jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
AVUS

Automobil-Verkehrs- und Übungs-Straße (vei for biltrafikk og øvelseskjøring), også kjent som AVUS, var en opprinnelig 19 km lang bilbane gjennom Grunewald i Berlin, Tyskland, som opprinnelig var ment brukt både for vanlig biltrafikk, billøp og som testbane for bilindustrien.


== Beskrivelse ==
Automobilclub von Deutschland (AvD) begynte i 1907 planleggingen av banen. Den ble påbegynt i 1909, men pga. første verdenskrig ble den ikke åpnet før i 1921. Banen bestod av to kjørefelt à 8 meter, samt en midtdeler på 9 meter. En runde var på 19 565 meter. Langsidene var tilnærmet rette, og løp parallelt med jernbanen Berlin–Potsdam. Nordkurven ble ombygget sterkt dosert i 1936 med en helning på 43 grader. Sydkurven var planlagt dosert, men dette ble ikke utført på grunn av krigen.


== Etterkrigstiden ==

Etter andre verdenskrig lå Berlin i ruiner. AVUS ble brukt til billøp fra begynnelsen av 50-tallet. AVUS ble etter krigen innlemmet i det tyske motorveinettet som en del av A115 (som igjen er en del av Europavei 51), noe som også var en av hensiktene med banen. Banen lå i sin helhet inne i vestlig sone, men ble av sikkerhetsgrunner omtrent halvert, med en ny krapp sving i sydenden. Flerbruksveier av denne typen er forholdsvis sjeldne. AVUS  var formodentlig verdens eneste motorvei med tribuner.
Det første og eneste Grand Prix-løpet på AVUS ble holdt i 1959. Banen ble alltid ansett som farlig, og dette ble ytterligere forverret ettersom bilene ble raskere. Mange eksperter advarte mot å bruke banen til denne typen billøp. De fikk rett, selv om Tony Brooks fikk opp en gjennomsnittsfart på 240 km/t. Mange utøvere fikk skrens, hvorav franskmannen Jean Behra omkom. Doseringen i nordenden ble revet i 1967. Banen ble ytterligere avkortet og rekonstruert i 1968, 1989 og 1992. Den brukes ikke lenger til billøp.


== Referanser ==
Karen Harup

Karen Margrethe Harup Petersen (født 20. november 1924, død 19. juli 2009) var en dansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Harup ble olympisk mester i svømming under OL 1948 i London. Hun vant 100 meter rygg med tiden 1.14,0 ny olympisk rekord og to sekunder foran Suzanne Zimmerman fra USA. Hun kom på andreplass på 400 meter fri bak Ann Curtis fra USA. Hun var også med på det danske laget som kom på andreplass på 4 x 100 meter fri bak USA. De andre på laget var Eva Arndt-Riise, Greta Andersen og Fritze Carstensen.


== OL-medaljer ==
1948  London -  Gull i svømming for kvinner, 100 meter rygg
1948  London -  Sølv i svømming for kvinner, 400 meter fri
1948  London -  Sølv i svømming for kvinner, 4 x 100 meter fri  Danmark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karen Harup – Olympedia 
(en) Karen Harup – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Karen Harup – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Karen Harup – FINA 
(en) Karen Harup – Swimming Hall of Fame
Svobodnoje

Svobodnoje (russ.: Свободное, finsk; Kirvu, eldre svensk: Kirvus) er et tettsted i Vyborg rajon i Leningrad oblast, Russland. Tettstedet ligger på Det karelske nes. Navnet Svobodnoje ble tildelt i 1949.
Før 1944 var Kirvu en finsk kommune i Viborgs län. Kommunen hadde 8 721 innbyggere i 1939.


== Eksterne lenker ==
Artikkel om Kirvu i Nordisk familjebok, bind 14, spalte 152, 1911
Kart over Kirvu
Disco Tango

«Disco Tango» var Danmarks bidrag i Eurovision Song Contest 1979, som ble fremført av Tommy Seebach. Melodien var skrevet av Tommy Seebach og teksten var skrevet av Keld Heick.
Sangen ble fremført på dansk av Seebach som tredje bidrag om kvelden 31. mars 1979 (etter Italias Matia Bazar med «Raggia di luna» og før Irlands Cathal Dunne med «Happy Man»).
Da avslutningen var ferdig, hadde den fått 76 poeng og fikk en sjetteplass blant 19 deltakere. Den fikk tolv poeng av Hellas og Israel.
Sangen er en beskrivelse av ei jente som danser til discomusikk om kvelden, men som om dagen lytter til Beethoven og gjør dressur. En referanse blir også gjort til John Travolta.
Backingsangere var Debbie Cameron, Michael Elo og Ianne Elo. Alle tre vendte tilbake med Seebach i hans neste Eurovision Song Contest-bidrag «Krøller eller ej».
Seebach har spilt inn «Disco Tango». Den ble utgitt på singlen EMI 006-39288.


== Norsk versjon ==
Jan Paulsen skrev en norsk tekst. Den norske tittelen er også «Disco Tango». Ivar Finsen har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Grand Prix på norsk! (Polydor 2922 050) i 1979.


== Referanser ==
Kondratjevo

Kondratjevo (russ.: Кондратьево, finsk: Säkkijärvi) er et tettsted i Vyborg rajon i Leningrad oblast, Russland. Tettstedet ligger på Det karelske nes. Navnet Kondratjevo ble tildelt i 1948.
Før 1944 var Säkkijärvi en finsk kommune i Viborgs län. Kommunen hadde 8 685 innbyggere i 1939.
Nesten hele kommunen ble avstått til Russland i 1944. De gjenværende områdene ble delt mellom kommunene Miehikkälä og Ylämaa i 1946.
Säkkijärvi kirke som stod ferdig i 1833, var tegnet av den tysk-finske arkitekten Carl Ludvig Engel.
Säkkijärven polkka er en populær polka i Norden. Sangens tekst forteller at selv om Säkkijärvi er tapt har man i det minste fremdeles polkaen.


== Eksterne lenker ==
Artikkel om Säkkijärvi i Nordisk familjebok, bind 28, spalte 83, 1919
Kart over Säkkijärvi
Moody River

«Moody River» er en amerikansk sang, skrevet av country/rockabilly-sangeren Chase Webster. Pat Boone spilte den inn.  «Moody River» ble utgitt på singlen Dot 45-16209 i april 1961. Den ble arrangert og dirigert av Billy Vaughn. B-siden var «A Thousand Years».
«Moody River» var tittelsporet på én av Boones bedreselgende albumer (Dot DLP-25384 (stereo) og Dot DLP-3384 (mono)). Den ble utgitt i juni 1961.
Pat Boone sang «Moody River» som om han hadde smerter.
Websters virkelige navn var Gary Daniel Bruce og må ikke forveksles med Gary Bruce fra The Knock. Webster var en artistkollega av Boone på Dot Records.
Noen år senere spilte Frank Sinatra og Johnny Rivers den inn på plate i coverversjoner.


== Handling ==
Sangen forteller historien om en mann som går for å møte sin kjærlighet ved elven, ved det gamle eiketreet, og finner ut at hun har begått selvmord. En notis ved elvebredden forklarer at hun har bedratt ham og at «Jeg kan ikke leve lenger med denne skaden og denne synden. Jeg kunne bare ikke fortelle deg at fyren kun var en venn».
Mannen ser deretter ned i elven, hvor han så sitt eget speilbilde se hjemsøkende tilbake på ham. Han er det «ensomme, ensomme ansiktet som kun ser tilbake på meg». Så med «tårer i sine øyne og en bønn på sine lepper og hansken til hans tapte kjærlighet på sine fingertupper».


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Léonie Sonnings musikkpris

Léonie Sonnings musikkpris (dansk: Léonie Sonnings musikpris), ofte omtalt som Sonnings Musikpris, er en internasjonal musikkpris som ble stiftet i 1965 av Léonie Sonnings musikfond. Dette er den største danske musikkprisen og utdeles hvert år til en internasjonalt kjent komponist, musiker, dirigent eller sanger som hører til blant de beste innen sitt felt. En forbindelse til Danmark er ønsket, men det er ingen betingelse. Fra 2007 er prisen på DKK 600 000.


== Bakgrunn ==
Léonie Sonning (1894–1970), enken til den danske forfatteren Carl Johan Sonning (1879–1937), skjenket i 1965 tre gods til «Léonie Sonnings musikfond», og det er inntektene av disse som genererer midler til utdeling av prispengene og stipendiene. Prisoverrekkelsen foregår som regel i København i anledning en konsert holdt av prismottakeren. Allerede i 1959, før prisen var offisielt stiftet, ble Igor Stravinskij tildelt en Sonning musikkpris.
Léonie Sonnings musikfond tildeler også stipend til unge skandinaviske musikere.
Léonie Sonnings musikkpris må ikke forveksles med Sonningprisen som deles ut av Carl Johan Sonnings Sonningfond.


== Liste over prismottakere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Léonie Sonnings musikkfond
Gjølsjøen naturreservat

Gjølsjøen naturreservat er et våtmarksområde i Marker kommune som ble  vernet i 1992. Området har en spesiell og dyregeografisk interessant hekkefuglfauna. Sjøen er også et viktig trekkområde og det er satt opp et observasjonstårn i det sørvestlige hjørnet. Et nytt tårn ble bygget i nordvest i nærheten av gården Lømbo i 2009.
Reservatet dekker et areal på 1198 dekar, hvorav ca. 211 dekar er landareal. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Gjølsjøen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
LRSK Østfold om fuglearter i Gjølsjøen
Kilinochichi forening for rehabilitering av funksjonshemmede

Kilinochichi forening for rehabilitering av funksjonshemmede eller KAROD er en ikke-kommersiell og ikke-statlig organisasjon som ble dannet i 1990. Formålet ble gruppen er å gi fysisk, psykososial og sosialøkonomisk bistand og rådgivning til funksjonshemmede personer i alle aldersgrupper.
Gruppens hovedkvarter ligger i Kilinochchi på Sri Lanka, og mye av pengene blir brukt til å forberede levevilkårene til personer som er blitt skadd av landminer, skuddskader, luftbårne bomber eller artilleri.
Roberta Brunet

Roberta Brunet (født 20. mai 1965 i Aosta) er en italiensk tidligere friidrettsutøver (mellomdistanseløper).
Hun tok bronse på 3000 meter under EM 1990 i Split. Hun tok en ny bronsemedalje under OL 1996 i Atlanta, og i VM 1997 i Athen tok hun sølv på 5000 meter, slått av Gabriela Szabo.


== Personlige rekorder ==
3000 meter – 8.35,65
5000 meter – 14.44,50


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roberta Brunet – Olympedia 
(en) Roberta Brunet – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Roberta Brunet – Italias olympiske komité 
(en) Roberta Brunet – World Athletics 
(it) Roberta Brunet – FIDAL 
(en) Roberta Brunet – Track and Field Statistics
Lokomotivfører

Lokomotivfører, forkortet lokfører, er betegnelse på en person kjører et jernbanetog, det vil si betjener lokomotivets eller motorvognsettets framdriftssystemer. Dette må ikke forveksles med betegnelsen togfører, som er en eldre betegnelsen på den som hadde ansvar for hele toget, og som var konduktør.


== Norge ==
En norsk lokfører hadde sin utdanning fra Norges Statsbaner (inntil 2004) eller Norsk Jernbaneskole (fra 2005–2018). Fra 2019 heter utdanningen Norsk fagskole for lokomotivførere. Under togframføring har lokføreren den sikkerhetsmessige funksjonen «fører».


== Se også ==
Norsk Lokomotivmannsforbund
Norsk fagskole for lokomotivførere


== Eksterne lenker ==
lokforerskolen.no
Claudio Licciardello

Claudio Domenico Licciardello (født 11. januar 1986 i Catania) er en italiensk friidrettsutøver, som spesialiserer seg på 400 meter sprint. 
Hans beste resultat hittil er sølv på 400 meter og gull på 4 x 400 meter stafett ved EM i friidrett innendørs 2009. 


== Karriere som junior ==
Licciardello fikk bronse på 400 meter ved European Youth Olympic Festival i 2003, som ble arrangert i Paris i Frankrike. Året etter deltok han ved junior-VM i friidrett 2004 i Grosseto, men ble slått ut i semifinalen, med tiden 47,35. 


== Karriere som senior ==
Hans første store seniormesterskap var VM i friidrett 2005 i Helsingfors. Her løp Italia på 3.04,40 i sitt innledningsheat, og gikk ikke videre til finalen.Licciardello deltok i EM 2006 i Göteborg, der han ble utslått i semifinalen på 400 meter. Det italienske stafettlaget på 4 x 400 meter ble slått ut i innledningsheatet. Ved Europacupen i friidrett for klubblag (European Champion Clubs Cup) fikk han gull på 400 meter både i 2006 og 2007. På nasjonalt nivå fikk han gull på 400 meter i det italienske mesterskapet for lag utendørs, og sølv på samme distanse innendørs, i 2007. 
I 2008 vant han 400 meter i det italienske mesterskapet innendørs. Ved Europacupen i friidrett i Annecy fikk han sølv, og han fikk også sølv ved Europacupen i friidrett innendørs i Moskva. Han deltok også i OL 2008, der han gikk videre fra innledningsheatet med tiden 45,25, men ble slått ut i semifinalen, der han løp på tiden 45,64 og kom sist i sitt semifinaleheat. 
Det store gjennombruddet kom på hjemmebane under innendørs-EM 2009 der han tok sølv på 400 meter etter Johan Wissman, og i tillegg var med på vinne gull på 4 x 400 meter stafett, sammen med Jacopo Marin, Matteo Galvan og Domenico Rao. Han vant også gull på 400 meter for andre år på rad, ved det italienske mesterskapet innendørs i 2009. 
Ved Europacupen i friidrett for klubblag 2010 i Vila Real de Santo António i Portugal fikk han igjen sølv på 400 meter, mens han ved Lag-EM i friidrett 2010 i Bergen kom på 4.-plass. Han deltok også på det italienske laget som kom på 8.-plass i finalen. Licciardello løp her sammen Marco Vistalli, Luca Galletti, og Andrea Barberi. 
I 2012 ble han for første gang italiensk mester på 400 meter utendørs, i juli. Han løp på 46,15, og vant med det foran hhv. Isalbet Juarez og Lorenzo Valentini. Internasjonalt vant han også en ny gullmedalje - han vant 400 meter ved Europacupen i friidrett for klubblag i Vila Real de Santo António. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Claudio Licciardello – Olympics.com 
(en) Claudio Licciardello – Olympic.org 
(en) Claudio Licciardello – Olympedia 
(en) Claudio Licciardello – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Claudio Licciardello – World Athletics 
(it) Claudio Licciardello – FIDAL 
(en) Claudio Licciardello – Diamond League 
Profil hos European Athletics
Profil hos det italienske friidrettsforbundet
Profil hos All-Athletics.com Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Togfører

Togfører var i Norge (inntil 1997) betegnelsen på den personen i et tog som hadde det overordnede ansvaret for toget og dets sikkerhet. Denne funksjonen er i dag erstattet av togets ombordansvarlig. Se ombordansvarlig for nærmere beskrivelse av funksjonen. 
Stillingsbetegnelsen må ikke forveksles med lokomotivfører.
Giovanni De Benedictis

Giovanni De Benedictis (født 8. januar 1968 i Pescara) er en italiensk tidligere friidrettsutøver (kappgjenger).
De Benedictis fremste meritter er kommet på 20 km. På denne distansen tok han bronse under OL 1992 og sølv i VM 1993. Han ble nummer fire i VM 1991 i Tokyo. Videre har han to åttendeplasser fra VM 1997 og 1999.
Han konkurrerte innendørs på 5 km kappgang og ble nummer to i innendørs-VM 1991 og nummer fem i innendørs-VM 1989.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Giovanni De Benedictis – Olympics.com 
(en) Giovanni De Benedictis – Olympic.org 
(en) Giovanni De Benedictis – Olympedia 
(en) Giovanni De Benedictis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Giovanni De Benedictis – Italias olympiske komité 
(en) Giovanni De Benedictis – World Athletics 
(en) Giovanni De Benedictis – Track and Field Statistics
C. S. Lee

C. S. Lee (født 30. desember 1971), også kjent som Charlie Lee, er en koreansk-amerikansk skuespiller, mest kjent for sin rolle som Vince Masuka i Showtime-serien Dexter. Han har også hatt en rolle som den meget allsidige Buy More sjefen Harry Tang i NBC serien Chuck.


== Eksterne lenker ==
(en) C.S. Lee på Internet Movie Database 
(da) C.S. Lee på Scope 
(fr) C.S. Lee på Allociné 
(en) C.S. Lee på AllMovie 
(en) C.S. Lee hos The Movie Database
Tara (elv i Russland)

Tara (russisk: Та́ра) er ei elv i Novosibirsk og Omsk oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til Irtysj, og er 806 km lang med et nedbørfelt på 18 300 km². Middelvannføringen 108 km fra munningen er 40,8 m³/s. 
Elva har sitt utspring på den sørlige delen av Vasiuganje-sumpene, og renner i vestlig retning til den munner ut i Irtysj ved byen Tara. Byene Kysjtovka og Muromtsevo ligger langs elva. 
Tara er seilbar 350 km oppover fra munningen, noe lengre under vårflommen fra april til juni.
David Zayas

David Zayas (født 15. august 1962) er en puertoricansk-amerikansk teater, film og TV-skuespiller. Han spilte rollen som Angel Batista på Showtime-serien Dexter og som Enrique Morales på HBO-fengselsdramaet Oz.


=== Film ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) David Zayas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Zayas på Internet Movie Database 
(sv) David Zayas i Svensk Filmdatabas 
(da) David Zayas på Scope 
(fr) David Zayas på Allociné 
(en) David Zayas på AllMovie 
(en) David Zayas hos Turner Classic Movies 
(en) David Zayas hos Rotten Tomatoes 
(en) David Zayas hos The Movie Database 
(en) David Zayas hos Internet Broadway Database
Jaakkima

Jaakkima (tidligere: Jaakimvaara) er en tidligere finsk kommune som lå i Viborgs län. Kommunen lå ved innsjøen Ladoga i det området som ble avstått til Russland i 1944. Jaakkima hadde 8 503 innbyggere i 1939.
Jaakkima var omegnskommune til Lahdenpohja.
Jaakkima ligger i dag i Lakhdenpokhja rajon i den russiske republikken Karelia.


== Eksterne lenker ==
Artikkel om Jaakkima i Nordisk familjebok, bind 12, spalte 1126, 1910
Kart over Jaakkima
Mikhail Sjtsjennikov

Mikhail Anatoljevitsj Sjtsjennikov (russisk: Михаил Анатольевич Щенников; født 24. desember 1967 i Sverdlovsk) er en russisk tidligere friidrettsutøver (kappgjenger).
Sjtsjennikov har to ganger tatt VM-sølv på 20 km. Under OL 1996 i Atlanta ble Sjtsjennikov nummer to på 50 km. Innendørs har Sjtsjennikov flere gull (5 km og 20 km) fra VM og EM innendørs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mikhail Sjtsjennikov – Olympedia 
(en) Mikhail Sjtsjennikov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mikhail Sjtsjennikov – World Athletics 
(en) Mikhail Sjtsjennikov – Track and Field Statistics
Einar Tommelstad

Einar Tommelstad (født 19. januar 1909 i Oslo, død 7. november 1983 samme sted) var en norsk friidrettsutøver, innen øvelsene høydehopp, lengdehopp og mangekamp. Han representerte Oslo IL.
Ved Sommer-OL 1928 kom han på ellevteplass i høyde, med et hopp på 1,84 meter. Han ble norsk mester i høydehopp i 1928, og i femkamp i 1930. I 1933 vant han både lengde uten tilløp og høyde uten tilløp, samme år ble han nummer tre i femkamp. For disse prestasjonene ble han tildelt kongepokalen.


== Medaljer i norske mesterskap ==
Tommelstad vant åtte NM-titler, og 15 medaljer totalt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Einar Tommelstad – Olympedia 
(en) Einar Tommelstad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Einar Tommelstad – Track and Field Statistics
Austremerellidae

Austremerellidae er en familiegruppe av døgnfluene. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve), de voksne tar ikke til seg føde og lever ikke så lenge. Men de fleste lever lengre enn ett døgn. Det er foreløpig bare beskrevet én art, Austremerella picta, men det er mulig at det kan finnes flere.


== Utseende ==
Nymfen er opptil 10 mm lang, flat, rødbrun og kraftig sklerotisert. Hodet er bredt og avrundet med nokså små fasettøyne og to opphøyde knøler på oversiden. Mandiblene er velutviklede og sterkt sklerotiserte, antennene tynne og kortere enn hodet er bredt. Pronotum er rektangulært, kort og bredt. Vingeknoppene er rundede, nesten sammenvokst i midten. Beina er hvite, korte og kraftige. Bakkroppen er noe flat og bred, med trakégjeller på ledd 2-6. Disse gjellene er delt i to deler, den øvre delen er bladformet, den nedre to-fliket. Bakhjørnene på bakkroppen ryggplater er trukket spisst, tann-aktig tilbake. De tre haletrådene er kraftige, med fine, oppstående hår.


== Levevis ==
Nymfene lever i grunne, raskstrømmende deler ("riffles") av bekker som flyter gjennom skog. De finnes bære på steinbunn, og lever mellom døde blader, som de livnærer seg av. De voksne hunnene leger egg i klynger på vannoverflaten. Et uvanlig trekk er at tiden det tar før eggene klekkes, er svært variabel: eggene kan klekkes nesten umiddelbart, eller ligge opptil 11 måneder før de klekkes.


== Utbredelse ==
Austremerella picta er bare med sikkerhet funnet i Queensland, men det er funnet nymfer i New South Wales som trolig tilhører denne arten.


== Systematisk inndeling ==
Austremerella picta har blitt regnet til flere forskjellige familier: Ephemerellidae, Teloganodidae og Vietnamellidae.

Ordenen døgnfluer (Ephemeroptera)
Overfamilien Ephemerelloidea
Familien Austremerellidae
Austremerella picta Riek, 1963


== Kilder ==
Australian Fanual Directory – Austremerella
Identification and Ecology of Australian Freshwater Invertebrates - Austreremella
Jacobus, L.M. og McCafferty, W.P. (2006) Reevaluation of the phylogeny of the Ephemeroptera infraorder Pannota (Furcatergalia), with adjustments to higher classification. Transactions of the American Entomological Society 132: 81-90. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Austremerellidae i Global Biodiversity Information Facility 
Tree of Life - Døgnfluer, (Ephemeroptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Døgnfluer, (Ephemeroptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Pavel Karelin

Pavel Vladimirovitsj Karelin (russisk: Павел Владимирович Карелин; født 27. april 1990, død 9. oktober 2011) var en russisk skihopper fra Nizjnij Novgorod.
Karelin deltok i mange verdenscuprenn fra og med sesongen 2007/08. Karelin var svært lovende under sommer Grand Prix-rennene i 2007, hvor han hadde en 2.-plass og flere gode plasseringer. Han fikk en sterk 9.-plass i Bischofshofen sesongen 2008. I 2010 deltok Karelin både i OL i Vancouver og Prøve-VM i Holmenkollen. Karelin kom sterkt tilbake i Engelberg sesongen 2010/11 med 4.-plass som beste resultat. Karelin fikk en 2.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 2011, som ble hans beste plassering i verdenscupen. 
Pavel Karelin døde i en bilulykke den 9. oktober 2011 i hjembyen Nizjnij Novgorod. Det var to venner av Karelin med i bilen og tilstanden til de to ble i timene etter ulykken betegnet som alvorlig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pavel Karelin – Olympedia 
(en) Pavel Karelin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pavel Karelin – FIS (skihopping)
Noark

Noark (forkortelse for Norsk arkivstandard) ble opprinnelig utviklet som en kravspesifikasjon for elektroniske journalsystemer i den norske statsforvaltningen av Statens rasjonaliseringsdirektorat i samarbeid med Riksarkivaren.
Den første versjonen (Noark 1) kom i 1984, med påfølgende versjoner i 1987 (Noark 2) og 1994 (Noark 3). Disse tre omfattet bare selve journalføringen. I 1995 ble en tilsvarende standard for kommunal sektor, Koark, utviklet. I tillegg til å omfatte de samme prinsippene som Noark ble funksjoner for (fylkes)kommunale særordninger som politisk saksbehandling inkludert i Koark-standarden.
Noark 4, som kom i 1999, inkluderte spesifikasjonene i Koark og ble følgelig en felles standard for offentlig forvaltning. Noark 4 spesifiserte i tillegg et fullstendig elektronisk saksbehandlings- og arkivsystem, der e-post og generelle saksbehandlingssystemer kunne integreres.
I 1999 gjorde arkivforskriften § 2-9 det obligatorisk for offentlige organer å bruke et Noark-basert system til elektronisk journalføring i forvaltningen. I 2002 gjorde Riksarkivarens forskrift det som hovedregel obligatorisk å følge Noark-standarden ved registrering og arkivering av elektroniske saksdokumenter.Noark 5 er den hittil siste versjon av standarden. Eldre versjoner av Noark er ikke uten videre uaktuelle og det kan fortsatt finnes systemer som følger Noark 3. Den nåværende versjonen, Noark 5, viderefører prinsippene fra Noark 4, men utvider virkeområdet.Et viktig område hvor Noark 4 (og Noark 3) fortsatt har aktualitet er ved avlevering, som skal følge den Noark-versjonen systemet er basert på. Beskrivelsene av periodisering av arkiv er ikke eksplisitt beskrevet i Noark 5 og den nyeste standarden følger dermed prinsippene beskrevet i Noark 4. En del rutiner i arkivdanningen er mer utførlig beskrevet i Noark 4 enn i Noark 5.Det har kommet flere versjoner av Noark 5, som følger:

Versjon 1, 4. juli 2008
Versjon 2, 3. april 2009
Versjon 2.1, 3. mai 2010
Versjon 3.0, 1. mars 2011
Versjon 3.1, 15. mars 2013
Versjon 4.0, 10. oktober 2016Organisasjoner og institusjoner kan velge å utvikle et slikt system etter Noark-standarden selv, for så å søke om Riksarkivarens godkjenning før det taes i bruk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om NOARK, fra Arkivverket
Arkivverket: Noark 5-standarden 
Trond Sirevåg: Utviklingen av Noark-standarden 1984-2008 (Tidsskriftet Arkiv Vol. 4, 2014) https://journals.hioa.no/index.php/arkiv/article/view/1149/0