jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Joachim Grøgaard

Joachim A. Grøgaard (født 1. februar 1902 i Kristiansand, død 6. januar 1973 i Oslo) var en norsk maler, tegner og illustratør. Han tegnet en mengde illustrasjoner til bøker, blader og aviser. Etter opphold på Grini fangeleir under andre verdenskrig utgav han boka Tre år under Kunze i 1945. Han lagde også tre tegnefilmer for Oslo kommune.
Joachim Grøgaard tegnet mennesker. I den store samlingen av etterlatte arbeider vrimler det
av mennesker.
Som skolegutt var han, som Eilif Peterssen bemerket, tydelig opptatt av Kittelsen. Men snart
ble det også mye Werenskiold og Munthe – og kanskje Munch . . .
Tyve år gammel, etter et knapt år hos Christian Krohg ved kunstakademiet i Kristiania, reiste
han til Dresden. Først som elev av Hugo Lange. Senere studerte han hos Robert Sterl ved
kunstakademiet. Tysk inspirasjon – etter en trist krig og en sørgelig fredsslutning – litt tung
og litt mystisk. Men humoren var der på lur hele tiden. Om utstillingen hos Blomqvist i 1925
skriver Jappe Nilssen i Dagbladet: ” - Jeg tror ikke jeg tar feil, naar jeg sier, at han kan komme
til å berede oss overraskelser, at han er en av dem som har fanden i kroppen . . .”
Hos Charles Dufresne ved det skandinaviske akademiet i Paris glir stilen hans over i en lettere
og mer jordnær form. Vi ser denne utviklingen både i tusjlaveringene og maleriene, - og
dessuten selvfølgelig i tegningene til bokforlag og ukeblad i 1930-årene.
Men – ukebladenes moteriktige illustrasjoner – det var ikke slike ting han hadde lyst til å
arbeide med. Her lå ingen positiv utvikling, og det var for ham en plagsom følelse. Da han ble
arrestert av tyskerne og plassert i fangeleiren på Grini, viste det seg at han, i all elendigheten,
fant tegnemuligheter, og at det etter verdenskrigen var mulig å utgi boka ”Tre år under
Kunze”. Og iveren var ikke mindre da han arbeidet med de tre historiske tegnefilmene for Oslo
Kinematografer fram til byens 900-årsjubileum i 1950. Et enormt arbeid for tegneren. Men
midt i 1950-årene fant han ut at han var nødt til å prøve å frigjøre seg. Løsningen måtte være
en fast jobb, fjernt fra den kunstneriske virksomheten.
1972 kom med den store dag da han ble pensjonert fra Fellesmeieriet: ” – Med mot i masser
og mange planer gleder jeg meg til å ta fatt der jeg i sin tid sluttet . . . ”
Akvareller og collager – og som alltid – med fokus på mennesker. Historie og litteratur.
Shakespeare og Henrik den åttende . . .
Men han fikk bare ett år.

Våren 2013:
Etter ønske fra Riksarkivet er nå originaltegninger, skisser og notater fra Joachim Grøgaards fangetid på Grini levert inn til Riksarkivet i Oslo.


== Eksterne lenker ==
Malerier og illustrasjoner
Flere illustrasjoner
Valdemar Vedel

Valdemar Vedel (født 9. november 1865 i København, død 16. februar 1942) var dansk forfatter. Han er først og fremst husket for innføringen av gullalder-begrepet.
Vedel studerte ved Metropolitanskolen  og tok eksamen i 1882. Han studerte deretter jus og ble juridisk kandidat i 1887, til tross for at det først og fremst var litteraturstudiet, filosofi, psykologi og sosiologi som lå hans hjerte nærmest. I 1888 vant han universitetets gullmedalje for sin filosofiske avhandling Om Ret og Moral. I 1890 skrev han sin filosofiske doktoravdandling Studier over Guldalderen i dansk Digtning. Dette var første gang begrepet ble benyttet for å beskrive perioden ca.1800-1850 som en av de rikeste avsnitt i dansk kulturhistorie.
Vedel ble bl.a.assistent i kulturministeriet og dosent i alminnelig litteraturhistorie ved universitetet i København. 
Han holdt en rekke kulturhistoriske forelesninger ved Kunstakademiet. Han hadde en stor litterær produksjon, kort kan nevnes  Stavnsbaand (1888), en studie over Dante (1892), Om Nydannelser i Tidens Aandsliv, Spillets Formler, Humanisme og Nikodemus’ Skriftemaal (Tilskueren 1892, 1894, 1899 og 1901) Svensk Romantik (1894) og to store litterær-kulturhistoriske undersøkelser By og Borger i Middelalderen (1901), og Helteliv fra (1903). Han har skrevet en rekke kritikker og avhandlinger tidsskrifter m. m., blant annet om Ibsen og Danmark i festskriftet for Ibsen (1898).


== Referanser ==


== Kilder ==
Dansk biografisk leksikon b.18, s.313
Koh Ker

'Koh Ker' (khmer: ប្រាសាទកោះកេរ) er et angkoriansk område i det nordlige Kambodsja. Koh Ker ligger 100 km nordøst for selve Angkor, og var i en kort periode mellom 928 og 944 hovedstad i Khmerriket under kong Jayavarman IV og hans sønn Hasavarman II. Etter at Khmerriket ble etablert i Angkorområdet (Roluos), flyttet Jayavarman IV i 928 hovedstaden i riket nesten 100 km nordøstover til Koh Ker. I hans regjeringstid ble det bygget et stort antall templer i Koh Ker. Hans etterfølger vendte tilbake til Angkorområdet omtrent tjue år senere, og da opphørte tempelbyggingen i Koh Ker. 
Koh Ker-området domineres av Prasat Thom, et 30 meter høyt tempelfjell som hever seg høyt over sletten og den omkringliggende skogen. I steinblokkene på toppen av Prasat Thom er det hugget inn store ørnefugler, såkalte garudaer, som i dag er delvis dekket av plantemateriale. 
Over hele Koh Ker er det mange Prasat, eller tårnhelligdommer. Et par av dem har fremdeles en stor linga – en slags skulptur som representerer den hinduistiske guden Shiva – som står på en yoni – en slags sokkel eller plattform som representerer den hinduistiske gudinnen Shakti. Da tempelet var i bruk ble det ført vann over lingaen, og dette vannet ble ansett for å få guddommelig kraft når det passerte lingaen. På veggen til en av tårnhelligdommene der lingaen er intakt, kan man se åpningen der det hellige vannet ble ledet ut av tempelet. På et annet område av Koh Ker står tre prasat ved siden av hverandre, viet til henholdsvis Brahma, Shiva og Vishnu. De fleste prasatene er omgitt av biblioteker og annekser, og mange hadde også vollgraver. Opprinnelig hadde tårnhelligdommene tak tilvirket av tre. I dag vitner bare hull i steinbjelkene om dette. 
Området ligger om lag tre timer unna Siem Reap. 


== Eksterne lenker ==
(en)  Koh Ker hos Wikivoyage
(en) APSARA Authority
Eduardo Chillida

Eduardo Chillida (født 1924, død 2002) var en spansk baskisk skulptør som er mest kjent for sine monumentale abstrakte arbeider. For sitt arbeid mottok han Wolf-prisen i 1985 og Praemium Imperiale i 1991. Før han ble en billedhugger var han keeper for fotball-laget Real Sociedad i San Sebastián.
Chillida tidligste skulpturer var konsentrert om de menneskelige formene (for det meste torsoer og byster). Hans senere verker visste tendenser til å være mer massive og mer abstrakte og han produserte mange monumentale offentlige arbeider. Chillida selv pleide å avvise merkelappen «abstrakt» på verkene sine, og foretrakk i stedet å kalle seg en «realistisk billedhugger.»Det som regnes som de største av alle hans arbeider i USA var skulpturen "De Musica", som er en stål-skulptur på 81 tonn med to søyler med armer som strekker seg ut. Mye av det Chillida arbeidet med. var inspirert av hans baskiske oppdragelse. Hans stål skulptur «De Música III» var utstilt på Yorkshire Sculpture Park i Storbritannia, som del av en retrospektiv på Chillidas arbeider. Han har en utendørs skulpturhage i Hernani, Spania, i nærheten av San Sebastian. 
Chillida ble i 2000 tildelt utmerkelsen Lan Onari av regjeringen i den autonome regionen Baskerland. Han ble i 1987 utnevnt til den tyske ordenen  Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.


== Referanser ==
Vilhelm Andersen

Vilhelm Rasmus Andreas Andersen (født 16. oktober 1864 i Nordrup, Ringsted kommune, død 3. april 1953 i Hillerød) var en dansk litteraturforsker og forfatter. Han ble i 1888 cand. mag. i dansk, latin og gresk. Han underviste på Københavns Universitet, hvor han ble professor i dansk litteraturhistorie. Han var dessuten lærer på Danmarks Lærerhøjskole. I en periode, hvor Georg Brandes europeiske utsyn preget den litterære debatt, skilte Andersen seg ut med sin vektlegging av den nasjonale danske litteratur.
Valdemar Vedel og Vilhelm Andersen var antagelig de første som benyttet uttrykket Gullalder om det danske kulturlivet fra ca. 1800 til ca. 1850. Vilhelm Andersen påpekte Henrik Steffens' betydning for den danske romantikken. Med sin disputats Guldhornene. Et Bidrag til den danske Romantiks Historie fra 1896 ble Steffens fremhevet som en avgjørende faktor for utviklingen av den danske gullalderlitteratur.I tillegg til litteraturhistoriske verker og forfattermonografier er han kjent for å ha skrevet librettoen til Carl Nielsens opera Maskarade.
Han var medlem av Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab fra 1923.


== Utmerkelser og priser ==
Andersen ble ridder av Dannebrogordenen i 1905, fikk Dannebrogordenens hederstegn i 1917 og storkorset av Dannebrogordenen i 1946.Han var den første som ble tildelt Holberg-medaljen av Dansk Forfatterforening i 1934.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vilhelm Andersen på Internet Movie Database 
(da) Vilhelm Andersen på Filmdatabasen
Jorge Oteiza

Jorge Oteiza Enbil (født 21. oktober 1908 i Orio (Guipúzcoa) i Baskerland, død 9. april 2003 i San Sebastián) var en spansk billedhugger, maler, designer og skribent som er best kjent for å være en av de viktigste teoretikerne innen den spansk-moderne kunsten.
Han mottok Fyrsten av Asturias' pris for kunst i 1988. Oteiza ble i 2000 tildelt utmerkelsen Lan Onari av regjeringen i den autonome regionen Baskerland.


== Referanser ==
Rajinikanth

Shivaji Rao Gaekwad (født 12. desember 1949), kjent under sitt kunstnernavn Rajinikanth, er en indisk filmskuespiller. Han mottok Indias 3. høyeste æresbevisning, Padma Bhushan, for sitt bidrag til indisk film.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rajinikanth på Internet Movie Database 
(fr) Rajinikanth på Allociné 
(en) Rajinikanth på AllMovie 
(en) Rajinikanth hos The Movie Database
Raymond Pettibon

Raymond Pettibon (født Raymond Ginn 16. juni 1957 i Arizona, USA) er en amerikansk kunstner, musiker og forfatter. 
Han er mest kjent for sine tegneserielignende tegninger med forstyrrende, ironiske eller tvetydige tekster, Pettibon's tegninger er noen ganger voldelige og anti-autoritære. Fra slutten av 1970-tallet og frem til  midten av 1980-tallet ble han nært knyttet til punk-rock bandet Black Flag og plateselskapet SST Records. Både plateselskapet og bandet ble grunnlagt av hans eldre bror Greg Ginn. På begynnelsen av 1990-tallet ble han en velkjent figur i den moderne kunstverden
Han arbeider hovedsakelig med blekk på papir og mange av hans tegninger er monokromatiske selv om han noen ganger introduserer farger gjennom bruk av stift, blyant eller akvarell-maling. I tillegg til hans papir-arbeider har Pettibon eksperimentert med videokunst og har nylig produsert store kunstneriske installasjoner ved å arrangere sine papirer i et rom i sammenheng med større tegninger som ble gjort på veggene i galleriet. 
Pettibon er utdannet sosialøkonom fra UCLA og jobbet som lærer i matematikk på ungdomsskolen for en kort periode, før han begynte sin karriere innen kunsten i 1977. Raymond Pettibons nyeste band heter The Makers og spiller de fleste av sine konserter i California.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Raymond Pettibon på Internet Movie Database 
(en) Raymond Pettibon hos The Movie Database 
(en) Raymond Pettibon på Discogs 
(en) Raymond Pettibon på MusicBrainz 
(en) Raymond Pettibon på AllMusic 
(en) Raymond Pettibon på Twitter 
(en) Raymond Pettibon på Facebook 
(en) Raymond Pettibon på Instagram
Forsvarssjefens stridsdekorasjonsråd

Forsvarssjefens stridsdekorasjonsråd (forkortet FSDR) er et organ i det norske Forsvaret som gir forsvarssjefen råd i saker som gjelder tildeling av utmerkelser for innsats i strid.


== Dekorasjonssaker ==
Stridsdekorasjonsrådet behandler saker som gjelder tildeling av Krigskorset med sverd Forsvarets innsatsmedalje med rosett i gull, St. Olavsmedaljen med ekegren, Forsvarets medalje for edel dåd med laurbærgren, Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner med laurbærgren i gull og Forsvarets innsatsmedalje.Stridsdekorasjonsrådet avgir tilrådning til forsvarssjefen, som avgjør tildeling av dekorasjoner med unntak av Krigskorset, St. Olavsmedaljen og Forsvarets medalje for edel dåd, der tildeling avgjøres av kongen. Disse sakene fremmes av forsvarssjefen til Forsvarsdepartementet. Krigsdekorasjonsrådet kan i slike saker også kobles inn. Stridsdekorasjonsrådet behandler videre tildelingssaker som det ikke kom til enighet om i Forsvarssjefens dekorasjonsråd, tidligere kalt Forsvarssjefens medaljeråd.


== Sammensetning ==
Stridsdekorasjonsrådet består av sju medlemmer. Ved siden av en leder på general- eller admiralnivå er generalinspektøren for Hæren, generalinspektøren for Sjøforsvaret, generalinspektøren for Luftforsvaret, generaladvokaten og lederen for Norges Hjemmefrontmuseum medlemmer av rådet. Sjefen for Forsvarets Veteranadministrasjon er sekretær for Stridsdekorasjonsrådet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forsvarets dekorasjonsråd, Forsvaret.no
Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge, bilag til Forsvarets Forum, nr. 5, 2012, Oslo: Forsvarets Forum/Forsvarets Veterantjeneste, 2012
Övermark

Övermark (finsk: Ylimarkku) er en tidligere kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen hadde 1 611 innbyggere i 1970. Kommunen var enspråklig svensk med 97 % svensktalende i 1960.

I 1973 ble kommunene Pörtom og Övermark slått sammen med Närpes.
Folkehøyskolen Svenska Österbottens folkakademi (SÖFF) ligger i bygden Yttermark, nabo till Övermark i Närpes.


== Eksterne lenker ==
Svenska Österbottens folkakademi, SÖFF
Ryvarden krets

Ryvarden Krets av Norges speiderforbund omfatter 22 speidergrupper i Nord-Rogaland og Sør-Hordaland. Fra Tysnes i nord til Skudeneshavn i sør.
Selve navnet Ryvarden kommer fra Ryvarden fyr. Fyret er blitt kretsens navn, merke og symbol. Dette på grunn av den sentrale plasseringen og at det er et symbol på at kretsens arbeid viser vei, akkurat som fyrlykten.


== Eksterne lenker ==
Ryvarden krets
Forsvarssjefens dekorasjonsråd

Forsvarssjefens dekorasjonsråd (forkortet FDR) er et rådgivende utvalg i det norske Forsvaret opprettet i januar 2008. Rådet behandler spørsmål om dekorering av militært personell med norske ordener og medaljer, heraldiske spørsmål og uniformssaker. Forsvarssjefens dekorasjonsråd er underlagt forsvarssjefen og viderefører virksomheten til det tidligere Forsvarssjefens medaljeråd.


== Dekorasjonssaker ==
Forsvarssjefens dekorasjonsråd behandler saker som gjelder tildeling og dekorering av både militært og sivilt personell i Forsvaret. Rådet behandler tildelingssaker som gjelder utmerkelser for fortjeneste og ferdighetsmerker, herunder Forsvarsmedaljen med laurbærgren, men også saker som gjelder Forsvarets medalje for sårede i strid, Forsvarets medalje for falne i strid og Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner med laurbærgren (i sølv). I særlige tilfeller kan rådet også behandle saker som gjelder Forsvarets operasjonsmedalje. Det behandler ikke saker som gjelder tildeling av stridsekorasjoner for innsats etter andreverdenskrig. Disse sakene er overlatt Forsvarssjefens stridsdekorasjonsråd. Forsvarssjefens dekorasjonsråd behandler derimot saker som gjelder tildeling av noen av utmerkelsene for innsats i andre verdenskrig, nærmere bestemt Krigsmedaljen og Deltagermedaljen.Forsvarssjefens dekorasjonsråd behandler innstilling av Forsvarets personell til sivile utmerkelser som St. Olavs Orden, Den Kongelige Norske Fortjenstorden, Medaljen for edel dåd, Medaljen for redningsdåd til sjøs, St. Olavsmedaljen og Kongens fortjenstmedalje.Forsvarssjefens dekorasjonsråd avgir råd om tildeling til forsvarssjefen. I tildelingssaker der Forsvarssjefens dekorasjonsråd ikke kommer til enighet er Forsvarssjefens stridsdekorasjonsråd overordnet organ.Rådet behandler saker som gjelder statutter og andre bestemmelser vedrørende Forsvarets medaljer og uttaler seg om saker som gjelder rangering av utmerkelser.  Spørsmål om bæretillatelser faller også inn under rådets virkefelt.  Forslag om etablering av nye utmerkelser i Forsvaret skal også forelegges Forsvarssjefens dekorasjonsråd.  Tilrådninger oversendes forsvarssjefen for avgjørelse.


== Heraldikk og uniformer ==
Forsvarssjefens dekorasjonsråd behandler også spørsmål knyttet til heraldikk i Forsvaret.  Rådet fastsetter overordnede retningslinjer for Forsvarets emblemer. Det uttaler seg også i uniformsspørsmål.


== Sammensetning ==
Forsvarssjefens dekorasjonsråd består av en leder, som er sjefen for Forsvarets Veteranadministrasjon, og representanter for Hæren, Sjøforsvaret, Luftforsvaret og Heimevernet.  Rådet har en sekretær som samtidig arbeider som rådgiver for dekorasjonsspørsmål i Forsvaret.


== Se også ==
Forsvarsdepartementets dekorasjonsråd


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forsvarets dekorasjonsråd, Forsvaret.no
Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge, bilag til Forsvarets Forum, nr. 5, 2012, Oslo: Forsvarets Forum/Forsvarets Veterantjeneste, 2012
Senftenberg

Senftenberg er en by i den tyske delstaten Brandenburg med rundt 27 000 innbyggere. Byen er administasjonssenter for Landkreis Oberspreewald-Lausitz i Lausitz. Senftenberg ligger ved bredden av elven Schwarze Elster.
Byen ble først nevnt i 1279 (Senftenberc).
6 bydeler: Brieske, Großkoschen, Hosena, Niemtsch, Peickwitz, Sedlitz.


== Vennskapsbyer ==
 Püttlingen i Tyskland (Saarland) 1989
 Nowa Sól (tysk Neusalz an der Oder) i Polen 1992
 Senftenberg i Østerrike 1993
 Saint-Michel-sur-Orge i Frankrike 1996
 Veszprém i Ungarn 1996
 Žamberk (tysk Senftenberg i Böhmen) i Tsjekkia 1996
 Fresagrandinaria i Italia 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Senftenberg (Niederlausitz) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Senftenberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Marshall Rosenbluth

Marshall Nicholas Rosenbluth (født 5. februar 1927 i Albany, New York, død 28. september 2003 i San Diego, California) var en amerikansk plasmafysiker og medlem av National Academy of Sciences. 
I 1997 ble han tildelt National Medal of Science for funn i kontrollerte termonukleære fusjoner, bidrag til plasmafysikk og arbeidet med beregningsorientert statistisk mekanikk. Han var også en mottaker av E.O. Lawrences pris (1964), Albert Einstein pris (1967), James Clerk Maxwells pris i plasmafysikk (1976) og Enrico Fermis pris (1985).


== Referanser ==
Kirkju kirkja

Kirkju kirkja er en kirke bygd i stein og tre på Kirkja på Færøyene. Som bygdenavnet antyder, har Kirkja vært kirkested på Fugloy i mange hundre år. Dagens kirkebygning ble reist i 1933.


== Historie ==
I 1818 druknet alle arbeidsføre menn på Kirkja på havet. Dette med unntak av bonden på Mittún, men han og ektefellen døde få år senere av tyfus. Midt oppe i all sorgen bygda var påført avgjorde amtmannen at bygdas kirke skulle flyttes til Hattarvík, med den begrunnelse at «der ikke boer nogen Mand som kan betroes at være værge for Kirken». Den nåværende Hattarvíkar kirkja er oppført senere.
Rundt 100 år etter kirkeflyttingen kom det forslag om å reise en ny kirke på Kirkja, og støtten var bred i bygda. For å lage fundamentet var Petur Pauli Poulsen arbeidsformann, mens leder for snekkerarbeidet var Jóannis Kristensen på Mittún. Mye av arbeidet var gjort gratis. Louis Zachariasen tegnet kirken, og som forbilde brukte han de gamle, tradisjonelle trekirkene på Færøyene. Også dette arbeidet ble gjort gratis.
Den nye kirken ble innviet 28. mai 1933 av prost Jákup Dahl.


== Eksterne lenker ==
Fólkakirkjan
Jákup Lamhauge

Jákup Eli Frits Lamhauge (født 7. juli 1939 på Glyvrar) er en tidligere, færøysk havnefogd og politiker (Sb.).
Etter folkeskolen dro han til sjøs i 1954, gikk styrmannsskole 1960–1963, og seilte deretter for DFDS i noen år. Lamhauge var havnefogd ved de kommunale havnene i Runavík fra 1966 til han avgikk med alderspensjon.Lamhauge var medlem av kommunestyret i Runavík 1970–1974, 1976–1988 og 1993–2000, den siste perioden som Runavíks borgermester (ordfører). Han var den første formannen i Kommunusamskipan Føroya 1999–2000. Lamhauge møtte fast på Lagtinget for Eysturoy 1989–1990, så lenge Jógvan I. Olsen satt i regjeringen.


== Referanser ==
Senftenberg (andre betydninger)

Senftenberg kan referere til:

Senftenberg, en by i søndre Brandenburg i Tyskland
Senftenberg (Østerrike)
Žamberk, en by i regionen Pardubice i Tsjekkia, kjent som Senftenberg på tysk
Borchs Kollegium

Borchs Kollegium (opprinnelig latinsk navn: Collegium Mediceum) ble grunnlagt den 29. mai 1691 av Ole Borch for å huse 16 fattige, gudfryktige og lærde studiosi. Det er et av Københavns Universitets gamle kollegier og ligger i Store Kannikestræde 12.


== Bygningen ==
Det opprinnelige huset, inklusiv Borchs bibliotek og kjemiske laboratorier, ble ødelagt sammen med resten av byen under brannen i København i 1728. Huset ble bygget opp igjen på restene av det gamle. 5500 riksdaler  og tre år senere sto det klart for innflytting igjen i 1731. 
Under Københavns bombardement i 1807 brant kollegiet enda en gang ned til grunnen.  Ifølge kildene deltok studenter fra kollegiet i flere trefninger. Bombardementet av byen endte imidlertid med at store deler av  området rundt Frue Plads ble ødelagt, og på tredjedagen den 4. september brøt ilden ut og bygningen gikk opp i flammer.
Den tredje bygningen – huset som det står i dag – ble bygget i 1824–1825 under arkitekt Peder Mallings ledelse. Det ble innviet 28. mai 1825. Bygningen er fredet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Johannes Pedersen, Borchs Kollegiums Historie 1728-1823. København: Gad 1916.
André Bjørge Paulsen

André Bjørge Paulsen (født 14. februar 1983) er en norsk ishockeyspiller som spiller for Storhamar YA. Han er opprinnelig fra Furnes, og tilbrakte ungdomstiden i Storhamar Dragons, hvor han spilte sammen med blant annet Patrick Thoresen.Han har også spilt for klubbene Lillehammer IK, Gjøvik Hockey, Kongsvinger Knights, Stjernen, Charlottenberg (Div 3 Sverige) og Arvika (Div 2 Sverige). Han er Elite- og Norgesmester som eldre- og yngre jr i Storhamar Dragons, samt sølvvinner på seniornivå for samme klubb. Han har også flere kamper på aldersbestemte landslag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) André Bjørge Paulsen – Eurohockey.com 
(en) André Bjørge Paulsen – Eliteprospects.com