jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Zebrahead

Zebrahead er et amerikansk band som ble dannet i Orange County i California i 1996 av gitaristene Justin Mauriello (het tidligere Once There), Greg Bergdorf, bassist Ben Osmundson (het tidligere 3-Ply) og trommeslageren Ed Udhus. 
De har turnert med band som Trivium, Offspring og fler.


== Album ==

Yellow (1998)
Waste of Mind (1998)
Playmate of the Year (2000)
MFZB (2003)
Waste of MFZB (2004)
Broadcast to the World (2006)
Phoenix (2008)
Panty Raid (2009)
Get Nice! (2011)
Call Your Friends (2013)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Zebrahead – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Zebrahead på Apple Music 
(en) Zebrahead på Discogs 
(en) Zebrahead på MusicBrainz 
(en) Zebrahead på Spotify 
(en) Zebrahead på Songkick 
(en) Zebrahead på Last.fm 
(en) Zebrahead på Genius — sangtekster 
(en) Zebrahead på AllMusic
Laika (album)

Laika er et musikkalbum utgitt av Åge Aleksandersen i 1991. Plata fikk terningkast 1 av Dagbladet og 2 av VG. 


== Sporliste ==
«Laika» (Aleksandersen)
«Fuggelungen» (Aleksandersen)
«Genser'n» (Aleksandersen)
«Akkurat no» (Aleksandersen)
«Møte» (Aleksandersen)
«Uten kjærlighet» (Aleksandersen)
«Engler i øst» (Aleksandersen)
«Gå i fred» (Aleksandersen)
«Uten ord» (Aleksandersen)
«Du er deg» (Aleksandersen)


== Medvirkende ==


=== Åge Aleksandersen Band ===
Åge Aleksandersen – vokalist, låtskriver, gitar
Terje Tranaas – trekkspill, tangenter, kor
Rune Haukum – bassist, kor, munnspill
Gunnar Pedersen – gitarist, kor, mandolin
Stein Inge Brækhus – trommeslager


=== Andre medvirkende ===
Annbjørg Lien – fiolin
Lasse Lindbom – produsent
Hasse Olsson – tangenter
Solfrid Stene - kor
Hilde Kjeldsen - kor
Peter Iversen - mix
Kim Eskelsen - tekniker
Asle Karstad - teknisk konsulent
Ragnar Bjerkreim - arrangement
Johs. Bøe - fotografi (Laika)
Ellen Marie Hagevik - fotografi (Åge)
Oslo Filharmoniske Orkester - strykere
Alf Christian Hvidsteen - tekniker


== Eksterne lenker ==
(en) Laika på MusicBrainz
Bradfield College

Bradfield College er en privat internatskole ligger i den lille landsbyen Bradfield i Berkshire i England.
Skolen ble grunnlagt i 1850 av Thomas Stevens, rektor og eier av Bradfield. Den har nå rundt 480 mannlige og 240 kvinnelige elever.
Skolen fungerer også som sommerskole om sommeren.
Snørosa

Snørosa er en musikk-EP med B.R.A. og Nidarosdomens Guttekor, utgitt av Norske Gram i 1996. Snørosa var den offisielle VM-sangen for Ski-VM 1997 i Trondheim. Den lå 10 uker på VG-lista Topp 20 i 1996-1997, med 3.-plass som beste plassering.


== Sporliste ==


== B.R.A. ==
Åge Aleksandersen – vokal
Bjarne Brøndbo – vokal
Ulf Risnes – vokal
Isabel Coursier

Isabel Patricia Coursier (født 21. mars 1906 i Revelstoke, Britisk Columbia, død 16. oktober 1980 i Penticton, Britisk Columbia) var en canadisk skihopper som var aktiv på 1920-tallet. Hun konkurrerte med mannlige hoppere blant annet i hjembyen Revelstoke.
Som 16-åring satte hun verdensrekord for kvinner med 84 fot (25,5 meter) i Revelstoke i 1922. På trening hoppet hun over 100 fot (30,5 meter). Hun la opp som hopper i 1929.
Etter at hun sluttet med skihopping, bodde hun i flere perioder i Skottland, der hun blant annet var skiinstruktør og kunstlærer. Siste delen av livet bodde hun i Parksville på Vancouver Island i Canada.


== Kilder ==
Experience the Mountain Parks: Isabel Coursier – Ski-jumping Pioneer (skrevet av Heather Lea)
Chic Scott: Powder pioneers - Ski stories from the Canadian Rockies and Columbia Mountains. Rocky Mountain Books, Surrey, British Columbia 2005. ISBN 1-894765-64-8, s. 33-34 (forhåndsvist på Google Books)
Frederik Raastad

Carl Frederik Raastad (født 1929, død 2012) var en norsk lektor, lingvist og ordboksforfatter.
Sammen med Ivar Orgland ga han ut språkkurset Lær litt islandsk i 1981. De ga også ut læreboka Við lærum íslensku, i tillegg til Norsk-islandsk ordbok i 1993 og Islandsk-norsk ordbok i 1985/1992.
Raastad var lektor ved både Norsk Korrespondanseskole og Stabekk videregående skole i Bærum. Han studerte også islandsk ved Universitetet i Reykjavik.Raastad var bosatt i Bærum.


== Referanser ==
Næ næ næ næ næ næ

Næ næ næ næ næ næ er et musikkalbum av D.D.E., utgitt i 2005.


== Sporliste ==
«Lykka kjæm itj rekan på ei fjøl» (Viken/Olsen) 2:59
«Det gjelds & ha det arti» (Viken) 3:26
«Trø opp din egen sti» (Viken/Olsen) 2:59
«I gode og onde daga» (Viken) 4:23
«Næ næ næ – æ tar det med ei klype salt» (Viken/Olsen) 3:14
«Sånn går no dagan» (Viken) 3:37
«Klovna i manesjen» (Viken/Wien) 3:02
«Meininga med livet» (Viken/Mokkelbost) 3:58
«La tida gå sakte» (Viken/Olsen) 4:24
«Han e itj lenger den han aldri va» (Viken/Mokkelbost) 2:51
«Æ har møtt veggen» (Viken) 3:26
«Hold ut hold fast hold på» (Viken/Wien) 4:16


== Medvirkende ==


=== D.D.E. ===
Bjarne Brøndbo – vokalist, trekkspill, piano
Frode Viken – gitarer, mandolin, låtskriver, kor
Eskil Brøndbo – trommeslager, perkusjon, kor
Eivind Berre – bassist, coverdesign, kor, tekniker
Bård Jørgen Iversen – tangenter, trekkspill, kor
Arnt Egil Rånes – gitarist, kor, produsent, tekniker


=== Andre medvirkende ===
Trond Nagell-Dahl – tangenter
Svein Gundersen – produsent, arrangement
Ulf Holand – mix
Björn Engelmann – mastret
Dag Thorenfeldt – coverfoto
Lawrence Vindtorn – medhjelper
Terje Olsen – tekstforfatter
Rolf Mokkelbost – tekstforfatter
Olav Wien – tekstforfatter


== Referanser ==
Anton (andre betydninger)

Anton eller ANTON kan sikte til:

Anton, et mannsnavn
Anton (film), en norsk film fra 1973
Anton (1996), en dansk film fra 1996
ANTON, den digitale utgaven av Antikvarisk oppmålingskartotek
Fædrelandet (dansk avis)

Fædrelandet var en dansk avis som kom ut i årene 1834–1882. Fædrelandet var en av de førende aviser i kampen om en fri forfatning, særlig da den på 1840-tallet skrev om nasjonalitetskampen i Slesvig og dermed de nasjonalliberale synspunkter «Danmark til Ejderen!».
Under marsrevolusjonen i 1848 ble møtene mellom de nasjonalliberale holdt i avisens lokaler. Etter 1849 fremholdt avisen det nasjonalliberale synspunkt, blant annet gjennom redaktøren Carl Ploug.


== Se også ==
Ejderpolitikken
Fædrelandet (1939–1945)


== Eksterne lenker ==
Om Fædrelandet, fra EMU, Danmarks undervisningsportal (dansk)
Here We Come

Here We Come er et studioalbum utgitt av a1 i 1999. Albumet lå elleve uker på VG-lista og endte med fjerdeplass som beste plassering.


== Sporliste ==
«Forever In Love» 3:08
«Be the First to Believe» 3:19
«Summertime of Our Lives» 3:22
«Ready or Not» 3:55
«Everytime» 4:31
«If Only» 4:11
«Hey You» 4:09
«Like a Rose» 4:11
«Walking In the Rain» 4:02
«Still Around» 4:20
«I Still Believe» 4:55
«Heaven By Your Side» 4:25
«Miracle» (Bonusspor)


== a1 ==
Mark Read – keyboard, piano, vokal, produsent
Ben Adams – vokal, produsent
Christian Ingebrigtsen – gitar, vokal, produsent
Paul Marazzi – gitar, vokal


== Medvirket ==
Peter Cunnah – produsent


== Eksterne lenker ==
(en) Here We Come på MusicBrainz 
(en) Here We Come på Spotify 
(en) Here We Come på AllMusic
J. Evan Bonifant

James Evan Bonifant (født 19. august 1985 i  Virginia Beach i Virginia i USA) er en amerikansk skuespiller. 
Han har vært aktiv skuespiller siden 1991.
Bonifant har spilt i mange filmer og serier, blant annet i Blues Brothers 2000, der han hadde rollen som Buster «Blues».
I 1995 ble Bonifant mottaker av Young Artist Award. Denne prisen mottok han for sin medvirkning i 3 Ninjas Kick Back.


== Eksterne lenker ==
[1] J. Evan Bonifant website (på engelsk)
(en) J. Evan Bonifant på Internet Movie Database 
(da) J. Evan Bonifant på Scope 
(fr) J. Evan Bonifant på Allociné 
(en) J. Evan Bonifant på AllMovie 
(en) J. Evan Bonifant hos Rotten Tomatoes 
(en) J. Evan Bonifant hos The Movie Database
The A List

The A List er et studioalbum av a1. Albumet ble utgitt i 2000 og inneholder en coverversjon av a-has superhit «Take on Me». Albumet lå 15 uker på VG-lista og endte med fjerdeplass som beste plassering.


== Sporliste ==
«Take on Me» 3:34
«Same Old Brand New You» 4:15
«No More» 3:40
«One More Try» 3:29
«The Things We Never Did» 4:08
«Too Bad Baby» 3:04
«Nothing But Trouble» 3:21
«Tomorrow» 3:51
«She Doesn't See Me» 4:27
«Scared» 3:28
«Celebrate Our Love» 3:19
«Living the Dream» 3:54
«I Wonder Why» 3:46
«I'll Take the Tears» 4:24
«One in Love» 4:13


== Personell ==
Mark Read – keyboard, piano, vokal, låtskriver
Christian Ingebrigtsen – gitar, vokal, låtskriver
Ben Adams – vokal, låtskriver
Paul Marazzi – gitar, vokal, låtskriver


== Eksterne lenker ==
(en) The A List på Discogs 
(en) The A List på MusicBrainz 
(en) The A List på Spotify 
(en) The A List på AllMusic
Kjøbenhavnsposten

Kjøbenhavnsposten var en dansk avis som kom ut i perioden 2. januar 1827 – 31. mars 1859.
Avisen ble utgitt av Andreas Peter Liunge og var en fortsettelse av avisen Aftenblad og Nyt Aftenblad som utkom 1822–1826. Fra å være et blad som primært var opptatt av kulturstoff ble det i 1830-årene omformet til å bli den borgerlige demokratiske opposisjonens mest radikale organ. 
Fra 1835 ble Kjøbenhavnsposten utgitt av Liunge i sammen med Jens Finsteen Giødwad og Orla Lehmann og bladets linje var på dette tidspunktet tilpasset den nasjonalliberale partilinjen. Bidragsyterne til bladets spalter var i denne perioden bl.a. Anton Frederik Tscherning og Abraham Wessely. På dette tidspunktet hadde avisen sitt største opplag med bl.a. 1000 abonnenter og utkom fra 1. september 1835 alle ukens dager på kvelden (på søndager med Søndagsposten, som opphørte 1844).
I 1839 gikk Giødwad, Lehmann og en rekke av bladets faste skribenter over til Fædrelandet, og Kjøbenhavnsposten endret seg under Johan Peter Martin Grünes ledelse til å bli av nærmest sosialistisk observans, «Organ for det extreme Democratie» som ofte kom i skriftlig konflikt med de tidligere medarbeiderne i Fædrelandet såvel som med loven. 
Fra 1849 skiftet Grüne igjen  partilinje og bladet ble etter hvert til organ for den reaksjonære rojalismen som bekjempet den nye demokratiske grunnloven. 


== Sjefredaktører ==
Avisen hadde i 1830-og 1840-årene en rekke stråmannsredaktører  som mottok alle bøter og fengselsstraffer bladet blev idømt for overtredelse av Trykkefrihetsforordningen av 1799, men bare de egentlige redaktører nevnes i listen nedenfor.

Ove Thomsen 1827-1834
A.P. Liunge 1834-1837
J.F. Giødwad & Orla Lehmann 1. april 1837 – 1839
J.P.M. Grüne 11. april 1839 – 1859.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jette D. Sølling & Niels Thomsen, De Danske Aviser 1634-1989 bind 1, Odense Universitetsforlag, 1988, s. 147-150. ISBN 87-7492-664-0.
Ole Stender-Petersen, Kjøbenhavnsposten – Organ for det "extreme Democrati" 1827-1848, Odense Universitetsforlag, 1978. ISBN 87-7492-238-6.


== Eksterne lenker ==
Om Kjøbenhavnsposten på avisnet.dk
Om Kjøbenhavnsposten på  leksikon.org
Mogensine Bentzen

Mogensine Bentzen (født 1782 i Skien, død 1856 i Christiania) var en norsk memoarforfatter. Hun var oppkalt etter farfaren, Mogens Bentsen, som var borgermester i Skien, men hun kalte seg selv til dels for «Signe».
Hun er karakterisert som en livsglad og ferm dame som i dag særlig blir husket for sine memoarer, trykt i Byminner 2 og utgitt i 1963 av Selskapet for Skien Bys Vel. Signe Bentzen skrev disse ungdomserindringene noen år før hun døde. Hun forteller om demonstrerende arbeidsfolk i Skien på grunn av matmangel i 1794, men også om fjelltur til Kongsberg, selskapsliv i Skien, samt et storslagent prinsebesøk i byen da hun bare var 7 år gammel.
En av hendes be­undrere var dikteren Hans Hanson, som lovpriser henne i et stort rimbrev skrevet på telemarksmål og datert 1813. 


== Familie ==
Mogensine Bentzen var datter til rådmann i Skien, Bent Bentzen, og ektefelle Karen Knudsen. «Signe» (Mogensine) var først gift med skipperen Andreas Hall (død 1816), som var enkemann med fire barn. Hun var enke med ikke mindre enn seks småbarn og fire stebarn, da kammerjunker Anton Beatus Adeler (1767–1843) fra Gjemsø kloster fridde til henne. Hun sa ja, og de giftet seg den 25. april 1818. Hennes memoarer dreier seg mye om forholdet til hans familie, bl.a. om de danske baronenes skepsis mot giftemålet. De nygifte bodde først i fløybygningen på herregården Gjemsø kloster, der Anton B. Adeler levde av en arvet livrente. Han hadde ikke arvet eiendommen, fordi faren hadde testamentert godset til sin brorsønn, baronen Frederik Adeler. Ekteparet flyttet i 1821 til Christiania, ekteskapet skal ha gått bra og de fikk sammen datteren Antonie C. E. Adeler, som giftet seg med Christian Fredrik Lassen. De to fikk sønnen Cort S. A. Lassen, som i 1849 byttet slektsnavn til Adeler.


== Kilder ==
J. A. Schneider: [1] Fra det gamle Skien, Bind I, Skien 1914
J. L. Quisling: [2],  Gjerpen. En bygdebok, Gaardhistorie I, Kristiania, 1921, side 46
Einar Østvedt: «Mogensine Bentzens memoarer», Byminner 2, Skien 1963, utgitt av Selskapet for Skien Bys Vel, side 3-10.
Barbara Stanwyck

Barbara Stanwyck (født Ruby Catherine Stevens; 16. juli 1907 i Brooklyn i New York City, død 20. januar 1990 i Santa Monica i California) var en amerikansk skuespillerinne. Gjennom sin 60 år lange karriere var hun kjent for å være allsidig og ble en favoritt hos regissører som Cecil B. DeMille og Frank Capra. Stanwyck startet karrieren på Broadway, før hun spilte i 85 filmer i løpet av sine 38 år i Hollywood. Hun avsluttet karrieren med å spille på fjernsyn. 
Stanwyck ble nominert til Oscar for beste kvinnelige hovedrolle fire ganger og ble belønnet med en æres-Oscar. Hun vant to Golden Globe- og tre Emmy-priser. I tillegg fikk Stanwyck hederspriser fra Film Society of Lincoln Center, Los Angeles Film Critics Association og Screen Actors Guild, samt en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1999 ble hun kåret til tidenes 11. største kvinnelige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.Stanwyck var gift to ganger. Først med komikeren Frank Fay fra 1928 til 1935 og deretter med skuespilleren Robert Taylor fra 1939 til 1951. Stanwyck døde 82 år gammel av hjertesvikt.


== Filmografi (utvalg) ==

1929 – Den låste dør

1930 – Modellen fra gaten

1931 – 10 centdansen

1932 – General Yens bitre te

1933 – Menns avgud

1933 – Alltid i mine tanker

1934 – Hans hemmelige brud

1936 – Plogen og stjernene

1937 – Stella Dallas

1938 – En kvinnes problem

1939 – Golden boy

1940 – En kveld å minnes

1941 – Kvinnen Eva

1941 – Vi trenger hverandre

1941 – Jeg blir natten over

1943 – I variteens skygge

1944 – Dobbelt erstatning

1946 – Mysteriet Martha Ivers

1947 – Begjær og brøde

1948 – Beklager, feil nummer

1950 – Kvegkongens datter

1952 – Utladning

1953 – En kvinnes begjær

1954 – Villmarkens datter

1955 – Ildgjerningsmannen

1955 – Flukten til Burma

1956 – Alt for kjærligheten

1957 – 40 pistoler

1962 – Syndens sold


== Fjernsyn (utvalg) ==
1981-98 – Dynastiet
1983 – Tornefuglene


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barbara Stanwyck på Internet Movie Database 
(sv) Barbara Stanwyck i Svensk Filmdatabas 
(da) Barbara Stanwyck på Filmdatabasen 
(da) Barbara Stanwyck på Scope 
(fr) Barbara Stanwyck på Allociné 
(en) Barbara Stanwyck på AllMovie 
(en) Barbara Stanwyck hos Turner Classic Movies 
(en) Barbara Stanwyck hos Rotten Tomatoes 
(en) Barbara Stanwyck hos The Movie Database 
(en) Barbara Stanwyck hos Internet Broadway Database 
(en) Barbara Stanwyck hos Internet Broadway Database 
(en) Barbara Stanwyck på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Inge Morath

Ingeborg Morath (født 27. mai 1923 i Graz i Østerrike, død 30. januar 2002 i New York City i USA) var en østerrikskfødt amerikansk fotograf som var tilknyttet Magnum Photos i nesten 50 år. Hun var gift med forfatteren og dramatikeren Arthur Miller fra 1962 og frem til sin død. Inge Morath Foundation ble opprettet i 2003 for å bevare og dele arbeidet hennes. Kollegaene hennes i Magnum opprettet prisen Inge Morath Award i 2002. Den deles ut årlig av Inge Morath Foundation og går til en kvinnelig fotograf under 30 år for å støtte arbeidet deres med et langsiktig prosjekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Inge Morath Foundation
(en) Inge Morath på Internet Movie Database 
(sv) Inge Morath i Svensk Filmdatabas 
(en) Inge Morath hos Internet Broadway Database 
(en) Inge Morath hos Internet Broadway Database
Sevastopolfortellingene

Sevastopolfortellingene  (russisk: Севастопольские рассказы, Sevastopolskiye rasskazy) er noen få korte skisser om beleiringen av Sevastopol skrevet av Leo Tolstoj i 1855. De kom ut på dansk i 1911 under tittelen Fortællinger og skildringer fra Sebastopol og på norsk i 1983. Fortellingene handler om livet til russiske soldater og sivile i den russiske byen Sevastopol på Krim under Krimkrigen. Dette verket har gjort at Tolstoj er blitt kalt verdens første krigskorrespondent.


== Fortellingene ==

Boken inneholder tre fortellinger, også kalt skisser (sketches på engelsk):


=== Sevastopol i desember måned ===
I Sevastopol i desember måned introduserer Tolstoj leserne for livet i Sevastopol ved å ta dem med på en første omvisning. Den detaljerte turen er trolig lik en tur han selv fikk da han kom dit i november 1854. Han hadde tidligere vært offiser i hæren to år i Kaukasus, men ordnet det slik at han ble flyttet til aktiv tjeneste på Donau, hvor russerne kjempet mot tyrkerne. Da beleiringen av Sevastopol begynte i 1854, var det første gang siden Napoleonskrigene at fremmede styrker sto på russisk territorium. Tolstojs enhet ble flyttet til Sevastopol i mars, og der skrev den unge løytnanten denne første fortellingen bak bombesikrede vegger på sine frivakter.


=== Sevastopol i mai ===
I Sevastopol i mai skriver han om det fornuftstridige og forfengelige i krig. Skissen ser på krigens psykologi og det faktum at det er misvisende å tro at det er humanisme i våpenhvile, land går kontinuerlig til krig mot hverandre til tross for tidligere våpenhvileavtaler. Og offiserer bruker krig for personlig vinning. Tolstoj konkluderer med å erklære at sannheten er den eneste helten i hans fortelling: «The hero of my tale — whom I love with all the power of my soul, whom I have tried to portray in all his beauty, who has been, is, and will be beautiful — is Truth.»
Denne skissen ble stoppet av sensuren og fikk ikke bli utgitt før den var omskrevet til å bli et stykke med en helt annen tone enn opprinnelig, mer som et propagandaskrift for regjeringen, Da nektet utgiveren å gi det ut, men sensurens formann krevde det utgitt, og det kom ut uten forfatterens navn. 


=== Sevastopol i august 1855 ===
Etter at Sevastopol ble oppgitt 1855, reiste Tolstoj tilbake til St. Petersburg som kurer. Mens han var der, søkte han avskjed fra hæren. Mens han ventet på svar, skrev han denne skissen. Her forteller han blant annet om brødrene Kozeltsov og andre skikkelser og om fortvilelsen over at byen ble overgitt etter at tusener hadde omkommet og mens soldater fremdeles ønsket å forsvare byen. Måten han skildrer krigen og personer på peker framover mot hans store Krig og fred.


== Eksterne lenker ==
Sebastopol Sketches i Google Books
Ernest J. Simmons: Introduction to Tolstoy writings – 1. Literary Beginnings
Make it Good

Make it Good er et studioalbum utgitt av a1 i 2002. Dette var det siste albumet med Paul Marazzi som medlem i bandet. Albumet lå fem uker på VG-lista og endte med fjerdeplass som beste plassering.


== Sporliste ==
«Caught In the Middle»
«Make it Good»
«Here Comes the Rain»
«When I'm Missing You»
«This Ain't What Love is About»
«Crazy for Leaving You»
«Learn to Fly»
«Isn't it Cheap»
«If Can't Have You»
«Make it Through the Night»
«Cherish This Love»
«Do You Remember»
«One Last Song»
«Let it Out»


== A1 besetning ==
Mark Read – keyboard, piano, låtskriver, vokal
Christian Ingebrigtsen – gitarer, vokal, låtskriver
Paul Marazzi – gitar, vokal, låtskriver
Ben Adams – vokal, låtskriver


== Eksterne lenker ==
(en) Make it Good på MusicBrainz 
(en) Make it Good på AllMusic
Regjeringen Moltke I

Regjeringen Moltke I var Danmarks regjering 22. mars 1848–16. november 1848. Den kalles også Marsministeriet. Regjeringen ble dannet etter marsrevolusjonen og var Danmarks første regjering etter eneveldets fall.
Endringer: 24. mars, 6. april og 1. november. 


== Ministre ==
Statsminister og finansminister: Adam Wilhelm Moltke
Utenriksminister: Frederik Marcus Knuth
Innenriksminister: Peter Georg Bang
Justisminister: Carl Emil Bardenfleth
Minister for Kirke-og Skolevesenet: Ditlev Gothard Monrad
Handelsminister: Christian Albrecht Bluhme
Krigsminister: Anton Frederik Tscherning
Marineminister:Adam Wilhelm Moltke til 6. april, deretter
Christian Christopher ZahrtmannMinistre uten portefølje:Lauritz Nicolai Hvidt til 1. november og
Orla LehmannForeløpig minister for Hertugdømmene: C.Th.A. Scheel-Plessen til 24. mars


== Eksterne lenker ==
Statsministeriet: Regeringen Moltke I
Eva Mendes

Eva Mendes (født 5. mars 1974 i Miami i Florida) er en amerikansk skuespiller. Hun begynte som skuespiller på slutten av 1990-tallet og ble kjent etter en rekke roller i flere store Hollywood-filmer, inkludert 2 Fast 2 Furious, Hitch, Training Day, We Own the Night og The Spirit.


== Filmografi ==
2010 – The Other guys
2009 – Queen of the South
2009 – Bad Lieutenant: Port of Call New Orleans
2009 – Last Night
2008 – The Spirit
2008 – The Women
2007 – Ghost Rider
2007 – Cleaner
2007 – We Own the Night
2005 – Hitch
2003 – 2 Fast 2 Furious
2001 – Training Day


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eva Mendes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eva Mendes på Internet Movie Database 
(sv) Eva Mendes i Svensk Filmdatabas 
(da) Eva Mendes på Filmdatabasen 
(da) Eva Mendes på Scope 
(fr) Eva Mendes på Allociné 
(en) Eva Mendes på AllMovie 
(en) Eva Mendes hos Turner Classic Movies 
(en) Eva Mendes hos Rotten Tomatoes 
(en) Eva Mendes hos TV Guide 
(en) Eva Mendes hos The Movie Database 
Eva Mendes hos Hollywood Hotties
Sounds of the Universe

Sounds of the Universe er et album av Depeche Mode, utgitt i Europa 20. april 2009 og 21. april i USA og Canada.  


== Sporliste ==
«In Chains»
«Hole to Feed»
«Wrong»
«Fragile Tension»
«Little Soul»
«Sympathy»
«Peace»
«Come Back»
«Spacewalker»
«Perfect»
«Miles Away/The Truth Is»
«Jezebel»
«Corrupt»


== Eksterne lenker ==
(en) Sounds of the Universe på Discogs 
(en) Sounds of the Universe på MusicBrainz 
(en) Sounds of the Universe på Spotify 
(en) Sounds of the Universe på AllMusic
Entrenett

Entrenett er et nett i kraftig tauverk. Maskevidden er ca. 15-20 cm. Entrenett brukes som et redningsmiddel til sjøs. Det henges over rekka og ned i sjøen slik at det blir mulig for personer i sjøen eller i mindre båter å ta seg ombord. Entrenett kan være den eneste muligheten for å få et større antall personer ombord i urolig sjø. Den nødstedte må imidlertid være sterk nok til å klatre opp eller mannskap fra hjelpefartøyet må ta stor egen risiko ved å klatre ned for å hjelpe.