jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Butch Cassidy

Robert Leroy Parker (født 15. april 1866 i Beaver i Utah, død 7. november 1908 i San Vicente i Bolivia), bedre kjent som Butch Cassidy, var en amerikansk fredløs tog- og bankraner. Han var også lederen for en kriminell bande som kalte seg «The Wild Bunch».


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Robert Leroy Parker kom fra en mormonerfamilie i Utah, som den eldste av tretten barn. Han vokste opp i Circleville. Faren var Maximillian Parker og moren Ann Campbell Gillies. Familiene Parker og Gillies hadde konvertert til mormonsk tro mens de fortsatt bodde i England og Irland. Maximillian Parker var 12 år gammel da hans familie ankom Salt Lake City i 1856 som mormonske pionerer; Ann Gillies ble født og levde i Tyneside, i nordvestre England, og hun kom til Amerika med sin famile i 1859 som 14-åring. Paret giftet seg i juli 1865.Roberts første tyveri var av et par bukser, og han hadde lagt igjen en lapp i butikken hvor det stod at han skulle betale tilbake senere, men det er uklart om han noen gang gjorde det.


=== Kriminalitet ===
Han ble etter hvert kjent med kvegtyven Mike Cassidy, som han beundret svært mye. I 1884, 18 år gammel, tok han navnet «Butch Cassidy» og begynte å stjele husdyr. På den tiden ble han kalt «vestens Robin Hood», fordi tyveriene hadde en sosial hensikt.
Parkers kriminelle karriere tok av i 1889 da han ranet til seg cirka 20.000 dollar fra San Miguel Valley Bank i Telluride sammen med tre medsammensvorne. Etter det dro de til Robbers Roost, et tilfluktssted i Utah. Fra 1894 til 1896 måtte han sone 18 måneder i fengsel for hestetyveri.Da han omsider slapp ut, dannet han røverbanden «The Wild Bunch». Det mest kjente medlemmet i gruppen var Harry Alonzo Longabaugh, som i likhet med Parker hadde vært i fengsel for å stjele hester. Han hadde vært fengslet i Sundance Prison i Wyoming og fikk av den grunn kallenavnet «Sundance Kid». Fra 1896 til 1901 stod banden bak mer enn ett dusin tog- og bankran. I 1901 flyttet Sundance og Butch Cassidy til New York.
De ble drept av soldater i Bolivia i 1908. Det har vært påstått at det ikke er deres lik i gravene, noe som har blitt undersøkt med ulike resultater. Det ryktes at begge overlevde i Uruguay eller i USA under andre dekknavn. Det finnes også tegn som tyder på at Sundance dro tilbake til USA og døde der i 1936.


== På film ==
I filmen Butch Cassidy and the Sundance Kid (1969) ble Butch Cassidy spilt av Paul Newman.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Butch Cassidy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Butch Cassidy på Internet Movie Database 
(en) Butch Cassidy hos American National Biography 
(en) Robert Leroy «Butch Cassidy» Parker hos Find a Grave
Malojaroslavets

Malojaroslavets (russisk: Малояросла́вец) er en by i Kaluga oblast i Russland. Den ligger ved høyre bredd av elva Luzja (i Okas nedbørfelt), rundt 60 km nordøst for Kaluga. Innbyggertall: 23 100 (2006 est.), 31 606 (folketelling 2002).
Malojaroslavets ble grunnlagt på slutten av 1300-tallet av fyrst Vladimir Andrejevitsj av Serpukhov, og ble kalt Jaroslavets etter hans sønn Jaroslav. I 1485 ble byen annektert av Storfyrstedømmet Moskva, og navnet ble endret til Malojaroslavets for å skille den fra Jaroslavl. 
Under Napoleons invasjon av Russland ble slaget ved Malojaroslavets utkjempet i nærheten av byen 12. oktober 1812.
Under andre verdenskrig ble det også utkjempet flere harde kamper ved Malojaroslavets under slaget om Moskva i 1941–1942. Byen ble tatt av den tyske arme 18. oktober 1941 og ble gjenerobret av sovjetiske styrker 2. januar 1942.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Maloyaroslavets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Doksologi

En doksologi (av gr. doksa ære, herlighet, makt, stolthet, lovprisning og logos ord, utsagn, beretning, lære) er en kort religiøs lovprisning av f.eks. Gud, Jesus Kristus, gjerne i en gudstjenestesammenheng. Innenfor jødisk-kristen tradisjon avsluttes bønner ofte med en doksologi.


== Eksempler ==
Avslutningen på Fader Vår: For riket er ditt, og makten og æren i evighet.
Den lille Gloria og den store (Gloria Patri): Ære være Faderen og Sønnen og Den hellige ånd, som var, er og være skal, én sann Gud fra evighet og til evighet.
Avslutninger på brev i Det nye testamente: Ham, den eneste vise Gud, være ære ved Jesus Kristus i all evighet! Amen. (Rom 16,27)
David i tempelet: Lovet være du, Herre, vår ættefar Israels Gud, fra evighet og til evighet! Herre, din er storheten, makten, herligheten, æren og høyheten, ja alt i himmelen og på jorden. Ditt er riket, Herre, og du er opphøyet og har alt i din makt (1 Krøn. 29,10b-11)
Avslutningen av den eukaristiske bønn blant annet i den katolske kirke. Ved Ham og med Ham og i Ham, tilkommer deg, Gud allmektige Fader, alle ære og herlighet, fra evighet til evighet.
Salamander (metafor)

Salamander som metafor ble introdusert av Jens Bjørneboe i romanen Jonas (1955). Begrepet henter Bjørneboe fra Karel Čapeks Salamanderkrigen.
I romanen fører humanisten overlærer Jochumsen en intens kamp mot dem han kaller «salamanderne» i skolesystemet. «Salamanderne» er tilhengere av den nye, «effektive» skolen, som ikke tar særlig hensyn til barns behov, og ensidig fokuserer på karaktergjennomsnitt. I den offentlige skolen er salamanderne tallrike, og deres grep om skolen øker stadig.
I Jonas er «salamanderne» fremstilt som latterlige, onde, middelmådige, kulturfiendtlige, trangsynte, sleipe og med fullstendig mangel på integritet — og som tilhengere av den statlige politikken på 1950-tallet snakker de gjerne samnorsk. «Strange», som overtar som overlærer ved Jochumsens skole etter Jochumsens død, er fremstilt som det typiske eksempelet på en salamander. Han liker å finne på nye samnorskord for å erstatte ord av dansk og tysk opprinnelse, og har latente antisemittiske, nasjonalistiske og ekskluderende holdninger.
Som salamandernes motsetning står ved siden av Jochumsen kulturmennesket «Abraham Werner», figuren «Jungmannen» (en sjøoffiser med bakgrunn som lektor, og som på mange måter minner om Bjørneboe selv) og de to lærerne ved steinerskolen i Oslo «Back» og «Johannes Marx», som fremstilles som frisinnede humanister og åndsmennesker, samtidig som flere av dem har opplevd mange prøvelser (som Jungmannen og den forfulgte tyske jøden Johannes Marx).


== Videre lesning ==
Imerslund, Knut (1994). 2 foredrag om Jens Bjørneboe. [Hamar]: Hamar lærerhøgskole.
The Wild Bunch

The Wild Bunch kan ha flere betydninger:

The Wild Bunch (bande) - forbrytergjeng i «Ville vesten»
Den ville gjengen - amerikansk western-film fra 1969
Morgan Kane og «The Wild Bunch» - bok fra 1972, ofte presentert kun som «The Wild Bunch»
Suzdal

Suzdal (russisk: Су́здаль) er en by i Vladimir oblast i Russland. Den ligger ved elva Kamenka (ei sideelv til Nerl), rundt 30 km nord for Vladimir.


== Historie ==
Byen nevnes første gang i historiske dokumenter i 1024, men den er sannsynligvis eldre enn det. I mange århundrer var den hovedstad for flere russiske fyrstedømmer. 
Etter at byens politiske betydning gikk tilbake, vokste dens betydning som et religiøst senter, med flere klostre og et bemerkelsesverdig antall kirker i forhold til innbyggertallet. På et tidspunkt hadde byen førti kirker på fire hundre familier. 


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Severdigheter ==
I dag er byen et viktig turistsenter, med mange fine eksempler på gammel russisk arkitektur, hovedsakelig i form av klostre og kirker. Byen er en del av den russiske turistruten Den gyldne ring. Når man går gjennom byen kan man få inntrykk av at hver tredje bygning er en kirke. 
Selv om byen har over ti tusen innbyggere, så har Suzdal bibeholdt utseendet og følelsen av å være i en liten landsby, med bekker og enger overalt, og høns og husdyr er et vanlig syn i byens gater, hvorav noen ikke er asfaltert. Denne blandingen av praktfull middelalderarkitektur og et landlig miljø gir Suzdal en malerisk sjarm, og om sommeren er kunstnere og staffelier et vanlig syn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Suzdal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Суздаль – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilder fra byen
Melenki

Melenki (russisk: Меленки) er en by i Vladimir oblast i Russland. Den ligger ved elva Unzja (ei sideelv til Oka), rundt 120 km sørøst for Vladimir (veiavstand 180 km).
Melenki ble grunnlagt på 1600-tallet, og fikk byrettigheter i 1778.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Melenki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
El Condor

El Condor er en amerikansk western fra 1970 regissert av John Guillermin. Filmen handler om noen banditter som inngår en avtale med noen Apache-indianere om å innta et meksikansk fort hvor det skal befinne seg en stor gullbeholdning. Hovedrollene spilles av Jim Brown, Lee Van Cleef og Patrick O'Neal. 


== Handling ==
En straffange får høre at general Chavez fra den meksikanske hær har samlet Mexocos gullreserver i fortet El Condor. Han rømmer og slår seg sammen med banditten Jaroo som lover å stille opp med hundre Apache-indianere mot å få halvdelen av gullet. Soldatene blir massakrert og festningen erobret, men "gullbarrene" viser seg å inneholde bly. Dermed blir det en konflikt mellom partene.


== Om filmen ==
Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den bare 1,5 av 4 stjerner, og skrev følgende: «And what "El Condor" lacks in intelligence, it makes up for in stupidity».VGs filmanmelder gav den terningkast tre.


== I rollene ==
(utvalg)

Jim Brown ....  Luke
Lee Van Cleef ....  Jaroo
Patrick O'Neal ....  General Chavez
Marianna Hill ....  Claudine, Chavez's woman (as Mariana Hill)
Iron Eyes Cody ....  Santana, Apache Chief
Imogen Hassall ....  Dolores
Elisha Cook Jr. ....  Old convict (as Elisha Cook)
Gustavo Rojo ....  Colonel Anguinaldo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) El Condor på Internet Movie Database 
(no) El Condor hos Filmfront 
(sv) El Condor i Svensk Filmdatabas 
(fr) El Condor på Allociné 
(nl) El Condor på MovieMeter 
(en) El Condor på AllMovie 
(en) El Condor på Turner Classic Movies 
(en) El Condor på Rotten Tomatoes
Heterocampinae

Heterocampinae er en gruppe (underfamilie) av sommerfugler som tilhører familien tannspinnere (Notodontidae). Som i de fleste andre undergruppene av Notodontidae er det uklart hvilke slekter som bør inkluderes her, og en stor del av slektene i denne familien har foreløpig ikke blitt plassert i en underfamilie. De fleste Heterocampinae kan kjennes ved at hannens antenner ikke er fjærformede helt ut, men er enkelt trådformede omtrent i den ytterste tredjedelen. Larvene har ofte et merkelig utseende, med lange bein og ulike slags kroppsutvekster. Denne gruppen er spesielt artsrik i Sør-Amerika, det finnes også mange arter i tropene i den gamle verden, men bare tre forekommer i Europa, og én av dem, ekorntannspinner (Stauropus fagi) finnes i Norge.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien Noctuoidea
Familien tannspinnere, Notodontidae
Underfamilien Heterocampinae – gråbrune, hannen med bredt fjærformede antenner. I Europa:
ekorntannspinner, Stauropus fagi (Linnaeus, 1758) – på løvtrær, Sørlandet
trollspinner, Harpyia milhauseri (Fabricius, 1775) – ikke i Norge, nærmest i Sørøst-Sverige
Dicranura ulmi (Denis & Schiffermüller, 1775)


== Kilder ==
Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Nettsiden Norges sommerfugler: [2]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr. [3]


== Eksterne lenker ==
(no) Heterocampinae hos Artsdatabanken 
(sv) Heterocampinae hos Dyntaxa 
(en) Heterocampinae hos Fauna Europaea 
(en) Heterocampinae hos ITIS 
(en) Heterocampinae hos NCBI 
(en) Kategori:Heterocampinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Heterocampinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Karlsøy Prestegaard

Karlsøy Prestegaard er et rockeband fra Karlsøy i Troms. En benytter for ordens skyld skrivemåten «Karlsøy Prestegård» om eiendommen med samme navn, og «Karlsøy Prestegaard» om bandet.


== Historie ==

I 1980 grunnla Stein Olsen bandet Karlsøy Prestegaard. Karlsøy Prestegaard gav ut sin første 7"-singel i 1981. Året etter entret bandet Cirani studio i Svolvær og spilte inn debutalbumet Dyret (666). Musikalsk kan albumet beskrives som et knippe velskrevne låter i skjæringspunktet mellom punk, new wave og ska – iblandet progressive tendenser og kritiske, antiautoritære norske tekster. Trommeslageren Geir Strand hadde tidligere spilt i tromsøpunkbandet Søt Hævn og fortsatte senere i blitzbandet Kafka Prosess og indie-bandet Vinterhagen.
I 1990 turnerte Karlsøy Prestegaard i Sovjetunionen. Turnéen startet i Murmansk og gikk via St. Petersburg, Moskva og til «den forbudte byen» Saratov ved Volga. Samme året ga de ut singlen «Barn av lyset».
I 1994 kom Svein Andersens helaftens dokumentarfilm Karlsøya – mellom geiter, rock og Muhammed der filmmusikken er komponert av Karlsøy Prestegaard. En soundtrack-CD på eget selskap ble også lansert i anledning filmen. Både gruppa og Stein Olsen som privatperson medvirket i denne filmen.
I 2004 ble bandet booket til Quartfestivalen i Kristiansand.
Den 13. juni 2008 ble endelig albumet Dyret (666) og singlen «Barn av lyset» reutgitt som CD av Smart Patrol Records.


== Medlemmer i dag ==
Stein Ellysef Olsen – vokalist/gitarist
Bjørn-Ole Olsen – Sitar/Gitar/Vokal/Synth
Ariel Joshua Olsen – bassist/Kor
Arne Lund – trommeslager
Sjur Gabriel Olsen – perkusjon/tverrfløyte


== Diskografi ==
Shanty 7"
Dyret (666) LP
Barn av lyset 7"
Dyret (666)/Barn av lyset CD (Smart Patrol Records, 2008)


== Eksterne lenker ==
(en) Karlsøy Prestegaard på Discogs 
(en) Myspace/karlsoyprestegaard – Myspace-side
Gottlieb A. Gedalia

Gottlieb Hartvig Abrahamson Gedalia (født 13. april 1816 i København , død 10. mars 1892) var en dansk vekseler og entreprenør.
Han var sønn av kjøpmann Hartvig Abrahamson Gedalia og Jette (f. Jacobsen). Han ble gift med Helene (f. Lundquist) (død 1888), som var datter av smedmester Peter Lundquist. Ekteparet fikk to sønner; Waldemar og Oscar.
Han var utdannet salmaker, og var fra 1848 vekseler i firmaet G. A. Gedalia & Co.
I 1870 ble han baron i San Marino. Tittelen var «ærligt og redeligt købt og betalt», ifølge Søren Mørch. Han ble også ridder av Dannebrog.
Han investerte i jernbane- og havneanlegg, og grunnla i 1871 Landmandsbanken (i dag Danske Bank), men led store tap på byggingen av den nordvestsjællandske jernbanen Roskilde-Kalundborg, der konsesjonen var kjøpt fra Privatbanken. Han gikk konkurs i 1875.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Svend Aage. Økonomisk vækst i Danmark, Akademisk Forlag, 1976.
Mørch, Søren. Det store bankkrak. Landmandsbankens sammenbrud 1922-1923, Gyldendal 1986.
Ann-Elen Skjelbreid

Ann-Elen Skjelbreid (født 13. september 1971 i Bergen) er en norsk tidligere skiskytter fra Hålandsdalen i Fusa. Hun er søster av Liv Grete Skjelbreid. Sommeren 2002 giftet hun seg med skiskytteren Egil Gjelland. I 2004 fikk de datteren Kristi. Etter 2005/06 sesongen la hun opp, og ble lærer på Fusa ungdomsskole, og kretstrener for Hordaland skiskytterkrets.


== Juniorkarriere ==
Hun begynte med skiskyting som elleveåring, og vant hovedlandsrennet 14 år gammel. Etter ungdomsskolen flyttet hun til Trysil for å gå på skigymnaset der. Hun ble tatt ut på det norske laget til junior-VM i 1990, og var med på stafettlaget som tok sølvmedalje. Året etter fikk hun sin første internasjonale gullmedalje: Gullmedalje på sprinten i junior-VM i Ungarn. I tillegg fikk hun med seg et nytt stafettsølv.


== Seniorkarriere ==
I 1994 ble hun tatt ut på det norske elitelandslaget, og var med på laget som tok sølv i lagkonkurransen. Hun deltok senere i flere verdensmesterskap, og representerte Norge i tre olympiske leker, i Lillehammer 1994, Nagano 1998 og Salt Lake City 2002.


== Meritter ==
Junior-VM: Gull på sprinten 1991, sølv på stafetten 1990 og 1991
Senior-VM: Gull for lag 1995 og 1997, sølv for lag 1994 og 1998, sølv på sprinten 1996, sølv på stafetten 1997 og bronse på stafetten 1995
OL: Bronse på stafetten 1998, sølv på stafetten 2002
Verdenscupen: Fem andreplasser i individuelle rennAnn-Elen Skjelbreid har også en NM-tittel i langrenn fra 1995, da hun var med på stafettlaget som tok gull på 3 x 5 km stafett for Trysilgutten IL.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ann-Elen Skjelbreid – Olympedia 
(en) Ann-Elen Skjelbreid – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ann-Elen Skjelbreid – IBU 
(en) Ann-Elen Skjelbreid – TheSports.org 
fusabiathlon.net på norsk.
SF Norge

SF Norge AS er et norsk selskap for filmdistribusjon som ble etablert i 1989. Selskapet driver med salg av kjøpe- og leiefilm til filmforhandlere samt distribusjon av film til norske kinoer. 1. januar 2000 inngikk SF en samarbeidsavtale med det amerikanske filmselskapet 20th Century Fox. SF Norge har også avtaler om distribusjon med andre store selskaper som MGM, Warner Bros. og Sony, i tillegg til norske produksjonsselskaper og uavhengige internasjonale filmleverandører.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) SF Norge på Internet Movie Database
A.K. Dolven

Anne Katrine Dolven (født 26. april 1953 i Oslo) er en norsk flermedial kunstner (lyd, film, bildekunst).
Hun utdannet ved École des Beaux-Arts i Aix-en-Provence/Paris og Kunstakademiet (1982–86), og har stilt ut og vært innkjøpt til en rekke viktige institusjoner.Hennes utsmykninger finnes blant annet i Borkenes videregående skole, Bamble videregående skole, Regjeringskvartalet i Oslo og Haukeland sykehus i Bergen. Dolven vant den internasjonale konkurransen om utsmykning av Stormen, Kulturkvartalet i Bodø som ble gjennomført av KORO. 
Dolven er bosatt i London. Hun er professor Kunstakademiet, Kunsthøgskolen i Oslo.


== Utmerkelser ==
Fransk statsstipend (1978)
Statens kunstnerstipend (material, 1985)
DAAD-stipend Berlin (1987)
Statens etableringsstipend (1987)
Statens arbeidsstipend (1989–1991)
Vederlagsfondets stipend (1992,94,96,98)
Rune Brynestads Minnestipend (1999)
Fred-Thieler-Preis Berlin (2000)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av A.K. Dolven i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Ludvig Skjerven

Ludvig Petersen Skjerven (født 1884 på Skjervum (Skjerven) i Vardal, død 1967) var ordfører i Vardal fra 1926 til 1928. Skjerven var Arbeiderdemokratenes siste ordfører i bygda. 
Ludvig Skjerven var sønn av Peter og Lisa Skjerven. Mora var født Magnussen. Han kjøpte nabogarden By i 1903, og ifølge bygdeboka forbedra han denne kraftig. I 1908 ble Skjerven gift med Johanne Houth (1887–1973).
I 1922 ble han valgt inn i herredsstyret og ble alt i sin første periode varaordfører. Bondepartiets Kristian Nyjordet ble ordfører. Men perioden etter tok Arbeiderdemokratene tilbake ordførervervet, og Skjerven fikk denne posten. I Vardal bygdebok karakteriseres Skjerven som "en av de dyktigste kommunemenn som Vardal har hatt". Det pekes blant annet på at ordføreren fikk gjennomført mange tiltak i kriseåra på 1920-tallet, uten at skatteprosenten ble satt vesentlig opp. Under Skjervens ledelse bygde Vardal kommune flere nye veier, de kjøpte skog, og i tillegg greide kommunen å betale ned på gjelda si. Etter at Arbeiderpartiet tok over ordførerposten i 1928, fortsatte Skjerven i herredsstyret til 1937.
Skjerven var engasjert på mange felt, blant annet for avholds- og ungdomssaken samt i sang og musikk. Han var også en av forkjemperne for bygdetunet Eiktunet, som ble bygd opp på 1950-tallet. Skjerven var museumslagets styreformann fra 1954 til 1960.


== Kilder og litteratur ==
Lauvdal, Torgeir: Vardal bygdebok III, Vardal 1930, s. 241-242.
Opplandsarkivets avskrift av kommunevalgresultater Arkivert 16. april 2014 hos Wayback Machine.
Oudenstad, Halvard: Eiktunet. 10-års beretning, Vardal-Snertingdal museumslag 1964.
Gunnar Brostigen

Gunnar Arnfinn Brostigen (født 14. september 1930, død 26. mai 1993) var en norsk jazzmusiker (saksofon) og orkesterleder (jazz og korps).Hans eget Gunnar Brostigens Big Band var fra starten i 1952 et av landets ledende i slutten av 50-tallet, mottaker av publikums ærespris i nasjonale mesterskap. Det besto av unge musikere som Frode Thingnæs på trombone, Jon Christensen på trommer, Bjørn Johansen på saksofon.
Han var fra 1960 til 1983 dirigent i varierte sammenhenger, blant annet i Østensjø skoles musikkorps fra 1960 og Østensjø Janitsjar 1968), samt var aktiv i det tidlige Oslo Swing Club (1982). Hans storband gjenoppstod (1982) og turnerte Nord-Dakota (1983) og Brostigen ble da æresborger av staten.I 2001 overtok hans sønn, Jan-Frode Brostigen, ledelsen av Perfidia Storband i Tønsberg. Navnet ble deretter Brostigen Storband og senere Brostigen Funky Big Band. Bandet ble oppløst etter noen års virksomhet.


== Referanser ==
Soul Deep (film)

Soul Deep er en norsk dokumentarfilm som kom ut i 2001. Filmen handler om ski og snowboard. Personene i filmen reiser rundt i Norge og utforsker nye bakker, hopp og stup. Til tross for sitt i utgangspunktet overflatiske emne, har Soul Deep en del filosofiske betraktninger om vintersporten. I henhold til Dagbladets omtale er «Snøkjørernes smule filosofiske betraktninger er ikke dypere enn at de lar seg fordøye uten strev for hjernevinningene»Musikken inneholder veldig mange musikkspor fra grupper som Oslo Fluid, Lakki Patey, Euroboys, Paolo Vinaccia, The GetawayPeople, Chillinuts, Ethnobabes, Corvine, og Skanksters. Medvirkende er Stian Hagen, Hallgeir Homstvedt, Torbjørn Paulsen, Frode Grønvold, Jan Petter Solberg, Bjørn Mortensen. Regien er ved Sjur Paulsen og Eivind Drivflaadt.


== Referanser ==
Øyvind Brække

Øyvind Brække (født 25. august 1969) er en norsk jazzmusiker (trombone), komponist og orkesterleder, kjent fra en rekke samarbeid
og innspillinger, spesielt med storband.Etter oppvekst i Bærum (der han spilte med Sandvika Storband) studerte han ved Jazzlinja (NTNU) (1991–93) og spilte i Trondheims-orkestre som 
Bodega Band og S. Møller Storband som han ledet.  Han etablerte det godtselgende og fremdeles aktive  The Source som har avstedkommet flere plateutgivelser (1992–).  Ellers harhan bidratt på flere titalls utgivelser med Didrik Ingvaldsen, Trondheim Jazzorkester, Ratataboo, Jazzmob,
Knut Kristiansen, Håvard Lund, Jacob Young, Trygve Seim, Dingobats, Sverre Gjørvad, Erlend Skomsvoll,
Come Shine, Crimetime Orchestra, Sharp 9, Norske Store Orkester, Trude Eick og Torbjörn Zetterberg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi fra Jazzbasen.
Diskografi fra Jazzbasen.
Kim René Elverum Sorsell

Kim René Elverum Sorsell (født 6. oktober 1988) er en norsk skihopper. Han representerer Ullensaker Skiklubb.
Han har deltatt i junior-VM hele fire ganger. Hans beste resultater kom i det siste mesterskapet han deltok i, i polske Zakopane i 2008. Der ble han nummer 6 i det individuelle normalbakkerennet. Han var også med på å ta fjerdeplass i lagkonkurransen, sammen med Kenneth Gangnes, Atle Pedersen Rønsen og Eirik Kjelstrup.	
Sorsell debuterte i verdenscupen 8. desember 2007 med en 43.-plass. Hans beste verdenscupresultat en 17.-plass fra et skiflygningsrenn i Oberstdorf i februar 2013.
Kim René Elverum Sorsell er sønn av den tidligere hopplandslagstreneren Ken Roar Elverum og Janne Sorsell.


== Resultater verdenscup ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kim René Elverum Sorsell – FIS (skihopping) 
Artikkel i Rana Blad