jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Yellowknife

Yellowknife (uttalt /ˈjɛloʊnaɪf/) er hovedstaden og den største byen i Nordvestterritoriene i Canada, med 19 569 innbyggere. Byen er på nordsiden av Great Slave Lake, på vestsiden av Yellowknife Bay, nær munningen til elven Yellowknife. Byen har en blanding av etnisitet, med fem offisielle språk utbredt: engelsk, fransk, dene suline, dogrib og sør og nord slavey. I dogrib heter byen Somba K'e («hvor pengene er»). Byen ble først bosatt i 1935, etter at gull hadde blitt funnet i området. Byen vokste frem som en viktig regional handelsstad, og ble hovedstad i 1967. Etter at gruvedriften ble redusert, vokste Yellowknife på 1980-tallet frem mer som en administrasjonsby. Nye funn av diamanter nord for byen kan få denne trenden til å endres.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Yellowknife – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Yellowknife, Northwest Territories – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Iqaluit

Iqaluit (uttalt [eqɑluit], inuktitut: ᐃᖃᓗᐃᑦ, ofte uttalt /ɨˈkæljuːɨt/ på engelsk, før 1987 kjent som Frobisher Bay) er hovedstaden og den største byen i territoriet Nunavut i Canada. Byen ligger på sørkysten av Baffinøya, ved Frobisher Bay. I 2016 hadde byen 7 082 innbyggere. Byen ble først bosatt i 1942, da den ble etablert som en amerikansk flybase. Den har vært territoriehovedstad siden territoriet ble opprettet i 1999. 


== Historie ==
Området i og rundt Iqaluit har i flere tusen år blitt brukt som et fiskested av inuittene i området, og navnet Iqaluit betyr Stedet med mye fisk.2. verdenskrig førte til en stor økning av canadisk og amerikansk virksomhet i området. I 1942 bygde amerikanerne en flybase i området, som førte til at de første permanente innbyggerne slo seg ned. Stedet fikk også navnet Frobisher Bay av de amerikanske og canadiske myndighetene.
Etter 2. verdenskrig steg innbyggertallet raskt som følge av områdets betydning i NORAD prosjektet under den kalde krigen. I 1957 hadde byen 1 200 innbyggere, og i 1959 hadde stedet et eget legekontor, skole og sosiale tjenester. Innbyggertallet fortsatte å vokse utover 1960-tallet, dette var for det meste på grunn av inuitter som ble oppfordret til å bosette seg permanent av Canadas styresmakter. 
1. januar 1987 byttet byen navn fra Frobisher Bay til Iqaluit, og i 1995 ble den valgt som hovedstad for det nye territoriet Nunavut. Iqaluit fikk bystatus den 19. april 2001.    


== Klima ==
Iqaluit har ett tundraklima, selv om det ligger et stykke sør for polarsirkelen. Byen har lange, kalde vintre og korte somre som fører til at det ikke vokser trær i Iqaluit. Selv om Iqaluit ligger omtrent på samme breddegrad som Trondheim, har de en gjennomsnittstemperatur som er 16°C kaldere. Den store temperaturforskjellen kommer som følge av at Trondheim blir varmet opp av Golfstrømmen mens Iqaluit blir nedkjølt av Baffinstrømmen


== Infrastruktur ==


=== Transport ===
Iqaluit er den minst befolkede regionhovedstaden i Canada, og den eneste som ikke har veiforbindelse til en annen bosetting. Siden Iqaluit ligger på en øy langt fra Canadas veissystem, må alt fraktes inn i byen med enten fly eller båt. På grunn av det kalde klimaet er ikke byen tilgjengelig med båt i vintermånedene. Iqaluit har ikke en dypvannshavn og dermed er det ikke mulig for større båter å legge til kai.


=== Vann og avløp ===
På grunn av byens befolkningsvekst og mangel på midler, sliter Iqaluit med å holde vann og avløpssystemet i god stand. Selv om byen har et renseanlegg blir likevel en stor del av byens kloakk sendt urenset ut i Frobisher Bay. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(iu) Offisielt nettsted 
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Iqaluit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Søvnløs i Seattle

Søvnløs i Seattle (originaltittel Sleepless in Seattle) er en amerikansk, romantisk filmkomedie fra 1993. Filmen er regissert av Nora Ephron, basert på en historie av Jeff Arch. Hovedrollene ble spilt av Tom Hanks som Sam Baldwin og Meg Ryan som Annie Reed.
Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Søvnløs i Seattle til filmhistoriens 45. beste kjærlighetsfilm fra USA.


== Handling ==
Sam Baldwin er en arkitekt fra Chicago. Han har akkurat mistet kona til kreft og flytter til Seattle med sønnen Jonah. Jonah mener faren bør få seg en ny kone for å få livet på stell igjen. Han overtaler faren til å ringe inn til et radioprogram som blir hørt av mange amerikanske kvinner, blant annet Annie Reed, en journalist fra Baltimore. 


== Medvirkende ==
Tom Hanks i rollen som Sam Baldwin
Meg Ryan i rollen som Annie Reed
Bill Pullman i rollen som Walter
Ross Malinger i rollen som Jonah Baldwin
Rosie O'Donnell i rollen som Becky
Gaby Hoffmann i rollen som Jessica
Victor Garber i rollen som Greg
Rita Wilson i rollen som Suzy
Barbara Garrick i rollen som Victoria
Carey Lowell i rollen som Maggie Abbott Baldwin
David Hyde Pierce i rollen som Dennis Reed
Dana Ivey i rollen som Claire Bennett
Rob Reiner i rollen som Jay
Kevin O'Morrison i rollen som Cliff Reed


== Priser og nominasjoner ==
Nora Ephron, David S. Ward og Jeff Arch ble nominert til både en Oscar og en BAFTA for beste originalmanus, men vant ikke. Filmen ble også nominert til en Golden Globe for beste musikal eller filmkomedie, og Tom Hanks og Meg Ryan ble nominert til hver sin Golden Globe for beste hovedrolle.
Sangen «A Wink And a Smile» av Harry Connick jr. ble nominert til Oscar for beste sang.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Søvnløs i Seattle på Internet Movie Database 
(no) Søvnløs i Seattle hos Filmfront 
(no) Søvnløs i Seattle på NRK TV 
(sv) Søvnløs i Seattle i Svensk Filmdatabas 
(da) Søvnløs i Seattle i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Søvnløs i Seattle på Allociné 
(nl) Søvnløs i Seattle på MovieMeter 
(en) Søvnløs i Seattle på AllMovie 
(en) Søvnløs i Seattle på Turner Classic Movies 
(en) Søvnløs i Seattle på Rotten Tomatoes 
Stillbilder fra filmen
Claudette Rogers

Claudette Rogers Robinson (født 20. juni 1942 i New Orleans i Louisiana) er en USA-amerikansk soul-sanger. Hun var medlem av The Miracles fra 1957 til 1972. 
Broren Emerson «Sonny» Rogers var med å starte The Matadors. Da han blei innkalt til militærtjeneste, overtok Claudette plassen. Samtidig skifta gruppa navn til det mer kjønnsnøytrale The Miracles.7. november 1959 gifta Rogers seg med gruppas frontfigur Smokey Robinson. Et hardt turneliv gjorde det vanskelig å ha et normalt familieliv. I 1964 trakk hun seg fra turneringa, mens hun deltok på plateinnspillinger fram til 1972. Da trakk også Smokey seg fra gruppa. På avskjedskonserten i Washington, DC deltok begge to.Robinson-familien fikk to barn: sønnen Berry William (oppkalt etter Motown-sjef Berry Gordy) og dattera Tamla Claudette (oppkalt etter Motowns første navn, Tamla). Ekteparet blei skilt i 1986.Claudette Rogers har ærestittelen First Lady of Motown. Hun synger ved enkelte anledninger med en fortsatt eksisterende variant av The Miracles, der blant annet fetteren Bobby Rogers (en av gruppas stiftere) synger fast. Hun er styremedlem i National Rhythm & Blues Foundation.The Miracles blei tildelt ei stjerne på Hollywood Walk of Fame i mars 2009. I 2012 blei gruppa innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame, en heder Smokey Robinson hadde fått allerede i 1987.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Claudette Rogers Robinson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Claudette Rogers på Discogs 
(en) Claudette Rogers på MusicBrainz
Haugaland Billag

Haugaland Billag A/S (HB) var et rutebil- og transportselskapet som ble opprettet 1. januar 1970 basert på fusjon av en rekke mindre rutebilselskaper i Haugesund-området. Selskapet hadde hovedkontor i Haugesund.


== Historikk ==
Det var 11 rutebilselskaper som gikk inn i Haugaland Billag ved opprettelsen i 1970 (Bergsåker 1986):
Haugesund-Tittelsnes Billag A/S
Sveio Billag A/S
Haugesund Busselskap A/S m/ Fosenøy Billag
Vestlandsbussen A/S (seinere Vest-Transport A/S)
A/L Haugesund Turistbil
Vormedalsruta v/ Wilhelm Eiternes
Tysvær Rutebillag A/L
Høie-Ruta v/ Konrad Kallevik
Vordeneset Billag A/L
Nedstrandruta v/ Palmer Baustad
Vatsruta v/ Sakarias NesheimBokn Rutelag ble overtatt 1. januar 1986.Men dette fikk det nye selskapet et ruteområde som omfattet kommunene Sveio, Haugesund, fastlandsdelen av Karmøy, Tysvær og deler av Vindafjord.
Haugaland Billag deltok aktivt i omstruktureringen av norsk busstrafikk på 1990-tallet gjennom eierskapet i Norgesbuss fra høsten 1993. 
Haugaland Billag ble med virkning fra 1. juli 2003 overtatt av HSD. Haugaland Buss ble fra samme dato samordnet med bussvirksomheten i HSD.


== Virksomhet ==
Haugaland Billag videreutviklet seg gjennom årene på flere områder. I 1986 hadde selskapet 71 personbusser, 8 godsvogner, 4 kombinertvogner og 6 tilhengere, og 124 ansatte. Da selskapet ble solgt i 2003 var driften organisert i følgende datterselskaper:

Haugaland Buss
Haugaland Transport
Haugaland Reiseliv
Haugaland Transportskole


== Litteratur ==
Bergsåker, J. (1986). 50 år i samarbeid og utvikling : Norges rutebileier forbund avd. Rogaland 1936-1986. Stavanger: NRF, Avdeling Rogaland.
Newfoundland og Labrador

Newfoundland og Labrador (engelsk: Newfoundland and Labrador, fransk: Terre-Neuve-et-Labrador) er en kanadisk provins. Den består av øya Newfoundland og fastlandsområdet Labrador. Den ligger nordøst i landet ved Atlanterhavet og grenser mot Québec i sør og vest. Provinsens hovedstad og største by er St. John's. 
Omkring 92 % av provinsens innbyggere bor på øya Newfoundland.


== Historie ==
Newfoundland var frem til 1949 en separat britisk dominion, se Newfoundland-dominionen. Området valgte å slutte seg til Canada etter en folkeavstemning i 1948, der 52 % stemte for union. 6. desember 2001 ble provinsens offisielle navn endret til Newfoundland and Labrador.
St John’s

St. John's og Saint John's er varianter av helgennavnet til apostelen Johannes og brukes om flere steder, kirker m.m. Den spanskspråklige varianten er  San Juan

St. John’s (Newfoundland og Labrador)
Saint John’s, Antigua og Barbuda
St. John’s Wood undergrunnsstasjon, London
St. John’s College
St. Johns (Arizona)
New Westminster

New Westminster er en by innenfor Metro Vancouver i Britisk Columbia, Canada. Byen ble grunnlagt i 1858 som hovedsete av kolonien British Columbia, men da Vancouver Island ble fisjonert inn i 1866, ble hovedstaden flyttet til Victoria. I 2006 hadde byen 58 549 innbyggere. Den ligger på nordsiden av elven Fraser.
Broen Skybridge krysser Fraser River mellom New Westminster og Surrey.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) New Westminster – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fengsling uten lov og dom

Fengsling uten lov og dom er et juridisk begrep for å beskrive tilfeller  der individer holdes fanget, av et statsapparat, uten at formelle siktelser administreres.
En del demokratiske styresmakter har introdusert rutiner for hvordan individer kan holdes fengslet, uten at siktelser administreres. Eksempler på dette, er fengslingene ved Guantanamobukten fangeleir, samt Minister's Security Certificate (Canada).


== Se også ==
Magna Carta
Habeas corpus
Militære tribunaler relatert til Guantanamo-fanger
Administrative Review Board


== Referanser ==
Unwritten

Unwritten er en låt av og debutalbumet til Natasha Bedingfield.


== Låten ==
Låten ble i Norge utgitt som single i februar 2005. Sangen skrev hun til sin bror som murte seg selv inne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Unwritten på Discogs 
(en) Unwritten på MusicBrainz 
(en) Unwritten på Spotify 
(en) Unwritten på AllMusic
Kristian Juberg

Kristian «Juba» Juberg (født 21. mai 1981) er en norsk fotballspiller som spiller for Charlottenlund i 3. divisjon. Juberg var siste halvdel av forrige sesong utlånt til moderklubben, Ranheim, i Adeccoligaen. Juberg spiller primært forsvar, men kan også spille på midtbanen.
Juberg ble tatt opp i Ranheims A-stall i 1999, og var lenge kaptein for Ranheims A-lag. Juberg var før overgangen til Charlottenlund en del av Ranheims A-stall helt siden han rykket opp fra juniorstallen, kun avbrutt av et opphold hos Rosenborgs junioravdeling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristian Juberg – Transfermarkt 
Spillerstatistikk på NIFS.no
Marv Tarplin

Marvin «Marv» Tarplin (født 13. juni 1941 i Atlanta i Georgia, død 30. september 2011) var en USA-amerikansk gitarist og låtskriver, best kjent som medlem av Motown-gruppa The Miracles.Tarplin begynte å spille med jentegruppa The Primettes i Detroit (de blei seinere kjent som The Supremes). Da gruppa hadde prøvespilling hos Motown, var førstevokalisten i The Miracles, Smokey Robinson, en av dem som vurderte dem. Han blei imponert og overtalte Tarplin til heller å bli med i The Miracles, noe han gjorde rundt 1960.The Miracles var ei typisk vokalgruppe. Det var derfor noe uvanlig at gitaristen Tarplin blei regna som et fullverdig medlem. Han er for eksemplel avbilda på tre albumomslag: Cookin' with The Miracles (1962), I'll Try Something New (1962) og The Fabulous Miracles (1963). Han omtales også på baksida av gruppas første album, Hi ... We're The Miracles (1961) og betegnes der som et av de originale medlemmene.Tarplin var med på å komponere flere store Miracles-slagere, blant annet «The Tracks of My Tears» (1965), «I Like It Like That» (1964), «Going to a Go-Go» (1965) og «The Love I Saw in You Was Just a Mirage» (1967). Han var også med å skrive flere av hitlåtene til Marvin Gaye, som «Ain't That Peculiar» og «I'll Be Doggone».Tarplin forlot The Miracles i 1973, året etter med Smokey Robinson og Claudette Rogers Robinson. Han blei erstatta av Donald Griffin, bror til Billy Griffin, som etterfulgte Robinson som førstesanger.
Robinson og Tarplin fortsatte samarbeidet heile tida etter dette. Sammen har de skrevet blant annet Robinsons solo-slager «Cruisin'» (1979). Tarplin spilte også gitar på Robinsons plater og turneer fram til 2008.I mars 2009 blei The Miracles tildelt ei stjerne på Hollywood Walk of Fame. Tarplin var til stede, men han var ikke av de gruppemedlemmene som fikk diplom. I 2012 blei gruppa innvotert i Rock and Roll Hall of Fame, en heder Smokey Robinson aleine hadde mottatt alt i 1987.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marv Tarplin på Internet Movie Database 
(en) Marv Tarplin hos Internet Broadway Database 
(en) Marv Tarplin på Discogs 
(en) Marv Tarplin på MusicBrainz 
(en) Marv Tarplin på AllMusic 
Smokey Robinsons minneord om Marv Tarplin i Rolling Stone 6. oktober 2011; besøkt 7. februar 2016.
Burnaby

Burnaby er en by i Britisk Columbia, Canada. Den grenser i vest til Vancouver og ligger innenfor grensene til Metro Vancouver. Med 216 336 innbyggere er det er den tredje største kommunen i Metro Vancouver og den 22. største kommunen i landet. Burnaby ble grunnlagt i 1892 og fikk bystatus i 1992. Burnaby betjenes av både Millennium- og Expobanen av SkyTrain, i tillegg til at det er sete for Simon Fraser University. I nord grenser kommunen til Burrard Inlet, i sør til elven Fraser og i øst til kommunene New Westminster og Coquitlam. 


== Vennskapsbyer ==
 Zhongshan, Kina
 Kushiro, Japan
 Mesa, USA
 Hwaseong, Sør-Korea


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Burnaby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
S Club Juniors

S Club Juniors var en engelsk popgruppe som var aktive fra 2002 til 2005. Det var en spin-offgruppe fra mer kjente S Club 7. S Club Juniors skal ha solgt rundt 15 millioner. S Club Juniors ble satt sammen av Simon Fuller som holdt audition for de 8 ledige plassene. Auditionene ble holdt i 6 byer i Storbritannia: London, Liverpool, Manchester, Birmingham, Bristol og Glasgow.
Gruppen besto av 8 medlemmer: Jay Asforis, Hannah Richings, Stacey McClean, Aaron Refree, Calvin Goldspink, Daisy Evans, Rochelle Wiseman og Frankie Sandford. Det niende medlemmet Connor Daily  trakk seg fra gruppen før de ga ut albumene.
I 2002 ga gruppen ut sin første singel og video, «One Step Closer», som ble spilt inn på den ungdomsskolen Daisy Evans gikk på. «One Step Closer» solgte rundt 1 million eksemplarer.
Marion Ravn og Marit Larsen skrev låten «Pretty Boy» til albumet Sundown. 
S Club Juniors har også vært med S Club 7 og spilt inn sanger med dem, blant andre sangen «Reach».
I 2005 slo gruppen seg sammen med en annen gruppe, og dannet gruppen iDream med totalt 12 medlemmer. Samme år ga de ut albumet Welcome to Avalon Heights. De fikk en egen TV-serie som det ble laget 14 episoder av.
Bandet skal ha solgt rundt 20 millioner album hvorav 6 millioner av albumet Together, 12 millioner av Sundown og ca. 3 millioner av Welcome to Avalon Heights.Ifølge Daily Mirror skal det være planlagt et comeback for gruppen i 2011. Bandet skal ha lyst ut en ny ledig plass til en gutt. Audition starter i London til januar.


== Diskografi ==
Together (2002)
Sundown (2003)
Welcome to Avalon Heights (2005)


== Singler ==
«One Step Closer»
«Automatic High»
«New Direction»
«Anytime Anywhere»
«Puppy Love»
«Sleigh Ride»
«Fool No More»
«Sundown»
«Don't Tell You're Sorry»
«Turn the Lights On»
«Dreaming»


== Eksterne lenker ==
(en) S Club 8 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) S Club Juniors på Discogs 
(en) S Club Juniors på Discogs 
(en) S Club Juniors på MusicBrainz 
(en) S Club Juniors på AllMusic 
S Club Juniors på Twitter 
S Club Juniors på Myspace 
S Club Juniors nettsted
IDream

iDream er en britisk musikkgruppe. Den er en spin-off-gruppe fra S Club Juniors i 2005 kom de ut med albumet Welcome to Avalon Heights. Dette er også en TV-serie i England.


== Diskografi ==
Welcome to Avalon Heights (2005)


== Singler ==
«Dreaming»
«Say It's Allright»
Welcome to Avalon Heights

Welcome to Avalon Heights er det tredje albumet fra S Club Juniors (iDream) og ble utgitt i 2004.


== Sporliste ==
«Welcome to Avalon Heights»
«Dreaming»
«Beautiful Thing»
«Open Up My Heart»
«Our Life»
«Waste Your Time on Me»
«Goodbye Radio»
«Sunshine»
«Back Off»
«Can I Trust You»
«Don't Steal Our Sunshine»
«Say It's Alright»
«I Want You Around» (med Matt & Rachel)
«I Dream»


== Eksterne lenker ==
(en) Welcome to Avalon Heights på Discogs 
(en) Welcome to Avalon Heights på MusicBrainz
Liste over ordførere i Klepp

Liste over ordførere i Klepp viser liste over ordførere i Klepp kommune i Rogaland.


== Referanser ==
Administrative Review Board

Administrative Review Board er et domstollignende organ bygget opp av et visst antall individer, som utfører et oppdrag for USAs forsvarsdepartement. 
Oppdraget går blant annet ut på å vurdere om den enkelte fange i Guantánamobukten fangeleir eventuelt fortsatt utgjør en trussel. Vurderingen skal skje hvert år.
Quest Crew

Quest Crew er en amerikansk dansegruppe. De endte opp som vinnere av America's Best Dance Crew. Medlemmene Hok Konishi, Ryan Conferido og Dominic Sandoval har vært tidligere finalister i So You Think You Can Dance.


== Eksterne lenker ==
Quest Crew på Facebook
Dominic Sandoval

Dominic Kyle Sandoval, også kjent som D-Trix, er en amerikansk danser, kjent for å ha vært finalist i So You Think You Can Dance i 2008 og å ha vunnet America's Best Dance Crew 2009 med gruppen Quest Crew.
Han begynte med breakdance som 13-åring, og har opptrådt på NBA og WNBA-kamper, og vant konkurransen Evolution 2 i 2005 med gruppen Flexible Flav.
-
I 2008, deltok han i So You Think You Can Dance, og kom blant de topp 4 mannlige danserne. Han var også med på turnéen for sesong 3. Sandoval er nå medlem av gruppen Fallen Kingz.
I 2010 var han med som en All-Star i So You Think You Can Dance og danset med deltagerne i hiphop, lyrisk hiphop og breakdance. For tiden underviser Sandoval, og trener ekstra 4-6 timer hver dag med gruppene.
I 2011 var Sandoval permanent dommer i America's Best Dance Crew.
Sandoval er også kjent for YouTube-kanalen sin med 2,5 millioner subscribers. På kanalen gjør han stunts, lager dansevideoer osv. Han gjør også mye komedie. Han er mye på kanalen til Ryan Higa på "I Dare You"-videoer.


== Eksterne lenker ==
Dominic Sandoval på QuestCrew.com
Beaucoups of Blues (sang)

«Beaucoups of Blues» er tittelsangen fra Ringo Starrs countryalbum fra 1970. Den ble utgitt som en single i flere land, men ikke i Storbritannia. Singelen entret listene i både USA og Tyskland, hvor den nådde nummer #87 og #43.


== Referanser ==
You’re Sixteen

«You're Sixteen» er en amerikansk sang skrevet av the Sherman Brothers (Robert B. Sherman & Richard M. Sherman). En versjon av sangen med Rockabilly-sangeren Johnny Burnette nådde nummer åtte i USA i desember 1960 . I januar 1974, nådde en coverversjon av Ringo Starr nummer en. Denne coverversjonen gjenforente Ringo Starr med sin tidligere Beatles-kollega, Paul McCartney. McCartney er kreditert på albumcoveret for å ha spilt soloen i sangen på en kazoo.  Starrs versjon forblir en av de få singlene med en kazoosolo til å nå nummer #1 på listene. Harry Nilsson sang bakgrunnsvokal.
Den originale versjonen fra 1960, med Johnny Burnette, er med i filmen, American Graffiti fra 1973.


== Norske versjoner ==
Lars Mjøen og Tor Endresen har skrevet norske tekster. Mjøens norske versjon bærer tittelen «16 år». Endresens norske versjon heter «Du er fin». 


=== Innspillinger ===
De to Talent-innspillingene er identiske.


== Innflytelse ==
Sangtittelen har vært emne for parodier av forskjellige artister; fra det Australske punk rock-bandet Frenzal Rhombs «She's Sixty, She's Beautiful And She's Mine» til den Australske singer-songwriter Paul Kellys «You're 39, You're Beautiful And You're Mine», Cold Chisels EP kalt You're Thirteen, You're Beautiful, and You're Mine og Wee Ecks «You're Sixteen Stone».


== Referanser ==
Masami Tanaka

Masami Tanaka (født 5. januar 1979 i Hokkaidō) er en tidligere brystsvømmer fra Japan, som vant bronsemedalje på 4x100 m medley stafett, under Sommer-OL i Sydney, Australia.  Hun har også fire gullmedaljer, på 50 m, 100 m og 200 m brystsvømming, samt medleystafetten, fra kortbane-VM i 1999, Hongkong.


== Eksterne lenker ==
(en) Masami Tanaka – Olympics.com 
(en) Masami Tanaka – Olympic.org 
(en) Masami Tanaka – Olympedia 
(en) Masami Tanaka – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Masami Tanaka – databaseOlympics.com (arkivert)