jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
SVT-40

SVT-40 (Samozaryadnaya Vintovka Tokareva, Obrazets 1940 goda – Самозарядная винтовка Токарева, образец 1940 года) er en halvautomatisk rifle fra Sovjetunionen.


== Opprinnelsen, SVT-38 ==
Riflens opprinnelse kommer fra tidlig på 1930-tallet, da Fedor Tokarev ga opp forsøket med å lage en rekyldrevet automatisk rifle, og heller konsentrerte seg om å designe en gassoperert. I 1935 ble det holdt en designkonkurranse for den sovjetiske hæren, Tokarev tapte, Sergei Simonov vant, og fikk sin AVS-36 rifle approbert. Riflen fungerte imidlertid dårlig, og en ny konkurranse ble holdt, denne gang vant Tokarev med sin SVT-38 rifle. Produksjonen startet hos Tula arsenalet i 1939, og det var forventet en produksjon på to millioner rifler pr år innen 1942.
Riflen kom i bruk i 1939-1940 under vinterkrigen mot Finland. Tilbakemeldingene om våpenet var negative, det ble blant annet rapportert at soldatene mente det var for langt, vanskelig å vedlikeholde, og våpenmagasinet hadde tendenser til å falle ut av våpenet. Produksjonen ble stanset i april 1940, etter at 150 000 eksemplarer var laget. I juli samme år ble produksjonen av en ny utgave startet opp; STV-40.


== Ny versjon, SVT-40 ==
Den nye versjonen var forbedret med ny magasinutløser, pussestangen var under løpet, og det var i tillegg endringer som gjorde produksjonen lettere. I tillegg til produksjonen i Tula ble nå riflen etterhvert også produsert i Ishevsk og Kovrov. Samtidig ble produksjonen av Mosin-Nagant M91/30 sylinderlåsriflen stanset. På bare 6 måneder ble 70 000 SVT-40 produsert.


== Invasjonen av Tyskland ==
I juni 1941 ble Sovjet invadert av Tyskland, og SVT-40 riflen var da i utstrakt bruk av Den røde armé. Da Sovjet hadde store tap i begynnelsen ble 100 000-vis av rifler tatt av tyskerne, og produksjonen av Mosin-Nagant riflene måtte settes igang igjen for å dekke tapet. Siden SVT-40 krevde mer opplæring i bruk, og var mer krevende og langsommere å produsere, ble produksjonen av den nedprioritert. I tillegg ble PPSj-41 maskinpistolen funnet svært nyttig samt billig og enkel å produsere, noe som var enda en grunn for å nedprioritere produksjonen av SVT-40.


== Produksjon ==
Pr 1941 var over en million SVT rifler produsert. I 1942 fikk Ishevsk-fabrikken ordre om å stanse produksjonen av SVT-40 og gå over til Mosin-Nagant M91/30. Kun 264 000 ble produsert i 1942. I januar 1945 var det helt stopp i produksjonen. Totalt ble rundt 1.6 millioner SVT-38/40 produsert, hvor 55 000 var en skarpskytterutgave.


== Eksterne lenker ==
(en) SVT-40 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Samozaryadnaya Vintovka Tokareva (SVT) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Psychopathia sexualis

Psychopathia sexualis av Richard von Krafft-Ebing utkom første gang i 1886 og er hans mest kjente verk. 
Krafft-Ebing var psykiater og rettsmedisiner. I sitt verk beskriver han seksuelle avvik og perversjoner ved hjelp av eksempeltilfeller og kategoriserer dem under nye begrep som masochisme og sadisme. Av forsiktighetshensyn skrev han de delene av teksten som kunne bli oppfattet som spesielt støtende på latin.
Etter flere gangers revidering, og med innarbeidelse av flere studier av tilfeller, kom verket ut i sin 12. utgave ett år etter forfatterens død i 1903. Det ble oversatt til sju språk. Etter flere revisjoner kom verket i sin 17. tyske utgave i 1924.
Krafft-Ebing skriver i sitt forord til 12. utgave «Den store suksessen hos bokhandlerne er vel det beste beviset på at det også finnes talløse ulykkelige som søker og finner trøst for skremmende åpenbaringer av sitt eget seksualliv i bøker som ellers bare er viet vitenskapens menn.»


== Litteratur ==
Richard von Krafft-Ebing: Psychopathia sexualis. Nytt opplag 1997, Matthes & Seitz Berlin, ISBN 3-88221-351-5.
Hjalmar Lundbohm

Johan Olof Hjalmar Lundbohm (født 25. april 1855, død 4. april 1926) var blant annet geolog, kjemiker, bedriftsleder og kunstekspert. Han var gruveselskapet LKABs første disponent i Kiruna.
Hjalmar Lundbohm var sønn av lensmann August Ferdinand Lundbohm og prestedatteren Augusta Hammarin. Hjalmar Lundbohm studerte kjemi og geologi i Göteborg. I 1889 gjorde han sin første reise til Lappland for å undersøke apatittforekomstene i Nord-Sverige, han var da statsgeolog. Neste år kom han tilbake for å undersøke de geologiske forholdene i Kirunavaara.
Da den svenske Riksdagen og det norske Stortinget besluttet at Malmbanen skulle forlenges fra Gällivare til Narvik, ble Lundbohm ansatt av LKAB i Kiruna. Lundbohm tok også over driftsansvaret i Malmberget.
Lundbohm reiste mye, og var seks ganger i USA. Han var god venn med prinsene Gustav Adolf og Prins Eugen. Hans kunstinteresse gjorde at han ble kjent med tidens store kunstnere som Anders Zorn, Carl Larsson, Bruno Liljefors og Albert Engström, dessuten August Strindberg. Han bygde også opp en betydelig kunstsamling.
Hjalmar Lundbohm regnes i dag som grunnleggeren av byen Kiruna.
Lundbohm ble 17. februar 1914 utnevnt til kommandør av 2. klasse av St. Olavs Orden.


== Referanser ==
Mjøsvang Hotell

Mjøsvang Hotell var et hotell i Vang i Valdres, beliggende inntil E16. Hotellet stengte i 2008. Hotellbygningen brant ned 14. april 2009.
Dagligvare

Dagligvare er produkter som i norsk lov er definert som «matvarer og andre nærings- og nytelsesmidler, dyremat, vaske- og rengjøringsmidler, toalettartikler, husholdningsvarer av papir og plast, bone-, rense- og pussemidler». Definisjonen er gitt i  lov om handelsvirksomhet av  6. juni 1980 nr. 21 (handelsloven).
I dag foregår brorparten av dagligvareomsetningen i dagligvareforretninger, men slike varer selges også fra kiosker, bensinstasjoner, servicehandel, nettbutikker, ambulerende utsalg (is- og fiskebiler) og fra andre butikktyper.
Polaren Pär

«Polaren Pär» er en figur som blir nevnt i flere av Cornelis Vreeswijks viser. Polare er svensk for venn eller kompis. I tekstene opptrer ofte «Polaren Pär» som sangerens svirebror. Han drikker hardt og har lite penger, men omgir seg likevel ofte med kvinner.
Cornelis Vreeswijk benyttet «Polaren Per» gjerne i sine samfunnskritiske og satiriske viser; «Polarn Pär hos polisen», «Polaren Pär hos det sociala» og «Polarn Pär vid morgonstädningen» viser at «Polaren Per» ikke var noen enhetlig gjennomgående person. Den første som ble innelåst av politiet var trubaduren Torgny Björk, den andre Pär er en mottaker av sosialbidrag og den tredje Pär er Cornelis selv, som forsøkte å gjøre hjemmetjeneste i sitt siste ekteskap med Anita Strandell.Viser om Polaren Pär er:

«Min polare Per», Ballader och oförskämdheter (1964).
«Polaren Per är kärlekskrank», Grimascher och telegram. (1966).
«Polaren Per hos polisen», Cornelis Live (1972).
«Polaren Per vid morgonstädningen», Linnéas fina visor (1973).
«Polaren Per hos det sociala», Getinghonung (1974).
«Visa till polaren Per när han gick in i dimman», Narrgnistor och transkriptioner (1976).
«Håll Sverige rent sa polaren Per», Narrgnistor 2, En halv böj blues och andra ballader (1978).
«Polaren Per gör sin reverens», Felicias svenska suite (1978).
«Pamflett 53», Hommager & pamfletter (1981).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gustafsson, Klas (2013): Lyssnarens guide till Cornelis, Leopard Förlag, ISBN 9789173434249
Detaljhandel

Detaljhandel er en betegnelse for salg av varer i kvanta tilpasset personlig eller husholdningsbehov direkte til forbrukere eller husholdninger, i motsetning til grossisthandel. Detaljhandel er en vanlig distribusjonsform innen en rekke forskjellig bransjer og handelen med dagligvarer er størst, tett fulgt av bilbransjen.
I dag lokaliseres detaljhandelsbutikker typisk til kjøpesentre siden hver enkelt virksomhet gjerne er liten. Det innebærer at de menneskelige, økonomiske og markedføringsmessige ressursene er begrensede. Omtrent tre fjerdedeler av detaljhandelsbedriftene har for eksempel færre enn fem ansatte. Svært mange av forretningene er enkeltpersonforetak, men aksjeselskapsformen er etter hvert blitt en mer alminnelig organisasjonform. Samvirkeformen er en eierform som er i bruk for virksomheter tilknyttet Forbrukersamvirket.
Mens dagligvarer, som kjøpes ofte, og biler, som kjøpes sjelden, er de to største bransjene, er klær, kosmetikk og medisin, byggevarer, møbler og elektriske husholdningsprodukter andre viktige detaljhandelsbransjer i Norge.
Butikkmedarbeidere jobber innen detaljhandel.


== Historikk ==
Omførselshandel (omreisende handelsmenn uten fast utsalgssted), torg- og markedshandel var tidligere de viktigste formene for detaljhandel i Norge. I dag er dette noe vi først og fremst opplever som eksotiske innslag på utenlandsreiser. Parallelt med økt befolkningskonsentrasjon i byer og tettsteder har detaljhandelen utviklet seg til butikkhandel (handel fra fast utsalgssted). Dagligvarehandelen ble konsentrert til kolonialforretninger i byene og landhandlerier på bygdene. Fra 1950-tallet har selvbetjening utviklet seg til å bli dominerende innen detaljhandel, men deler av faghandelen har fortsatt utstrakt diskekspedisjon siden rådgivning og veiledning fra fagkyndig personale er en viktig del av kjøpsprosessen i en del bransjer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Retail – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Realskole

Realskole var en høyere allmennskole i det tidligere skolesystemet i Norge, en tre-årig utdannelse mellom folkeskole og gymnas. Realskole ble innført som betegnelse i 1935 på trinnet som tidligere hadde navnet middelskole. Realskolens to første år hadde sammenfallende pensum med det 5-årige gymnasets to første år. 
Realskolen ble avviklet rundt 1970 etter at grunnskolen, på den tiden kalt folkeskolen, ble utvidet til ni år med et ungdomstrinn fra 7. til 9. skoleår. Det er litt uklart om den niårige skolen fullt ut kompenserte for realskolen som samlet ga ti års skolegang, mens grunnskolen etter skolereformen i 1969 var niårig. I tillegg ble undervisningsomfanget redusert fra seks til fem dagers skoleuke.
Den niårige skolen ble innført gradvis fra 1965 til 1969. Før det var grunnskolen sjuårig (noen steder med et frivillig åttende framhaldsskoleår). Den kunne suppleres med tre år på realskole som samlet ga ti års skolegang. På realskolen var det muntlig og skriftlig eksamen i 20 fag fordelt over de to årene. De som ville gå videre på gymnas, kunne velge om de ville gå siste realskoleår, som i seg selv var mer yrkesrettet mot handel- og kontorfag, eller gå direkte til første gymnasklasse fra andre realskoleklasse og dermed spare inn et år.
Den praktiske skoleordningen var ikke fullstendig lik alle steder, og det skjedde også endringer over tid.
Eksamensresultatene fra realskolen var grunnlag for opptak på gymnas, handelsskole og skoler med tilsvarende kvalifikasjonskrav. Undervisningen i realskolen foregikk seks dager i uka som i grunnskolen, i denne perioden med 35 skoletimer per uke og systematisk hjemmearbeid (lekser) i nesten alle fag. Ved eksamen var det differensiert vekt på fagene, slik at en god karakter i norsk stil (som eksempel) ga større utslag på poengsummen i vitnemålet enn en god karakter i fysikk. Fagene hadde vekttall 1 eller 2.
Noen steder i landet var realskolens avgangselever russ som kaltes grønnruss. Disse brukte russeuniform og hadde da markeringer i form av grønne dekorasjoner på klærne og grønn russelue.
Enkelte steder i landet var det privatskoler som drev som realskole. Disse skolene hadde ikke selvstendig eksamensrett, slik at elevene måtte avlegge eksamen som privatister i alle fag, mens elevene ved de ordinære skolene kunne slippe med en eller to muntlige eksamener og få standpunktkarakter som tellende i de øvrige. Det ble da gitt eksamensbevis fra skolen og i tillegg realskoleeksamen fra en offentlig eksamensmyndighet.
Både offentlige realskoler og gymnas kunne forøvrig ha et annet navn, som allmennskole, gjerne ut fra lokal tradisjon som f. eks. Strinda kommunale høgre allmennskole.


== Se også ==
Høyere allmennskole
Tianqiao

Tianqiao (kinesisk: 天桥区; pinyin: Tiānqiáo Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provins Shandong. Det tilhører den subprovinsielle by Jinan. Er har et areal på 249,05 km² og teller 485 773 innbyggere (2003). 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Changqing

Changqing (kinesisk: 长清区, pinyin: Chángqīng Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provins Shandong. Det tilhører den subprovinsielle by Jinan. Changqing har et areal på 1 178 km² og teller 530 000 innbyggere.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 220 løper gjennom området. Den går fra Binzhou i Shandong til Zhengzhou i Henan.


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Licheng (Jinan)

Licheng (kinesisk: 历城区; pinyin: Lìchéng Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provins Shandong. Det tilhører den subprovinsielle by Jinan. Er har et areal på 1 298,57 km² og teller 849 900 innbyggere (2003). 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
China Unearthed Shang Oracle Bones Again, 104 Years After the First Discovery
Inscribed Oracle Bones of Shang Dynasty Unearthed Arkivert 7. juli 2011 hos Wayback Machine.
Reisadalen

Reisadalen (kvensk: Raisinvankka) er et dalføre i Nordreisa kommune i Nord-Troms. Dalen begynner innerst i Reisafjorden, og går i sørøstlig retning mot den sørvestligste delen av Finnmarksvidda. Gjennom hele dalføret renner Reisaelva, som dalen er oppkalt etter. 
Den nedre delen av dalen er bred og åpen med store jordbruksområder, lyngmoer, og store strekninger med bjørk- og furuskog. Fra Bilto og opp til Imofossen har dalen imidlertid karakter av et trangt gjel med stupbratte sider. Fra øst stuper den 269 meter høye Mollisfossen ned i dalen. I øvre del av Reisadalen ligger Reisa nasjonalpark.
Europavei 6 krysser den nedre delen av dalen ved kommunesenteret Storslett, og fylkesvei 865 følger dalen fra Storslett opp til Bilto. 


== Referanser ==
Dwight D. Eisenhower

Dwight David "Ike" Eisenhower (født 14. oktober 1890 i Denison i Texas i USA, død 28. mars 1969 i Washington, D.C.) var en yrkesoffiser og politiker i USA for Det republikanske parti. Han var landets 34. president fra 1953 til 1961. Mot slutten av andre verdenskrig var han øverstkommanderende for allierte styrker i Vest-Europa.


== Liv og karriere ==
Dwight D. Eisenhower var sønn av en møller, og gjorde karriere som offiser i hæren, hvor han ble general i 1942. Han ble i 1941 beordret til den amerikanske militære planleggingsavdelingen og innledet planlegging av alliert landgang i Europa. I 1944 var han øverstkommanderende (SACEUR, Supreme Allied Commander Europe) for de alliertes krigføring på vestfronten, og hadde blant annet ansvaret for invasjonen i Normandie.Han vant presidentvalget i 1952 over demokraten Adlai Stevenson, og ble gjenvalgt i 1956.
Eisenhowers IQ har blitt anslått til å være litt over 130, som er nær gjennomsnittet for 42 presidenter. Personlighetstrekket åpenhet for erfaring (en del av femfaktormodellen) ble anslått på en skala fra 0 til 100, og Eisenhower oppnådde der 29 som er nær gjennomsnittet for 42 amerikanske presidenter.


== Politikk ==
Eisenhowers presidentperiode er kjent for en sterk økonomisk vekst enestående i amerikansk historie, samt en sterk militær opprustning. En del av styrkingen av landets forsvar var byggingen av det amerikanske motorveisystemet som ved siden av å bedre det innenlandske transportsystemet i fredstid, skulle effektivisere militær transport i krigstid. Autobahn-systemet i Tyskland var Eisenhowers inspirasjonskilde for denne satsingen i USA. I denne perioden ble mye militært utstyr gitt vekk mer eller mindre gratis til andre NATO-land, blant dem Norge, som fikk 200 jagerfly uten å betale en krone.President Dwight D. Eisenhower var den første som tok i bruk TV-reklame, i valgkampene i 1952 og 1956. I 1952 var det om å gjøre å spille på Eisenhowers fortid som krigshelt. Reklamene fra 1956 viste vanlige velgere som stilte Eisenhower politiske spørsmål, og han svarte kort og direkte i et enkelt språk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dwight Eisenhower – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dwight D. Eisenhower – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dwight D. Eisenhower på Internet Movie Database 
(sv) Dwight D. Eisenhower i Svensk Filmdatabas 
(fr) Dwight D. Eisenhower på Allociné 
(en) Dwight D. Eisenhower på AllMovie 
(en) Dwight D. Eisenhower hos Rotten Tomatoes 
(en) Dwight D. Eisenhower hos The Movie Database 
(en) Dwight D. Eisenhower på Discogs 
(en) Dwight D. Eisenhower på MusicBrainz 
(en) Dwight D. Eisenhower hos American National Biography 
(en) Dwight D. Eisenhower hos The Peerage 
1961 – Eisenhower – Avskjedstale (tekst fra wikisource)
Cassidy Rae

Cassidy Rae (født 7. juni 1976 i Clermont i Florida) er en amerikansk skuespiller. Rae har spilt i to spillefilmer, men hennes karriere har hovedsakelig vært innenfor TV-filmer og serier. Hun trakk seg tilbake fra karrieren for å ofre seg for familien etter 2001, skjønt hun har siden deltatt unntaksvis i to kortfilmer.
Hun spilte i TV-filmen Crowned and Dangerous med Yasmine Bleeth i 1997. I 2000 var hun Kaylene i episodene «Paradise by the Dashboard Light» og «Prescription for Love» i Just Shoot Me!. Hun var også kjent for sin rolle som «Davina Mayhan» i situasjonskomedien My Family And Me. Hun framstilte hovedfigurens eldste søster i to sesonger, men ble tatt av serien grunnet strid om kontrakt med produsentene. Hun ble da erstattet av Amanda Schull i tredje sesong.


== Filmografi (utvalg) ==


=== Filmer ===


=== TV-filmer/serier ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cassidy Rae på Internet Movie Database 
(en) Cassidy Rae på AllMovie 
(en) Cassidy Rae hos The Movie Database
Viksåsen naturreservat

Vikåsen naturreservat og Biliåsen landskapsverneområde ligger i Hole kommune i Buskerud og utgjør tilsammen 535 dekar. Områdene ligger rett nord for Vik sentrum og ble fredet 12. februar 1982.
Kalk- og næringsrik grunn, liten vanntilgang og høye sommertemperaturer danner grunnlaget for den særegne vegetasjonen en finner i verneområdet. Vanlige arter er rødflangre, blåveis, kantkonvall og blodstorknebb. Hvit- og gul bergknapp og bergmynte er også typiske. 
Kalksteinen som Vikåsen og Biliåsen (cuestaåser) består av, ble til i silurperioden for mellom 440 og 395 millioner år siden. Området var på den tiden dekket av et grunt hav. På bunnen levde store mengder koraller, skjell og andre dyr. I dag finnes spor av disse dyrene som fossiler.
Området er nasjonalt verneverdig og anses som den viktigste kalkfuruskoglokaliteten i Ringeriksregionen og en av de mest særegne i landet. Området har i lang tid vært brukt som ekskursjonsfelt for Universitetet i Oslo til undervisning i botanikk og paleontologi. 


== Se også ==
Viksåsen
Naturreservat
Landskapsvernområde
Braksøya naturreservat

Braksøya naturreservat ligger i Hole kommune i Buskerud og dekker et areal på ca. 40 dekar. Naturreservatet ble fredet 15. januar 1988 og inngår i Tyrifjorden våtmarkssystem IBA.
Braksøya er en øy i Steinsfjorden, like øst for Garntangen og omkring 1 km øst for kommunesenteret Vik. Det er i strandsonen på øya at man finner de geologisk verneverdige områdene. Øya består av skifere og kalkstein fra silur (440–395 millioner år siden). Berggrunnen på øya blir brukt som referanse for hele Oslofeltets silurlag. Av størst interesse er utviklingen av såkalte flekkrevstrukturer. Øya har dessuten verneverdig kalkfuruskog.
På Braksøya finner en også en verneverdig kalkfuruskog. Øya blir mye brukt til friluftsliv. 
Det er ikke tillatt å hakke eller plukke fossiler på øya.


== Se også ==
Steinsfjorden biotopvernområde
Steinsvika naturreservat


== Referanser ==
Garntangen naturminne

Garntangen naturminne (cirka 34 daa) er en viktig geologisk lokalitet for forståelse av Oslofeltets fossilførende bergarter. Naturminnet ble fredet 15. januar 1988 og omfatter veiskjæringene langs E16 ved Steinsfjorden, på strekningen mellom Kroksund og Vik i Hole kommune, Buskerud.Veiskjæringen viser et snitt gjennom Ringerikes silurlagrekke. Midt i profilet er det en tydelig overgang fra blågrønne marine sedimenter til rødlige sedimenter avsatt i ferskvann. Dette ser en særlig ved Ramberget. Sedimentstrukturer og fossiler viser at denne overgangen markerer tilbaketrekningen av kambrosilur-havet fra Oslofeltet for vel 410 millioner år siden. 
Lokaliteten har stor geologisk verdi, både nasjonalt og internasjonalt. Alle inngrep i grunnen er forbudt, men verneforskriftene er ikke til hinder for å ta med løse steiner til personlig samlerformål, såfremt grunneier eller bruker gir tillatelse til det. Dersom hensynet til verneverdiene gjør det nødvendig, kan departementet innføre forbud mot all innsamling av prøver i området.


== Referanser ==
Jeg lagde meg så silde

«Jeg lagde meg så silde» er en norsk folkevise av den typen som kalles middelalderballade. I TSB katalogen deler den typenummer TSB D 280 med en annen vise som kalles Ole Vellan/Ole Velland.
Visa er i motsening til de fleste balladene fortalt i første person. Jeg-personen får vite at kjæresten hans er syk. Han rir straks til henne, men da han kommer opp i høyeloftet ser han henne som lik. I flere strofer gir han uttrykk for sin sorg.
Ole Vellan blir regnet som en annen versjon. Den er i tredje person og er mer episk utformet. Hovedpersonen tjener i kongens gård da han får vite at kjæresten hans er død. Han går fram for kongen og ber om orlov til å dra hjem. Kongen byr ham store gaver og en annen brud, men han drar. Da han ser kjæresten som lik, dør han av sorg.


== Utbredelse og melodier ==
Begge versjonene har vært populære og er dokumentert mange steder i Sør-Norge, i tillegg finnes de også i Danmark og Sverige. Sangen er i senere tid også blitt brukt i begravelser.
Jeg lagde meg så silde er trykt i mange sang- og visebøker, som oftest til en melodi L.M. Lindeman skrev opp i Vågå etter Marit Iversdatter Grønlykkjun på hans aller første samlingsreise i 1848.
Melodien figurerer som det andre motivet  i Johan Halvorsens Norsk Rapsodi nr. 1.
Melodien til den svenske nasjonalsangen Du gamla du fria er hentet fra en svensk opptegnelse av denne visa. Richard Dybeck skrev den opp etter Rosa Wretman i Västmanland på første del av 1840-tallet. Til melodien skrev han senere en ny tekst som ble til nasjonalsangen.


== Innspillinger (i utvalg) ==
Halfdan Rode. Utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone 82063 og Zonophone 72045.
Øivind Lunde med trio. Innspilt i mars 1932. Utgitt på 78-platen Parlophon B 41126
Herman Ivarson med akk (trp, vln. og hammondorgel). Innspilt i New York City 5. mai 1941. Utgitt på 78-platen Victor V 15067.
Erling Krogh, tenor Piano: H. Lund Christiansen. Innspilt i København i april 1943. Utgitt på 78-platene His Master's Voice X 6928 og His Master's Voice A.L. 2817.
Camilla Wicks, fiolin, Robert Levin, piano. Arr.: Camilla Wicks, Rolf Holger. Innspilt i Oslo 12. oktober 1950. Utgitt på 78-platen His Master's Voice DA 11905 og på platen His Master's Voice 7PN 8 (sistnevnte høsten 1956).
William Clauson med orkester. Arr.: Gunnar Sønstevold. Innspilt i Oslo 28. november 1956. Utgitt på EP-platen His Master's Voice 7EGN 20.
Meloditersetten. Innspilt i Oslo 16. februar 1963. Utgitt på EP-platen Norwegian Folk Tunes No. 2 (His Master's Voice 7EGN 47)
Lillebjørn Nilsen. Utgitt på debutalbumet Tilbake i 1971 (Polygram) og Hei – Fara i 1974 (Grappa Musikkforlag A/S)
Kirsten Bråten Berg sang den på Norske Ballader: 30 ballader – 0m drap og elskov, skjemt og lengsel blant riddere, jomfruer, kjemper og dyr. Grappa 2009, HCD 7239, ISBN 7033662072392.


== Teksten ==


== Kilde til teksten ==
Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007


== Referanser ==
Huancui

Huancui er et bydistrikt i ostchinesischen provins Shandong. Det tilhører byprefekturet Weihai ytterst på Shandonghalvøya. Huancui har et areal på 731 km² og teller 589 154 innbyggere (2004). Det er sete for lokalregjeringen for Weihai.


== Fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Huancui District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Informasjonsside
Rencheng

Rencheng (kinesisk: 任城区, pinyin: Rènchéng Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provins Shandong. Det tilhører byprefekturet Jining. Rencheng har et areal på 881 km² og teller 630 000 innbyggere (2003). 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside