jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lisa-Mari Moen Jünge

Lisa-Mari Moen Jünge (født 21. april 1988) fra Molde er en norsk jurist og tidligere journalist og modell. 
9. april 2007 fikk hun tittelen Frøken Norge. Samme år representerte hun Norge i verdens største og mest prestisjetunge missekonkurranse, Miss World i Kina (Hainan, Sanya). Hun ble ikke plassert blant de 16 semifinalistene til tross for at hun fikk stor oppmerksomhet blant bookmakerne og ble spådd en 7.-plass av de totalt 106 deltagerne av Centrebet. 
Hun har jobbet som modell/vertinne, og har vært avbildet i flere norske blader.
Grunnet blant annet en omlegging av Frøken Norge konseptet, skulle hun også være Norges representant i Miss Universe 2008. Nesten et halvt år etter at det ble kjent at hun skulle reise til Miss Universe, kom det en pressemelding om at hun ikke ble  godkjent av Miss Universe-organisasjonen på grunn av at hun allerede hadde "abdisert" som Frøken Norge noen måneder før den internasjonale finalen. Det ble dermed bestemt at hun skulle representere Norge i verdens 3. største missekåring, Miss International, som ble holdt 10. november 2008 i Macao i Kina. Under konkurransen ble hun rangert som nr. 2 på listen over favorittene til å vinne Miss International-tittelen. Verdens største nettsted for internasjonale missekonkurranser, globalbeauties.com, stod for rangeringen. Men til tross for mye oppmerksomhet og favorittstempel, ble hun ikke plassert blant de ti finalistene.   
Hun har blant annet jobbet som sportsanker og reporter for TV 2 Sporten. Hun fullførte en bachelor i journalistikk sommeren 2012 ved Høgskolen i Oslo. Deretter begynte hun å studere jus, og fullførte sin mastergrad i rettsvitenskap sommeren 2017. Per 8. april 2021 jobber hun som advokat hos Regjeringsadvokaten.


== Referanser ==
Gert Wollheim

Gert Heinrich Wollheim (født 11. september 1894, død 22. april 1974) var en tysk maler, som regnes for tilknyttet den nye objektiviteten og senere ekspresjonismen som arbeidet i USA fra 1947 og til han døde.
Han ble født i Dresden-Loschwitz og studerte ved kunstakademiet i Weimar fra 1911 til 1913. Ble såret som soldat i den første verdenskrig og slo seg ned i Berlin til han, sammen med akademikameraten Otto Pankok, Ulfert Lüken, Hermann Hundt og andre startet en kunstnerkoloni i Remels, Østfrisien i 1919. Forsøket strandet hurtig, og Pankok og Wollheim flyttet til Düsseldorf der de ble med i kunstbevegelsen Neuen Rheinland. Max Ernst, Ulrich Leman og Otto Dix var også med. Aktiv medarbeider med bidrag i flere tidsskrifter, som «Der Aktivistenbund», «Das Ey», «Das junge Rheinland» og arbeiderpamfletten «Freie Erde». Oppnådde å bli saksøkt i 1922 for et bilde som var stilt hos kunsthandler Johanna Ey. Da han flyttet til Berlin i 1925, endret stilen seg til å bli kjølig objektiv.
I tillegg til å lage bilder, var han aktiv med å stifte og å delta i frie kunstnergrupper. Han ble derfor raskt singlet ut av nazistene som potensiell uvenn, og flyktet allerede i 1933 via Frankrike og Sveits, inntil han tilbragte tiden mellom 1942 og 1945 et sted i Pyreneene. Tre av bildene hans ble vist på utstillingen av «Entartete Kunst». En del av de øvrige bildene var i mellomtiden beslaglagt og ødelagt.Han flyttet til USA i 1947 og giftet seg. Som forlover: dikteren Leonhard Frank
Retrospektivutstillinger i Düsseldorf (Kunstmuseum Düsseldorf) i 1993 og i Galerie Remmert und Barth 2001
August Macke Haus i Bonn arrangerte også en større retrospektiv utstilling om Wollheim i 2000.


== Referanser ==


== Kilder ==
Michalski, Sergiusz (1994). New Objectivity. Köln: Benedikt Taschen. ISBN 3-8228-9650-0
Schmied, Wieland (1978). Neue Sachlichkeit and German Realism of the Twenties. London: Arts Council of Great Britain. ISBN 0-7287-0184-7


== Eksterne lenker ==
(en) Gert Heinrich Wollheim – Olympedia 
(en) Gert Heinrich Wollheim – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Per Nyström (historiker)

Per Nyström, (født 21. november 1903, død 3. oktober 1993 i Göteborg) var en svensk historiker, skribent, socialdemokratisk politiker og embetsmann. 
Nyström studerte historie ved Lund under professor Lauritz Weibull, men brøt med dennes historisk-kritiske metode og utviklet et historie-materialistisk syn influert av Marx i en rad artikler i de akademiske tidsskriftene Scandia og Ateneum. Redaktør for Lundagård. Etablerte under Lundaårene et nært vennskap med Tage Erlander. 
Nyström forlot en lovende akademisk karriere for først å bli ombudsmann i Svenska Bankmannaförbundet og senere Gustav Möllers statssekretær i socialdepartementet 1945-1950, der han spilte en viktig rolle for utformingen av den sosialdemokratiske velferdspolitikken.  
I 1950 ble han utnevnt til landshövding i Göteborgs och Bohus län, der han blant annet drev gjennom etableringen av et petrokjemisk kompleks i Stenungsund.
I 1955 fullførte han sin doktoravhandling om den svenske manufakturindustriens utvikling under 1600- og 1700-tallet, der han viste statens betydning for industrialiseringens første fase. Nyström ble utnevnt til professor av regjeringen i 1986.
Nyström sto for en reformistisk tolkning av marxismen innen det svenske sosialdemokratiet.


== Bibliografi ==
Stadsindustriens arbetare före 1800-talet: bidrag till kännedom om den svenska manufakturindustrien och dess sociala förhållanden, doktorgradsavhandling, Stockholm 1955
Pargas Kalkbergs aktiebolag 1898-1948: en allmogenärings utveckling till storindustri, Pargas 1951
Sammen med Fabian Månsson: Vikingatidens historia : från stammarna till de nordiska riksbildningarna, Stockholm 1939
I folkets tjänst: artiklar 1927-83 (Redaktør Anders Björnsson) Ordfront: Stockholm 1983


== Litteratur ==
Jag har speglat århundradet. En bok om Per Nyström, Forser, T., Rabén Prisma: Stockholm 1996
Velsk (by)

Velsk (russisk: Вельск) er en by i Arkhangelsk oblast i Russland. 
Den ligger på vestre bredd av elva Vel, der den løper sammen med elva Vaga, 545 km sør for Arkhangelsk. 
Velsk blir første gang nevnt i 1137. Byen led under hyppige oversvømmelser før den ble flyttet til et høyere sted på 1500-tallet. Velsk fikk bystatus i 1780.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Velsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wehrpass

Wehrpass er et hefte ifra det tredje rike som var en parallell til vernepliktsboken Soldbuch.


== Formål ==
Alle som ble vurdert for tjeneste i Tyskland i det tredje rike fikk et Wehrpass, selv om de ikke var i tjeneste (som eksempelvis reserve eller tjenesteudyktig). Wehrpass fulgte med kompaniet/avdeling og ikke soldaten, og var for internt bruk i den tyske Wehrmacht, og fulgte med rundt ved troppeforflytninger. Opplysningene som førtes i Wehrpasset var nesten de samme som i Soldbuchen.
Når man avsluttet sin militære karrière fikk man utlevert Wehrpasset, eller familien fikk det hvis man døde i tjeneste. 


== Design ==
Wehpass er like uansett hvilken militær gren man var i, men det ble ofte trykket på forsiden hvor man tilhørte. Øverst til høyre er en liten firkant hvor initialene skulle føres for enklere å kartotekføre bøkene. Nederst er en stor firkant hvor det var meningen at militærgrenen personen tilhørte skulle føres (Heer/Luftwaffe/Kriegsmarine)


== Eksterne lenker ==
Samlerforumet.net – Norsk militariaforum


== Kilder ==
Samlerforumet.net – med tillatelse
Giuseppina

Giuseppina er et opprinnelig italiensk kvinnenavn dannet av mannsnavnet Giuseppe som er en italiensk variant av mannsnavnet Josef. Dette navnet har opprinnelse i det hebraiske navnet Yosef som betyr «han skal mangfoldiggjøre», underforstått «Gud skal mangfoldiggjøre».


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Giuseppina i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Giuseppina Grassini (1773–1850), italiensk operasanger
Giuseppina Strepponi (1815–1897), italiensk sopran gift med Giuseppe Verdi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Giuseppina
(en) Think Baby Names: Giuseppina
Sarah Natasha Melbye

Sarah Natasha Melbye (født 15. november 1975 i Porsgrunn) er en norsk journalist og programleder på TV og radio. Hun jobber også som regissør, produsent og redaktør, og er tidligere forlagssjef.


== Biografi ==
Melbye har jobbet i NRK P1 med program som Herreavdelingen og Nitimen. Hun har flere ganger også ledet Reiseradioen. Høsten 1999 forlot hun NRK for å bli programleder i den nystartede TV-kanalen Metropol TV. Der jobbet hun i halvannet år og ledet i overkant av 250 direktesendinger.
I januar 2001 begynte hun i TV 2. Der var Melbye i 15 år og ledet program som Tid for reise, Farmen, Fadderaksjonen, Gullfisken, Mens vi venter på operaen, Sarahs fornemmelse av kultur og Før helgen.
Høsten 2008 overtok Melbye som programleder for Vil du bli millionær? to år senere ble hun programleder for Big Brother på TV 2 Bliss. I 2012 ledet hun programmet Ettermiddagen sammen med Stian Barsnes-Simonsen og Silje Stang.I 1998 vant Melbye prisen Prix Radio for reportasjen «Jakten på rånerne». I 2001 ble hun nominert til Gullruten i kategorien Årets programleder. Prisen gikk det året til Dan Børge Akerø.
I 2014 deltok hun i MasterChef på TV3, der hun endte på en andreplass.
Mandag 11. mai 2015 begynte hun som informasjonssjef i Juritzen-forlagene. Våren 2016 tok hun over stillingen som daglig leder. I 2018 ble hun hentet til Petter Stordalens nye forlagsfamilie, og ble forlagssjef for forlagene Armada, Canoa, Capitana og Pilar, etterhvert Strawberry Publishing.
I 2019 sa hun opp jobben i Strawberry Publishing og startet for seg selv. Hun har tatt oppdrag for blant andre P4 Radio Hele Norge, og hadde en periode en fast programpost på kanalen P10 Country. «- Jeg er generelt musikkinteressert, men i løpet av de ti siste årene har countrymusikken blitt min store favoritt. I tillegg er jo dette en kanal som stadig flere lyttere oppdager og blir glad i, så jeg føler meg heldig som får jobbe i P10 Country,» sa hun i et intervju.
Melbye jobber nå mest for medie- og forlagsbransjen, med oppdrag som konseptutvikler, manusforfatter, regissør, produsent, konsulent og redaktør. Hun tar også oppdrag som programleder, konferansier og samtaleleder, og holder kurs i blant annet programledelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sarah Natasha Melbye – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sarah Natasha Melbye på Internet Movie Database
Sarahs fornemmelse av kultur

Sarahs fornemmelse av kultur er et norsk kulturprogram med Sarah Natasha Melbye som ble sendt på TV 2 fra 2006 til 2008.Programmet ble spilt inn på Ingierstrand bad utenfor Oslo.


== Temaer ==
2007-sesongen bestod av åtte temasendinger:

Folka bak (med blant andre Jan Kjærstad, Elina Krantz og Tone Damli Aaberge)
Politisk kunst og kultur som vil noe (med blant annet Gatas parlament)
Sensur og ytringsfrihet (med blant andre Espen Beranek Holm, Lars Kilevold og Erling Kagge)
Det mystiske (med blant andre Jeanette Sky, John Alvide Lindqvist, Levi Henriksen, Hilde Aga Brun)
Kunstnernes verktøy (med blant andre Ingrid Lorentzen, Ole Hamre og Erling Kaggerud)
Smak (med blant andre William Kristoffersen og Frid Ingulstad)
Suksess og fiasko (med blant andre Morten Tyldum og Levi Henriksen)
Nytelse (med blant andre Bjørn Simensen og Baron von Bulldog)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Sarahs fornemmelse av kultur hos Filmfront
Soldbuch

Soldbuch var tjenestepliktsboken for tyske soldater i første og andre verdenskrig. 


== Funksjon ==
Heftet ble utlevert til soldaten når en kom i aktiv tjeneste, den var personlig og ble båret av soldaten. Den fungerte som identifikasjon og lønningsbok. I heftet var oppføringer som hvilke vaksiner soldaten hadde tatt, hva slags utstyr som var utdelt, hvilke kompanier soldaten har tjenestegjort i, hvilke utmerkelseer han hadde mottatt, og så videre. 


== Utforming ==
Soldbuch for det nazistiske Tyskland forelå i fire hovedtyper:

Heer (hæren) – grønn
Kriegsmarine (marinen) – gul
Luftwaffe (luftvåpenet) – blå
Schutzstaffel (ss) – grå


== Kilder ==
Samlerforumet.net – med tillatelse


== Eksterne lenker ==
Samlerforumet.net – Norsk militariaforum
Hertug av Sutherland

Hertug av Sutherland, avledet fra Sutherland i Skottland, er en adelstittel i Det forente kongerike. Den ble opprettet av Vilhelm IV av Storbritannia i 1833, og skulle tilfalle George Granville Leveson-Gower, 2. marki av Stafford.


== Hertuger av Sutherland (1833) ==
George Granville Leveson-Gower, 1. hertug of Sutherland (1758–1833)
George Sutherland-Leveson-Gower, 2. hertug av Sutherland (1786–1861)
George Sutherland-Leveson-Gower, 3. hertug av Sutherland (1828–1892)
Cromartie Sutherland-Leveson-Gower, 4. hertug av Sutherland (1851–1913)
George Sutherland-Leveson-Gower, 5. hertug av Sutherland (1888–1963)
John Egerton, 6. hertug av Sutherland (1915–2000)
Francis Egerton, 7. hertug av Sutherland (f. 1940)
Saudi Aramco

Saudi Aramco (arabisk: أرامكو السعودية), også kjent under det engelske navnet Saudi Arabian Oil Company, er det statseide oljeselskapet i Saudi-Arabia. Saudi Aramco er det største oljeselskapet i verden, både målt etter oljeproduksjon og påviste oljereserver.
Per juni 2020 var selskapet verdt 1,9 billioner US dollar, som gjorde det til det mest verdifulle selskapet i verden.


== Historie ==
Virksomheten startet allerede i 1933, etter undertegningen av en konsensjonsavtale mellom regjeringen i Saudi-Arabia og det amerikanske selskapet Standard Oil of California (Socal). Selskapet var i perioden 1944–1988 kjent som Aramco, et akronym for Arabian American Oil Company. Saudi-Arabia overtok kontrollen over Aramco i 1980, og navnet ble endret til Saudi Aramco i 1988.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Saudi Aramco – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kari Bech

Kari Bech (født 1945) er en norsk pedagog og lærebokforfatter. Hun har vært medforfatter på flere lærebøker i norskfaget for barne- og ungdomsskoletrinnet, deriblant seriene Språket ditt fra 1986 og Agora fra 2006, utgitt på Gyldendal forlag.Hun arbeidet som norsklærer ved Forus videregående skole i Sandnes kommune fram til 2010. 


== Referanser ==
Rødøy kommunestyre 1999−2003

Rødøy kommunestyre 1999−2003 er en oversikt over representanter og vararepresentanter i Rødøy kommunestyre etter valget i 1999.


== Kommunestyrevalget 1999 ==


=== Senterpartiet (6 representanter) ===


=== Senterpartiet (9 varamedlemmer) ===


=== Det norske Arbeiderparti (6 representanter) ===


=== Det norske Arbeiderparti (7 varamedlemmer) ===


=== Rødøy Fellesliste (3 representanter) ===


=== Rødøy Fellesliste (6 varamedlemmer) ===


=== Kystpartiet (2 representanter) ===


=== Kystpartiet (5 varamedlemmer) ===


=== Kristelig Folkeparti (2 representanter) ===


=== Kristelig Folkeparti (5 varamedlemmer) ===


== Kilder ==
Arkivet, Rødøy kommune
Solvytsjegodsk

Solvytsjegodsk (russisk: Сольвычегодск, direkte oversatt: «Salt på Vytsjegda-elva») er en by i den sørlige delen av Arkhangelsk oblast i Russland. Byen ligger på høyre bredd av elva Vytsjegda, rundt 25 km nordøst for Kotlas.
Solvytsjegodsk ble grunnlagt på 1300-tallet ved bredden av Soljanojesjøen. Byen ble kalt Usolsk på 1400-tallet. Den var fra tidlig på 1500-tallet hjemsted for Stroganov-familien som pleide å eie det lokale saltverket. På 15- og 1600-tallet var Solvytsjegodsk et stort, kommersielt nav for håndverk og kultur i det nordlige Russland, og var spesielt berømt for sin emaljeindustri. Byen var også kjent som et sted for politisk eksil. I 1796 ble byen en del av Vologda gubernija. I 1937 ble Solvytsjegodsk overført til Arkhangelsk oblasts jurisdiksjon.
Byen er hjemsted for mange balneologiske kursteder, som bruker mineralkilder og siltmudder fra Soljanojesjøen. 


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Solvychegodsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wilhelm Busch

Wilhelm Busch (født 15. april 1832 i Wiedensahl nær Hannover, død 9. januar 1908 i Mechtshausen) var en tysk tegner og forfatter.


== Liv og virke ==
Wilhelm Busch var blant annet medarbeider i det ukentlige vittighetsbladet Fliegende Blätter som ble utgitt i München. Han er imidlertid mest kjent for flere humoristiske bildebøker eller bildefortellinger skrevet på vers, og først og fremst Max und Moritz - Eine Bubengeschichte in Sieben Streichen fra 1865, som fortsatt blir utgitt. Den utkom først i 2009 i norsk oversettelse under tittelen Max og Moritz. En historie om syv guttestreker. Fortellingene var gjendiktet av Gerda Moter Erichsen.
Max og Moritz beskriver sju ville rampestreker begått av guttene Max og Moritz, og den forferdelige straffen de får etterpå – å bli malt opp til smuler av den lokale møller og ende opp som andemat. Fortellingen har fått stor betydning som inspirasjonskilde til den populære tegneserien Knoll og Tott, en av de eldste moderne tegneserier.
Plisch und Plum er tittelen på en billedfortelling fra 1882 om to uoppdragne hunder som egentlig skal druknes av den gamle Kaspar Schlich. De like uoppdragne og stridslystne guttene Paul og Peter redder hundene og tar dem med seg hjem. På tross av sine ulike trekk (den ene undersetsig og den andre slank) gjør begge hundene i god samforstand en rekke djerve streker.


== Annet ==
Politikerne Franz Josef Strauss (konservativ) og Karl Schiller (sosialdemokratisk) satt begge i Tysklands samlingsregjering fra 1966 til 1969. På tross av sine ulike oppfatninger samarbeidet de svært godt og fikk blant annet av denne grunn tilnavnet Plisch og Plum.


== Se også ==
Max und Moritz


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wilhelm Busch: Max og Moritz. En historie om syv guttestreker. Gjendiktet på norsk av Gerda Moter Erichsen. Kolofon Forlag. Oslo 2009. ISBN 978-82-300-0549-1


== Eksterne lenker ==
(en) Wilhelm Busch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wilhelm Busch – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wilhelm Busch på Internet Movie Database 
(en) Wilhelm Busch hos The Movie Database 
(en) Wilhelm Busch på Discogs 
(en) Wilhelm Busch på MusicBrainz 
Max und Moritz (historien fortalt på tysk og engelsk)
To fruer i én smekk – rir igjen

To fruer i én smekk – rir igjen er en humoristisk bok skrevet i 2007 av Unni Lindell og Anne B. Ragde, og illustrert av Knut Nærum.


== Innhold ==
Boka er en humorbok som omhandler livet i «Middelalderen» og «avgangsalderen», og handler om humoristiske ting rundt alder. Blant annet handler den om «ulemper ved å være misunnelsesverdig ung», «Fordeler ved å være over 45» og «Skikkelige gamle damers fordeler og bakdeler».


== Eksterne lenker ==
Boka hos bokklubben
Åfoss

Åfoss er en bydel i Skien med ca 2100 innbyggere.
Åfoss ligger 5 km fra Skien sentrum, like ved Skien lufthavn, Geiteryggen. 
Før var Åfoss en del av Solum kommune, som i 1964 ble slått sammen med Gjerpen og Gulset til storkommunen Skien.


== Referanser ==
Rubbel

Rubbel var et nettsamfunn for ungdom som ble utviklet og administrert av NRK Møre og Romsdal. Utviklingen skjedde i nært samarbeid med NRK Beta.
Nettsamfunnet fungerte i en prøveperiode  som en  nyhetsside for ungdom i Møre og Romsdal.  Prosjektet var et forsøk på å se om et distriktskontor i NRK kunne utvikle et lokalt nettsamfunn for ungdom.
Dette var før Facebook sitt inntog i det norske markedet, og i en tid der andre medieinstitusjoner satset sterkt på nettsamfunn som Blink og Nettby.
I en periode der NRK spisset nettsatsingen sin ble Rubbel lagt ned.
Rubbel ble  utviklet i samarbeid med utviklingsavdelingen i NRK. Prosjektleder i NRK Møre og Romsdal har vært Terje Reite.  Den tekniske plattformen ble utviklet av Henrik Lied. Grafikken er i all hovedsak ved Simon Bognø.


== Eksterne lenker ==
Rubbel nettsamfunn
Krenkelse

Krenkelse er et begrep som benyttes innen blant annet juss, statsvitenskap og psykologi. I dagligtale betyr «å krenke» å 'overtre en lov' eller 'å vanære, ydmyke og såre noen'.En krenkelse er en ytring som oppleves som et nedrig eller sjofelt angrep på ens personlige integritet, selvforståelse og virkelighetsforståelse. Krenking er altså en subjektiv opplevelse og kan ikke defineres i absolutt forstand, men vil oppleves i ulik grad av ulike personer i ulike omstendigheter.


== Som juridisk begrep ==
Den enkelte borger har en «rettighetssone som rettsordenen skal opprettholde». «Når det gjøres overtramp mot denne sonen, har en krenkelse funnet sted i juridisk forstand». Innen norsk rettsvitenskap så er det «en forutsetning for erstatning at den som har voldt skaden, har utvist skyld og at det kan påvises en sammenheng mellom skylden og skaden som har skjedd».Å kunne påvise grov uaktsomhet kreves i norsk rett, i motsetning til at rettsapparatet i USA er «langt mer villig til å la menigmann la seg styre av påstått rettferdig harme».


== Psykologisk ==
I psykologien er «krenkelse»  en  reaksjon på stimuli, som påvirker subjektets Selv- og virkelighets-oppfatning. Den aktiverer affektive størrelser som skam, misunnelse, skyld og ydmykelse. Krenkelsen ligger ikke i stimuliets innhold, men  i de nervestrukturer den aktiverer. Hvilke nervestrukturer som aktiveres, er subjektivt og knyttet til subjektets persepsjonelle kvalitet. Samme  stimuli kan dermed  krenke  ett subjekt, men kanskje ikke et annet, fordi kvaliteten (sårbarheten) på subjektets nervestrukturer er ulik. Denne kvaliteten kalles narsissistisk sårbarhet. Kvaliteten på denne sårbarhet er et uttrykk for individets samlede subjektive opplevelser.


== Statlige krenkelser ==
En stats rettigheter er beskyttet av et regelverk bestående av hevd, avtaler og internasjonale lover. Når en annen stat ved ett av sine offisielle organer bryter dette regelverket, er det en krenkelse. Et militært fartøy på avveier over annet lands territorium utgjør en grensekrenkelse, mens et sivilt fartøy eller person ikke har samme krenkende potensial.
De største krenkelser en stat kan bli utsatt for, er invasjon av fremmed makt med påfølgende maktgrep.


== Dagligtale ==
Mange krenkelser blir i dag knyttet til andre ord og begreper. Det å tvinge noen til å bli med på eller la seg utsette for handlinger en ikke ville, er i seg selv en krenkelse, men kan beskrives som vold, voldtekt og annet. 
Det å karakterisere en person med nedsettende ord og beskrivelser (injuriering), kan, hvis grovt og offentlig nok, være en ærekrenkelse som kan møtes med krav om 


== Se også ==
Ærekrenkelse, injurie
Ydmykelse
Seksuell krenkelse, seksuell trakassering
Mobbing


== Referanser ==
Oluf Eie

Oluf Eie (født 17. september 1896, Vejle, død 10. juni 1983) var en dansk misjonær.
Oluf Eie ankom til India i oktober 1920. Fra 1922 til 1962 var han bestyrer av Santalmisjonens tehage Mornai. I løpet av Eies 40-årige tjeneste bygde han opp plantasjen til å bli en av de mest lønnsomme i Assam. Mornai var også blant de første bedrifter i India som forbød barnearbeid. Allerede i 1933 ble det innført skoleplikt for barn av plantasjens ansatte. I Eies bestyrertid ble det bygget sykehus, skoler, kontorer og hundrevis av arbeiderboliger. Et lokalt velferdssystem ble utviklet på tehagens grunn. Mange av tehagens arbeidere  ble etter hvert tilknyttet santalkirken (fra 1950 NELC) – og to kirker ble reist på området der det fortsatt forrettes søndagsmesse på flere språk; santali, mundari og bengali.
Etter 40 års tjeneste som leder for tehagen, flyttet familien til Dumka i 1962 da Oluf Eie ble misjonens førstesekretær.


== Verk ==
En kirke bliver til : Santalkirken, dens vækst og udvikling, Dansk Santalmission, 1967
Kampen for at overleve: Folkelige mindretal i Indien, av Oluf Eie med forord av Ole Christiansen. DMS-forlag i samarbeid med Dansk Santalmission (januar 1980).


== Biografi ==
Fælles Eie: En mindebog om missionæren og tehavebestyreren Oluf Eie, redigeret af Magda Krogh. København: Dansk Santalmission (1984).