jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norsk Boxerklubb

Norsk Boxerklubb (NBK) ble dannet i 1934 og har som hovedoppgave å forvalte rasen Boxer i Norge. Klubben har som formål å fremme et ansvarlig hundehold i samfunnet, fremme mulighetene for aktivitet med hund, fremme utvikling av rasen, bidra til å ivareta utviklingen av fysisk og psykisk sunne hunder, typeriktige, funksjonelle og sosialt vel tilpassede individer, arbeide for å bevare rasen ut fra rasestandard og bruksegenskaper, bidra til å fremme utviklingen av fysisk og psykisk sunne og sosialt tilpassede individer og ivareta medlemmenes kynologiske interesser.
Norsk Boxerklubb er medlem av Norsk Kennel Klub (NKK).
Norsk Boxerklubb ledes av et styre med leder, nestleder, 3 styremedlemmer og 2 vararepresentanter som alle velges av årsmøtet. Årsmøte avholdes en gang i året innen utgangen av mars. 
Klubben har flere lokalavdelinger som er organer for geografisk bestemte områder. Lokalavdelingene styres etter eget regelverk bygget over NBKs lover. Klubbens medlemmer er, ut fra bostedsadressen, tilsluttet den lokale avdeling av klubben, dersom slik finnes i området. Per i dag er det etablert lokalavdelinger i Hordaland, Trøndelag, Østfold, Telemark, Nordland og Oslo/Akershus. I tillegg har klubben flere kontaktområder, Nordmøre og Romsdal, Hedmark/Oppland, Sunnmøre, Nordvestlandet, Troms/Finnmark, Hedmark/Oppland, Vestfold og Agder. Medlemmer av andre avdelinger har adgang til alle avdelingsmøter, dog uten stemmeret.
Etter årsmøte i mars 2015 består styret av følgende personer:
Leder: Line Orlund
Nestleder: Ørjan Moss
Styremedlem: Tone Granli
Styremedlem: Linda Acay
Styremedlem: Henning Lund
Varamedlem: Lars Erik Bye
Varamedlem: Solveig Sandgren
Styret har råd som bidrar med spesialkompetanse innen avl, utstilling og brukshundsport. I tillegg er det til enhver tid en rekke verv som besettes av boxerinteresserte.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Norsk boxerklubb på Facebook
Madredeus

Madredeus (utt. IPA: [ma.dɾɨ.'ðewʃ]) er et portugisisk band. Musikken kombinerer er påvirket av fado og den moderne folkemusikken.
Medlemmene som startet bandet var Pedro Ayres Magalhães (gitar), Rodrigo Leão (keyboard), Francisco Ribeiro (cello), Gabriel Gomes (trekkspill) og Teresa Salgueiro (vokalist). Magalhães og Leão dannet gruppa i 1985, mens Ribeiro og Gomes ble med i 1986. De lette etter en kvinnelig vokalist og fant Teresa Salgueiro i en av Lisboas nattklubber. Teresa likte musikken og besluttet å bli med. I 1987 spilte Madredeus inn sitt første album: Os dias da Madredeus.
I 1993 forlot Pedro Ayres Magalhães bandet midlertidig og ble erstattet av José Peixoto (guitar) på konserter. Magalhães sluttet seg til gruppen igjen senere, slik at det ble en sekstett med to gitarister.
I 1994 spurte filmregissøren Wim Wenders om de ville spille i filmen hans, Lisbon Story. Det gjorde de, og ble berømte internasjonalt. Samme år forlot Rodrigo Leão bandet for å starte en solokarriere. Han ble erstattet av Carlos Maria Trindade (keyboard).
I 1997 forlot Francisco Ribeiro og Gabriel Gomes bandet fordi musikkstilen begynte å forlate fado-røttene med utgivelsen av O Paraíso. Fernando Júdice (akustisk bassgitar) ble med. I november 2007 forlot Teresa Salgueiro bandet.
Madredeus har solgt over tre millioner album.


== Diskografi ==
Os Dias da MadreDeus (1987)
Existir (1990)
Lisboa (1992, live i Lisbon)
O Espírito da Paz (1994)
Ainda (1995, filmmusikk fra Lisbon Story)
O Paraíso (1997)
O Porto (1998, live i Porto)
Antologia (2000, best of-kompilasjon)
Movimento (2001)
Palavras Cantadas (2001)
Euforia (2002)
Electrónico (2002)
Um Amor Infinito (2004)
Faluas do Tejo (2005)


== Eksterne lenker ==
(en) Madredeus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Madredeus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Madredeus på Internet Movie Database 
(fr) Madredeus på Allociné 
(en) Madredeus på Discogs 
(en) Madredeus på MusicBrainz 
(en) Madredeus på Songkick 
(en) Madredeus på Last.fm 
(en) Madredeus på AllMusic
Allar Levandi

Allar Levandi (født 28. desember 1965) er en tidligere kombinertløper som først representerte Sovjetunionen og senere Estland. Han oppnådde sine fremste resultater på slutten av 1980-årene og begynnelsen av 1990-årene, mens han fremdeles representerte Sovjetunionen.
Han deltok tre ganger i OL, i 1988 for Sovjetunionen, og deretter for Estland i 1992 og 1994. Under OL 1988 i Calgary tok han bronse individuelt, karrierens høydepunkt.
Året før hadde han sammen med Sergej Tsjervjakov og Andrej Dundukov tatt bronse i lagkonkurransen for Sovjetunionen under VM 1987 i Oberstdorf. Han gikk for det estiske laget som endte på fjerdeplass under OL på Lillehammer i 1994.
I verdenscupen ble Levandi nummer to sammenlagt i sesongen 1989/90.
Allar Levandi er gift med den tidligere sovjetiske kunstløperen Anna Kondrasjova.
Levandi er en av bare fem estlendere som har deltatt i vinter-OL i årene da Estland var en del av Sovjetunionen, mellom 1944 og 1991. De andre er Uno Kajak (1956, kombinert), Ants Antson (1964 og 1968, skøyter), Tõnu Haljand (1968, kombinert) og Fjodor Koltšin (1980, kombinert).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Allar Levandi – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Allar Levandi – Olympedia 
(en) Allar Levandi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Allar Levandi – FIS (kombinert) 
(en) Allar Levandi – FIS (langrenn) 
Uuemõisa Lasteaed-Algkool: Eestlased taliolümpial Arkivert 24. november 2017 hos Wayback Machine. (besøkt 28. januar 2015)
Lalli Knutsen

Alfhild Hermana «Lalli» Knutsen (født 19. juni 1906 i Grimstad, død 12. desember 1980) var en norsk populærforfatter. Hun begynte i kontorjobb etter å ha gått på Oslo handelsgymnasium. Sin første novelle fikk hun trykt i 1924. Knutsen arbeidet senere som kriminalreporter i fem år, og var sjefskonsulent og forlagssekretær i Nasjonalforlaget.
Hennes første bok var Men en dag går veien videre (1937). I de neste par årene skrev hun flere romaner som handlet om den vanskelige situasjonen skilte kvinner ofte kom i mellomkrigstiden, særlig om de hadde vært husmødre i mange år og ikke hadde noen utdannelse. Mest anerkjennelse har Knutsen høstet for Ann Kristine til Mære (1953). Året etter skrev hun Farlig blod, i 1955 Villandsbrødrene og i 1957 Min elsker og min herre. Flere av disse bøkene er oversatt til nederlandsk, tysk og fransk.
De mest populære av Lalli Knutsens bøker var nok likevel de åtte kriminalromanene hun skrev sammen med sin mann kriminalreporteren Fridtjof Knutsen. Deres helt, førstebetjent Nils Nygaard, slo svært godt an på 1940-tallet. Hennes mer seriøse forfatterskap kom etter hvert i skyggen av krim-bøkene.
I 1951 skrev også Lalli Knutsen sine første Knut Gribb-fortellinger som Peter Pan – et navn hun tidligere hadde brukt i Mystikk og Forlagshusets kriminalbok-serier. Fra 1952 ble hun også en uhyre flittig skribent i
Romantikk, der hun kom til å lage cirka 100 hovedfortellinger. Drøye halvparten av dem ble skrevet under psevdonymene Ranja og Laila Evans – men Lalli Knutsen utviste nesten en like stor fantasi som Kristen Gundelach når det gjaldt variasjon i forfatternavn: Rosemary Cluney, Gunvor Bry, Irene Doole, Hank Harvey, Sandra Grey, Terje Lang, Hank Hawk, Stella Stark, Piet van Hejn og Arne Teige. Sannsynligvis er vel også en del av Knut Gribb-fortellingene et samarbeid mellom Lalli og Fridtjof Knutsen – muligens skrev han noen av dem alene.
Sammen med sin mann oversatte hun også flere bøker, blant annet de kristne romanene The Robe og The Great Fisherman av amerikaneren Lloyd C. Douglas. På norsk fikk de titlene ...men jeg så ham dø og Jeg kjenner ham ikke.


== Referanser ==
Lex posterior

Lex posterior-prinsippet fører til at ved motstrid mellom rettsregler av samme rang går yngre regler foran eldre regler.


== Se også ==
Lex specialis
Lex superior
Rolf Randall

Rolf Randall (født 5. januar 1905, død 17. juni 1974) var en norsk filmregissør, fotograf, forfatter og oversetter. 
Han oppholdt seg i årene 1926–1932 i Hollywood. Her arbeidet han med film, såvel bak som foran kameraet. Ifølge eget utsagn hadde han en liten rolle i den kjente filmen Intet nytt fra Vestfronten  (1930) og var teknisk regissør for en del vinter- og skifilmer som ble produsert til college-bruk. Sammen med filmregissøren Olav Dalgard skrev han på Grini under krigen manuskriptet til den norske filmen Vi vil leve, som ble laget i 1946. Filmen ble regissert av Randall og Dalgard i fellesskap. I 1953 laget Randall manuskript til og regisserte Den evige Eva. Senere ble han oversetter (blant annet av Raymond Chandlers The Long Goodbye) og filmtekster. 
I 1951 ble Rolf Randalls første fortellinger trykt i Romantikk under pseudonymet Johan Barre og i Detektiv-magasinet under hans eget navn og Barre. I alt skulle han komme til å skrive 32 hovedfortellinger i Romantikk og 15 Knut Gribb-historier. Arne Hestenes karakteriserte i 1966 Randall som «en kafé-bordets alvorsfullt disiplinerte muntre gjøk».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rolf Randall på Internet Movie Database 
(sv) Rolf Randall i Svensk Filmdatabas
Lex specialis

Lex specialis-prinsippet kommer til anvendelse ved motstrid mellom rettsregler av samme rang og fører til at spesielle regler går foran mer generelle regler.


== Se også ==
Lex posterior
Lex superior
Villejuif

Villejuif er en kommune i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France, og er en av de sørlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 7 km fra sentrum av Paris.


== Navn ==
Navnet Villejuif ble først nevnt på en pavelig bulle fra 1119 som Villa Judea. Betydningen av dette er fremdeles diskutert. Enkelte mener at dette rett og slett betyr «området til jødene», kanskje som følge av noen romerske ruiner der, som folk i middelalderen så på som sataniske – der sarasenere og jøder gikk igjen.Det moderne navnet kan tyde på en slik tolkning, ettersom «ville» betyr «by» og «juif» «jødisk»; et problem med en slik tolkning er at «ville» er hunnkjønn, og det grammatisk korrekte ville vært «ville juive» for «jødisk by». Det kan dermed dreie seg om en gradvis endring fra navnet "Villejuifve" til dagens nåværende tilsynelatende ikke-grammatikalske form.På sin side mener moderne historikere at Villa Judea sannsynligvis betyr «eiendommen til Juvius eller Juveus», en gallo-romersk landeier.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Villejuif


== Sykehus ==
Institut Gustave Roussy


== Utdanning ==
Institut Sup'Biotech de Paris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Villejuif – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Villejuif – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Lise Granden Berg

Lise Granden Berg (født 15. juli 1981) er en norsk sopran. Hun kommer fra Dombås og har studert ved  Kunsthøgskolen i Oslo, tidligere Statens Operahøgskole, med Mirjana Dancuo som lærer og hos Anne-Lise Berntsen ved Institutt for musikk, Musikkonservatoriet i Trondheim, NTNU.
Hennes repertoar spenner fra barokkmusikk til samtidsmusikk. 
Lise Granden Berg har sunget sopranpartiene i kirkemusikalske verker av Bach, Mozart, Mendelssohn, Brahms, Fauré og Pärt, og har vært på scenen i flere oppsetninger, blant annet Staatstheater av Mauricio Kagel, The Wandering Scholar av Gustav Holst (Alison) og La Finta Giardiniera av Wolfgang Amadeus Mozart (Serpetta). Hun har også arbeidet som sangpedagog og dirigent i kulturskole og videregående skole, i tillegg til å ha holdt stemmebruksseminarer for en rekke kor.


== Eksterne lenker ==
www.lisegrandenberg.no – Offisiell hjemmeside for Lise Granden Berg
Johan Waage

Johan Waage (født 14. april 1912, død 8. mars 1975) var en norsk forfatter av triviallitteratur. 
Waage var fra Bergen. Han arbeidet i reiselivsbransjen i mange år før han slo seg på journalistikken og forfatterskapet.
Etter at bladet Luftens helter ble etablert i 1956 ble Waage bladets flittigste skribent de første årene. Under psevdonymene Ken Brennan, John Bay og Jeff Parker skrev han en lang rekke hovedfortellinger. Han hadde tidligere skrevet artikler og oversatt for Vår tid, og også bidratt med helsides vitsetegninger for denne publikasjonen. I 1954 begynte Detektiv-Magasinet å trykke western-historier, og mange av dem var skrevet av Waage. Senere ble han en flittig medarbeider i magasinet Western, der han skrev både hovedfortellinger og kortere artikler.
Han utga i 1955 pocketboken Robin Hood på forlaget Bladkompaniet, og skrev senere kriminalromanen Satans horn, krigsbøkene Kampene om Narvik og Den høyeste heder samt Fra brigg til bulk. Waage var i en periode redaktør av Alle Menns Blad.


== Referanser ==
VM i bandy 1995

Bandy-VM 1995 ble arrangert i Minnesota i USA mellom 30. januar og 5. februar. Det var det nittende verdensmesterskapet i bandy og det første som ble arrangert i Nord-Amerika. Åtte lag deltok, først var det gruppespill, i gruppe A, der de beste lagene spilte, ble de to første lagene kvalifisert til semifinale og det tredje og fjerde laget fikk spille mot vinneren og nummer to i gruppe B i om de siste semifinaleplassene. Kampene ble spilt på John Rose Minnesota Oval i Roseville. Sverige ble verdensmester for femte gang ved å beseire Russland i finalen.


== Resultat ==


=== Gruppe A ===


== Tabell Gruppe A ==
Russland og Sverige til semifinale. Finland og Norge til kvartfinale.


=== Gruppe B ===


== Tabell Gruppe B ==
Kasakhstan og USA til kvartfinale og Canada og Ungarn til spill om sjuendeplass.


== Sluttspill ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Plasseringskamper ===


=== Finaler ===


== Medaljer ==


== Kilder ==
World Championships 1994/95 bandysidan.nu, besøkt 7. august 2018
Mark Noble

Mark James Noble (født 8. mai 1987) er en engelsk tidligere fotballspiller.


== Karriere ==
Noble begynte å spille for West Ham som skolegutt, og han ble den yngste personen noen gang til å debutere på reservelaget. 30. januar 2008 skåret han det viktige straffemålet på overtid som gjorde at West Ham slo Liverpool i Premier League. 
Etter 2011/12 sesongen ble Noble kåret til Hammer Of The Year (årets West Ham spiller), og ble kåret til årets spiller av Scandinavian Hammers.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Mark Noble – LÉquipe 
(en) Mark Noble – Transfermarkt 
(en) Mark Noble – Transfermarkt (manager) 
(en) Mark Noble – WorldFootball.net 
(en) Mark Noble – Soccerbase.com 
(en) Mark Noble – FootballDatabase.eu 
(en) Mark Noble – Soccerway 
(en) Mark Noble – PlaymakerStats.com 
(en) Mark Noble – FBref 
(es) Mark Noble – as.com
Rzjev

Rzjev (russisk: Ржев) er en by i Tver oblast i Russland. Den ligger ved elva Volga, rundt 120 km sørvest for Tver.


== Historie ==
Rzjev er først nevnt i Republikken Novgorods lover så tidlig som i 1019, og den ble første gang nevnt i en krønike under året 1216, da byen lå under Mstislav den modige, fyrsten av Toropets. Rzhev var i middelalderen omstridt mellom tre regionale makter: Republikken Novgorod, Fyrstedømmet Smolensk, og Storfyrstedømmet Vladimir-Suzdal.
Etter den mongolske invasjonen havnet Rzjev under en gren av Smolensk-dynastiet, som gjorde byen til sin hovedstad. Senere ble byen delt mellom to av prinsene, og de kalles fremdeles henholdsvis Prins Dmitrijs side og Prins Teodors side. På midten av 1300-tallet, var de under stadige angrep fra Algirdas av Litauen og storfyrsten av Tver, som kjøpte opp alle landsbyene rundt byen. Til slutt forlot prinsene byen og dro til Moskva, og Rzjev ble en kort tid okkupert av Tver, Polen-Litauen, og til slutt av Storfyrstedømmet Moskva.
På 1700-tallet brakte lokale handelsmenn betydelig velstand til byen. 
Under andre verdenskrig ble byen praktisk talt utslettet under de blodige slagene ved Rzjev i 1942. Over en sjettedel av befolkningen ble sendt til tvangsarbeid i Tyskland under nazi-okkupasjonen, og rundt 9000 innbyggere ble skutt, sultet eller torturet i hjel i en konsentrasjonsleir som ble etablert midt inne i byen. Nesten ingen gammel arkitektur overlevde ødeleggelsene under krigen.
Under den kalde krigen var flybasene Rzjev og Bakhmutovo basert ved byen.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Næringsliv ==
Rzjevs viktigste industri er maskinbygging, spesielt produksjon av bygningskraner. Byen har også en betydelig bygningsindustri.


== Transport ==
Rzjev ligger ved hovedveien og jernbanen mellom Moskva og Riga. Skiptrafikk går over Tver med dens store elvehavn ved Volga. Ved Tver ligger også Migalovo lufthavn, som også betjener Rzjev-området.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rzhev – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Slagene ved Rzjev 1941-1943 (russisk)
Offisielt nettsted for Rzjev (russisk)
Byen Rzjev: gamle fotos
Georgia Institute of Technology

Georgia Institute of Technology er et delstatseid, primært teknisk-naturvitenskapelig universitet i Atlanta, Georgia. Det ble grunnlagt i 1885, men ideen ble skapt under gjenreisingen etter borgerkrigen hvor to sørstatsoffiserer skapte ideen om å bygge et teknisk-vitenskapelig universitet for å styrke Georgia i industrikonkurransen med statene lenger nord.
Universitetet tilhører gruppen av offentlige, høykvalitets-universiteter med meget høy akademisk standard – den såkalte Public Ivy-gruppen.
I 1948 tok Georgia School of Technology navnet Georgia Institute of Technology for å understreke forskningsfokuset. Alle fag ble ikke åpnet for kvinner før 1968.
i 2006 var det immatrikulert i alt 17 936 studenter ved GT, og skolepengene var US$ 4 926 årlig for studenter hjemmehørende i delstaten Georgia. Studiene går opp til doktorgradsnivå. I alt 860 vitenskapelig ansatte var tilsatt ved GIA i 2006.
Skolene og colleg'ene ved GT omfatter:

College of Architecture
College of Management
College of Liberal Arts
College of Computing
College of Engineering
College of SciencesUnder OL 1996 fungerte skolen som deltakerlandsby.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Georgia Institute of Technology – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Georgia Institute of Technology – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Skjeggagamer

Skjeggagamer er en slekt av australske agamer. Navnet henspiller på en krans av piggete skjell langs kanten av kjevene som kan minne om et skjegg. De er flinke klatrere og tilbringer ofte tid på greiner eller klippeframspring, der de varmer seg i sola om morgenen og ettermiddagen. Skjeggagamer er vanlige i nærheten av bosettinger. De finnes over store deler av Australia og mange av artene er særlig knyttet til ørken, krattskog og i eukalyptusskoger.Skjeggagamer er altetere og dagaktive. De er lette å holde i fangenskap, og er populære terrariedyr i mange land. Den vanligste arten, vanlig skjeggagam er en av krypdyrartene som ble tillat i privat eie i Norge ved lovendring i 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) skjeggagamer i Encyclopedia of Life 
(en) skjeggagamer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) skjeggagamer hos Artsdatabanken 
(en) skjeggagamer hos Fossilworks 
(en) skjeggagamer hos ITIS 
(en) skjeggagamer hos NCBI 
(en) Kategori:Pogona – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pogona – detaljert informasjon på Wikispecies 
Sidney´s Overview of Bearded Dragon Species
Pogona – From an Australian Perspective by Raymond Hoser
Rettspraksis

Rettspraksis er en samlebetegnelse på tidligere avgjørelser i de ulike domstolene og utgjør en av de sentrale rettskildefaktorene. Bakgrunnen for at rettspraksis har betydning i rettsanveldelsen er først og fremst tanken om at like tilfeller skal behandles likt, den tidligere avgjørelsen blir da ansett som et prejudikat.
I rettssystemer som er basert på civil law har rettspraksis normalt mindre betydning i forhold til rettssystemer som er basert på common law, hvor tidligere rettsavgjørelser vanligvis utgjør de sentrale grunnlaget for avgjørelsene. I civil law vil rettspraksis normalt brukes som et tolkningsmoment i tolkningen av en lovtekst, hvor man ser hvordan loven eller en lignende lov har blitt tolket tidligere.


== Norge ==
Norsk Retstidende og Rettens Gang er domssamlinger i Norge som inneholder et stort utvalg av tidligere rettsavgjørelser fra norske domstoler. Det er først og fremst avgjørelsene fra Høyesterett som tillegges størst vekt i rettsanvendelsen.


== Se også ==
Prejudikat


== Eksterne lenker ==
Lovdata: Dommer og andre rettsavgjørelser fra siste 12 mnd. (Lovdata.no)
Gratis tjeneste med rettsavgjørelser fra Høyesterett, lagmannsretter og tingretter (Rettspraksis.no)
Olaf Jensen

Olaf Jensen (Psevdonym: Fred Halden) (født 31. januar 1926 i Idd, Halden, død 3. oktober 2016) var en norsk journalist, redaktør og populærforfatter. 
Forfatternavnet dukket opp i Detektiv-Magasinet nr. 740 i 1955. Denne Knut Gribb-fortellingen, «Mordet i Hong Kong Bar», var Jensens skjønnlitterære debut. En av de senere, «Knut Gribb og atomhemmeligheten» (Detektiv-magasinet nr. 1045 i 1961), ble dramatisert av Arild Feldborg og oppført i hans radioserie Knut Gribb 100 år (sendt i NRK radio 23. januar 1965). Frem til 1964 skrev han i alt 34 Knut Gribb-historier. 
Etter et langt liv som journalist ble Jensen i 1965 redaksjonssekretær i Halden Arbeiderblad og senere redaktør.
Han uttalte selv om det: «Ellers har jeg skrevet en del hel- og halvkriminelle noveller i Magasinet for alle, Hjemmet, Vi Menn og A-magasinet. Noen bok er det ikke blitt. Derimot har jeg oversatt et stort antall bøker. Av artikler har jeg skrevet en hel del både i aviser og ukeblader, men jeg har ikke fjerneste anelse om antallet».


== Referanser ==


== Kilder ==
Nils Nordberg: Døden i kiosken, Bladkompaniet, 2000 (s. 225)
Fotballmuseet

Fotballmuseet har avdelinger på Ullevaal Stadion og Fredrikstad Stadion. Da museet åpnet i 2002 ble det kåret til Oslos kuleste museum av Aftenposten; «En sann opplevelseshappening også for de ikke fotballfrelste». Fotballmuseet avdeling Fredrikstad åpnet høsten 2007. Før museet på Ullevaal stengte i 2013, var det annerledes museumsattraksjon, hvor man også fikk se Ullevaal Stadion fra innsiden (kongetribunen, landslagsgarderoben etc.)
Blant museumsgjenstandene finner man blant annet «pælane» til Drillo, Bronselagets medaljer fra 1936, kvinnelandslagets EM-, VM- og OL-medaljer og den sagnomsuste dragedrakten. I august 2008 åpnet Fotballmuseet utstillingen «Drømmen om Premier league». Utstillingen fortalte historien om norske spilleres fotballkarrierer i det engelske ligasystemet. Det var utstilt drakter, sko, medaljer etc. fra tidligere norske Englandsproffer.
Fotballmuseet var tilrettelagt for barn og unge og arrangerte både bursdager, avslutninger, kick-offs etc.
Fotballmuseet avdeling Fredrikstad ble åpnet av NFFs generalsekretær Karen Espelund 27. august 2007. Denne avdelingen blir styrt av Fredrikstad Museum, som ved en avtale med Norges Fotballforbund har fått ansvaret for å registrere og samle inn fotballhistoriske gjenstander fra hele Norge. De besøkende inviteres inn i utstillingen "Ballen går", som gir et innblikk i fotballsportens kulturhistorie. Utstillingen viser mange ulike gjenstander knyttet til norsk fotballhistorie. I tillegg er museet i Fredrikstad tilrettelagt for barn med interaktive lyder og en "straffeautomat" der man kan måle hvor hardt man skyter.
Fotballmuseet har en venneforening, Fotballmuseets Venner, som ledes av Per Ravn Omdal.Fotballmuseet på Ullevaal stengte sine dører for publikum høsten 2013. Fotballmuseet avdeling Fredrikstad har åpent for bestilling høst og vinter og faste åpningstider i sommerhalvåret.


== Bilder ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ullevaal Stadion
Fotballmuseets hjemmesider
Fotballmuseet avd. Fredrikstad
Åpningen av Premier league-utstillingen
Barnebursdag på Fotballmuseet