Max Amann

Max Amann (født 24. november 1891 i München, død 30. mars 1957) var en tysk nasjonalsosialistisk politiker, SS-general og journalist.  
Han ble etter krigen dømt til 10 års arbeidsleir.  


== Biografi ==


=== Første verdenskrig ===
Under første verdenskrig tjenestegjorde Amann i 16.reserveinfanteriregimentet (RIR 16) som innikk i 6. bayerske reservedivisjon. Regimentet var kjent under navnet «Regiment List» etter Julius List (1864–1914), som var dets første sjef. I dette regimentet kjempet visekorporal Adolf Hitler, og Amann var som feldwebel tidvis hans overordnede. Hitler tjenestegjorde i hovedsak som ordonnans.Amann foreslo Hitlers forfremmelse til underoffiser.


=== NSDAP ===
Etter krigen vendte Amann hjem til München. Han var med i Thuleselskapet, og ble 1921 med i NSDAP (nazistpartiet); han hadde partibok nummer 3. Hitler utpekte Amann til partiets første kasserer (1. Geschäftsführer der NSDAP) og pressesjef. I november 1923 forøvet Hitler det såkalte ølkjellerkuppet. Kuppet var mislykket, og  Hitler og flere andre tilhengere ble internert på festningen i Landsberg am Lech. 
Amann avtjente seks måneder i fengsel. Etter løslatelsen gav Hitler i 1925 Amann i oppdrag å bygge opp partiets bokforlag, Eher-Verlag. Amann var ansvarlig for avisene Das Schwarze Korps og Völkischer Beobachter. Amann foreslo tittelen Mein Kampf på den boken som Hitler først hadde tenkt å kalle «Fire og et halvt års kamp mot løgner, dumhet og feighet» og ordnet med publiseringen av den. 
Amann mistet sin venstre arm i samband med en jaktulykke i september 1931.Da nazistene i januar 1933 kom til makten i Tyskland fikk Amann, ved siden av Joseph Goebbels og Otto Dietrich, en vesentlig rolle i ensrettingen (Gleichschaltung) av den tyske presse. Amann ble ordførende i Rikets pressekammer (Reichspressekammer) og Rikets organisasjon for avisutgivere, og han kontrollerte dermed pressesensuren. Han sørget for at nazistene fikk kontroll over avisene i landet og fikk lagt ned aviser som ikke fullt ut støttet Hitler-regimet. I 1933 fikk NSDAP kontroll over 120 aviser og ukeblader, i 1939 kontrollerte partiet 2000 direkte.Den 30. juni 1934 var Amann til stede under mordaksjonen mot den homoseksuelle SA-Gruppenführer Edmund Heines.
I 1941 ble Max Amman forfremmet til Obergruppenführer i SS.
I 1943 inkorporerte han Alfred Hugenbergs aviskonsern  i nazistpartiets eiendomsmasse.
Amann var den største avis-baronen i det tredje rike og profitterte økonomisk på nazismen. Amanns formue økte fra 108 000 i 1934 til 3 800 000 mark i 1944.


=== Etterkrigsoppgjøret ===
Amann ble funnet skyldig i å ha vært en «hovedskyldig» (Hauptschuldiger) under rettsoppgjøret etter krigen. Han ble dømt til ti år i arbeidsleir i 1948, men han ble løslatt i 1953.  Han ble fradømt eiendeler og pensjonsrettigheter og døde i fattigdom i München i 1957.


== Litteratur ==
Wilhelm Baur, Rolf Rienhardt, Wilhelm Weiss: Max Amann - Ein Leben für Führer und Volk 1891-1941, Betriebsgemeinschaft Deutscher Verlag, Berlin, 1941
Oron J. Hale: The Captive Press in the Third Reich, Princeton, 1964
Robert S. Wistrich: Who's Who in Nazi Germany, Bonanza Books, 1982


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Max Amann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Spartacus Schoolnet
Amanns tale under rikspartidagene i 1936 (på  engelsk)