jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Askell Jonsson

Askell Jonsson eller Åskell Jonsson (født 1188, død 1254) var  biskop i Stavanger fra 1226 til 1254. 
Fødselsåret er ukjent, men man antar at han døde i 1254. Hans far var trolig Jon Gautsson fra Ornes i Sogn. Broren var Arnbjørn Jonsson, først bagler- og senere birkebeinerhøvding.
Fra flere historiske kilder vet vi at han allerede før bispeutnevnelsen var en av kong Håkon Håkonssons mest betrodde menn blant annet som kongens personlige sendemann hos den engelske kongen, Henrik III. Askell var først kapellan, deretter erkediakon i Bergen. I 1226 ble han utnevnt til biskop av Stavanger. Askell var også til stede da kong Håkon Håkonsson ble kronet i Bergen i 1247.De fleste av de vakre gotiske steinkirkene som ennå står i det gamle Stavanger bispedømme, blant annet Avaldsnes, Finnøy, Ogne, Orre, Sola, er oppført i hans tid.


== Referanser ==
Torzjok

Torzjok (russisk: Торжо́к) er en by i Tver oblast i Russland. Den ligger ved elva Tvertsa, 60 km vest for Tver.


== Historie ==
Torzjok ble første gang nevnt i en krønike i 1139. Mongolene brente byen i 1238, men de fortsatte ikke nordover til Novgorod. På den tiden kontrollerte byen den eneste ruten for kornleveranser til Novgorod. Hvis Torzjok blokkerte ruten ville det bli kornmangel og hungersnød i Novgorod. Torzjok ble derfor kjent som nøkkelen til Novgorod-republikken og skiftet ofte hender under føydale kriger.
Byen ble innlemmet i Storfyrstedømmet Moskva med resten av Novgorod-republikken i 1478. Den polske armeen plyndret ofte byen i den store urotiden. Under det russiske keiserdømmet ble Torzjok kjent som en viktig poststasjon på hovedveien fra Moskva til St. Petersburg.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Severdigheter ==
Torzjoks arkitektoniske monumenter omfatter flere sognekirker bygget på 1600-tallet eller tidlig på 1700-tallet. Under Katarina den store ble det gamle Boris og Gleb-klosteret ombygd i nyklassisk stil av en lokal landeier, fyrst Lvov. Byens hovedkirke er katedralen fra 1374. I tillegg finnes også Katarina II's lille reisepalass. 


== Kjente personer fra Torzjok ==
Alexej von Javlenskij, russisk ekspressjonistisk maler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Torzhok – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Torzjok i nye og gamle foto
Alv Thorgardsson

Alv Thorgardsson (født ca. 1400, død 1478/1480) norsk riksråd og biskop. 
Alv var trolig født i Tønsberg, og ble utdannet i Rostock og var fra senest 1442 prost i Apostelkirken i Bergen. Fra 1463 til sin død var han biskop i Stavanger. 
I sin tid i Bergen var han medlem av Riksrådet og en medhjelper for Olav Nilsson i oppgjøret med hanseatene. I den urolige tiden etter Christoffer av Bayerns død 1448 hørte Alv til «danskepartiet» og sluttet seg nært til Christian I


== Litteratur ==
Arne Kvitrud: Personer, familier og slekter i og i tilknytning til Stavanger i perioden 1400-1599, Stavanger, 2004
Fernando Verdasco

Fernando Verdasco (født 15. november 1983 i Madrid) er en spansk tennisspiller.
Verdasco er en offensiv baseliner. Hans beste slag er forehand, som inneholder mye kraft og spinn.  
Han har en veldig høy 1. serve-prosent, hvor sliceserven på fordelsiden regnes som hans beste. Verdasco er god på alle underlag.
Hans beste resultat i Grand Slam-sammenheng er en semifinale i Australian Open i singel, og en semifinale French Open i dobbel. På ATP-touren har han vunnet åtte titler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fernando Verdasco – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Fernando Verdasco – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Fernando Verdasco – Olympics.com 
(en) Fernando Verdasco – Olympic.org 
(en) Fernando Verdasco – Olympedia 
(en) Fernando Verdasco – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Fernando Verdasco – ATP-touren 
(en) Fernando Verdasco – ITF Tennis 
(en) Fernando Verdasco – Davis-cupen 
(es) Fernando Verdasco – as.com
Bjergstedparken

Bjergstedparken er et parkanlegg i Stavanger kommune, litt vest for bysenteret. I parken ligger Bjergsted Musikksenter med blant annet Stavanger Konserthus som er tilholdssted for Stavanger Symfoniorkester, Musikkhuset som rommer Rogaland Musikkonservatorium, et musikkskolebygg og den gamle hermetikkfabrikken Sandvigå 27, som huser et internasjonalt kultursenter.
Heroes

Heroes (engelsk for «helter») kan sikte til:

Heroes (TV-serie) –  amerikansk science fiction- og eventyrserie som gikk på NBC fra 2006 til 2010.
Heroes of Might and Magic – en spillserie fra New World Computing.
“Heroes” (album) – et musikkalbum av David Bowie.
Heroes (Måns Zelmerlöw) – sang med Måns Zelmerlöw som vant Eurovision Song Contest 2015.
Heroes” (sang), en sang av David Bowie.
Heroes (Sabaton-album), et musikkalbum av det svenske power metal-bandet Sabaton.


== Se også ==
Hero (pekerside)
Heros (ciklider), en gruppe piggfinnefisker
Laurids Lindenov

Laurids Lindenov (født ca. 1640, død 1690) var en dansk-norsk adels- og embetsmann. 
Han ble født på den danske øyen Fyn i 1640-årene og gikk i kongelig tjeneste fra 1662. Fra 1681 var han i Norge som amtmann i Bergenhus, og i 1685 var han medlem av en kommisjon som gransket de mange klagene på bergensernes handel i Finnmark. Kommisjonens arbeid førte til nye bestemmelser om denne handelen. I 1687 ble Lindenov hedret med en etatsrådstittel. 
Han druknet under et dramatisk skipsforlis ved Jærens rev utenfor Sola i Rogaland høsten 1690.


== Referanser ==
Innsamlingsforum

Innsamlingsforum er en årlig to dagers konferanse som arrangeres i Stockholm i mai. Konferansen er nordens største arena for innsamling, kommunikasjon, ledelse, med mer for ideelle organisasjoner. Konferansen arrangeres i mai hvert år av FRII.
Innsamlingsforum er et kompetanse– ressurs– og servicesenter for ideelle organisasjoner som ønsker å lære mer om inntektsskapende aktiviteter. 
Innsamlingsforum samler rundt 130-150 deltakere fra norske og svenske organisasjoner.


== Eksterne lenker ==
FRIIs offisielle hjemmeside
Karnapp

Karnapp er et mindre, ofte smalt utbygg som ligger utenpå selve byggets fasade eller hushjørne. Et karnapp har vinduer og tak og står i direkte forbindelse med rommet innenfor. Det kan være et hengende karnapp som hviler på en utkragning, stå på søyler eller stå på en grunnmur. Karnappet kan avsluttes med et eget tak eller en altan. 
Karnapper var tidligere svært vanlige i norske byer, og særlig i Christiania, hvor det omkring 1775 fremdeles var flere enn 110 karnapper. I 1745 ble det forbudt å bygge nye karnapper ut på de offentlige fortauene fordi de hindret ferdselen. Fremdeles finnes seks karnapper i Kvadraturen. Karnappene i Christiania sto alle på gategrunn og var ikke «hengende». De var nyttige både som utvidelse av en stue og som arbeidsplass for håndverkere eller husmødre som trengte godt arbeidslys. Lys fra tre sider kunne utvide arbeidstiden innendørs i den mørke årstiden.


== Noter ==


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten.; Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0
Roede, Lars: Byen bytter byggeskikk – Christiania 1624–1814. Oslo, AHO 2001, ISBN 8254701202, s. 123-125, 172.


== Eksterne lenker ==
(en) Bay windows – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sotehaugen

Sotehaugen er en gravhaug på Jåsund, i Sola kommune Rogaland. 
Haugen ligger like vest for innseilingen til Hafresfjorden. Den har et tverrmål av 37,5 meter og en høyde på rundt 5 meter. Ifølge den lokale tradisjonen skulle «Sote jarl», som ifølge sagaen falt i slaget ved Hafrsfjord, være gravlagt her. Ved en utgravning 1842 viste Sotehaugen seg imidlertid å inneholde en mannsgrav fra eldre bronsealder.
Piacenza Calcio

Piacenza Calcio er en fotballklubb som ble grunnlagt i Piacenza, Italia. Klubben ble stiftet i 1919 og spiller for tiden i italiensk Lega Pro Prima Divisione. Lagets farger er rødt og hvit. 
Klubben vant Anglo-Italien Cupen i 1986. Den beste plasseringen de har hatt i deres hjemliga er 12.-plassen i Serie A, som de har oppnådd to ganger i 1997/1998 og 2001/2002. 
Piacenza er best kjent for deres sterke motvilje til å bruke utenlandske spillere. Nesten hele laget består av Italienske fotballspillere, men det er noen utenlandske spillere. Vanligvis pleier de å være fra Europa.


== Kjente spillere ==
 Filippo Inzaghi
 Simone Inzaghi
 Alberto Gilardino
 Massimo Taibi
 Dario Hübner
 Enzo Maresca
 Sergio Volpi
 Eugenio Corini
 Lorenzo D'Anna
 Valerio Fiori
 Alessandro Lucarelli
 Marco Marchionni
 Antonio Nocerino 
 Simone Pepe
 Amauri


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Piacenza Calcio 1919 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Carlos Vela

For andre med det samme etternavnet, se VelaCarlos Alberto Vela Garrido (født 1. mars 1989) er en meksikansk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben Los Angeles FC.Han har tidligere spilt  i Osasuna på utlån fra Arsenal. Vela startet karrieren sin i Chivas de Guadalajara.
Vela scoret sitt første mål for A-laget til Arsenal i ligacupkampen mot Sheffield United, 23. september 2008. I samme kamp tegnet han seg på scoringslisten to ganger til, i en kamp som Arsenal til slutt vant 6–0.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Mexicos tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.Han ble tatt ut i Mexicos tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carlos Vela – FIFA 
(en) Carlos Vela – FIFA 
(en) Carlos Vela – UEFA 
(en) Carlos Vela – Major League Soccer 
(fr) Carlos Vela – LÉquipe 
(en) Carlos Vela – Transfermarkt 
(en) Carlos Vela – national-football-teams.com 
(en) Carlos Vela – WorldFootball.net 
(en) Carlos Vela – Soccerbase.com 
(en) Carlos Vela – FootballDatabase.eu
Risavika

Risavika, eller Risavigå, som den også kalles, er en havbukt ut mot Nordsjøen i Sola kommune, Rogaland. Risavika ligger ved Tananger, på Fjørenes-halvøya mellom Hafrsfjord og Nordsjøen, vest for Stavanger.
Risavika er en betydelig forsyningsbase for petroleumsvirksomheten og har en stor havn som skal bygges ut og bli Norges største containerhavn. Den eies av selskapet Sola Havn AS.
Shell hadde tidligere et raffineri i Risavika, men det ble nedlagt i 2000. Tomten etter raffineriet er renset og brukes nå til containerhavn og utenriksterminal. Lyse driver innførsel av gass fra Kårstø til sin terminal i området og har  bygget et LNG-anlegg.  Flere nasjonale og internasjonale oljeselskap har hovedkvarter i Risavika og området regnes som Norges kjerneområde for oljeindustrien.
Tore Strand Olsen

Tore Strand Olsen (født 22. juli 1970) er en norsk tegneserieskaper.
Han debuterte som tegneserieskaper i avisa Demokraten i 1988, og har arbeidet profesjonelt med tegneserier siden 1990, for det meste frilans.
Tore S. Olsen har også holdt en rekke tegneseriekurs for barn og unge.


== Tegneserier ==
Humorserien Ørn Bjørn og Jørn ble første gang utgitt i magasinet Pyton (nr. 4) i 1995. I 2003 ble boken De hundre beste Ørn Bjørn & Jørn utgitt.
I 2001 utgav Tore Strand Olsen, sammen med Ola A. Hegdal (tekst), tegneseriealbumet Jeg, Arne Næss. En biografisk tegneserie om filosofen Arne Næss
I 2003 utgav Olsen og Hegdal Blått blod, den oppsiktsvekkende og foruroligende historien om kronprins Haakon, Johnny fra Stovner og det norske monarkiets fall og gjenoppstandelse
I 2006 utgav Olsen og Hegdal Ibsens ripsbusker og andre litterariteter. Denne er basert på en serie fra bladet Bok og Bibliotek.PlateillustrasjonerL.Y.D.: Familien Ost – en rockeopera (1998)
L.Y.D.: Familien Ost – Ostedisk 2 (1999)


== Utmerkelser ==
1997: Sproingprisen for Tore Hund
2001: Kultur- og kirkedepartementets tegneseriepris for Jeg, Arne Næss med Ola A. Hegdal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Tore Strand Olsen i BIBSYS
Tore Strand Olsens egen blogg, med omtale og tegninger av egne utgivelser
tegneserier.no: kort portrett
ibsen.nb.no: Hegdal & Olsens versjoner av Ibsen
Morten Harper: anmeldelse av Jeg, Arne Næss
Shane

For mannsnavnet Shane, se Sean.Shane er en amerikansk western-dramafilm fra 1953 regissert av George Stevens. Filmen handler om revolvermannen Shane, som under sine reise, kommer noen hardt plagede farmere til unnsetning. Farmerne trues og trakasseres av en lokal landeier som ønsker å overta eiendommene deres. Hovedrollene spilles av Alan Ladd, mens sentrale biroller spilles av Jean Arthur, Van Heflin, Brandon deWilde og Jack Palance. Filmen er basert på ei bok skrevet av Jack Schaefer.


== Handling ==

Wyoming på 1890-tallet: Den hederlige Joe Starret har bygget et hjem for seg og sin familie, men blir trakassert av Rufus Ryker og hans brødre, som eier det meste av landet deromkring. Da det ikke lykkes å skremme ham til å selge, beslutter Rykerbrødrene, som har fått assistanse av revolvermannen Wilson, å drepe ham. Dette forhindres av Shane, en revolvermann som har slått seg ned på Joes gård og er blitt familiens gode venn. Shane ordner det hele med sine never og sin pistol – med den siste knuser han hele Rykerbanden – hvoretter han vender tilbake til sin tidligere beskjeftigelse. Til stor sorg for Joes lille sønn Joey, for hvem Shane var blitt et lysende ideal.


== Om filmen ==
Denne filmen fornyet i sin tid sjangeren og ble prototypen på en intellektuell western. Det er et symbolsk drama med fin balanse mellom poesi og action. I forståelsen av det onde og hvorfor det må beseires, legger filmen vekt på skildringer av personene. I 1993 ble filmen funnet betydningsfull nok ("culturally, historically, or aesthetically significant") av USAs Library of Congress til å bli bevart av deres National Film Registry. Filmen ble i 1997 rangert som #69 på filmlista AFI's 100 Years…100 Movies i USA. Den har fått så mye som 97 % på Rotten Tomatoes.Shane vant en Oscar for beste kinematografi (Loyal Griggs) og var nominert i 5 andre kategorier.Den norske 1953-versjonen ble noe klippet (scener med slagsmål). Filmen ble utgitt usensurert i 1974.
Det amerikanske filminstituttet har kåret figuren Shane til filmhistoriens 16. beste helteskikkelse.


== I rollene ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shane på Internet Movie Database 
(no) Shane hos Filmfront 
(sv) Shane i Svensk Filmdatabas 
(da) Shane i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Shane på Allociné 
(nl) Shane på MovieMeter 
(en) Shane på AllMovie 
(en) Shane på Turner Classic Movies 
(en) Shane på Rotten Tomatoes 
(en) Shane på Metacritic
Hellestøstranden

Hellestøstranden er en sandstrand i Sola kommune, Rogaland. Her finner man også Hellestøfjell, eller Hellestøveten som den også kalles, som har blitt brukt som et kjent sjømerke i lang tid. Hellestøfjellet har en høyde på 92 moh. Hellestø ligger sørvest for Stavanger lufthavn og  sentrum i Sola.
I Jærmålestokk er Hellestø en liten strand. Feistein fyr ligger på høyre hånd ute i havet.
Veibeskrivelse: Kjør RV 510 fra Sola mot Kleppe. Ved Tjelta tar du av mot Vigdel, etter to km finner du parkeringsplassen på venstre side av veien.
Andrej Dundukov

Andrej Dundukov (født 12. november 1966) er en tidligere russisk kombinertløper som representerte Sovjetunionen. Han vant to VM-medaljer i sølv på normaldistansen i VM 1989 etter Trond Einar Elden og en bronsemedalje i lagkonkurransen i VM 1987. Han var den første russeren som vant et kombinertrenn i Holmenkollen. Det gjorde han i 1990. Han har i tillegg en verdenscupseier fra et renn i 1986.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andrej Dundukov – Olympedia 
(en) Andrej Dundukov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Andrej Dundukov – FIS (kombinert) 
(en) Andrej Dundukov – FIS (langrenn) 
(en) Andrej Dundukov – TheSports.org
Vito Mannone

Vito Mannone (født 2. mars 1988) er en italiensk fotballspiller som spiller for den franske klubben Lorient.Han har tidligere spilt for blant annet Arsenal. 
Mannone ble signert av Arsène Wenger sommeren 2005. Han undertegnet en treårs kontrakt på en verdi av £350 000 fra Atalanta. Han fikk sin debut for Arsenal i en treningskamp mot Barnet 16. juli 2005, der Arsenal vant 4-1. 
Den 19. desember 2007 kunngjorde Arsenal at Mannone undertegnet en ny langtidskontrakt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vito Mannone – UEFA 
(en) Vito Mannone – Major League Soccer 
(fr) Vito Mannone – LÉquipe 
(en) Vito Mannone – Transfermarkt 
(en) Vito Mannone – WorldFootball.net 
(en) Vito Mannone – Soccerbase.com 
(en) Vito Mannone – FootballDatabase.eu 
(de) Vito Mannone – fussballdaten.de 
(en) Vito Mannone – Soccerway 
(en) Vito Mannone – FBref
Andreas Schaad

Andreas Schaad (født 18. april 1965) er en tidligere sveitsisk kombinertløper. Han vant to medaljer i lagkonkurranser i OL i både 1988 og i 1994. Han vant også sølv i lagkonkurransen under VM 1989.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Schaad – Olympedia 
(en) Andreas Schaad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Andreas Schaad – FIS (kombinert)
Vincent van den Berg

Vincent van den Berg (født 19. januar 1989 i Schiedam i Nederland) er en nederlandsk fotballspiller, som for tiden spiller for amatørligalaget Excelsior Maassluis. Han kan spille midtbane, ving eller angriper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vincent van den Berg – Transfermarkt 
(en) Vincent van den Berg – Soccerway 
(en) Vincent van den Berg – FBref
Fred Beardsley

Frederick William Beardsley (født 1856, død 1939) var en engelsk fotballspiller, hovedsakelig tilknyttet til stiftelsen av Arsenal.


== Referanser ==
Kaljazin

Kaljazin (russisk: Каля́зин) er en by i Tver oblast i Russland. Den ligger ved elva Volga, 125 km øst-nordøst for Tver. 
Kaljazin er først nevnt på 1100-tallet som en sloboda, eller bosetning for personer som var fritatt for å betale skatter. Byens betydning vokste sterkt med grunnleggelsen av Makarjevskij-klosteret på motsatt side av Volga på 1400-tallet. Dette klosteret var det mest bemerkelsesverdige landemerket i Kaljazin og besto av mange bygninger av historisk interesse, herunder et refektorium fra 1525. 
I 1940 ble klosteret og storparten av den gamle bydelen satt under vann som følge av byggingen av Uglitsj-reservoaret. Byen ble etter det i praksis flyttet til et nytt og høyere sted.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kalyazin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kaljazins historie (russisk)
Fotografier fra Kaljazin
David Seaman

David Andrew Seaman (født 19. september 1963 i Rotherham) er en tidligere engelsk fotballspiller som i løpet av karrieren var målvakt i flere klubber. Den mest kjente klubben er Arsenal FC, den siste var Manchester City FC. Han pensjonerte fra fotballen 13. januar 2004, på grunn av en skulderskade. Han ble utnevnt til medlem av Order of the British Empire i 1997 for tjenester til sporten. 
Toppen av hans karriere var i løpet av hans periode som Arsenals og Englands målvakt. I løpet av tiden i Arsenal vant han mange medaljer samt tre ligamesterskap (1991, 1998, 2002), fire FA-cuper (1993, 1998, 2002, 2003), ligacupen i 1993 og europacupen i 1994. I løpet av denne tiden spilte han også i VM 1998 og 2002 samt EM 1996 og 2000. Han er den målvakten som har spilt nest flest kamper for Englands landslag. Med sine 75 kamper har han bare Peter Shilton foran seg på listen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) David Seaman – Munzinger Sportsarchiv 
(en) David Seaman – FIFA 
(en) David Seaman – UEFA 
(en) David Seaman – Transfermarkt 
(en) David Seaman – national-football-teams.com 
(en) David Seaman – Soccerbase.com 
(en) David Seaman – FootballDatabase.eu 
(en) David Seaman – EU-Football.info 
(en) David Seaman – FBref
Johannes Farestveit

Johannes Farestveit (født 11. mars 1923 i Modalen, død 16. september 1995 i Larvik) var Norsk barneblads redaktør, tegneserieskaper, barnebokforfatter og oversetter.
Farestveit var utdannet lærer, og var redaktør av Norsk Barneblad fra 1956 til 1979. I hans tid i bladet, i 1963, flyttet redaksjonen til Larvik. Gjennom arbeidet med bladet og dets forlag fikk Farestveit arbeide med et bredt spekter av skrift- og kulturoppgaver, blant annet med over 20 oversettelser, og med manuskriptansvar for tegneserien Smørbukk i hele sin redaktørtid fra 1956 til 1979. Tuss og troll skrev han fram til 1986. 
Han fikk Nynorsk barnelitteraturpris i 1970 for sine oversettelser. Sammen med Zinken Hopp fikk han i 1984 den første Bastianprisen for oversettelser av barne- og ungdomslitteratur. Sammen med Solveig Muren Sanden fikk han fikk Kirke- og undervisningsdepartementets første tegneseriepris i 1973 for arbeidet med Smørbukk og Tuss og troll. Han fikk også departementets oversetterpris samme år for Bak krigens kjerre av Erik Christian Haugaard. Han var æresmedlem i Smørbukks vener.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Johannes Farestveit i Norsk Oversetterleksikon
Audrey Rose

Audrey Rose er en amerikansk thriller-grøsser fra 1977 regissert av Robert Wise. Filmen handler om Janice og Bill Templeton som lever et trygt familieliv med sin datter Ivy. Men lykken tar slutt når en fremmed mann ved navn Elliot dukker opp og hevder at Ivy egentlig er en reinkarnasjon av hans egen datter Audrey Rose, som døde i en bilulykke fem år tidligere. Hovedrollene spilles av Marsha Mason og Anthony Hopkins. Filmen er basert på ei bok med samme tittel, skrevet av Frank De Felitta. Han skrev også manus.


== Handling ==
Bill og hans kone Janice Templeton lever et privilegert liv på Manhattan sammen med deres 11 år gamle datter, Ivy. I løpet av en periode over flere uker begynner de å legge merke til at en fremmed person som følger etter dem på forskjellige offentlige steder, og Janice blir urolig når hun ser mannen følge etter henne og Ivy hjem en ettermiddag. Mannen avslører endelig seg selv som Elliot Hoover, en enkemann som mistet sin kone og lille datter, Audrey Rose, i en bilulykke i Pittsburgh. 
Paret blir enige om å spise middag sammen med Elliot, og han forklarer at han mener datteren deres, Ivy, er en reinkarnasjon av Audrey. Han gir dem detaljer om blant annet parets leilighet, og Ivy's soverom. Dessuten ble Ivy født bare noen få minutter etter at Audrey døde. Bill er skeptisk, og tror Elliot forsøker å utpresse familien. Han inviterer Elliot til deres leilighet, og legger til rette for at en advokat, lytter til samtalen deres i hemmelighet. Elliot insisterer på Ivy er reinkarnasjon av hans datter, og at Audrey brant i hjel i en bil-ulykke. Bill blir rasende på Elliot og tvinger ham ut, men Janice er mer sympatisk. 
En natt opplever Ivy mareritt. Janice, som ikke er i stand til å kontrollere henne, blir overrasket når Elliot plutselig dukker opp utenfor døren hennes. Han beroliger Ivy. Men Bill protesterer når han får vite om besøket. Senere forsvinner Elliot sammen med Ivy, men politiet oppdager raskt ham og Ivy og anklager ham for kidnapping av barn. Janice og Bill sender Ivy til en katolsk internatskole i New York. Men det blir igangsatt en rettssak hvor Elliot forsøker å overtale en jury om at hans handlinger var nødvendige for å gi fred til ånden etter hans datter Audrey. 


== Om filmen ==
Den amerikanske filmkritikeren Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.VG gav den terningkast fem.


== I rollene ==
(utvalg)

Marsha Mason – Janice Templeton
John Beck – Bill Templeton
Anthony Hopkins – Elliot Hoover
Susan Swift – Ivy Templeton
Norman Lloyd – Dr. Steven Lipscomb
John Hillerman – Prosecutor Scott Velie
Robert Walden – Brice Mack


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Audrey Rose på Internet Movie Database 
(no) Audrey Rose hos Filmfront 
(sv) Audrey Rose i Svensk Filmdatabas 
(da) Audrey Rose i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Audrey Rose på Allociné 
(nl) Audrey Rose på MovieMeter 
(en) Audrey Rose på AllMovie 
(en) Audrey Rose på Turner Classic Movies 
(en) Audrey Rose på Rotten Tomatoes