jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jamie Stinson

Jamie Stinson (artistnavn Astennu) er en australsk heavy metal-musiker. Artistnavnet er hentet fra et vesen i egyptisk mytologi. 
Han ble først lagt merke til som gitarist og låtskriver for black metal-bandet Lord Kaos fra Sydney, Australia. Bandet spilte inn både demoen «Path to My Funeral Light» og albumet Thorns of Impurity i 1995. Før albumet ble utgitt dro Astennu til Norge og fant at Head Not Found Records var interessert i albumet. Men de andre medlemmene i bandet bestemte seg for å bli i Australia, og Thorns of Impurity ble utgitt av Sydney-selskapet Warhead Records i 1996. Astennu ble i Norge og omarbeidet en del musikk han hadde skrevet for Lord Kaos til sanger for et soloprosjekt kalt Carpe Tenebrum.Det første Carpe Tenebrum-albumet, Majestic Nothingness, hadde Astennu på alle instrumenter og med Nagash fra Dimmu Borgir og The Kovenant som vokalist. Det ble utgitt i 1997. Senere samme år ble Astennu medlem av Dimmu Borgir, slik at Shagrath kunne konsentrere seg om vokal. Astennu's første innspilling med bandet var EP-en Godless Savage Garden fra 1998. Han var også medlem av Nagashs andre band, The Kovenant, på samme tid, og var med på bandets album fra 1998 Nexus Polaris. Han bidro også med enkelte gitarsoloer på albumet Aggressor og EP-en Triumph of the Blasphemer til Nocturnal Breed, et band som også hadde med Dimmu Borgirs andre gitarist Silenoz.
Carpe Tenebrum album nummer to, Mirrored Hate Painting, kom ut i 1999, igjen med Nagash. Astennu's andre album med Dimmu Borgir, Spiritual Black Dimensions ble utgitt 1. mars samme år. Under turnéen for å støtte albumet ble Astennu sparket fra Dimmu Borgir, og han dro tilbake til Australia sist i 1999.
Etter at han var tilbake i Australia, arbeidet Jamie Stinson som lydtekniker på konserter for mange band i Sydneys heavy metal-miljø, og han fungerte også som mixer, tekniker og produsent på mange album og utgivelser. I 2002 spilte han inn og utga et tredje Carpe Tenebrum-album, Dreaded Chaotic Reign, og denne gang med seg selv som vokalist. Dreaded Chaotic Reign var et death metal-album mens tidligere Carpe Tenebrum-innspillinger hadde vært black metal. I mai 2003 vendte Astennu tilbake til live-opptredener med Sydney-bandet Infernal Method, som han hadde vært tekniker for i flere måneder. Tidlig neste år sluttet han og Infernal Method's trommeslager Graham Goode seg til hardcore punk-bandet Stronger Than Hate fra Newcastle, Australia, men før året var omme hadde både dette bandet og Infernal Method blitt oppløst. Etter dette har han ikke spilt live med et band, men har fortsatt å arbeide innen lydteknikk.


== Diskografi ==


=== med Lord Kaos ===
Thorns of Impurity (Warhead Records, 1996)


=== med Dimmu Borgir ===
Godless Savage Garden (Nuclear Blast, 1998)
Spiritual Black Dimensions (Nuclear Blast, 1999)


=== med The Kovenant ===
Nexus Polaris (Nuclear Blast, 1998)


=== med Nocturnal Breed (som gjest) ===
Aggressor (Hammerheart, 1997)
«Triumph of the Blasphemer» (Hammerheart, 1998)


=== med Carpe Tenebrum ===
Majestic Nothingness (Head Not Found, 1997)
Mirrored Hate Painting (Head Not Found, 1999)
Dreaded Chaotic Reign (Hammerheart, 2002)


== Referanser ==
Osmansk Egypt

Osmansk Egypt eller eyaleten Egypt (arabisk: ايالة مصر ; moderne tyrkisk: Eyalet-i Mısır) er betegnelsen på Egypt i perioden 1517–1803, da landet var erobret av Det osmanske rike. De osmanske sultanene hadde alltid slitt med å få kontroll over denne provinsen. Området forble dominert av de semiautonome mamelukkene frem til det ble erobret av Frankrike i 1798, som igjen mistet kontrollen til den albanske Muhammad Ali av Egypt og hans etterkommere. Dette gjorde at osmanene mistet enda mer av makten i området. I 1882 invaderte Storbritannia Egypt, og landet ble et de facto protektorat av Storbritannia.
Ohalo

Ohalo er et arkeologisk funnsted ved Genesaretsjøen i Nord-Israel. Ohalo II fra ca. 18 000 f.Kr. er blant de aller eldste steder med utvetydige spor etter bofast neolittisk levevis, med steinsatte runde hus, forbruk av vill-korn (hvete og bygg), og liggende kvernsteiner for maling av korn. Levesettet ved Ohalo var ikke fullverdig landbruk, men systematisk og stedfast sanking av ville korn og mer enn 100 andre plantesorter fra sjøkanten og opp til 1 000 meter over havet. 
Det ble drevet omfattende fiske og jakt på en rekke små og mellomstore dyr, men det er ikke funnet spor av husdyrhold. Stedet lå den gang ved en stor sjø, Lisansjøen, som dekket det som idag er Dødehavet, Genesaretsjøen og landet imellom – det vil si Jordanelva.
Tidsepoken fra istidens høydepunkt, 18 000 f.Kr., til 12 000 f.Kr. kalles ofte Epipaleolittisk, og kommer forut for den natufiske eller neolittiske periode fra 12 000 f.Kr., da regulært jordbruk med bevisst og systematisk planting av korn og husdyrhold oppstod i Midtøsten.
Ohalo er på mange måter en anakronisme. Andre steder fra samme periode vitner om et mer «primitivt» levevis med nomadisk eller sesongavhengig jeger- og sankerøkonomi.


== Mulige kjønnsmessig arbeidsfordeling ==
Konsentrasjonen av flintmateriale i områdets inngang står i kontrast til konsentrasjonen av plantemateriale og plassering av møllesteiner i andre steder ved hytten, noe som kan antyde en særskilt fordeling av aktivitetsområder for matlaging og redskapslagring. Imidlertid er det mulig at de to aktivitetene ikke var fullstendig begrenset til sine respektive områder. Romlig adskillelse kan antyde en kjønnsrollefordeling mellom oppgavene. Det er imidlertid ikke klart om så var tilfelle. Mens det er en tendens i mange samfunn for kvinner å ta seg av matlaging og menn for å være engasjert i hogge redskaper av flint, er det unntak for denne regelen og kulturell mangfold er stor. Det er mulig at skille mellom oppgavene skjedde av praktiske årsaker som hygiene, og av kjønnsmessig årsak.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Ohalo II Campsite», nettside hos Universitetet i Haifa, Israel
«Dani Nadel» (PDF), artikkel fra Universitetet i Haifa
Dani Nadel, video fra Universitetet i Haifa
Bergen Storsenter

Bergen Storsenter (Busstasjonen, Bystasjonen) er et kjøpesenter i Bergen, eid av Thon Eiendom siden 1997. Her er inngang til en offentlig busstasjon, Bystasjonen, og et stort offentlig parkeringshus over tre plan, Bygarasjen. Busstasjonen, som også har en holdeplass for Bybanen med navnet Bystasjonen, fungerer som byens kollektivtrafikksenter. Her er holdeplasser for flere lokalbussruter og for langdistansebusser, og overbygget gangbro til jernbanestasjonen. 
I de rundt 70 butikkene i Bergen Storsenter jobber det rundt 700 ansatte.


== Holdeplass ==
Det har alltid vært et ferdselsknutepunkt der bystasjonen ligger i dag. Mens Store og Lille Lungegårdsvann fremdeles var knyttet sammen med Lillestrømmen var det travel båt- og handelsaktivitet her. I 1867 ble det bygd en svingbro over kanalen til forlengelse av Strømgaten. Etter Bergensbrannen 1916 var området brannherjet, og omfattet av en ny reguleringsplan. I 1926 ble Lillestrømmen ble fylt igjen. I 1942 kom det forslag om en underjordisk busstasjon under Lille Lungegårdsvann.Vinteren 1949/50 redegjorde arkitekten for planen om en rutebilstasjon på Nygårdstangen. Overslaget han fremla for Bergen kommune, viste «en samlet utgift på kr 3.757.000, ikke medtatt den prosjekterte bensinstasjon, idet oppførelsen av denne må antas bekostet av vedkommende oljeselskap». Han påpekte at det burde diskuteres om man ønsket bro til perrongen i stedet for tunnel under perrongen, siden en broovergang ville være mer fleksibel hvis det ble aktuelt å endre anlegget. Reguleringssjefen ønsket også en tomt på Koengen «som fremtidig bussentral for nordre bydel», og mente Bergen kommune burde sikre seg Koengen som da var militært område, siden det var enighet om at man kom til å trenge en rutebilstasjon i nordre bydel.Først i 1958 var endelig Bergen busstasjon på plass med fasiliteter som toalett og ventehall, samt enkelte butikker. I 1984 ble stasjonen utvidet med parkeringsareal, og 11. mars 1988 åpnet senteret som da het Bystasjonen, med 96 investorer og 40 butikker. Bystasjonen ble ombygd og utvidet ved en sammenslåing med nabobygget Kim Tvedt-huset, som ble kjøpt opp av Olav Thon Gruppen i 1997. Handelsforetaket Kim Tvedt, senere kjent som Living/Skeidar, flyttet inn i nye lokaler i Laguneparken ved Lagunen Storsenter pr. 2019, men er avviklet.Det nye kjøpesenteret, Bergen storsenter, åpnet dørene 19. mars 1999 med 70 butikker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Bergen Storsenter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Bergen byleksikon på nett, om Bystasjonen
Notitia dignitatum

Notitia dignitatum (latin for «Liste over embeter») er et av svært få bevarte dokumenter fra den romerske statsadministrasjonen. Dokumentet lister opp de høyere embetene i den sivile og militære administrasjonen og hvilke provinser og enheter som var underlagt disse. For Østromerriket antas lista å være oppdatert fram til ca. 395. I vestromerske delen har det blitt gjort endringer fram til 420-tallet. Disse senere endringene har imidlertid ikke blitt gjennomført konsekvent, dokumentet gir derfor neppe noe øyeblikksbildet for situasjonen i vest. På grunn av disse endringene antas Notitia Dignitatum å ha sitt opphav i Vestromerriket.
Det finnes bevart flere kopier av dokumentet som er fremstilt på 1400- og 1500-tallet, og alle disse utgaver er kopiert enten direkte eller indirekte fra en kodeks (tekstsamling) som man vet har vært oppbevart ved katedralen i Speyer i Tyskland, men hvis skjebne i dag er ukjent. Flere av de kjente kopier er illuminerte, og de er sannsynligvis kopier av tilsvarende bilder i Speyer-kodeksen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jones, A.H.M. (1986): The Later Roman Empire, 284-602. A Social, Economic and Administrative Survey, The Johns Hopkins University Press, ISBN 0-8018-3285-3


== Eksterne lenker ==
Delvis engelsk oversettelse av William Fairley, 1899, Medieval Sourcebook
Sexhjelpemidler

Sexhjelpemidler eller seksuelle hjelpemidler er apparater og utstyr for å underlette og støtte seksuell aktivitet eller for å skape eller forsterke seksuell nytelse. Visse sexhjelpemidler kan også kalles sexleketøy.


== Eksempler ==
Sexhjelpemidler kan i vid mening omfatte alt fra potensmidler til pornografi, og strengt tatt også senger, men begrepet brukes særlig om massasjeapparater, glidemidler og utstyr for onani. Også hygieniske artikler som oljer og kremer, kondomer og annet kan regnes som slike hjelpemidler.
Spesialutforma sexhjelpemidler som dildoer og vibratorer, vagina- og analkuler, analplugger, penisringer og -pumper, kunstige vaginaer og sexdokker kalles ofte sexleketøy eller erotisk leketøy. Pikant, sexy undertøy og kostymer med fetisjistisk ladning, som også brukes i seksuell lek, kalles vanligvis ikke sexleketøy. 
I flere norske og utenlandske byer finnes det spesialbutikker som selger ulike typer sexhjelpemidler. Slike butikker kalles ofte kondomerier, sexbutikker eller «sex shops» og kan også selge pornografi, klær og moroartikler til sexleker. Mange tilbyr varer mer diskret gjennom netthandel og postordresalg.

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Sex toys – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
NRK om sexhjelpemidler og -leketøy 2003
Panserfisker

Panserfisker er en gruppe ulkefisker. 


== Litteratur ==
Nelson, Joseph S. (2006). Fishes of the World (4 utg.). Edmonton. ISBN 0-471-25031-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) panserfisker – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) panserfisker i Global Biodiversity Information Facility 
(en) panserfisker hos Fossilworks 
(en) panserfisker hos ITIS 
(en) panserfisker hos NCBI 
(en) Kategori:Peristedion – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Peristedion – detaljert informasjon på Wikispecies
Malice in Wonderland (band)

Malice In Wonderland er et rockeband fra Bergen. Platedebuterte i 2005 med albumet Malice in Wonderland.


== Biografi ==
Malice In Wonderland ble startet sent på 1990-tallet av vokalist og låtskriver Chris Wicked.
Deres selvtitulerte debutalbum ble utgitt på Karisma Records i 2005 i Norge og lansert i resten av verden påfølgende år. Albumet fikk gode anmeldelser internasjonalt og singelen «Lucifer's Town» ble streamet over 1 million ganger på Myspace. I 2009 ga Malice In Wonderland ut singelen «City Angel», produsert av Tim Palmer (U2, Pearl Jam, Ozzy Osbourne). Låten ble blant annet listet på finsk nasjonal radio. 20 desember 2013 ga bandet ut albumet «The Royal Brigade» via Crank Music Group. Albumet er produsert av John Fryer (Depeche Mode, Nine Inch Nails).
Malice In Wonderland har turnert i Norge, Europa og Asia. Bandet har fremført låter på flere kjente TV-show og produksjoner i Finland.
30 august 2015 annonserte bandet via sosiale medier at de legger opp og høsten 2015 gjorde Malice In Wonderland  avskjedskonserter i Norge og Finland.
Chris Wicked annonserte at han vil fortsette musikkarrieren under eget navn og synge på norsk. Debut albumet "Aleine" ble lansert i 2021 via Apollon Records.


== Medlemmer ==
Chris Wicked – Vokal
Tracy Loveless – Gitar
Andy Valentine – Bass
Ed Kelly / Tommi Gun – Trommer


== Diskografi ==
Reduced To A Low Condition (EP, 1998)
Vicious Girl (EP, 1999)
Sin & Decandence (EP, 2003)
Malice in Wonderland (2005 / 2006)
Love Cries (A Tribute To Stage Dolls, 2008)
Stars (Single, 2008)
A Tear And A Whisper (Single, 2008)
City Angel (Single, 2009)
Live For Today/New Year's Eve (EP, 2013)
Black Wings (Single, 2013)
The Royal Brigade (2013 / 2014)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Malice In Wonderland Hjemmeside
Malice In Wonderland Facebook
Malice In Wonderland Twitter
Malice In Wonderland Youtube
Malice In Wonderland Myspace
DHG

DHG (tidligere kjent som Dødheimsgard) er et norsk metal-band, dannet i 1994. 
De var opprinnelig et black metal band, men med albumet 666 International fra 1999 endret de stil til et eksperimentelt og avant-garde metal band. I 2000 forkortet de navnet til DHG.


== Historie ==
Bandet laget i 1994 sin første demo Promo 1994. I 1995 ble bandet signert med det tyske plateselskapet Malicious Records og utgav samme år debutalbumet Kronet til konge. I løpet av 2003 opplevde de flere utskiftinger i besetningen, hvor «Aldrahn», «Zweizz» og «Czral» forsvant. I 2006 fullførte de albumet Supervillain Outcast, som ble gitt ut i april 2007 av Moonfog Productions og The End Records. 


== Diskografi ==
Promo 1994 (Demo, 1994)
Kronet til konge (Studioalbum, 1995)
Promo 1995 (Demo, 1995)
Monumental Possession (Studioalbum, 1996)
Satanic Art (EP, 1998)
666 International (Studioalbum, 1999)
Supervillain Outcast (Studioalbum, 2007)
A Umbra Omega (Studioalbum, 2015)


== Medlemmer ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dødheimsgard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) DHG på Discogs 
(en) DHG på MusicBrainz 
(en) DHG på Encyclopaedia Metallum 
(en) DHG på Spotify 
(en) DHG på Songkick 
(en) DHG på MySpace
Knurrfamilien

Knurrfamilien er en gruppe ulkefisker.
En av artene er vanlig knurr.


== Litteratur ==
Nelson, Joseph S. (2006). Fishes of the World (4 utg.). Edmonton. ISBN 0-471-25031-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Knurrfamilien – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Knurrfamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Knurrfamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Knurrfamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Knurrfamilien hos Dyntaxa 
(en) Knurrfamilien hos Fossilworks 
(en) Knurrfamilien hos ITIS 
(en) Knurrfamilien hos NCBI 
(en) Kategori:Triglidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Triglidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Oscar for beste animasjonsfilm

Oscar for beste animasjonsfilm (engelsk: Academy Award for Best Animated Feature) er en filmpris som utdeles av Academy of Motion Picture Arts and Sciences, til den beste animerte spillefilm i det forrige filmår. Prisen ble for første gang utdelt for filmåret 2001, ved den 74. Oscar-utdelingen 24. mars 2002. Kategorien ble innført på grunn av misnøyen med at den animerte suksessfilmen Flukten fra hønsegården ikke ble nominert for beste film i 2000. Skaperne av Flukten fra hønsegården vant senere en Oscar for beste animasjonsfilm i 2005 med filmen Wallace og Gromit i Varulvkaninens forbannelse.
Oscar for beste animasjonsfilm utdeles kun hvis det er minst åtte animasjonsfilmer av spillefilmslengde som i løpet av året har hatt kinopremiere i Los Angeles. Det nomineres normalt tre filmer i kategorien, men hvis det har vært mer enn femten animasjonsfilmer som har hatt kinopremiere, nomineres det fem filmer.
Årstallene i nedenstående liste angir tidspunktet for filmens premiere (i California) og dermed året før selve Oscar-utdelingen


== Vinnere og nominerte ==


=== 2000-årene ===


=== 2010-årene ===


=== 2020-årene ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielle regler for utdeling av Oscar for beste animasjonsfilm
Ballastvann

Ballastvann er sjøvann som fylles i tanker på et skip eller plattformer for å oppnå bedre flytestabilitet. For skip skjer dette der lasten bli losset når det ikke skal tas inn ny last samme stedet. Ballastvannet blir så pumpet ut når man skal laste skipet igjen. 
Internasjonale regler krever at ballastvann byttes langt ute i havet, minst 150 nautiske mil fra land. Det skal også være minst 500 meter dypt vann. 


== Økologiske konsekvenser ==
Ordningen fører til at store mengder sjøvann blir forflyttet. Med vannet kan det følge organismer som ikke naturlig hører hjemme i økosystemet der vannet blir pumpet ut. 
Et kjent eksempel er at små maneter av typen kammaneter fulgte skip fra Amerika til Svartehavet og Det kaspiske hav på 1980-tallet. De formerte seg eksplosivt og tok nesten knekken på den lokale fiskebestanden. Den konkurrerer om samme mat som fisken, i tillegg spiser den fiskens rogn og yngel. 
Man antar også at spredningen av snøkrabbe til Barentshavet, der arten ble først observert i 1996, skyldes utslipp av ballastvann fra tankskip.


== Ballastvann ved Melkøya ==
I forbindelse med at Statoil eksporterer nedfrosset naturgass fra Melkøya i Hammerfest til Sør-Europa eller Amerika, må hver gasstanker pumpe ut 54 000 tonn ballastvann på Finnmarkskysten. Det er regnet ut at ettersom det kommer en ny tankbåt hver femte dag, vil det bli tømt fire millioner tonn ballastvann i havet hvert år. Miljøvernere har tatt opp saken og mener at skipene bør få renseteknologi eller at det bør etableres en ordning hvor vannet tømmes i flytende tanker.


== Referanser ==
Abu Hureyra

Abu Hureyra er et arkeologisk funnsted i Eufratdalen i Syria. Den eldste, såkalte epipaleolittiske bosettingen fra 11 000 f.Kr. bærer preg av tidlig-neolittisk levesett med overgang fra jakt og sanking til landbruk. Stedet ble utgravd i to korte sesonger i 1970-årene før området ble oppdemmet og tapt for alltid (Andrew Moore et al, 2001).
Innbyggerne jaktet gaselle, vill-sau og vill-geit. Opprinnelig var området fruktbart med høsting av plommer, mandeltrær, osv. Men med det kaldere klimaet i yngre dryas fra om lag 9 600 f.Kr., ble området tørrere og innbyggerne begynte en intensiv kultivering og bevisst dyrking av rug.
Dette er det første ubestridte eksempel på overgang til dyrkingsjordbruk. Befolkningen bodde i runde steinhus, den hustypen som i Midtøsten er dokumentert allerede fra Ohalo i Nord-Israel fra 18 000 f.Kr.
Stedet ble nesten helt avfolket utover i yngre dryas, som var en global kuldeperiode som oppstod da isen på Labrador-halvøya smeltet og iskaldt brevann rant ut i Nord-Atlanteren. Kanskje dro mesteparten av befolkningen 50 km over til andre siden av elven til Tell Mureybit, som ble grunnlagt på denne tiden.Under den regionale befolkningsveksten fra ca. 8 800 f.Kr. vokste Abu Hureyra kraftig, som en umiskjennelig neolittisk jordbruks-landsby med firkantede mursteins-hus av betydelig størrelse, trolig med flere tusen innbyggere. Innbyggerne drev nå et bredt jordbruk med rug, hvete og bygg, og holdt etter hvert sau som husdyr. Det ble jaktet gaselle, men dette avtok brått og vitner om overbeskatningen som etter hvert utryddet gaselle i Mesopotamia og siden i resten av Midtøsten.
Det nye bosettingslaget var befolket i om lag 2 000 år. Totalt var Abu Hureyra sammenhengende bebodd i 4500 år.


== Referanser ==


== Litteratur ==
A. M. Moore, G. C. Hillman, A. J. Legge:  Village on the Euphrates, From foraging to farming at Abu Hureyra, Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-510806-4


== Eksterne lenker ==
Fra BBC, verdens første gård funnet
Flukten til Athena

Flukten til Athena (originaltittel: Escape to Athena) er en britisk krigs- og eventyrfilm fra 1979 regissert av George P. Cosmatos. Handlingen er lagt til en tyskokkupert gresk øy på slutten av annen verdenskrig. En gruppe krigsfanger gjør opprør mot de tyske fangevokterne og tar over leiren. Deretter uskadeliggjør de et viktig festningsverk på et fjell slik at allierte styrker kan innta øya. De ledende rollene spilles av Roger Moore, Telly Savalas og David Niven. 
Filmen inneholder humoristiske elementer.


== Handling ==
Major Otto Hecht er en tysk offiser og øverste ansvarlig for en fangeleir på ei gresk øy i slutten av den andre verdenskrig. Han er lite engasjert i nazismen, men desto mer opptatt av øyas nedgrave skatter. Fangene har derfor fått som hovedbeskjeftigelse å grave frem arkeologiske gjenstander på stedet. 
Under ledelse av den britiske arkeologen Blake, planlegger fangene en fluktaksjon sammen med en gruppe greske partisaner ledet av Zeno. Rømningsplaner er motivert av grådighet, så vel som av ønsket om frihet. På øya er det nemlig dyrebare kunstskatter som skal befinne seg i et kloster høyt oppe i fjellene. Klosteret er imidlertid under tysk kontroll og de har utplassert en V2-rakett der for å stanse en planlagt alliert invasjon av øya. Etter å ha overtatt leiren organiserer derfor Zeno en klatreekspedisjon for å ta seg opp til klosteret. Målet er å uskadeliggjøre tyskernes forsvarsverker. 


== Om filmen ==
Flukten til Athena føyer seg inn i rekken av flere eventyrpregede actionfilmer med handling fra andre verdenskrig som kom på 1960- og 1970-tallet. Den har hentet inspirasjon fra mer kjente filmer som Kanonene på Navarone, Den store flukten og Kellys helter.
Originalversjonen er på to timer og fem minutter, men det eksisterer flere kortere versjoner. Blant annet så var den versjonen som gikk på kino i USA på bare 1 time og 41 minutter.Den ble i sin helhet innspilt på Rhodos.


=== Anmelderne ===
Filmen fikk lite oppmerksomhet i sin samtid og de kritikerne som har gitt den omtale har stort sett vært negative. Blant annet mente anmelderne i Variety at den var svak på både spenning og humor.VGs anmelder gav den terningkast fem.


== I rollene ==
Roger Moore – Major Otto Hecht
Telly Savalas – Zeno
David Niven –  Professor Blake
Stefanie Powers – Dottie Del Mar
Elliott Gould – Charlie – en komiker
Claudia Cardinale – Eleana
Richard Roundtree – Nat Judson
Sonny Bono – Bruno Rotelli
Anthony Valentine –  SS Major Volkmann
Siegfried Rauch – Braun
William Holden - Fange


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Flukten til Athena på Internet Movie Database 
(no) Flukten til Athena hos Filmfront 
(sv) Flukten til Athena i Svensk Filmdatabas 
(da) Flukten til Athena i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Flukten til Athena på Allociné 
(nl) Flukten til Athena på MovieMeter 
(en) Flukten til Athena på AllMovie 
(en) Flukten til Athena på Turner Classic Movies 
(en) Flukten til Athena på Rotten Tomatoes