jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lluís Companys

Lluís Companys i Jover (født 21. juni 1882 i El Tarròs i Urgell, død 15. oktober 1940 i Barcelona) var en katalansk politiker og leder for partiet Esquerra Republicana de Catalunya. Han var marineminister under Den andre spanske republikken, og president av Catalonia fra 1934 og til den spanske borgerkrigens slutt.


== Liv og virke ==


=== Leder av Catalonia ===
I 1931 anerkjente Den andre spanske republikken Catalonias rett til selvbestemmelse. Statuttene om Catalonias autonomi ble vedtatt samme år. Generalitat de Catalunya ble gjenopprettet i 1933 og ledet av Francesc Macià fram til hans død i 1932, da han ble etterfulgt av Lluís Companys.Etter en rekke radikale reformer, særlig til fordel for fattige og jordløse bønder, bestemte regjeringen i Madrid i april 1934 at den autonome katalanske regjeringen ikke hadde noen myndighet i slike spørsmål. Dermed var den katalanske regjeringen de facto strippet for sitt begrensede selvstyre. Dette ledet til at Companys proklamerte den katalanske stat (Estat Català) 6. oktober 1934. Opprøret ble slått hardt ned, Companys og 3400 katalanske nasjonalister ble arrestert og statuttene om Catalonias autonomi ble suspendert. Etter Frente Populars valgseier i 16. februar 1936 ble Companys og hans allierte satt fri og returnerte til Generalitat de Catalunya.


=== Under den spanske borgerkrigen og andre verdenskrig ===
Under den spanske borgerkrigen var han på republikanernes side. Etter borgerkrigen levde han i eksil i Frankrike, hvor han avslo flere tilbud om å forlate landet fordi sønnen lå alvorlig syk på et sykehus i Paris.Han ble arrestert i La Baule-les-Pins ved Nantes 13. august 1940 og fengslet i La Santé Prison. Han ble  utlevert av de nasjonalsosialistiske tyske myndighetene i Spania tidlig i september 1940 hvor han ble fengslet i cellene i politihovedkvarteret i Madrid. Han ble holdt her i fire uker i total isolasjon, torturert og slått, mens folk i høye posisjoner i Franco-regimet besøkt ham i cellen, hånte ham og kastet mynter og brødsmuler på ham.


=== Henrettelse ===
Etter en kort behandling i en miliærdomstol hvor han var anklaget for «militært opprør», ble han henrettet på Montjuïc i Barcelona 15. oktober 1940 kl 6:30. Han nektet å få bind for øynene, og ble satt foran en eksekusjonspelotong fra Guardia Civil, og da de skjøt, ropte han 'Per Catalunya!' (norsk: For Catalonia!).Companys ligger begravet i Cemintire del Sud-Oest, like ved festningen på Montjuïc.


=== Ettermæle ===
Hovedstadionet under de olympiske leker 1992 ble gitt navnet Estadi Olímpic Lluís Companys, og han har også fått en gate oppkalt etter seg, i form av promenaden Passeig de Lluís Companys.
Under en pressekonferanse om den politiske krisen i Catalonia 10. oktober 2017 skapte høyrepartiet Partido Populars pressetalsmann Pablo Casado sjokkbølger i spansk politikk da han advarte den katalanske presidenten Carles Puigdemont om at han kunne «ende opp som Companys».


== Referanser ==
Passeig de Sant Joan

Passeig de Sant Joan er en aveny i distriktene Eixample og Gràcia i Barcelona. Den har fått navnet sitt etter en tidligere gate som hadde dette navnet, som også var kjent som Passeig Nou.
Passeig de Sant Joan starter ved Arc de Triomf, hvor den møter Avinguda de Vilanova, Carrer de Trafalgar og Passeig de Lluís Companys, og fortsetter vestover gjennom Eixample helt til den ender opp ved Travessera de Gràcia i den nedre delen av Gràcia.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Passeig de Sant Joan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Casa Amatller

Casa Amatller er en modernistisk bygning i den katalanske byen Barcelona, tegna av Josep Puig i Cadafalch. Den ligger vegg i vegg med den minst like kjente Casa Batlló.
Bygninga var opprinnelig hjemmet til sjokolademakeren Antoni Amatller, og ble bygd fra 1898 til 1900.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Casa Amatller – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Casa Amatller på Barcelonas offisielle hjemmeside
Drohobytsj

Drohobytsj (ukrainsk: Дрогобич, polsk: Drohobycz, russisk: Дрогобыч) er en by i Lviv oblast i det vestlige Ukraina. 
Byen hadde i 2018 76 300 innbyggere. De fleste tilhører den ukrainske gresk-katolske kirken, men det er også mange ukrainsk-ortodokse.
Byen nevnes for første gang i et dokument fra 1387. I middelalderen lå slottsborgen Tustan her. Byen lå i denne perioden under Polen. Fra 1772 ble Drohobytsj og Galicia liggende under Østerrike-Ungarn. Etter første verdenskrig ble byen igjen polsk, før den i forbindelse med andre verdenskrig tilfalt Ukraina og Sovjetunionen.
Drohobytsj var hjemmebyen til den kjente jødiske forfatteren og maleren Bruno Schulz, som gjennom hele sitt forfatterskap beskrev sin hjemby, overgangen mellom forskjellige tider, myter og virkelighet. Ivan Franko ble også født i nærheten av Drohobytsj, i landsbyen Nahujevitsji.


== Historiske befolkningstall ==
Kilde: I 1869 hadde byen 16 880 innbyggere. 28,7% var ukrainere, 23,2% var polakker (romersk-katolske) og 47,7% var jøder. Hendelsene under og etter andre verdenskrig endret byens etniske sammensetning, i 1959 var dette forandret til 70% ukrainere, 22% russere og bare et mindre antall polakker og jøder.


== Klima ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Drohobych – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Høvåg bru

Høvåg bru er ei buebru i betong på fylkesvei 401 i Lillesand kommune i Agder. Brua krysser Naudesundet vest for Høvåg. Brua er 89,5 meter lang, med hovedspenn 45 meter. Seilingshøyden er ca. 12 meter, og brua har i alt 8 spenn. Den ble åpnet i 1952.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Kilder ==
Johan Brun: Våre bruer. Damm 2003. ISBN 82-496-0760-0
Mikael Myhre

Mikael Myhre (født 6. juni 1917, død 13. desember 2003) var en figurativ maler fra Begnadalen i Sør-Aurdal. Hans bilder er kjent for duse fargekombinasjoner og lysets virkning. Bildene hans er regnet for å ha stor kulturhistorisk verdi ved å fremstille lokale steder og  aktiviteter i historisk perspektiv. Blant annet handelsstedet Bymoen og dampskipstrafikken på Sperillen.
Myhre voks opp med fire søsken på gården Myhre i Begnadalen. Han var aldri heltidsbeskjeftiget som maler, han var skogsarbeider hele livet. Allerede som åtteåring startet han i skogen. Under kafferastene brukte han tiden til å tegne skisser fra skogsarbeidet og naturen. Det nærmeste Myhre kom en offisiell utdanning i faget som maler var to kurs i frihåndstegning ved Spanges tegneskole i Oslo. Undervisningsmateriellet kom i posten, og han sendte svar tilbake som ble rettet og kommentert. Læreren han hadde gjennom disse brevkursene var kunstmaleren Øyvind Sørensen.
Hans bilder finnes i dag i stort antall. Et halvt hundre bilder er en del av Gisela Budde sin private kunstsamling i Tyskland.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sagn og Soge i Søndre Ourdahl, Sør-Aurdal Historielag, 1998, ISBN 82-91013-06-3
Olusoji Fasuba

Olusoji Adetokunbo Fasuba (født 9. juli 1984) er en nigeriansk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer på 100 meter
Han var med Nigerias stafettlag (4 × 100 m) som kom på tredjeplass under OL 2004 i Athen. Samme år ble han afrikansk mester på 100 meter. I 2006 i Doha satte han ny afrikansk rekord på 100 meter med tiden 9,85, ett hundredel raskere enn Frankie Fredericks' rekord fra 1996. Han kom på fjerdeplass under VM 2007 i Osaka. Fasuba har vunnet Afrikamesterskapet på 100 meter tre ganger, 2004, 2006 og 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olusoji Fasuba – Olympics.com 
(en) Olusoji Fasuba – Olympic.org 
(en) Olusoji Fasuba – Olympedia 
(en) Olusoji Fasuba – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Olusoji Fasuba – World Athletics
Atle Vårvik

Atle Vårvik (født 12. desember 1965 i Trondheim) er en tidligere skøyteløper, og leder av organisasjonen MOT.


== Idrettskarriere ==
Vårvik konkurrerte for Trondhjems Skøiteklub (TSK). Han var best på de lengre distansene. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1992 i Albertville med 28.-plass på 5 000 meter, og senere var han en viktig treningskamerat for Johann Olav Koss og del av landslaget som dominerte under de Olympiske vinterlekene på Lillehammer i 1994. Vårviks beste distanser var 5- og 10 000 meter. I Vikingskipet i 1994-OL ble han nummer 26 på 5 000 meter.
 
Vårvik er også kjent for at han testet ut aerodynamisk utstyr som formet drakten som en donaldfigur.


=== Personlige rekorder ===


=== Sammenlagt i Verdenscupen ===


== MOT ==
Utdypende artikkel: MOTVårvik startet kalenderprosjektet «Norske Toppidrettsutøvere mot Narkotika» i 1994 sammen med Johann Olav Koss. Høsten 1996 tok Atle Vårvik initiativ til å etablere stiftelsen MOT og den 22. februar 1997 fikk organisasjonen sine første ansatte. Vårvik har hatt det daglige ansvaret for organisasjonen siden, mens Koss har en plass i organisasjonens styre. 10. januar 2015 mottok Vårvik og MOT sammen med Johann Olav Koss og Right To Play årets hederspris under Idrettsgallaen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Atle Vårvik – Olympics.com 
(en) Atle Vårvik – Olympic.org 
(en) Atle Vårvik – Olympedia 
(en) Atle Vårvik – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Atle Vårvik – Speedskatingbase.eu 
(en) Atle Vårvik – SpeedSkatingNews.info 
(en) Atle Vårvik – SpeedSkatingStats.com 
MOTs nettsider
Atles blogg - Atle Vårviks offisielle MOT-blogg
Anelida og Arcite

Anelida og Arcite er dikt av Geoffrey Chaucer på 357 linjer, skrevet på mellomengelsk. Det forteller historien om Anelida, dronning av Armenia og frieriet til henne av den falske Arcite fra Theben i Hellas.
Selv om diktet er kort, har det en kompleks struktur med en påkalling og deretter hovedfortelling. Fortellingen består av en introduksjon og en beklagelse av Anelida som er i tur formgitt i en fortale, en strofe (vending), en antistrofe (tilbakevending) og en konklusjon. Etter beklagelsen er det noen få linjer som fortsetter fortellingen, men disse kan ha blitt lagt til av en senere skriver. 
Som mange av Chaucers verker avsluttes det brått. Datoen for da diktet ble skrevet er ikke kjent, men tidsangivelsen er ofte plassert på slutten av 1370-tallet. Diktet ble aldri nevnt av Chaucer selv, men litteraturforskerne har aldri tvilt på at han er forfatteren.
Diktet benytter seg av noen elementer fra Giovanni Boccaccios Teseida, et verk som Chaucer kom til å bruke igjen som grunnlag for Ridderens fortelling i Canterbury-fortellingene. Denne innflytelsen fra italiensk litteratur er en overgangsfase fra Chaucers første verker som hovedsakelig var påvirket av fransk poesi. Diktet i seg selv er en heller keitete blanding av to tradisjoner med en episk påkalling typisk for italiensk poesi for deretter å bli en mindre episk fortelling som er mer fransk i sin karakter. Til tross for disse disharmoniske stilene er deler av verket isolert sett, eksempelvis de linjer som danner Anelidas klage, høyt ansett ved dens bruk av motivet «den elskendes klage»: 

So thirleth with the poynt of remembraunce
The swerd of sorowe, ywhet with fals plesaunce,
Myn herte, bare of blis and blak of hewe,
That turned is in quakyng al my daunce,
My surete in awhaped countenaunce,
Sith hit availeth not for to ben trewe;
For whoso trewest is, hit shal hir rewe
That serveth love and doth her observaunce
Alwey til oon, and chaungeth for no newe.Chaucer skrev flere andre korte dikt i beklagelsesjangeren som Complaint unto Pity og Complaint of Venus. Dette diktet kan ha vært forsøk på å strekke formen til et lengre dikt, et forsøk som Chaucer deretter ga opp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
WikiSource Anelida and Arcite – diktet i sin helhet
Grønn fluesopp

Grønn fluesopp (Amanita phalloides) er en dødelig giftig sopp og en av de giftigste soppene i Norge. Grønn fluesopp inneholder amanitiner slik som hvit fluesopp og flatklokkehatt. Forgiftningsforløpet er tilsvarende. 


== Kjennetegn ==
Grønn fluesopp har en olivengrønn hatt med ørfine radiære linjer. Kjøtt et er hvitt og fibret. Man må ikke smake på den, men lukt og smak er mild. Hatten blir mellom 5-15 cm i diameter. Stilken kan bli mellom 10-15 cm høy og 1-2 cm tykk. Skivene er hvite og frie fra stilken. Normalt har den ring, men den kan lett bli borte.


=== Forvekslinger ===
Den kan forveksles med grønnkremle, noen sliresopper og med flere kamfluesopper.


== Generelt om fluesopper (Amanita) ==
Det vokser minst 25 forskjellige arter av fluesopper i Norge, men ikke alle er giftige. De desidert farligste er grønn fluesopp og hvit fluesopp.
Ekstrakt av mariatistel er brukt med hell i behandling av forgiftning fra grønn fluesopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) grønn fluesopp – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) grønn fluesopp i Encyclopedia of Life 
(en) grønn fluesopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) grønn fluesopp hos Artsdatabanken 
(sv) grønn fluesopp hos Dyntaxa 
(en) grønn fluesopp hos Index Fungorum 
(en) grønn fluesopp hos MycoBank 
(en) grønn fluesopp hos NCBI 
(en) Kategori:Amanita phalloides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Amanita phalloides – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amanita phalloides – detaljert informasjon på Wikispecies 
Soppen er «meget giftig» i normlisten for soppkontrollører. (2022) Fagmykologisk råd på vegne av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
(no) Fluesopper, botanisk museum
(en) Omfattende side om Amanita
Amatoksiner

Amanitiner er cellegifter som man finner i blant annet grønn fluesopp. Giften virker først og fremst i lever, nyrer og fordøyelseskanal. Forgiftninger har et trefaset forløp: Starter med symptomer fra fordøyelseskanalen: kraftige brekninger, magesmerter og diaré som kan vare 2-3 dager og går over i en tilsynelatende forbedring. Virkning starter først etter 6-12 timer.
Lars Slettebø

Lars Slettebø (født 6. mars 1957 i Haugesund) er en norsk tegner og portrettkunstner.
Lars Slettebø  har siden 1987 vært tegner for Se og Hør, Haugesunds Avis, Sunnhordland og Kvinnheringen, der han laget karikaturer, portretter og reportasjetegninger . Han har siden 1999 også vært rettstegner i TV 2. Blant annet i 22.juli-rettssaken, Orderud-saken, Baneheia-saken og Birgitte Tengs-saken. I perioden 2003–2004 var han fantomtegner i Fornemmelse for mord på TVNorge. 
Lars Slettebø står bak satireavisa Taakeluren, som først begynte i Haugesunds Avis i 2003 . Taakeluren kommer nå ut i avisa Sunnhordland hver fredag. Etter flere studieopphold i Russland har Slettebø  også utviklet seg som  ikonmaler. Har deltatt på flere utstillinger, først og fremst på Vestlandet.
I 1989 gav Lars Slettebø ut boka Første musebok, en tittel som spiller på at han ofte har ei mus i tegningene sine. Karikaturene hans er preget av sikker formsans og slående forenkling.
Lars Slettebø bor i dag i Haugesund. Han er far til tidligere Kvinnherad-ordfører Peder Sjo Slettebø.


== Eksterne lenker ==
Blogg med eksempler på karikaturtegninger
Karikaturer
Håndvåpen

Håndvåpen er et begrep med flere betydninger. I utgangspunktet refererer det til alle håndholdte våpen, i motsetning til monterte våpen, slik som for eksempel artilleri. Uttrykket kan brukes om alle slike våpen, inkludert blankvåpen, men brukes normalt bare om håndholdte skytevåpen. I deler av skyte- og samlermiljøet brukes uttrykket enda mer restriktivt om våpen som avfyres uten skulderstøtte, det vil si pistoler. Håndvåpen brukes som personlig våpen i det militære, av politi og sikkerhetsstyrker og sivile. I tillegg brukes håndvåpen til jakt og sport.


== Internasjonal handel med håndvåpen ==
Internasjonalt utgjør lovlig og ulovlig handel med håndvåpen en stor trussel mot freds- og bistandsarbeid. De mange krigene og konfliktene rundt om i verden har gjort at det finnes store mengder håndvåpen i omløp. Bare til India og Pakistan er det beregnet at det har blitt smuglet inn 63 millioner håndvåpen, noe som gjør det svært vanskelig å etablere ro, orden og nasjonal kontroll i deler av disse landene. Det er også en betydelig lokal produksjon av kopier av ettertraktede håndvåpen, særlig AK-47.En internasjonal gruppe bestående av Amnesty International, Oxfam og International Action Network on Small Arms regnet i 2003 ut at det er over 639 millioner håndvåpen i omløp, og at mer enn 1 135 selskaper i mer enn 98 land lager håndvåpen, våpendeler og ammunisjon til dem. USA og Russland er henholdsvis den største og nest største produsenten og eksportøren av håndvåpen i verden.


== Håndvåpen i Norge ==
Tradisjonelt (innen media og statsforvaltning) brukes betegnelsen om et eller flere håndholdte våpen som kan håndteres av én person, tilsvarende det engelske «Small Arms and Light Weapons». det vil si gevær, hagler, pistoler og blankvåpen, mens den engelske betydningen av ordet benyttes hovedsakelig innen skytter og våpensamlermiljøene.  Begrepet har derved flere noe forskjellige betydninger i Norge.
Eierskap av kruttdrevne håndvåpen i Norge er strengt regulert gjennom våpenloven. Tillatelse til å eie håndvåpen gis bare til personer over 18 år for hagle og rifle, 21 år for pistoler. Det samme gjelder armbrøst. Å eie luftvåpen krever ikke tillatelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Håndvåpen i DigitaltMuseum
Dag Vågsås

Dag Vågsås (født 17. mai 1954) er en norsk skuespiller, instruktør, koreograf, danser og tekstforfatter. Han har hatt en mangfoldig karriere innen norsk underholdning med en mengde oppdrag for teater, TV og film – i lystspill, farser, musikaler og ikke minst revyer. Han har også arbeidet mye med barneforestillinger, for eksempel juleforestillingene om Putti Plutti Pott og historiene om Den lille traktoren Gråtass. I en periode medvirket han i såpeserien Hotel Cæsar. Han har dessuten lest inn lydbøker og hatt stemmeroller i norske versjoner av utenlandske barnefilmer.
Dag Vågsås sitter i styret for Norsk revyforfatterforening og har i mange år vært mest tilknyttet ABC-teateret og Chat Noir i Oslo. Han har også skrevet mange artikler og foredrag om film og musikaler.


== Eksterne lenker ==
(en) Dag Vågsås på Internet Movie Database 
(no) Dag Vågsås hos Sceneweb 
(en) Dag Vågsås hos The Movie Database Dag Vågsås i Scenewebarkivet
Canaan Banana

Canaan Sodindo Banana (født 5. mars 1936, død 10. november 2003) var en politiker fra Zimbabwe, som var landets første president fra 18. april 1980 til 31. desember 1987. Hans embede var i hovedsak seremonielt, mens Robert Mugabe som statsminister var leder for regjeringen. Mugabe ble senere hans etterfølger som president.
Han er kjent for å ha ledet sammenslåingen av to av landets politiske partier (Zimbabwe African National Union (ZANU) og Zimbabwe African People's Union (ZAPU)), ble diplomat for Organisasjonen for afrikansk enhet og ledet det teologiske fakultet ved University of Zimbabwe (han var selv metodist). Gjennom sine siste år ble han beskyldt for sodomi, noe han sterkt tilbakeviste, men ble fengslet for.I 1982 ble det forbudt ved lov å spøke om presidentens navn.Han har skrevet mange bøker om politikk og teologi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Yes, We Have No Bananas av Mark Steyn
Guardian-artikkel om Janet Banana
Juan-les-Pins

Juan-les-Pins er en liten by i det sørøstre Frankrike, på Côte d'Azur. Byen er en del av kommunen Antibes. Mens Antibes by ligger på østsiden av halvøya Garoupe, ligger Juan-les-Pins på vestsiden, og bebyggelsen i de to byene er stedvis vokst sammen til ett.
Juan-les-Pins ligger mellom Cannes og Nice og er en attraktiv ferieby sommerstid. Det er et stort innslag av italienske turister, men også tyskere og skandinaver besøker byen.
Juan-les-Pins er bl.a kjent for sine elegante hotell med fine, private sandstrender midt inne i byen. Tidligere var den en liten landsby med en lang rekke strender som innbyggerne i Antibes brukte til utflukter og picnic. Landsbyen fikk sitt nåværende navn 12. mars 1882. 
Den årlige jazzfestivalen, «Jazz à Juan», som har vært arrangert siden 1960 i byparken La Pinede, tiltrekker seg et stort publikum samt verdensnavn innen denne musikksjangeren. Musikken har ført til at New Orleans og Juan-les-Pins er vennskapsbyer.
Om vinteren er mange hoteller og leilighetskomplekser stengt, og deler av byen kan virke tom og øde.
Ralf Schumann

Ralf Schumann (født 10. juni 1962 i Meissen) er en tysk skytter som konkurrerer i 25 m silhuettpistol. Han har vunnet tre OL-gull og er i tillegg verdensmester to ganger i grenen.
Schumann er født i Meissen i Sachsen og begynte med pistolskyting i 1977. Etterhvert ble han trent på det østtyske nasjonale skytesenteret i Suhl i Thüringen. Han har flere ganger blitt årets idrettsmann i Thüringen, og bor nå i Stockheim i Bayern.
Han fikk sitt internasjonale gjennombrudd i årene før Sommer-OL 1988 i Seoul, og var ansett å være den største favoritten. Han ble slått av Afanasijs Kuzmins fra Sovjetunionen (senere Latvia) med 598 mot 597 poeng i den innledende skytingen, og klarte ikke å ta igjen dette i finalen, da Kuzmins skjøt fullt hus, 100 poeng.
Etterpå har skivene blitt endret slik at resultatene nå er langt lavere, men Schumanns hegemoni har bare økt. Han vant VM i 1990 og OL i 1992. Han skjøt 596 poeng flere ganger, før han høynet rekorden til 597 i 1995, og tangerte den i 2000. Etter nok en større regelendring i 2005, satte han igjen verdensrekord, da med 588 poeng, en rekord som senere har blitt tangert av Sergej Alifirenko. Han hadde også verdensrekorden inkluderte  finale før 2005 og den olympiske rekorden fra 1996 da han var svært god i 4-sekunders skytingen i finalen.
Siden han har vært forhåndsfavoritt i alle konkurranser han har stilt opp i, har det også blitt oppmerksomhet de gangene han ikke har klart å vinne. Under Sydney OL i 2000 hadde han mulighet til å vinne sin tredje gullmedalje i silhuettpistol, noe ingen hadde klart før ham, men ble bare nummer fem. Resultatene etterpå viste derimot at han ikke var på vei nedover i sin karriere, og under Athen-OL i 2004 tok han endelig sin tredje olympiske gullmedalje etter nok en sterk finale.


== Eksterne lenker ==
(de) Ralf Schumann – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ralf Schumann – Olympics.com 
(en) Ralf Schumann – Olympic.org 
(en) Ralf Schumann – Olympedia 
(en) Ralf Schumann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Ralf Schumann – Tysklands olympiske komité 
(en) Ralf Schumann – ISSF
Afanasijs Kuzmins

Afanasijs Kuzmins (født 22. mars 1947) er en latvisk skytter som konkurrerer i 25 m silhuettpistol. Han har vunnet to olympiske medaljer i grenen, gull i 1988 for Sovjetunionen og sølv i Sommer-OL 1992 for Latvia. Kuzmins trente i den militære sportsklubben i Riga.
Han deltok i Sommer-OL 2012 i en alder av 65 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Afanasijs Kuzmins – Olympedia 
(en) Afanasijs Kuzmins – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(lv) Afanasijs Kuzmins – Latvias olympiske komité 
(en) Afanasijs Kuzmins – ISSF 
(en) Profil på London2012.com
(en) Profil på BBC Sport Olympics 2012
(en) Profil på Sports.Yahoo.com under Sommer-OL 2012
(en) Profil på www.NBColympics.com
(lv) Profil på www.cvk.lv
(lv) Intervju med Kuzmins på tatko09.livejournal.com
(lv) Artikkel om Kuzmins på www.shooting-ua.com
Sergej Alifirenko

Sergej Gennadjevitsj Alifirenko (russisk Сергей Геннадьевич Алифиренко, født 21. januar 1959 i Kirovakan i Armenia), er en russisk skytter som konkurrerer i 25 m silhuettpistol. Han har vunnet to olympiske medaljer i grenen, gull i 2000 og bronse i Sommer-OL 2004.
Etter at reglene ble endret 1. januar 2005 har han lyktes godt med å tilpasse seg de nye reglene, han vant både EM og ISSF-verdenscupfinalen i 2005 og har innehatt verdensrekorden flere ganger.


== Eksterne lenker ==
(en) Sergej Alifirenko – Olympedia 
(en) Sergej Alifirenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)