jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Harman International Industries

Harman International Industries er et internasjonalt selskap innen lyd- og underholdningsutstyr. Selskapet er notert på New York-børsen (NYSE: HAR). Selskapet designer, produserer og markedsfører lyd- og underholdningsprodukter for bil, hjem, kino og møtelokaler, samt elektronikk for profesjonelle lydfolk. Harman Internationals konsument-avdeling lager høyttalere, CD- og DVD-spillere og -opptakere og forsterkere under forskjellige merkenavn som Harman Kardon, JBL, and Infinity. Harmans automotive avdeling selger lydanlegg til flere store bilmerker, Toyota/Lexus, BMW og General Motors. Den profesjonelle divisjonen lager lydutstyr slik som studiomonitorer, forsterkere, mikrofoner og miksebord for studioer, kinoer, konserter og annet. Hovedkontoret ligger i Stamford, Connecticut, USA. 


== Historie ==
Dr. Sidney Harman og Bernard Kardon startet forløperen til Harman International, Harman Kardon, i 1953.  Både Harman og Kardon var ingeniører og hadde jobbet ved Bogen Company, som den gang var stor innen PA-systemer. Deres samarbeide hjalp til å starte en ny industri: hi-fi-lyd. Så tidlig som i 1954 gjorde bedriften hi-fi tilgjengelig for vanlige forbrukere da de introduserte verdens første hi-fi-mottaker, Festival D1000.  Fire år senere kom de med verdens første stereo-mottaker.
Harman kjøpt ut partneren i 1956 og utvidet Harman Kardon. På midten av 1970-tallet var Harman-Kardon et lokomotiv i den amerikanske stereo-industrien. Selskapet profitterte på å selge separate komponenter. Istedenfor å selge stereoanlegg som integrerte enheter, begynte Harman-Kardon å selge separate mottakere, høyttalere, forsterkere og andre enheter, slik at kjøperne kunne skreddersy sine egne anlegg.
I 1976 solgte Harman selskapet sitt til konglomeratet Beatrice Foods, som delte opp selskapet og solgte deler av det. I 1980 sto bare 60% av selskapet igjen. I 1978 startet Harman Harman International Industries og kjøpte opp igjen mange deler av hans tidligere selskap. I 1986 ble selskapet børsnotert og fortjenesten ble brukt til å kjøpe opp andre selskaper som Soundcraft og DOD Electronics Corp. På 1990-tallet solgte Harmans selskap produkter med merkevarer som Harman Kardon, Infinity, Epicure, JBL Professional, UREI, Soundcraft, Allen & Heath, Studer, DOD, Lexicon, AKG, BSS, Orban, DBX, Quested og Turbosound.


== Merkevarer ==
AKG Acoustics – mikrofoner, hodetelefoner
Audio Access – A/V-kontrollere
Becker Autosound – bilunderholdning
BSS Audio[1] – signalprossesering
Crown International – profesjonelle forsterkere
dbx Professional Products – signalprosessorer
DigiTech – gitar-produkter
harman kardon – lydsystemer for hjem og bil
Infinity – høyttalere for hjem og bil
JBL – forsterkere og høyttalere for hjem og bil
Lexicon – digital prosessering
Mark Levinson – lydsystemer for hjem og bil
QNX – sanntidsprogramvare, stemmeprosessorer, bil-multimedia
Revel – hjemmehøyttalere
Soundcraft – miksepulter
Studer – digitalt opptak


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Harman International Industries – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dina Meyer

Dina Meyer (født 22. desember 1968) er en amerikansk film- og fjernsynsskuespillerinne, best kjent for sine roller i Starship Troopers og Saw-filmene.
Ulik informasjon på internett sier at hennes fødselsdag er både 22. desember 1968 og 15. juni 1969.


== Personlig ==
Meyer ble født i Queens, New York, der faren som eide et bilverksted bodde. Hun har to brødre, en eldre og en yngre. Meyer elsker å danse og spilte skuespill fra ung alder, men det var ikke før hun gikk ut fra universitet at hun begynte å arbeide for å bli skuespillerinne. Hun gikk på Long Island University, der hun tok hovedfag i forretningsadministrasjon. Blant hennes hobbyer er snowboarding, rollerblading og sykling. Hun bor i Los Angeles.
Hun har ifølge meldinger i media hatt romantiske forhold med både Billy Joel i 2001 og Shane West fra 2001-2003.


== Skuespillerkarriere ==
Meyers film debut var i fjernsynsfilmen Strapped i 1993, selv om hennes rolle i thrilleren Johnny Mnemonic kanskje var hennes store gjennombrudd. Før det hadde hun også en mindre rolle i ungdomsserien Beverly Hills 90210 som Lucinda Nicholson. I tillegg til Johnny Mnemonic, hadde hun andre roller i sciencefictionproduksjoner, som Starship Troopers, Birds of Prey og Star Trek Nemesis. Tre av hennes mest nylige filmer var skrekkfilmen fra 2004, Saw, fulgt av oppfølgerne Saw II, Saw III og Saw IV. Hun gjorde flere gjesteopptredener på komedieserien Venner for livet (som kjæresten til Joey) og på Miss Match. Hun spilte også en av hovedrollen i serien Point Pleasant. I mars 2006 var Meyer i premiereepisoden av serien Thief som Wanda, men rollen hennes ble ikke med videre i serien.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Dina Meyer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dina Meyer på Internet Movie Database 
(sv) Dina Meyer i Svensk Filmdatabas 
(da) Dina Meyer på Filmdatabasen 
(da) Dina Meyer på Scope 
(fr) Dina Meyer på Allociné 
(en) Dina Meyer på AllMovie 
(en) Dina Meyer hos Turner Classic Movies 
(en) Dina Meyer hos The Movie Database
Yajurveda

Yajurveda eller Yajur Veda (sanskrit यजुर्वेद) er et av de fire vedaene, og er et hellig skrift innenfor hinduismen. Teksten er fra mellom 1400 og 1000 f.Kr., og navnet betyr «offerritualenes kunnskap», fra ordene «yajna» og «veda». 
Yajurveda er overlevert i to versjoner; «den hvite» og «den sorte»; Shukla yajurveda og Krishna yajurveda. I den siste av disse to er de senere brahmanatekstene, som er en kommentar til offerritualene (samhita), redigert inn i og sammen med samlingen av offerritualer; mens den hvite utgaven består av to separate tekstdeler. Shukla yajurvedas kommentardel heter Shatapatha Brahmana, «de hundre veienes brahmana», og den er ifølge tradisjonen skrevet av Yajnavalkya. 
Et sentralt budskap i teksten er å oppnå et liv i balanse. 


== Norsk utgave ==
Utdrag er gjengitt i Vediske skrifter. Bokklubben, 2003. (Verdens Hellige Skrifter; 19) ISBN 82-525-4120-8
Monte Binga

Monte Binga er det høyeste fjellet i Mosambik og det nest høyeste i Zimbabwe, med en høyde på 2436 moh. Topp-punktet ligger på grensen mellom Mosambik og Zimbabwe.  
Toppen nås enklest fra zimbabwisk side; fottur på godt merket sti gjennom Chimanimani nasjonalpark i Zimbabwe. Fra mosambikisk side kan toppen nås ved reise via stedene Sussundenga og Rotanda, sør for byen Chimoio. Nasjonalparken utgjør sammen med Mosambiks Chimanimani naturreservat det felles verneområdet Chimanimani «Transfrontier Conservation Area» (TFCA). De høyeste omkringliggende fjelltoppene er Mawenje (2399 moh.) i sørvest og Dombe (2215 moh.) i nordvest, begge i Zimbabwe. Fjellområdet består i stor grad av kvartsitt.


== Referanser ==
Trevor Marsicano

Trevor Marsicano (født 5. april 1989), amerikansk skøyteløper, som fikk sitt gjennombrudd i 2008-2009 sesongen. 
7. mars 2009 i Salt Lake City, var Marsicano den første skøyteløper i verden som brøt barrieren på 1,07 på 1 000 m og fikk tiden 1,06,88. Han beholdt imidlertid sin verdensrekord bare noen få minutter, siden Shani Davis i et senere par gikk inn til tiden 1,06,42. 
Under Verdensmesterskapet i allround 2009, ble Trevor Marsicano nr. 5, slått av Sven Kramer, Håvard Bøkko, Enrico Fabris og Wouter Olde Heuvel. I Verdensmesterskapet for junior 2007, ble Marsicano bronsevinner, etter Sjoerd de Vries og Tim Roelofsen. 
Pr. 8. mars 2009, står Trevor Marsicano med følgende personlige rekorder: 36,23 (500-m), 1,06,88 (1 000-m), 1,42,31 (1 500-m), 6,16,55 (5 000-m), 13,37,56 (10 000-m), noe som på dette tidspunktet gav ham en 12.-plass på Adelskalenderen.


== Personlige rekorder ==
Ikke helt oppdatert


== Eksterne lenker ==
(en) Trevor Marsicano – Olympics.com 
(en) Trevor Marsicano – Olympic.org 
(en) Trevor Marsicano – Olympedia 
(en) Trevor Marsicano – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Trevor Marsicano – Speedskatingbase.eu 
(en) Trevor Marsicano – SpeedSkatingNews.info 
(en) Trevor Marsicano – SpeedSkatingStats.com 
(en) Trevor Marsicano – ShorttrackOnLine.info
Rickard Falkvinge

Rickard Falkvinge (født Dick Greger Augustsson 21. januar 1972 i Göteborg) er en svensk IT-entreprenør og politiker. Han er grunnlegger av og var den første formann i Piratpartiet.
Falkvinge er utdannet fra sivilingeniørprogrammet ved Chalmers tekniska högskola, men droppet ut i 1995 uten en ferdig grad. I årene som fulgte drev han flere forskjellige foretak i IT-sektoren, hovedsakelig basert rundt programvareutvikling. Han arbeidet også som prosjektleder i Microsoft, og deretter i selskapet Cypak.
På nyåret 2006 lanserte Falkvinge Piratpartiet. Han gav fort opp yrkeskarrieren, og satset på politikk på heltid. Etter gode meningsmålinger før valget i 2006 satset han på en plass i riksdagen, men kom ikke inn etter at partiet kun fikk drøye 0,6 % i valget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rickard Falkvinge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rickard Falkvinge – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Rickard Falkvinge på Twitter 
Rickard Falkvinge på Facebook 
Rickard Falkvinge på Reddit
April Matson

April Matson (født 13. mars 1981) er en amerikansk skuespiller og sanger. Hun er mest kjent for rolle som Lori Trager i TV-serien Kyle XY.


== Eksterne lenker ==
(en) April Matson på Internet Movie Database 
(fr) April Matson på Allociné 
(en) April Matson på AllMovie 
(en) April Matson hos The Movie Database 
(en) April Matson på Myspace
Christian Scriver

Christian Scriver (født 2. januar 1628, død 5. april 1693 i Rostock), var en tysk luthersk prest og forfatter av andaktslitteratur. 
Scriver ble født i Rendsburg og begynte ved Universitetet i Rostock i 1647. I 1653 ble han utnevnt til erkediakon i Stendal, og i 1667 ble han kalt til prest i Jacobskirken i Magdeburg. Der ble han i 23 år, til han ble utnevnt til overhoffpredikant i Quedlinburg, en posisjon han hadde til han døde. Som venn av Philipp Jacob Spener, var Scriver en av teologene som i siste halvdel av det 17. århundre var i opposisjon til formalismen innen lutherdommen, og slik beredte veien for pietismen. Men han var tilhenger av læren til den strenge lutherske ortodoksi. Scriver døde i Quedlinburg.
Verkene Scriver forfattet var andaktslitteratur, og inkluderer  Gottholds vierhundert zufällige Andachten (1667; siste utgave, Basel, 1893), en samling av 400 lignelser; Gotthold's Siech- und Siegesbette (1687; ny utgave, Stuttgart, 1870); og Chrysologia Catechetica, Goldpredigten über die Hauptstücke des lutherischen Katechismus (1687; ny utgave, Stuttgart, 1861). Hans viktigste verk var Seelenschatz (5 deler, 1675-1692; ny utgave, 3 bind., Berlin, 1852-53), som beskriver sjelens utvikling fra elendighet til evig liv og kombinerer allegori, dogmatikk og etikk. Verket Sjeleskatt ble oversatt til dansk, svensk og finsk.
Scriver var også salmeforfatter, selv om salmene hans ikke vant stor utbredelse. Scrivers samlede verker ble utgitt av J. H. Heinrich og R. Stier (6 bind., Barmen, 1847-52).


== Utgivelser ==
Christian Scriver: Sjæle-Skat. 2 bind. København, N. B. Kousgaards Forlag 1888/1892.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum Forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0, s. 43


== Eksterne lenker ==
Første del av Scrivers Sjeleskatt på norsk som pdf-fil.
Ion Barbu

Ion Barbu (født 18. mars 1895 i Câmpulung-Muscel; død 11. august 1961 i București) er det litterære pseudonymet til matematikeren Dan Barbilian.
Ion Barbu, som var sønn av dommeren Constantin Barbilian (som hadde latinisert etternavnet sitt Barbu til Barbilian), blir ansett for å være en av de største rumenske dikterne fra det 20. århundret til tross for at to diktsamlinger var alt han publiserte.


== Matematikeren ==
Allerede som gymnaselev publiserte han matematiske artikler i Gazeta matematică og studerte deretter matematikk ved Universitetet i București (1914-1921), med et avbrekk for å utføre militærtjenesten under første verdenskrig). Mellom 1921 og 1924 studerte han i Tyskland (Göttingen og Berlin) med et statsstipend. Fra 1925 til 1927 var han gymnaslærer i Giurgiu, da han ble invitert til å bli vitenskapelig assistent i București av professor Gheorghe Țițeica. Han tok sin doktorgrad i 1929, og ble professor i algebra ved Vitenskapsuniversitetet i București i 1942. I 1940 og 1941 publiserte han to artikler, Zur Axiomatik der projektiven ebenen Ringgeometrien I  Jahresber. Deutsch. Math.- Verein 50 (1940), og Zur Axiomatik der projektiven ebenen Ringgeometrien II Jahresber. Deutsch. Math.- Verein. 51 (1941), som inspirerte en forskerretning innen ringgeometrien som i dag forbindes med ham selv, Hjelmslev og Wilhelm Klingenberg.


== Dikteren ==
Han debuterte i 1918 med diktet Ființa («Værelsen»)i tidsskriftet Literatorul, et tidsskrift ledet av dikteren Alexandru Macedonski, for deretter å publisere flere dikt i tidsskriftet Sburâtorul.
Et av hans best kjente dikt, După melci («Sneglesanking»), publiserte han først i tidsskriftet Viața Românească (1921) og deretter i diktsamlingen med samme tittel (også 1921).
Hans verker kan inndeles i tre faser: den parnassienistiske (til 1921), den baladisk-orientalske (1921–1925) og den hermetiske (etter 1925).


== Politisk bekjennelse ==
Barbu var stort sett apolitisk, med ett unntak: i 1940 meldte han seg inn i den fascistiske bevegelsen Jerngarden (som hadde lovet å gi ham et professorat hvis de kom til makten). Samme år skrev han også et hyllingsdikt til Hitler.


== Verker ==
După melci («Sneglesanking»), 1921
Joc secund («Gjenspeilt lek»), 1930


== Bibliografi ==
Al. Piru, Istoria literaturii române, Ed. Grai și suflet, Bucureși, 1994, ISBN 973-95573-4-1


== Referanser ==
Ernest Heeb

Ernest Heeb var en fransk turner.
Han deltok under verdensmesterskapet i turn 1926, der han deltok på det franske laget som fikk bronsemedalje i lagkonkurransen. Tsjekkoslovakia vant lagkonkurransen foran Jugoslavia. Heeb fikk ingen individuelle medaljer, men kom på 6.-plass i den individuelle mangekampen. 
På nasjonalt nivå er han fransk mester turn to ganger - i 1921 og 1926.


== Referanser ==
Pack up the Plantation: Live!

Pack Up the Plantation: Live! er det første konsertalbumet til Tom Petty and the Heartbreakers, gitt ut i 1985. Mesteparten av sangene ble spilt inn i Wiltern Theatre i løpet av deres turné i 1985, og inneholder også noen spor fra tidligere turneer. Albumet ble gitt ut som en dobbel-LP og enkel CD og kassett.
En konsertfilm med Wiltern Theatre-opptredenen, også kalt Pack Up the Plantation: Live! ble gitt ut på video i 1986. Den inneholder sanger som ikke kom med på albumet, som for eksempel «Don't Do Me Like That» og «Don't Come Around Here No More», og noen coverlåter som «Little Bit o' Soul» og «Route 66».


== Sporliste ==
«So You Want to Be a Rock 'n' Roll Star» (Chris Hillman, Roger McGuinn) – 3:30
«Needles and Pins» (Sonny Bono, Jack Nitzsche) – 2:23
«The Waiting» (Tom Petty) – 5:08
«Breakdown» (Petty) – 7:43
«American Girl» (Petty) – 3:50
«It Ain't Nothin' to Me» (Petty, David A. Stewart) – 6:05
«Insider» (Petty) – 5:16
«Rockin' Around (With You)» (Petty, Mike Campbell) – 3:20
«Refugee» (Petty, Campbell) – 5:22
«I Need to Know» (Petty) – 2:30
«Southern Accents» (Petty) – 5:20
«Rebels» (Petty) – 6:10
«Don't Bring Me Down» (Gerry Goffin, Carole King) – 3:40
«You Got Lucky» (Petty, Campbell) – 4:20
«Shout» (O'Kelly Isley, Ronald Isley, Rudolph Isley) – 9:30
«Stories We Could Tell» (John Sebastian) – 3:55CD-versjonen ekskluderer «I Need to Know» og «You Got Lucky» for å få plass på kun en CD.


== Innspillingsinformasjon ==
Alle spor ble spilt inn i Wiltern Theatre, Los Angeles, California, 6. & 7. august 1985 unntatt,

«Don't Bring Me Down» – Paradise Theater, Boston, Massachusetts, 16. juli 1978
«Stories We Could Tell» – Hammersmith Odeon, London, England, 7. mars 1980
«Needles and Pins» & «Insider» – The Forum, Los Angeles, California, juni 1981
«Shout» – The Coliseum, Richfield, Ohio, 19. mars 1983
«Rockin' Around (With You)» – Irvine Meadows Amphitheater, Irvine, California, 10. juni 1983


== Personell ==
Tom Petty – 6 & 12-strengs elektriske & akustiske gitarer, vokal
Mike Campbell – Gitar, 12-strenger, lap steel & slide gitar
Howie Epstein – Bassgitar, mandolin & harmonivokal
Benmont Tench – Keyboard & vokal
Stan Lynch – Trommer & vokalSoul Lips Horns: (på spor spilt inn i Wiltern Theater)

Jimmy Zavala – Saksofon, munnspill
Lee Thornburg – Trompet, flygelhorn
Nick Lane – Trombone, eufoniumThe Rebeletts: (på spor spilt inn i Wiltern Theater)

Pat Peterson – Bakgrunnsvokal, perkusjon
Caroll Sue Hill – Bakgrunnsvokal, perkusjonMusikere:

Ron Blair – Bassgitar på «Insider», «Needles and Pins», «Stories We Could Tell» & «Don't Bring Me Down»
Phil Jones – Perkusjon på «Insider», «Needles and Pins», «Rockin' Around (With You)» & «Shout»
Bobby Valentino – Fiolin på «Stories We Could Tell»
Stevie Nicks – Vokal på «Insider» & «Needles and Pins»


== Eksterne lenker ==
(en) Pack up the Plantation: Live! på Discogs 
(en) Pack up the Plantation: Live! på MusicBrainz 
(en) Pack up the Plantation: Live! på AllMusic
Přerov nad Labem

Přerov nad Labem  er en landsby i distriktet Nymburk, i regionen Sentralböhmen i Den tsjekkiske republikk – cirka 30 kilometer øst for Praha.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Přerov nad Labem – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Přerov nad Labem – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Christian Alsted

Christian Alsted (født 18. november 1961 i Horsens) er biskop for Metodistkirken i Norden og Baltikum. Han ble valgt som biskop 20. februar 2009 og innviet som biskop 22. februar i en høytidsgudstjeneste i Metodistkirken i Strandby i Danmark. Alsted ble med dette den første danske metodistbiskopen siden 1928.
Alsted ble ordinert som eldste i Metodistkirken i 1986, og har etter det vært pastor i forskjellige menigheter i Danmark og leder for Metodistkirken i landet. Han er Doctor of Ministry fra Asbury Theological Seminary.
Bispeembedet i Metodistkirken går på åremål, og hver periode varer i åtte år. Alsted tok over etter Øystein Olsen.


== Eksterne lenker ==
Profilside hos bispedømmet
Om valget på metodistkirken.no
Reportasje fra innsettelsen i nordjyske.dk
Artikkel om Alsted i Kristeligt Dagblad
Wallace og Gromit

Wallace & Gromit er navnet på to figurer skapt av Nick Park på National Film and Television School. Wallace var basert på faren mens Gromit var basert på en kjent skuespiller. Manuset til flere av filmene var skrevet av Bob Baker.


== Filmer ==
1989: Romferden (kortfilm)
1990: Creature Comforts (kortfilm)
1993: Robotbuksene
1995: Wallace forelsker seg
2005: Wallace og Gromit og varulvkaninens forbannelse
2008: Den enes død, den andres brødRomferden, med originaltittelen A Grand Day Out, ble påbegynt i 1982 som Nicks eksamensprosjekt på filmskolen. Filmen tok syv år å lage og kostet 11 000 pund. Nick finpusset stilen sin i kortfilmen Creature Comforts fra 1990, der han tok utgangspunkt i opptak av hverdagslige dialoger, og modellerte dyrefigurer som ble «tildelt» dialogene. Selv om animasjonsteamet var veldig lite, ble Robotbuksene fullført på bare 15 måneder. Både den og Wallace forelsker seg inneholdt actionscener.


== Videospill ==
Wallace og Gromit var også med i tre videospill. Det første het Project Zoo og handlet om at Wallace og Gromit skulle redde dyrehagen fra å bli gjort om til en gruve. Det neste som ble utgitt var basert på spillefilmen som kom samme år (2005). Studioet Teltale Games planlegger å utgi episodespillserien Wallace & Gromit: Grand Adventures våren 2009.


== Skurker ==
Filmene hadde også hovedskurker. I Robotbuksene var skurken en pingvin ved navnet Feathers McGrav, og i Wallace forelsker seg var skurken bulldogen Preston.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Wallace & Gromit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons (no) Wallace og Gromit på NRK TV
Maultasche

Maultaschen er en tysk matrett som er en spesialitet fra Schwaben i Baden-Württemberg. Det består av et ytre lag med pasta, med et fyll som tradisjonelt består av kjøttdeig, spinat, krutonger, løk og ulike krydder. Utseendet kan minne om ravioli, men maultaschen er større. Hver Maultasche er omkring 8-12 centimeter lang. 
Maultaschen kan bli tilberedt på tre ulike måter. Det er enten stekt, kokt i grønnsakssuppe eller smurt inn i smør og løk. 
Tilberedelse av maultaschen er ofte en familiespesialitet der hver familie har sin egen variant. Maultaschen er også å få kjøpt i butikker over hele Tyskland, med fyll som kan bestå av alt fra laks til vegetarisk fyll.


== Etymologi ==
Ordet «Maultaschen» er sammensatt av «Maul» som betyr munn, og «Tasche» som betyr lomme.


== Kuriosa ==
Legenden forteller at maultaschen ble oppfunnet av munkene i Maulbronn-klosteret for å skjule det faktum at de åt kjøtt under fasten.
UB-korporal

UB-korporal (UB-korp) (Utskrevet Befal) var en militær grad i det norske Forsvaret som var en type korporal. Utdanningen varte i 6 måneder, til man ble tilskikket som UB-korporal (markert med to vinkler, under en K). Graden var å betrakte som befal. Etter UB-perioden hadde man ikke plikttjeneste, men kan bli sersjant etter tjenesten.På troppsnivå ble UB-korporaler brukt til blant annet nestlagførere og lagførere for geværlag.
Graden ble benyttet mest i Heimevernet og Sjøforsvaret (konstabel), men også Hæren og Luftforsvaret.


== Referanser ==
Igor Svjatoslavitsj

Igor Svjatoslavitsj (russisk: Игорь Святославич; født 2./3. april 1151, død 1202) var fyrste av Novgorod-Seversk fra 1180 til 1202. Hans stridigheter med polovtserne eller kumanene, en tyrkisk nomadestamme som levde i den sørlige delen av Donregionen, ville sannsynligvis ha forsvunnet inn i historiens tåke om det ikke hadde vært for at begivenhetene ble udødeliggjort i diktet Igor-kvadet (eller Sangen om Igors hærtog) og senere i operaen Fyrst Igor av Alexander Borodin (1890).
Igor var sønn av Svjatoslav Olegovisj og en av Oleg av Tsjernigovs sønnesønner. Hans mor var Katarina av Novgorod. Sitt adelige navn Igor fikk han til ære for onkelen, Igor II av Kiev, men dåpsnavnet hans var Georg til ære for hans fars allierte Jurij Dolgorukij, det vil si Jurij eller Georg den langarmede.
I 1171 ledet Igor det første hærtoget mot kumanene, og det ble en suksess. Han beseiret khanene Kobyak og Kontsjak som hadde herjet landområdene rundt Perejaslav-Tsjmelnytskyj (tidligere kalt Perejaslav). I 1183 beseiret han kumanere på et herjingstokt ved elven Merla.
I 1185 angrep khan Kontsjak ruserne og som svar samlet Igor en styrke på rundt 6000-8000 soldater for å gjengjelde. Han fikk støtte fra et antall av fyrster og deres styrker fra Kiev, inkludert broren Vsevolod, nevøen Svjatoslav og sønnen Vladimir. De klarte å trenge dypt inn i kumanernes område og overraskende angripe dem. Imidlertid ble de selv omringet av fiender på begge sider, og ble møtt av tung beskytning fra bueskyttere. Krigere i rustning angrep ledet av et antall khaner, inkludert Konchak. Krigerne fra Kiev ble presset inn mellom den angripende fienden og en innsjø, og de som ikke ble drept på stedet, druknet i sjøen.
Igor fulgte en del desertører, og på veg tilbake ble han tatt til fange. Også Vsevolod, Svjatoslav og Vladimir ble tatt til fange. Igor greide senere å rømme, men måtte la sin sønn bli igjen som gissel. 
Fire år før sin død ble han fyrste av Tsjernigov og fordelte sine landområder i Severia mellom sine fem sønner.


== Familie ==
Han giftet seg med Eufrosinia, datter av Jaroslav Osmomysl. Deres barn var:

Vladimir, født 8. oktober 1170
Oleg, født 1174
Svjatoslav, født 1176
En datter som ble gift med David Olgovitsj


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dimnik, Martin: The Dynasty of Chernigov, 1146-1246, Cambridge University Press 2000