988 i Seoul. I tillegg kom han på ellevteplass i EM 1986, fjerdeplass under VM 1987 og nummer seks i EM 1990. Hans personlige rekord på 67,60 ble satt under et stevne i Berlin i mai 1987. Dette resultatet fører til at han (per 2010) ligger på åttendeplass blant tyske diskoskastere bak Jürgen Schult, Lars Riedel, Wolfgang Schmidt, Armin Lemme, Hein-Direck Neu, Alwin Wagner og Michael Möllenbeck.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Rolf Danneberg – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Rolf Danneberg – Olympics.com 
(en) Rolf Danneberg – Olympic.org 
(en) Rolf Danneberg – Olympedia 
(en) Rolf Danneberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rolf Danneberg – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Rolf Danneberg – World Athletics 
(en) Rolf Danneberg – Track and Field Statistics
Lynn Davies

Lynn Davies (født 20. mai 1942 i Nantypoel, Wales) er en tidligere walisisk friidrettsutøver. Han var en av verdens beste lengdehoppere i 1960-årene.
Etter at amerikaneren Ralph Boston hadde slått den 25 år gamle verdensrekorden til Jesse Owens i 1960, forbedret Boston og europamesteren Igor Ter-Ovanesian verdensrekorden ytterligere fem ganger. Dermed var disse to utøverne de største favorittene til å ta gullmedaljen under OL 1964 i Tokyo.
På finaledagen regnet det i Tokyo, og ingen av favorittene hoppet opp mot sine personlige rekorder. Dermed gikk gullet til 22 år gamle Lynn Davies, som satte ny britisk rekord med gullhoppet på 8,07 m. Boston tok sølv og Ter-Ovanesian bronse. Dette var for øvrig andre gang i OL-historien at gullmedaljen i lengdehopp ikke gikk til en utøver fra USA. Forrige gang dette skjedde, var under OL 1920, da svensken William Pettersson tok gull.
I årene som fulgte beviste Davies at seieren ikke var noe lykketreff. Han tok gull under EM 1966 i Budapest, og tok sølv under EM 1969 i Athen. Han vant også Samveldelekene to ganger, i 1966 og 1970.
Han satte i alt seks britiske rekorder, det lengste hoppet hans, i Bern i 1968, målte 8,23 m.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lynn Davies – Olympics.com 
(en) Lynn Davies – Olympic.org 
(en) Lynn Davies – Olympedia 
(en) Lynn Davies – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lynn Davies – Commonwealth Games Federation 
(en) Lynn Davies – World Athletics 
(en) Lynn Davies – Track and Field Statistics
Loddefjord Idrettslag

Loddefjord Idrettslag (stiftet 19. januar 1961) er et idrettslag fra Laksevåg i Bergen. Laget holder til i Alvøen idrettspark, og har aktivitetsgrupper innen fotball, basketball, turn, friidrett og alpint.


== Fotball ==
Seniorlaget for herrer i fotball spiller i 4. divisjon. 12. mai 2008 møtte laget Brann i 1. runde i cupen, en kamp som endte med 4–1 tap. Loddefjords mål ble scoret av Kristian Pilskog. Seniorlaget for kvinner ligger i 2. divisjon.


== Tabellen ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Elmer Niklander

Elmer Konstantin Niklander (født 19. januar 1890 i Hausjärvi, død 12. november 1942) var en finsk friidrettsutøver som fortrinnsvis konkurrerte i kulestøt og diskos. 
Under OL 1912 i Stockholm tok Niklander bronse i kulestøt med begge hender, og sølv i diskos med begge hender. Resultatet i disse øvelsene ble regnet ut ved at man la sammen utøvernes lengste kast med henholdsvis høyre og venstre hånd. Han kom på fjerdeplass i diskos.  
Åtte år senere i Antwerpen vant Niklander gull i den «normale» diskosøvelsen, samt sølv i kulestøt. Han kom på åttenende plass i vektkast.
Under Sommer-OL 1924 i Paris kom han på sjetteplass i kulestøt og sjuendeplass i diskos.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i friidrett, diskos  Finland
1920  Antwerpen -  Sølv i friidrett, kulestøt  Finland
1912  Stockholm -  Sølv i friidrett, diskoskast med høyre og venstre hånd  Finland
1912  Stockholm -  Bronse i friidrett, kulestøt med høyre og venstre hånd  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Elmer Niklander – Olympics.com 
(en) Elmer Niklander – Olympic.org 
(en) Elmer Niklander – Olympedia 
(en) Elmer Niklander – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Elmer Niklander – Track and Field Statistics
Alvøen idrettspark

Alvøen idrettspark er en idrettspark i Alvøen i Bergen vest, og hjemmebanen til Loddefjord Idrettslag. 
I parken finnes det en stor gressbane med løpebane som ble åpnet i 1992, renovert i 2007. En liten kunstgressbane, en stor kunstgressbane som ble åpnet i 2003, en basketballbane, en tennisbane og en lysløype med mulighet for å gå på ski om vinteren. Parken har også andre turmuligheter, en tursti som starter i parken går videre inn i Alvøskogen og til Gullaksdalen. I idrettsparken finner en også klubbhuset til Loddefjord Idrettslag, og Alvøen Parkhus som ligger ved gressbanen.
Hvert år i august arrangeres Alvøen Sommer Cup i parken, en fotballturnering for barn mellom 6 og 13 år.
Igor Ter-Ovanesian

Igor Aramovitsj Ter-Ovanesian (russisk Игорь Арамович Тер-Ованесян, født 19. mai 1938 i Kiev) er en russisk friidrettsutøver av armensk herkomst, som startet for Sovjetunionen. I 1960-årene tilhørte han verdenseliten i lengdehopp.
Igor Ter-Ovanesian ble i løpet av sin lange idrettslige karriere sovjetisk mester 15 ganger – 12 ganger i lengde og 3 ganger som medlem av laget på 4 x 100 m stafett. 11 ganger forbedret han den sovjetiske rekorden i lengde. Han satte én verdensrekord og en europarekord, samt sju europarekorder innendørs. Han var den første europeeren som hoppet over 8 meter. Han tok to OL-medaljer og fem medaljer fra europamesterskap, hvorav to gullmedaljer.


== Meritter ==


=== OL ===
1956 Melbourne: Utslått i kvalifiseringen etter tre døde hopp
1960 Roma: Bronse med 8,04 (etter amerikanerne Ralph Boston og Bo Robertson)
1964 Tokyo: Bronse med 7,99 (etter waliseren Lynn Davies og Ralph Boston
1968 Mexico by: Nr. 4 med 8,12 etter Bob Beamon, Klaus Beer og Ralph Boston
1972 München: Utslått i kvalifiseringen, der han ble nr. 13


=== EM ===
1958 Stockholm: Gull med 7,81
1962 Beograd: Gull med 8,19
1966 Budapest: Sølv med 7,88 m (etter Lynn Davies
1969 Athen: Gull med 8,17
1971 Helsingfors: Sølv med 7,91 m (etter Max Klauß


=== Innendørs-EM ===
1966 i Dortmund: Gull med 8,23 m
1968 i Madrid: Gull med 8,16 m
1971 i Sofia: Sølv med 7,91 m (etter Hans Baumgartner


=== Rekorder ===
Verdensrekord med 8,31, 10. juni 1962 in Jerevan
Verdensrekord innendørs med 8,24 m, 1966 in Dortmund
Europarekord med 8,35 m, 19. oktober 1967 i Mexico by


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Igor Ter-Ovanesian – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Igor Ter-Ovanesian – Olympics.com 
(en) Igor Ter-Ovanesian – Olympic.org 
(en) Igor Ter-Ovanesian – Olympedia 
(en) Igor Ter-Ovanesian – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Igor Ter-Ovanesian – World Athletics 
(en) Igor Ter-Ovanesian – Track and Field Statistics
Purpur og gull

Purpur og gull er en musikal som ble satt opp ved Trøndelag Teater i 2004. Musikalen er skrevet av Hans Magnus Ystgaard og er basert på sanger av Åge Aleksandersen. Disse ble sunget av Bjarne Brøndbo, vokalist i trønderbandet D.D.E.,  mens de fire skuespillerne Harald Brenna, Helle Ottesen, Øyvind Brandtzæg og Ingrid Bergstrøm spilte ut historier til sangene samtidig.Purpur og gull fikk Heddaprisen i 2004 som beste oppsetning.


== Referanser ==
Ville Pörhölä

Frans Wilhelm «Ville» Pörhölä (født Frans Wilhelm Horneman 24. desember 1897 i Nedertorneå, død 28. november 1964 i Uleåborg) var en finsk friidrettsutøver. Han gjorde første karriere i kulestøt, og gjorde senere comeback i en annen disiplin, sleggekast.
Under OL 1920 i Antwerpen deltok Pörhölä i tre øvelser. I diskos ble han nummer åtte med 38,19 m, i vektkasting ble han nummer ni med 8,85 m, men i kulestøt vant han olympisk gull. I sitt femte forsøk kastet han 14,255 m, og forbedret resultatet i siste runde til 14,81. Dermed slo han sølvvinneren, landsmannen Elmer Niklander med 75 cm. Han kom på åttendeplass i diskos og niendeplass i  vektkast.
Fire år senere, under OL i Paris, kom Pörhölä på sjuendeplass i kulestøt. Deretter la han opp som kulestøter. I 1929 begynte han med sleggekast, og under OL 1932 i Los Angeles tok han sølv med et kast på 52,27 m, bare slått av iren Patrick O'Callaghan, som kastet 53,92 m.
Under det første europamesterskapet i 1934 i Torino deltok ikke O'Callaghan. Pörhölä vant gull i slegge med 50,34 , foran italieneren Fernando Vandelli. 


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i friidrett, kulestøt  Finland
1932  Los Angeles -  Sølv i friidrett, sleggekast Finland


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ekkehard zur Megede: The Modern Olympic Century 1896-1996 Track and Fields Athletics, Berlin 1999, utgitt av Deutsche Gesellschaft für Leichtathletik-Dokumentation e.V.


== Eksterne lenker ==
(en) Ville Pörhölä – Olympics.com 
(en) Ville Pörhölä – Olympic.org 
(en) Ville Pörhölä – Olympedia 
(en) Ville Pörhölä – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ville Pörhölä – Track and Field Statistics
Nikolaj Sjvernik

Nikolaj Mikhailovitsj Sjvernik (russisk: Николай Михайлович Шверник; født 7. maijul./ 19. mai 1888greg. i St. Petersburg, død 24. desember 1970 i Moskva) var en sovjetrussisk politiker. Han var sovjetisk statsoverhode som formann for Det øverste sovjets presidium fra 19. mars 1946 til 15. mars 1953 og russisk statsoverhode som formann for presidiet til Den russiske føderative sovjetrepublikks øverste sovjet fra 4. mars 1944 til 25. juni 1946. Den virkelige makten lå likevel hos Josef Stalin som generalsekretær av kommunistpartiet.
Sjvernik sluttet seg til bolsjevikene i 1905. I 1924 ble han folkekommissær i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk og i 1925 medlem av medlem av partiets sentralkomite. I 1927 ble han degradert og sendt til Uralfjellene som leder av den lokale partiorganisasjonen.Stalin anså ham som en lojal støtte for hurtig industrialisering og hentet ham tilbake til Moskva i 1929 som formann av Metallindustriens fagforening. Han ble medlem av kommunistpartiets organisatoriske byrå (Orgburo) og sekretariat. Han var også førstesekretær av Sovjetunionens sentrale råd for fagforeninger fra juli 1930 til mars 1944.
Under andre verdenskrig var Sjvernik ansvarlig for å flytte sovjetiske industri øst for Uralfjellene, i tilfelle et angrep fra den tyske Wehrmacht. I 1946 ble han formann i Det øverste sovjets presidium. Han ble medlem av Politbyrået i 1952, men ble degradert i 1953.Etter Stalins død ble hans stilling som president erstattet av Kliment Vorosjilov den 15. mars 1953. Han vendte tilbake til sitt arbeid som formann for Sovjetunionens sentrale råd for fagforeninger. Etter sitt arbeide i Pospelov-kommisjonen, som var grunnlaget for Nikita Khrusjtsjovs «hemmelige tale» der han fordømte stalinismen, ble han av Khrusjtsjov i 1956 anbefalt som formann av Partikontroll-komitéen. Senere ble han leder av rehabiliteringsprosessen etter ofrene for Stalins utrenskninger (Sjvernik-kommisjonen). I 1957 ble Sjvernik igjen fullt medlem av Det øverste sovjets presidium inntil sin avgang i 1966.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Nikolay Shvernik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chichewa

Chichewa også kalt chewa og  nyanja er et språk av bantuspråkfamilien, og er mye brukt i sør-sentralafrika. I likhet med de fleste bantuspråk er chichewa et tonespråk.
«Chi» er et prefiks som betyr språk. Ordet nyanja kommer fra chinjanja som betyr «innsjøens språk» og henspiller på at språket er vanlig rundt Malawisjøen.
Det er offisielt språk ved siden av engelsk i Malawi, ett av sju anerkjente regionale språk i Zambia, ett av seksten offisielle språk i Zimbabwe og snakkes også i Tete- og Niassa-provinsene i Mosambik.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Chewa language – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jim Carroll

Jim Carroll (født 1. august 1949, død 11. september 2009) var en amerikansk forfatter og punk-musiker. Han jobbet for Andy Warhol, både med film og i en ledende stilling ved Andy Warhol Theatre.


== Litterær karriere ==
Carroll ga ut sin første diktsamling i 1967, mens han fremdeles var student. I 1970, etter at hans andre diktsamling ble publisert, begynte han å jobbe for Andy Warhol først som dialogforfatter for Warhols filmer, og senere som nestleder for Warhols teater-produksjon. 
I 1973 ga Caroll ut sine tredje samling av dikt, Living at the Movies, hos et større og mer kommersielt forlag. 
I 1978 ga Carroll ut sitt magnum opus, Basketballdagbøkene. Boken er en samling av redigerte utdrag fra Carrolls dagbok fra alderen 12 til 16, og følger Carrols studentliv, tidlige sexliv, basketballkarriere, hans heroinavhengighet, og narkotikamiljøet i New York i perioden.


== Musikk ==
I 1978 flyttet Carroll til California for å starte et nytt liv etter å kommet seg av heroin. Her startet han bandet "The Jim Carroll Band", et New Wave/Punk Rock band sammen med Steve Linsley (bass), Wayne Woods (trommer), Brian Linsley og Terrell Winn. Bandet er kanskje mest kjent for singelen "People Who Died" fra albumet "Catholic Boy". Sangtittelen var tatt fra tittelen til et dikt av Carrols venn og poet, Ted Berrigan


== Død ==
Carroll døde av et hjerteinfarkt 11. september 2009, dødsfallet ble annonsert to dager senere.På gravsteinen hans står det "James Dennis Carroll, Poet, 1949-2009. When the Spirit Grows too Large For the Body – Both are Called Home"


== Biografi ==
2004: Basketballdagbøkene. ISBN 978-82-05-33366-6


== Diskografi ==
1980: Catholic Boy
1982: Dry Dreams
1983: I Write Your Name
1991: Praying Mantis
1998: Pools of Mercury
2000: Runaway


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jim Carroll – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jim Carroll på Internet Movie Database 
(en) Jim Carroll hos The Movie Database 
(en) Jim Carroll på Discogs 
(en) Jim Carroll på MusicBrainz 
(en) Jim Carroll på Songkick 
(en) Jim Carroll på AllMusic 
Jim Carroll, nekrolog av Per Ivar Martinsen, Flamme Forlag
Slådalsvegen

Slådalsvegen er en ca. 32 km lang sommeråpen veg med grusdekke som følger det gamle setertråkket gjennom Slådalen mellom Lesja i Lesja kommune og Vågåmo i Vågå kommune. Høyeste punkt er 1180 moh. 

Det er mulig å benytte Slådalsvegen for å ta seg inn i de østre delene av Reinheimen nasjonalpark, hvor en blant annet finner en artsrik og kalkkrevende fjellflora. Det finnes også en rekke minner etter villreinfangst i området.
Sommeren 2013 ble Slådalsvegen brukt som omkøringsvei for biler opp til 3,5 t fordi Europavei 6 var stengt av et ras i Rosten mellom Dovre og Otta. I den tiden ble det ikke innkrevd bompenger.


== Strekning ==
Fra Lesja tar veien av fra Fylkesvei 2660 (parallelt med Europavei 136 langs vestsiden av dalen) mot Bøsætre/Bøsætri og går sørover over fjellet til den møter  Fylkesvei 2632 ved Vågåmo i Vågå kommune. Alternativ adkomst nordfra til Slådalsvegen er å følge skilting til Lom fra Europavei 136 ved Lesja kirke.  

 Lesja
Fv2660Fylkesvei 2660 Vestsidevegen fra Kårbøsætri mot Europavei 136 Lesja kirke og mot Europavei 6 Dombås i Dovre
    Viflaten bomstasjon og bom for vinterstengning
 Vågå
 bom for vinterstengning
Botnevegen fra Friksætre til Fv2632Fylkesvei 2632 Gjelet
Fv2632Fylkesvei 2632 Skogsbygdsvegen fra Svare til Fv2630Fylkesvei 2630 Vågåmo, Skårvangsvegen til Skårvangen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Noorwegen online Verslag/Routes/Slådalsvegen
Statens vegvesen – vegmeldinger Arkivert 10. august 2007 hos Wayback Machine.
Reinheimen hos Direktoratet for naturforvaltning
Slådalsvegen hos VisitNorway
John Rimmer

John Thomas Rimmer (født 27. april 1878 i Ormskirk, Lancashire, død 6. juni 1962 i Liverpool) var en britisk friidrettsutøver som vant to gullmedaljer i OL 1900 i Paris.
I lekene i Paris deltok Rimmer først på 1500 meter, der han kom på åttendeplass. Dagen etter vant Rimmer 4000 meter hinder, idet han slo lagkameraten Charles Bennett med en og en halv meter. Sammen med Bennett, Alfred Tysoe, Sydney Robinson og Stanley Rowley, vant Rimmer ytterligere en olympisk tittel på 5000 meter for lag.


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Gull i friidrett, 4000 meter hinder  Storbritannia
1900  Paris -  Gull i friidrett, 5000 meter lagkonkurranse  Blandede lag


== Eksterne lenker ==
(en) John Rimmer – Olympedia 
(en) John Rimmer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) John Rimmer – databaseOlympics.com (arkivert)
Adolfo Consolini

Adolfo Consolini (født 5. januar 1917 i Costermano, Verona, død 20. desember 1969 i Milano) var en italiensk friidrettsutøver som konkurrerte i diskos.
Han konkurrerte for Italia under OL 1948 i London, og vant gull i diskos. Consolini forsøkte å forsvare tittelen fire år senere, under OL 1952 i Helsingfors, men måtte nøye seg med sølvmedaljen, slått av amerikaneren Sim Iness.
Han ble europamester tre ganger, i Oslo 1946, Brussel 1950 og Bern 1954.


== OL-medaljer ==
1948  London  -  Gull i friidrett, diskos
1952  Helsingfors  -  Sølv i friidrett, diskos


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Adolfo Consolini – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Adolfo Consolini – Olympics.com 
(en) Adolfo Consolini – Olympic.org 
(en) Adolfo Consolini – Olympedia 
(en) Adolfo Consolini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Adolfo Consolini – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Adolfo Consolini – Italias olympiske komité 
(en) Adolfo Consolini – World Athletics 
(en) Adolfo Consolini – European Athletic Association 
(it) Adolfo Consolini – FIDAL
O Brother, Where Art Thou?

O Brother, Where Art Thou? er en svart humoristisk film regissert av Joel Coen. Tittelen er uoffisielt oversatt til «Å broder, hvor er du?». Filmen ble sluppet ut i 2000.
Kjente skuespillere er George Clooney, John Turturro, Tim Blake Nelson, John Goodman, Holly Hunter, og Charles Durning. Filmen er opprinnelig basert på Odysséen av Homer. Filmmusikken vant Grammy for «Album of the Year» (årets album). Den best kjente sangen derfra er «Man of Constant Sorrow» meed Dan Tyminski.


== Handling ==
Filmen skildrer USAs landsbygd på 1930-tallet, midt i depresjonstiden. Vi følger tre fanger som rømmer fra fengselet for å finne en skatt som Ulysses Everett McGill (spilt av George Clooney) skal ha gravd ned etter et kupp. På veien møter de vanskeligheter overalt, da lovens hånd leter etter dem. I et desperat forsøk på å tjene penger, bestemmer de tre fangene seg, sammen med Tommy Johnson (Chris Thomas King), som var en haiker de tok med seg som også kunne spille gitar, for å spille gamle kjente amerikanske countrylåter på en lokal radio, under navnet «The Soggy Bottom Boys». Dette endte svært bra for dem, da det motiverte innbyggerne og gav dem glede, midt i denne depresjonstiden. The Soggy Bottom Boys ble etterhvert veldig omtalte og kjente, og publikum unnet seg alltid en liten konsert fra dem – om mulig.


== Rolleliste ==
George Clooney som Ulysses Everett McGill. En mann som er fengslet for å praktisere juss uten advokat-lisens.
John Turturro som Pete.
Tim Blake Nelson som Delmar O'Donnell. En kjeltring fengslet for ett ran.
Chris Thomas King som Tommy Johnson. En dyktig blues-musiker.
Frank Collison som Washington Bartholomew "Wash" Hogwallop.
John Goodman som Daniel "Big Dan" Teague.
Holly Hunter som Penny Wharvey-McGill, Everetts eks-kone.
Charles Durning som Menelaus "Pappy" O'Daniel.
Daniel von Bargen som den hensynsløse sheriff Cooley.
Wayne Duvall som Homer Stokes
Ray McKinnon som Vernon T. Waldrip
Michael Badalucco som George Nelson. En bipolar bank-raner.
Stephen Root som Mr. Lund. En blind radiostasjon-sjef.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) O Brother, Where Art Thou? på Internet Movie Database 
(no) O Brother, Where Art Thou? hos Filmfront 
(no) O Brother, Where Art Thou? på NRK TV 
(sv) O Brother, Where Art Thou? i Svensk Filmdatabas 
(da) O Brother, Where Art Thou? i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) O Brother, Where Art Thou? på Allociné 
(nl) O Brother, Where Art Thou? på MovieMeter 
(en) O Brother, Where Art Thou? på AllMovie 
(en) O Brother, Where Art Thou? på Turner Classic Movies 
(en) O Brother, Where Art Thou? på Rotten Tomatoes