jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Thorsten Dulsrud

Thorsten Dulsrud (født 27. februar 1954 i Sander i Sør-Odal) er en norsk trommeslager og skuespiller. Han er mest kjent for sin rolle som Guttorm Grevling i TV-serien Pelle Parafin og automatspøkelsene med Tramteatret, som gikk på NRK i 1981. 
Han deltok også på andre av Tramteatrets forestillinger, TV-produksjoner og fonogramutgivelser mellom 1978 og 1984. I 1970-årene var han med i folkrock-gruppa Strengegjengen og deres sideprosjekt Kåre Draytons, som ga ut Grand Prix-parodien «Vær så snill og ring». Han spilte bl.a. også trommer på Marit Mathiesens LP Med Parfyme, singlen «Alive, alive», med Birgitte Grimstad og Geirr Lystrup, og har siden bidratt på utgivelser av blant andre Steinar Albrigtsen.


== Diskografi ==


=== Tramteatret ===
Tramfart (1978)
Pelle Parafins Bøljeband (1981)
Tramteatret (1982)
Beste sanger (1984)
Tramteatrets krøniker (1995)
25 beste (2001)
40 beste (2003)


=== Strengegjengen ===
Trå tell (1976)Singler«Vær så snill og ring»/«Kåre Draytons egen sang» (1976, under navnet Kåre Draytons)


=== Vanessa ===
Black and White (1976)


=== Deltar på ===
Arild Nyquist & Terje Wiik: Tomme bord (1981)
Marit Mathiesen: Med parfyme (1981)
Terje Wiik: Hjerteklapp (1982)
Bent Patey: Ocean Front Walk (1983)
Anne Marie Kvien: La meg få tenne et lys (1983)
Marit Mathiesen: Søstra mi/Bare ditt (1984)
Marit Mathiesen: Gale hjerte (1984)
Grafitti Records: The Grafitti Project (1984)
Birgitte Grimstad & Geirr Lystrup: Marianella/Alive, Alive (1984)
Steinar Albrigtsen: Bound to Wander (1992)
Sverre Kjelsberg: Drømmen e fri (1994)
Steinar Albrigtsen: Now and Then (1998)
Sverre Kjelsberg: Større kraft enn krutt (2005)
Plastic Strip: Compendium Records – Norway's First Progressive Record Store and Label 1974–1977 (2010)
Tore Morten Andreassen: Ord og stemninger (feat. Prosjekt Obstfelder) (2011)
Neograss: Overtru fra Yttersia (2012)
Scandinavia Event: We Love the 80's (2014)
MAI/Universal Music: MAI 1973–1983 (2016)


== Referanser ==
Jonny Fjeldstad

Jonny Fjeldstad (født 27. november 1983) er en norsk ishockeyspiller. Han spilte løper eller forward fra 2011/12-sesongen for Vålerenga.   
Fjeldstad studerte idrettsfag ved Bjerke videregående skole fra 1999 til 2002, hvorpå han gikk fra ungdomsklubben Vålerenga, til Manglerud Star. Etter to sesonger der, flyttet han til Lillehammer, men kom tilbake til Oslo og Manglerud året etter. I 2006 gikk han til Lørenskog Ishockeyklubb, og ble med klubben opp i eliteserien i 2008.
Fra sesongen 2011/12 vendte han tilbake til moderklubben Vålerenga.


== Se også ==
Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jonny Fjeldstad – Eurohockey.com 
(en) Jonny Fjeldstad – Eliteprospects.com
Ambassadør (sanggruppe)

Ambassadør er en norsk kristen sanggruppe som ble startet høsten 1978 av Rune Dahl og Marie Sinclair (senere: Marie Dahl). Idéen kom etter at de i ett par års tid hadde reist rundt som sangevangelister. De hadde base i baptistmenigheten på Oppdal, der Åge Åleskjær virket. Ambassadør har spilt en betydelig rolle  i norske menigheter, som foregangsgruppe innen sjangeren lovsang. Tekstene er ofte på norsk, og mange av tekstene og melodiene er selvskrevet. 
Ambassadør fikk etterhvert mange oppdrag, særlig i årene fra tidlig på 1980-tallet, i møtesammenhenger, men også mye til skolekonserter på ungdomsskolene. De ble kjent som lovsangsgruppe og mye brukt i ulike menigheter og kirkesamfunn. De fikk ikke være med på Norsktoppen fordi de sang sanger med kristne teksterI perioden 1981 til 1987 var sanggruppen et fulltids engasjement for medlemmene. De besøkte utlandet ved flere anledninger, blant annet Polen, Tyskland og USA. Medlemmene var Rune Dahl, Marie Sinclair, Arnt-Owe Ishoel, Ingfrid Rogstad og Kristin Jensen.
På slutten av 1980-tallet ble sammesettningen i gruppen endret, men Rune Dahl og Marie Sinclair har vært med hele tiden. 


== Diskografi ==
1978 – Ambassadør
1983 – Speilet
1985 – Bring kongen tilbake
1987 – Live
1989 – Vår Gud er en god Gud
1994 – Forventning
1998 – Best of Ambassadør
2008 – Alltid Lovsang


== Referanser ==
Kysylkum

Kysylkum (usbekisk: Qizilqum, kasakhisk: Қызылқұм – Qyzylqum, oversatt: «Rød sand»), er en ørken i Sentral-Asia. Den ligger i Turansenkningen, mellom elvene Amu Darja og Syr Darja, og er delt mellom Kasakhstan og Usbekistan, og med en liten del i Turkmenistan. Den dekker et område på 298 000 km², og er med det verdens 11. største ørken. 


== Geografi ==
Området består i all hovedsak av en vidstrakt slette opp til 300 moh, med flere senkninger og høyland innimellom. Mesteparten av området er en sandørken dekket av sanddyner. I nordvest er store områder med takir, som er harde leirsletter dannet av sesongsmessig regn som fordamper og danner en skorpe. Det finnes også enkelte oaser. Det er jordbruksbosetninger langs elvene og i oasene. Kysylkum har en årsnedbør på 70–125 mm og en middeltemperatur på rundt 16 °C.


== Flora og fauna ==
Plantelivet i ørkenen er preget av det tørre klimaet, og omfatter blant annet forskjellige vekster i amarantfamilien, foruten gress og hardføre busker.  
Det har de siste skjedd en endring i plantelivet i Kysulkum, i likhet med i den nærliggende ørkenen Karakum, noe som antas å ha sin årsak i et redusert beitepress, saltstormer fra den inntørkede Aralsjøen og endringer i nedbørsmønster forårsaket av den reduserte overflaten av Aralsjøen.Dyrelivet i ørkenen omfatter blant annet den sjeldne saigaantilopen (Saiga tatarica) og ørkenvaranen Varanus griseus som kan bli opptil 1,6 meter lang. Det finnes også baktriahjort, villsvin, przewalskihest og asiatisk villesel. Av fugler finnes fasaner, stortrappe og kongeørn. Det er opprettet to store verneområder i Kysylkum; Kysylkum naturreservat på 101 000 km², opprettet i 1971 i Bukhara-provinsen, og Djeyran naturreservat på 51 450 km², beliggende rundt 40 km sør for Bukhara. 


== Økonomi ==
Lokalbefolkningen bruker de enorme områdene i Kysylkum som beiteområder for husdyr, for det meste sauer, baktriakameler og dromedarer.
I Kysylkum finnes betydelige forekomster av gull, uran, kobber, aluminium og sølv, foruten  naturgass og olje. Utbyggingen av det mest produktive gullfeltet ved Muruntau begynte tidlig på 1970-tallet. De viktigste sentrene for gruve- og smelteindustrien i regionen er Navoi, Zarafshan og Uchkuduk. Gassindustrien er sentrert rundt Gazli og Mubarek.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fotos fra Kyzylkum
Åke kansler

Åke kansler var en norsk kapellgeistlig og statsmann.
Herr Åke hadde muligens svensk eller dansk opphav og var senest 1293 blitt vigslet til diakon og knyttet til den kongelige kapellgeistligheten. I 1296 var han kannik ved hovedkapellet Apostelkirken i Bergen. I den islandske biskop Laurentius' saga heter det at herr Åke var magister etter universitetsstudier utenlands og en fremragende klerk som kunne gjøre rede for kirkerettslige spørsmål på både latin og norrønt mål.Han dukker opp i kildene i 1293 som kansler for hertug Håkon og tjente ham fra 1299 som Norges rikes kansler, nære rådgiver og medlem av kongens råd. Senest fra 1306 hadde herr Åke underhold av et prebende ved Mariakirken i Oslo, hvor han i 1312 var prost med lendmanns rang, en stilling han trolig hadde allerede i 1306.
Dette i 1312 er det siste man vet om Åke. Neste kansler etter Åke var Ivar Olavsson som tiltrådte omkring 1314.
Sammen med Håkon Magnusson skapte Åke en ny og fastere kanselladministrasjon i tilknytning til Mariakirka, og la dermed grunnlag for at rikskanslerembet skulle tillegges prosten ved Mariakirka som fast ordning. Herr Åke beseglet en lang rekke hertug- og kongebrev. Han beseglet bl.a. det store privilegiebrevet til Mariakirken fra 1300.


== Referanser ==
Jan Åke Pettersson

Jan Åke Gustaf Pettersson (født 3. august 1953 i Sverige, død 22. januar 2023) var en norsk kunsthistoriker og museumsdirektør. Pettersson var i perioden 1998-2021 direktør ved Haugar Kunstmuseum i Tønsberg. Han var leder av Bergen Kunstmuseum og rektor ved Kunstakademiet i Oslo.Pettersson var utdannet magister i kunsthistorie ved Universitetet i Oslo i 1984. Hans avhandling hadde tittelen Tillintetgörelsen av det rationalistiska universet : Kjartan Slettemarks konst 1964-1967. Hans spesialfelt var samtidskunst, der han også fordypet seg i Odd Nerdrums maleri.


== Litteratur ==

(no) Publikasjoner av Jan Åke Pettersson i BIBSYS


== Referanser ==
Kobbefjorden

Kobbefjorden er navnet på flere fjorder i Norge: 

Kobbefjorden (Svalbard) – en fjord på Spitsbergen på Svalbard.
Kobbefjorden (Måsøy) – ein fjord i Måsøy kommune i Finnmark.
Kobbefjorden (Hammerfest) – en fjord på Sørøya i Hammerfest kommune i Finnmark.
Eliud Kipchoge

Eliud Kipchoge (født 1984) er en kenyansk langdistanseløper.
Kipchoges første mesterskap var VM 2003 i Paris, der han vant 5 000 meter foran favoritten Hicham El Guerrouj. El Guerrouj fikk imidlertid revansje under OL 2004 i Athen, der han vant løpet mens Kipchoge endte på tredjeplass.
Kipchoge kom utenfor prispallen ved VM 2005 i Helsingfors, hvor han ble nummer fire. I 2006 ble han tredjemann på 3 000 meter under innendørs-VM i Moskva. Under VM 2007 kom Kipchoge på sølvplass etter Bernard Lagat, og han tok også sølv under OL i 2008 etter Kenenisa Bekele.
16. september 2018 satte han ny verdensrekord i maraton med tiden 2.01,39 i Berlin.12. oktober 2019 ble Kipchoge førstemann som løp maraton på under to timer. Ved hjelp av følgebil med lasermarkering, syklende drikkestasjon og en stor gruppe fartsholdere løp han inn til tiden 1:59:40 i Praterparken i Wien. Ettersom løpet ble gjennomført med hjelp, telles ikke tiden som offisiell verdensrekord. 
I 2021 representerte han Kenya på maraton under Sommer-OL 2020 i Tokyo, og vant gullmedalje.25. september 2022 satte han ny verdensrekord i maraton med tiden 2.01,09 i Berlin Marathon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Eliud Kipchoge – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Eliud Kipchoge – Olympics.com 
(en) Eliud Kipchoge – Olympic.org 
(en) Eliud Kipchoge – Olympedia 
(en) Eliud Kipchoge – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Eliud Kipchoge – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Eliud Kipchoge – Commonwealth Games Federation 
(en) Eliud Kipchoge – World Athletics 
(en) Eliud Kipchoge – Diamond League 
(en) Eliud Kipchoge – Track and Field Statistics
Kobbefjorden (Svalbard)

Kobbefjorden er en fjord på vestkysten øya Danskøya i det nordvestre Spitsbergen, Svalbard. Den har tidligere blitt kalt Robbe Bay, Port St. Pierre og Copenhavre Bay. Fjorden har navn etter  selarten kobbe. Den er om lag 3,5 km lang og 1,5–2 km bred. I fjorden ligger øya Postholmen, hvor hvalfangstskip gikk innom og la igjen og hentet post. Fjellene omkring er bratte, men ikke særlig høye (Svedbergfjellet 300m, Wellmankollen 351 m, Ballongkollen 279 m). Kobbefjorddalen fortsetter østover fra fjordbotten. Fjorden og fjellene rundt har verken isbreer eller morener.


== Historie ==
Etter at briten Henry Hudson i 1607 oppdaget store bestander av hvalross, sel og hval rundt Svalbard, strømmet britiske og nederlandske fangstskuter til øygruppen. Fram til 1811 ble det mest fanget hvalross, men deretter ble hvalfangsten dominerende. I 1614 utforsket nederlenderne Mauritius Bai (dagens Smeerenburgfjorden) på andre siden av Danskøya og startet etter hvert fangst av grønlandshval. En dansk-norsk militær flåtedemonstrasjon i 1615 ble operativt sett relativt mislykket, men medførte at dansk-norske hvalredere fra København, med kongelig støtte, i 1619 og 1620 etablerte seg i Smeerenburg på Amsterdamøya lengre nordøst, i konkurranse med nederlenderne. Sesongekspedisjonene i 1621 og 1622 ble sendt av et kongelig selskap. 

I 1623 sendte danskene opp to baskiske hvalskuter som ble jagd bort fra Smeerenburg av nederlenderne, og de dansk-norske foretakene etablerte seg da på sørkysten et stykke inn i Kobbefjorden. Trolig ødela nederlendere og briter de danske anleggene i 1624-sesongen, for året etterpå kom baskiske hvalfangere i dansk tjeneste til et Smeerenburg hvor fangstanleggene deres var ødelagt. Fra og med 1625 må Kobbefjorden ha vært danskene spermanente hvalfangstbase. Navnet Copenhavre Bay hadde fjorden trolig med hentydning til københavnernes etablering i 1625.
Nordenskiöld beskrev Kobbefjorden som den første fjorden som ble isfri om våren, og en fjord med en drikkevannskilde som aldri frøs til.Kobbefjorden inngikk i Fangstfelt 23 i den norske fangstperioden som startet sent på 1800-tallet. Det var ingen en bistasjon innerst i bunnen av Kobbefjorden, etablert av fangstmannen Alfred Johansen i 1934. Hovedstasjonen som denne sorterte under lå i Kvedfjordbukta. Fra denne perioden er det funnet revefeller som i medhold av Svalbardmiljøloven er vernet.
I 1973 ble området en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sune Dalgård, Dansk-Norsk Hvalfangst 1615–1660: En Studie over Danmark-Norges Stilling i Europæisk Merkantil Expansion, G.E.C Gads Forlag 1962.
Gustav Rossnes, Norsk overvintringsfangst på Svalbard 1895-1940, Norsk polarinstitutt Meddelelser nr 127 1993. ISBN 82-7666-064-9.


== Eksterne lenker ==
Et av kulturminnenes beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
Stedets beskrivelse i Stedsnavn på Svalbard, Norsk polarinstitutt.
Kulturminneplan for Svalbard 2000–2010
Kristin Prestvold, Landbasert oljeutvinning av hval Arkivert 21. oktober 2013 hos Wayback Machine. - Norsk Polarinstitutt, mai 2009.
Kobbefjorden (Hammerfest)

Kobbefjorden (nordsamisk: Gohppalvuotna) er en fjord på Sørøya i Hammerfest kommune i Finnmark. Den er fem kilometer lang, og har innløp fra Sørøysundet mellom Ramnes og Kobbefjordneset, like ved kommunegrensa mot Hasvik. Derfra går den nordover til Sørbotnen innerst i fjorden.Det dypeste punktet er 107 meter og ligger omtrent midt i fjorden. Kobbefjorden har ingen bosetning.


== Referanser ==
Jean Louis

Jean-Louis Berthault (født 5. oktober 1907, død 20. april 1997), bedre kjent som bare Jean Louis, var en fransk Oscar-vinnende kostymedesigner i Hollywood.


== Biografi ==

Jean-Louis Berthault ble født 5. oktober 1907 i Paris. I 1936 immigrerte han til USA der han ble en av sjefsdesignerne for Hattie Carnegies motehus. Han designet klær for blant andre Wallis Simpson, Merle Oberon og Irene Dunne. Gjennom Dunne ble han introdusert for Joan Cohn, konen til Columbia Pictures-sjefen Harry Cohn. Dette førte til at han ble sjefsdesigner for Columbia Pictures i 1944. Jean Louis hadde denne stillingen frem til 1958, da han grunnet nedbemanninger begynte å jobbe for Universal Pictures i stedet.På begynnelsen av 1960-tallet sluttet Jean Louis som fulltidsdesigner for filmindustrien. Han åpnet en butikk i Beverly Hills og jobbet som frilanser i filmer. Jean Louis var en av favorittdesignerne til presidentfruen Nancy Reagan. Han pensjonerte seg i 1988.Blant hans mest kjente design er Rita Hayworths svarte, stroppeløse kjole som hun brukte i Gilda (1946), Marlene Dietrichs scenekostymer til hennes Las Vegas-forestillinger og Marilyn Monroes perlebelagte kjole som hun brukte da hun sang «Happy Birthday, Mr. President», på bursdagsfesten til president John F. Kennedy i 1962.Jean Louis ble nominert til Oscar for beste kostymedesign 14 ganger, men vant prisen bare én gang, i 1957 for Den gyldne Cadillac. I 1995, to år før sin død, ble han belønnet med en Career Achievement Award på Palm Springs International Film Festival. I 2001 ble han posthumt innlemmet i Costume Designers Guilds Hall of Fame.Jean Louis' første kone Maggy Fisher døde i 1987. I 1993 giftet han seg med Loretta Young, som han tidligere hadde designet klær for i TV-serien The Loretta Young Show. Ekteskapet varte frem til hans død.
Jean Louis døde 20. april 1997 i Palm Springs i California.


== Filmografi (utvalg) ==


== Priser og nominasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean Louis på Internet Movie Database 
(en) Jean Louis hos The Movie Database 
(en) Jean Louis hos Internet Broadway Database 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Ryggefjorden (Vesterålen)

Ryggefjorden er en fjord på nordsida av Langøya i Bø i Vesterålen og Øksnes kommuner i Nordland. Den ytre delen av fjorden ligger på østsida av Nærøya i Øksnes og strekker seg 7 kilometer sørvestover til Sør-Rygge i Bø i botn av fjorden.Fjorden har innløp mellom Lysvågneset på Nærøya i vest og Revneset i øst. Hamnfjorden ligger nordøst for Ryggefjorden. På vestsida av Nærøya går Møklandsfjorden sørover og møter Ryggefjorden på sørsida av Nærøya. Herfra går Ryggefjorden sørover på Langøya og passerer Kråkberget på vestsida. I botn av fjorden ligger bygdene Sør-Rygge og Sommarland.Området på sørsiden av fjorden med gårdene Kråkberget, Sommarland, Sør-Rygge og Nord-Rygge var tidligere en del av Øksnes kommune, men ble overført til Bø 1. januar 1964. 


== Referanser ==
Rita Tori

Marguerite Thoresen (født 17. juni 1908 i Shanghai, død 16. august 1967 i Oslo), mest kjent under artistnavnet Rita Tori, var en norsk danser og koreograf, ansett som landets ledende i tiden før den andre verdenskrig.
Thoresen var oppvokst i Shanghai der faren Olaf Thoresen (1870-1937) drev A/S Det Oversøiske Compagnie (stiftet 1899, konkurs 1921), i Kina under navnet Ku Ti Sang. Hun studerte  ballett fra femårs alder, også i London og Paris, blant
andre under  Ljubov Jegorova.
Hun debuterte ved operaen i Monte Carlo (1930) i en oppsetning av Michel Fokine, hans egen «Les Sylphides».
Med artistnavnet Rita Tori
ble hun med i René Blum's Theatre du Ballets Russes de Monte Carlo, en av to avdelinger 
som videreførte ensemblet etter Sergei Diaghilevs bortgang.  
Hun kom til Oslo og startet sin egen Rita Toris ballettskole (1936), landets første i sin sjanger
med søstrene Alice Mürer Siem og Henny Mürer som elever  fra første dag, flere av landets
ledende dansere ble her utdannet.  Første oppsetning var Michael Fokines «Les Sylphides» (1940).
Mot slutten av den andre verdenskrig satt hun fengslet på Grini.
Etter frigjøringen fortsatte hun danseskolen, samt koreograferte blant andre Nationaltheatrets oppsetning av Holbergs «Mascarade» og
«Reisen til Julestjernen», ved Chat Noir og Det Norske Teater.  
Til Norsk Operaselskap's første oppsetning (september 1950), hadde Tori koreografert George Gershwin sin Porgy and Bess (med Eva Haalke og finske
Heikki Ensio) og Måneskinnssonaten (med Mette Møller).
Fra 1953 koreograferte Tori oppsetninger for  Den Norske Ballett, en videreføring av Ny Norsk Ballett under ledelse av Gerd  Kjølaas.  Etter at den modernistiske Louise Brown meldte overgang til London, fant Tori å kunne bidra. Den  første oppsetning var da også
nevnte «Les Sylphides», og oppdragene fortsatte så lenge de var klassiske (som Pas Gracieux, av Georges Bizet), også etter den siste oppsetningen i mars 1958,
da den skulle bli en del av Den Norske Opera & Ballett. Selv satte hun med sine egne elever, opp en full tre-akters Coppelia på Det Nye Teater  i april 1959 med gjestende Anne Borg som Svanhilda, Rolf Daleng som Frants og Rolf Sand som Coppelius.  I 1987 sendte NRK programmet Rita Tori, en pioner i norsk ballett.


== Premier ==
Kongens fortjenstmedalje i gull, 1967


== Litteratur ==
Grete Brunvoll (2012). Rita Tori 1908-1967. Kolofon. ISBN 9788230009079. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Rita Tori hos Sceneweb
Qiao Guanhua

Qiao Guanhua (kinesisk: 乔冠华, pinyin: Qiáo Guānhuá, født 28. mars 1913 i Yancheng i provinsen Jiangsu i Kina, død 22. september 1983) var en kinesisk diplomat og politiker. Han var Folkerepublikken Kinas utenriksminister fra 1976 til 1978. 
Han er også kjent under navnet Yu Huai. Han studerte ved Tsinghuauniversitetet i Beijing, og ble medlem av Det kinesiske kommunistparti i 1939. 


== Referanser ==
Eidsfjorden (Åfjord)

Eidsfjorden er en del av Skråfjorden i Åfjord kommune i Trøndelag. Fjorden er 4 kilometer lang, og går fra Grimstadøya nordøstover til det smale sundet Straumen. Videre innover fortsetter Skråfjorden under navnet Grytfjorden.Fjorden er oppkalt etter Dragseidet på sørsida av fjorden. Eidet er rundt 300 meter bredt og fører over Dragseidvågen i Åfjorden, som går parallelt med Skråfjorden. 
Fv50 går langs sørøstsida av fjorden. 


== Referanser ==
Gerd Kjølaas

Gerd Kjølaas (født 22. mai 1909 i Trondheim, død 3. februar 2000) var en norsk ballettdanser, koreograf og pedagog, kjent som pådriver for fridans og av Gunnar Brunvoll benevnt den norske balletts mor.
Hun var utdannet i Kristiania under Inga Jacobi, i Dresden under Gret Palucca,
og ved Royal Academy of Dancing i London, der hun etterhvert studerte hos Kurt Jooss, hvis ensemble Ballet Jooss hun turnerte med verden over (1946–47).  I Norge debuterte hun i hjembyen Trondheim som danser og koreograf (1931) og drev egen frilansskole (1931–36).
Hun startet sammen med Louise Browne ensemblet Ny Norsk Ballett, som produserte over femti oppsetninger (1948–54). Sammen med Rita Tori videreførte hun virksomheten som Den Norske Ballett (1954–57). Dette ensemblet dannet i sin tur grunnlaget for opprettelsen av Den Norske Operas ballettensemble på 1950-tallet.Kjølaas lagde koreografier for blant annet Nationaltheatret, Folketeatret og Det Norske Teater.


== Koreografi ==
Mot ballade (1945).  Basert på et stykke av Hans E. Kinck.  Landets første egenutviklede oppsetning til musikk av Tore Sinding
Veslefrikk med fela (1953).  Ble den første norske dansefilm.
Markisen
Uredd
Tyrihans


== Utgivelser ==
Fridans (1946).  Første norske dansebok.
Dans, ropte livet (1998)


== Premier ==
Oslo bys kulturstipend 1968
Kongens fortjenstmedalje i gull
Senter for Dansekunsts Ærespris 1995


== Minnesmerker ==
Gerd Kjølaas’ plass utenfor Dansens Hus i Oslo er oppkalt etter Kjølaas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk biografisk leksikon om Gerd Kjølaas
Gerd Kjølaas i Sceneweb
Eidsfjorden (Askvoll)

For andre fjorder med samme navn, se Eidsfjorden.Eidsfjorden er en fjordarm av Stongfjorden i Askvoll kommune i Sogn og Fjordane. Den går i sørlig retning, og er rundt 3,5 kilometer lang. Fjorden begynner mellom Holmen i vest og Korsneset i øst. I fjordbotnen ligger gården Nordeidet. Herfra er det bare 500 meter over eidet til Kylleren, en liten poll på nordsida av Dalsfjorden. Fjordsidene er bratte og går opp til 400 moh på vestsiden og over 600 meter i øst.Riksvei 609 går langs østsida av fjorden.


== Referanser ==
Eidsfjorden (Sogndal)

For andre fjorder med samme navn, se Eidsfjorden.Eidsfjorden er en arm av Sogndalsfjorden, på nordsida av Sognefjorden i Sogndal kommune i Sogn og Fjordane. Den strekker seg tre kilometer rett østover, og har innløp mellom Kjørnes i nord og Djupeviki i sør. Innerst i fjorden ligger bygda Eide, som fjorden er oppkalt etter.
Riksvei 5 går langs nordsida av fjorden. På sørsida går Fv214.


== Referanser ==
Eidsfjorden (Vaksdal)

For andre fjorder med samme navn, se Eidsfjorden.
Eidsfjorden er en fjordarm av Indre Osterfjorden i Vaksdal kommune i Hordaland. Den strekker seg 4,5 km nordøstover til Eidslandet, nordøst for Osterøy. Fjorden har innløp mellom Bylganeset i vest og Hesjedalsfossen i øst. Det er ingen andre bosetninger langs fjorden enn Eidslandet innerst i fjordbunnen.Fylkesvei 569 går langs hele østsida av fjorden. 


== Referanser ==
Hans Luber

Hans Luber (født 15. oktober 1893. død 15. oktober 1940)  var en tysk stuper som deltok i de olympiske lekene i Stockholm i 1912.
Luber vant en olympisk sølvmedalje i stuping under OL 1912 i Stockholm. Han kom på andreplass i konkurransen i sviktstup bak sin landsmenn Paul Günther. Det var totalt atten deltakere fra sju nasjoner som deltok i konkurransen som ble avholdt 8. – 9. juli 1912.
Luber deltok også i de andre to stupøvelsene i tårnstup, men han klarte ikke å kvalifisere seg til finalerundene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Luber – Olympedia 
(en) Hans Luber – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)