jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kortslutningsbeskyttelse

Kortslutningsbeskyttelse er påbudt i elektriske installasjoner. Vern, koblingsmateriell, ledninger og kabler skal beskyttes mot både største og minste forventede kortslutningsstrøm. Normen krever at kortslutningsstrømmen i alle aktuelle punkter i installasjonen skal beregnes, eller måles med spesielle måleinstrumenter.
1) Vernet skal ha bryteevne minst tilsvarende de kortslutningsstrømmer som kan forventes på montasjestedet. Det aksepteres imidlertid backupbeskyttelse dersom dette ikke skaper spesielle vanskeligheter for driften av det elektriske anlegget.
Backupbeskyttelse, eller kaskadekobling, betyr at et forankoblet (oppstrøms) vern sørger for utkobling eller strømbegrensing ved kortslutningsstrømmer som overstiger bryteevnen til det aktuelle vernet.
2) Vernet må bryte forekommende kortslutningsstrømmer innen temperaturen økes fra normal driftstemperatur og opp til lederens grensetemperatur.

-         
Kortslutning oppstår under forskjellige forhold, det kan være største kortslutning (f.eks. Ik3pmax eller Ik2pmax) eller den minste kortslutningen (Ik2pmin) som kan oppstå. Desto nærmere fordelingen du kortslutter, desto mindre blir motstanden og høyere blir strømmen. Det funker også den andre veien; lengre avstand til fordelingen fører til større motstand og dermed mindre kortslutningsstrøm.
Riksstender

Riksstender (fra tysk Reichsstände) var representantene i Det tysk-romerske rikes Riksdag før 1806. Riksstendene var direkte underlagt riket, og ikke som andre innbyggere underlagt en landsfyrste.
De riksumiddelbare stendene som hadde sete i Riksdagen omfattet riksfyrstene, riksgrevene, riksprelatene og riksbyene. Riksbyene fikk status som riksstand senere enn de andre, rundt 1500, og ble først med freden i Westfalen i 1648 fullt ut jevnbyrdige med de andre riksstendene.Riksdagen var delt opp i tre «kollegier», riksbyene i et eget kollegium, kurfyrstene i kurfyrstkollegiet og de verdslige og kirkelige fyrstene i riksfyrsterådet. Oppgavene til riksstendene, ut over å delta i Riksdagen, var å kreve inn skatter og utstyre tropper for Riket.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Carl Wilhelm von Lancizolle: Uebersicht der deutschen Reichsstandschafts- und Territorialverhältnisse vor dem französischen Revolutionskriege, der seitdem eingetretenen Veränderungen und der gegenwärtigen Bestandteile des deutschen Bundes und der Bundesstaaten. Dümmler, Berlin 1830 (scanning)
Gerhard Oestreich, E. Holzer: Übersicht über die Reichsstände. I Herbert Grundmann (red.): Handbuch der deutschen Geschichte, Band 2. Von der Reformation bis zum deutschen Absolutismus. 9. opplag. Ernst Klett Verlag, Stuttgart 1973, s. 769–784, ISBN 3-8002-1013-4
Riksstift

Riksstift (ev. fyrstestift; tysk Reichsstift, Fürststift) betegnet i Det hellige romerske rike av den tyske nasjon tre ulike typer av riksumiddelbare geistlige territorier:

erkestifter (fyrsterkebispedømmer),
høystifter (fyrstbispedømmer) og
riksklostre (riksabbedier og riksprostier).
Elektronisk selektivitet

Selektivitet (fra latin: seligere, se (fra), legere (velge)) angir en radiomottakers evne til å gjengi det innstilte signalet og å undertrykke andre radiosignaler. Dette kan være nabokanaler, speilkanaler (se superheterodynmottaker) og kraftige radiosendere i nærheten. Årsaken til at radiosendere som mobiltelefoner ikke bør brukes på sykehus er at radiomottakere for hjerteovervåkningssendere kan være for lite selektive i forhold til nyere mobiltelefoner.


== Andre betydninger ==


=== I statistikk ===
Selektivitet er et viktig begrep i statistisk analyse av kvaliteten på en undersøkelse. Et eksempel er en medisinsk test sin evne til å oppdage de tilfellene av tilstanden som testen er ment å oppdage. Se også spesifisitet som angir sannsynligheten for at en test er negativ når pasienten ikke har tilstanden.


=== For fiskeredskaper ===
Ved fiske er det viktig at småfisk ikke blir fisket opp, men slipper ut gjennom maskene i trål, not og garn. En god selektivitet angir at fisk av den ønskede størrelsen blir fanget og de små slippes fri.
Rikskloster

Et rikskloster (riksabbedi eller riksprosti; tysk Reichskloster, Reichsabtei, Reichspropstei) var i Det tysk-romerske rike et riksumiddelbart kloster. Klosterets overhode ble betegnet som riksprelat (tysk Reichsprälat) og var ikke underlagt andre lensherrer enn keiseren. Dermed var riksklostre strengt tatt selvstendige stater. Den verdslige jurisdiksjonen ble imidlertid ofte ivaretatt av fogder i nabostatene.
Noen få riksprelater fikk tildelt fyrsterang, og bar dermed tittelen fyrsteprost, fyrsteabbed eller fyrsteabbedisse (Fürstprobst, Fürstabt/Fürstäbtissin). Noen av disse hadde personlig stemmerett (virilstemme) i riksdagen på lik linje med andre riksfyrster (abbedene av Corvey, Kempten, Prüm, Stablo, prostene av Ellwangen, Berchtesgaden, Weißenburg). De øvrige riksprelatene møtte ikke selv ved riksdagene, men delte på totalt to stemmer. Stemmene ble ivaretatt av to riksprelater som hadde blitt valgt til direktører for hver sin «prelatbenk» (den «rhinske» resp. «schwabiske benken» [Rheinische og Schwäbische Prälatenbank]).
Riksklostrenes territorier var stort sett små og bestod i enkelte tilfeller bare av noen bygninger, men det fantes flere unntak. Fyrsteprostiet Ellwangen var med et areal på 500 km² det største riksklosteret.
På det meste fantes det 83 riksklostre, de fleste av disse sydvest i riket (Schwaben). Tallet varierte ettersom klostre ble oppløst, opphøyet til bispedømmer, mistet eller oppnådde riksumiddelbarheten. Med sekulariseringen gjennom Reichsdeputationshauptschluss i 1802/03 ble tittelen avskaffet og riksklostrenes områder innlemmet i nabostatene (mediatisert). På dette tidspunktet fantes det ennå 47 riksklostre:


== Noter ==
Fri riksstad

En fri riksstad (eller fri riksby; tysk freie Reichsstadt) var i Det tysk-romerske rike en riksumiddelbar by. Byens befolkning var ikke underlagt andre lensherrer enn keiseren. Dermed var frie rikssteder selvstendige stater. De kunne imidlertid ikke møte på riksdagene, men utgjorde samlet «De frie riksstedenes kollegium». Dette hadde to stemmer, fordelt på en «rhinsk» og en «schwabisk benk» (Rheinische og Schwäbische Bank). Den første omfattet også de nordtyske frie riksstedene.
Opprinnelig betegnet fri stad og riksstad to ulike status, men forskjellen mistet etter hvert sin betydning, slik at samlebetegnelsen «frie og rikssteder» ble til «frie rikssteder».

En fri stad var en by som hadde klart å oppnå uavhengighet av en geistlig lensherre (fyrstbiskop). Disse byene hadde ingen forpliktelser overfor keiseren.
En riksstad var en by som hadde oppnådd privilegier direkte fra keiseren. Ofte var det her snakk om gamle kongsbyer, pfalzer. Disse byene måtte vanligvis betale skatt til keiseren og delta med tropper i hans kriger.På det meste fantes det rundt hundre frie og rikssteder. Tallet varierte ettersom byer ble annektert, meldte seg ut av Det tysk-romerske rike (f.eks. ved å bli medlem i Det sveitsiske edsforbund), mistet eller oppnådde riksumiddelbarheten. På slutten av 1700-tallet fantes det ennå 50 frie rikssteder (se listen under). Fire av disse ble okkupert av Frankrike under Napoleonskrigene. Ytterligere 40 ble mediatisert gjennom Reichsdeputationshauptschluss i 1803, dvs. de ble innlemmet i nabostatene.
Noen rikssteder betegnet seg etter reformasjonen som paritetiske rikssteder. Disse hadde bestemt at byrådet og samtlige offentlige embeder måtte bekles av like mange protestanter som katolikker.


== Liste over frie og rikssteder per 1792 ==


== Se også ==
Rikslandsby
Rikslandsby

En rikslandsby (tysk Reichsdorf) var i Det tysk-romerske rike en riksumiddelbar landsby. Landsbyens befolkning var ikke underlagt andre lensherrer enn keiseren. De kunne ikke møte på riksdagene, og var heller ikke representert i riksstedenes kollegium.
På det meste fantes det over hundre rikslandsbyer og riksgods. De var spredt rundt i riket, men hadde sin største tetthet i sydvest, dvs. staufernes stamterritorium i Schwaben. Rikslandsbyene representerte de gjenværende kongelige/keiserlige territoriene og hans personlige følgesmenn (vasaller). På grunn av keiserens makttap i løpet av middelalderen ble flere og flere rikslandsbyer overtatt av andre lensherrer (eller forble privateiendom av forhenværende kongeslekter, men mistet også dermed sin status som riksgods). Med Reichsdeputationshauptschluss i 1803 ble tittelen avskaffet og rikslandsbyene innlemmet i nabostatene (mediatisert). På dette tidspunktet fantes det ennå sju rikslandsbyer:

Gochsheim
Harmersbach («riksdal»)
Holzhausen
Leutkircher Heide
Sennfeld
Soden
Sulzbach


== Referanser ==
Harmersbach

Harmersbach er en liten elv i Schwarzwald i den tyske delstaten Baden-Württemberg. Den er via elvene Erlenbach og Kinzig en bielv til Rhinen. Harmersbach passerer stedene Oberharmersbach (egen kommune), Unterharmersbach (nå bydel av Zell) og Zell am Harmersbach.
Harmersbachdalen (det vil si Ober- og Unterharmersbach) hadde inntil 1803 status som riksdal, som var en unik betegnelse i Det tysk-romerske rike. Harmersbach var altså riksumiddelbar og hadde en status som tilsvarte en rikslandsby. Opprinnelig hørte dalen til riksbyen Zell, men lå fra 1504 til 1689 alene under høystiftet Straßburg og hadde i løpet av denne tiden opprettet et selvstyre med bl.a. et eget rettsvesen. Da Harmersbach ble løst fra Straßburg i 1689, anerkjente ikke dalens befolkning lenger Zells overherredømme. 1718 aksepterte Zell Harmersbachs uavhengighet.
Ale (øl)

Ale er en samlebetegnelse på øl laget av maltet bygg som går gjennom en gjæringsprosess der det er spesielle gjærsorter som blir brukt. Dette er varianter av gjærsorten Saccharomyces cervisiae Disse gjærsortene legger seg på toppen av ølet, og ale kalles derfor også for «overgjæret øl». Denne gjæringsmetoden gir ølet en søt, fruktig og fyldig smak.
De fleste slag ale inneholder humle, som gir det en bitterhet i smaken, og hjelper til med å konservere ølet.
Den andre hovedtypen øl er «lager» som er undergjæret, det vil si at det er gjæret med en type gjær som synker til bunnen av brygget.
Ale er spesielt vanlig i Storbritannia, Irland, Belgia, Tyskland, Danmark og deler av Canada og USA.


== Ulike typer ale ==


=== Pale Ale ===
Pale Ale er igjen en samlebetegnelse for lyse aleslag. I farge kan det ofte være vanskelig å skille fra lagertyper som for eksempel pilsner. Den mest kjente typen pale ale er bitter, som er svært vanlig å finne i engelske puber.

Typer pale ale
Altbier
Amber Ale
American Pale Ale
Burton Pale Ale
Engelsk bitter
India Pale Ale
Irish Red Ale
Saison


=== Brown Ale ===
Brown ale er en litt mørkere type ale med en mild, ofte nøtteaktig, smak. De har ofte en relativt lav alkoholprosent.
For norske forbrukere er nok Newcastle Brown Ale det mest kjente eksempelet.


=== Dark Ale ===
Dark ale er en samlebetegnelse for ale som er svært mørkt, ofte svart i fargen. Denne gruppen inneholder både porter og stout. Stout er mest kjent for det markedsførende merket, Guinness.


=== Irish Red Ale ===
Irish Red Ale kommer, som navnet sier, opprinnelig fra Irland. Det er rødlig av farge, noe som kommer av at bygget blir røstet. Dette gjør at ølet ofte har en karamellaktig smak som er mindre bitter en engelsk ale.


=== Belgisk ale ===
Belgisk ale er en samlebetegnelse for alle typer ale som kommer fra Belgia, men også noe øl fra Nederland går inn under denne kategorien, da ett av trappistklostrene som brygger trappistøl ligger i Nederland. Belgisk ale er regnet som disse typene øl:

Trappistøl
Klosterøl
Lys belgisk ale


=== Tysk ale ===
Tysk ale er en samlebetegnelse for all ale som kommer fra Tyskland. Også noe hveteøl blir regnet med i denne gruppen. Tysk øl har ofte en kraftigere smak enn belgisk og britisk øl, noe som kommer av forskjellige metoder i meskingen. Tysk ale er:

Kölsch
Altbier
Hefeweizen
Berliner Weisse


=== Skotsk ale ===
Skotsk ale er først og fremst en betegnelse på sterke, mørke øl med kraftig maltsmak. De kan ofte ha en karamellsmak på grunn av røstet malt eller røyksmak på grunn av røykt malt. De fleste typer britisk ale blir brygget i Skottland, og ikke alle typene blir regnet som skotsk ale.


== Litteratur ==
Smith, Espen; Værness, Bjørn (Red.) Ikke bare øl, Boksenteret, Oslo, 2006. ISBN 82-7683-424-8


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkel hos Store norske leksikon.
Horndøla bru

Horndøla bru er navnet på to bruer i Volda kommune i Møre og Romsdal. Bruene krysser elva Horndøla (Honndøla) ved gården Muldsvor i Hornindalen. Den gamle brua er ei 52 meter lang tørrmura steinbru med en rekke spenn i utkragingsteknikk. Den ble sannsynligvis bygd i perioden 1810–1813, til erstatning for ei eldre bru av tre og stein. Horndøla bru ble ombygd i 1937, med ei 5 meter bred betongplate over brukarene. I 1971 ble det bygd ei ny bru på stedet, like sør for den gamle. Den nye brua er en del av fylkesvei 60. Gamle Horndøla bru ble restaurert av Statens vegvesen i 1993/94.
Den gamle brua var en del av Den trondhjemske postvei på strekningen Grodås-Hellesylt.


== Kilder ==
Sogn og Fjordane fylkesarkiv: Honndøla bru
NRK fylkesleksikon: Samferdsle i Hornindal lest 29. mars 2013.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde
Ragnarok (utgivelser i 1939)

Ragnarok var et nasjonalsosialistisk månedstidsskrift som kom ut i perioden 1934–1945. Ragnarok fikk tidlig et opplag på rundt 3 000, hvilket må sies å være betydelig tatt i betraktning tidsskriftets skarpe redaksjonelle profil.


== Nr. 1–2 ==
Kjartan Kamban: Mot Ragnarok. Det historiske år 1939.
Bertel Gripenberg: Et ohederlig demokrati.
Arvid Mörne: Blodets djupa sång.
Ed. Egeberg jr.: Codreanu er død, men Jerngarden lever.
 J.B. Hjort: Overvintring.
Hjalmar Nyaasen: Den tyske rasepolitikk.
Dr. Smedal om Mowinckels tale i København: «En broder fra Nord».
Et brev fra Knud [Knut] Hamsun til «Klassekampen».


== Nr. 3–4 ==
Hans S. Jacobsen: Grønland tilbake til Noreg.
Eirik Sande: Grønlands historie i korte trekk.
Gustav Smedal: Kielfred i 125 år.
Adolf Hoel: Vår stilling på Grønland idag.
Kjartan Kamban: Grønland og norsk utenriksvesen.
Gustav Smedal: Svart til Stauning.
Thor Odegard Omejer: Norsk-Færøysk lag.
Valentin Sjöberg: Sveriges røst.
Ragnaroks Enquête. Hvad nordmennene mener om grønlandsspørsmålet: Opreisning for Grønland av Knut Hamsun. – Vår rett til og vårt krav på Grønland av ...
Dr. Heerfordts forlag til løsning av grønlandsspørsmålet "Norsk-Dansk Ordning".


== Nr. 6–7 ==
Hans S. Jacobsen: Germanernes tog imot øst.
Eirik Sande: Spillet om Danzig.
Gustav Smedal: Hvis Stauning hadde vært norsk statsminister.
Albert Wiesener: Tordenskjolds bein.
Giuseppe Guardia: Italia og Frankrike – en psykologisk konflikt.
Lars Hansen: Ånden i Noregs Ungdomslag? Dansk-norsk ordning.
Albert Wiesener: En tsjekkisk soldat.


== Nr. 8 ==
Kjartan Kamban: Et 132 års minne.
Geirr Tveitt: Håkon Lie – ein skald.
J.B. Hjort: Krigen og freden.
Otto Engelschiön: Beredskap.
Marcus Eli Ravage: Sendebud til hedningene.
Eirik Sande: Den annen verdenskrig. Årsak og foranledning.
Hans S. Jacobsen: Den store humbug.
H. Devold: Motbydelig.
Kåre Bjørgen: Fader-Vår.


== Nr. 9–10 ==
Hans S. Jacobsen: Grønland tilbake til Noreg.
Eirik Sande: Grønlands historie i korte trekk.
Gustav Smedal: Kielfred i 125 år.
Adolf Hoel: Vår stilling på Grønland idag.
Kjartan Kamban: Grønland og norsk utenriksvesen.
Gustav Smedal: Svart til Stauning.
Thor Odegard Omejer: Norsk-færøysk lag.
Valentin Sjöberg: Sveriges røst.
Ragnaroks Enquête. Hvad nordmennene mener om grønlandsspørsmålet: Opreisning for Grønland av Knut Hamsun. – Vår rett til og vårt krav på Grønland av ...
Dr. Heerfordts forlag til løsning av grønlandsspørsmålet "Norsk-Dansk Ordning".
Det kinesiske polarforskningsinstitutt

Det kinesiske polarforskningsinstitutt (kinesisk: 中国极地研究中心, pinyin: Zhōngguó Jídì Yánjiū Zhōngxīn; engelsk: Polar Research Institute of China, forkortet PRIC) er en kinesisk polarforskningsorganisasjon som ble etablert i 1989. PRIC har fire forskningsstasjoner, Guleelvstasjonen i Ny-Ålesund på Svalbard (åpnet 28. juli 2004), Zhongshan Station i Larsemannfjellene i Øst-Antarktis (åpnet februar 1989), Great Wall Station på King George Island i Vest-Antarktis (åpnet februar 1985) og Kunlun Station på Dome A på Antarktisplatået (åpnet 27. januar 2009).
Isbryterne MV «Xue Long» og MV «Xue Long 2» («Snødragen») assisterer også forskningen.
PRIC har hovedkontor i Shanghai og har totalt 124 ansatte.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Selektivitet

Selektivitet kan referere til:

Avl, selektiv utvelgelse
Elektronisk selektivitet
Selektivitet (elektrisk anlegg)
Selektivitet (kjemi)
Selektivitet (farmakologi)
Selektiv serotoninreopptakshemmer


== Se også ==
Seleksjon (peker)
Ratcats

The Ratcats er et norsk punkrock-band fra Oslo. 
De startet opp våren 2000, og det var Jokke fra Jokke & Valentinerne som ga navn til bandet. Bandets forhistorie går imidlertid helt tilbake til slutten av 1970-tallet, da fetterne Baarli & Andersen for første gang dannet band sammen. The Ratcats er inspirert av blant andre Chuck Berry, Rolling Stones, Sex Pistols, Johnny Thunders, AC/DC og Ramones.


== Besetning ==
Petter Baarli – gitar og vokal
Dan Thunderbird – bass
Kjetil Andersen – trommer


== Utgivelser ==
2006 – Licence To Rumble (Hit me records/FaceFront)


== Eksterne lenker ==
The Ratcats på MySpace
Nesoddens historie

«Nesoddens Historie» er et bokverk som omtaler, som tittelen angir, Nesodden fra tidlig geologisk tid og frem til (foreløpig) 1980.
I 1924 hadde Hjalmar Berner bidratt til den første bygdeboken «Nesodden herred. Bidrag til bygdens historie. (Utg. paa bekostning  av Nesodden herred.)»I 1973 fikk Kiwanis Club Nesodden overlatt et omfattende arkivmateriale etter Albert Raaen, som hadde brukt det meste av sin pensjonisttilværelse til å granske dokumenter i Riksarkivet. Året etter ble det av kommunen nedsatt et arbeidsutvalg, som med utgangspunkt i disse dokumentene, og Berners bygdebok fra 1924, skulle skrive en ny versjon av Nesoddens historie.
Arbeidsutvalget for Nesoddens Lokalhistorie utga så i 1979 bind 1 med undertittelen «Fra de eldste tider til 1800». Bindet var redigert av Jon Ola Gjermundsen, Bjørg Omholt og Terje Schou. 
Det skulle gå mange år før neste bind ble utgitt. Mens man ventet, tok Nesodden Menighetsråd initiativ til å få trykket opp en faksimileutgave av Hjalmar Berners bygdebok fra 1924. Denne ble trykket lokalt hos Leif Rødstens trykkeri AS i 1990, og utgivelsen fikk ikke noe registrert ISBN. 
Nesodden kommune hadde ikke kunnet stille midler til rådighet for videreføring av verket Nesoddens Historie, og det tidligere arbeidsutvalget var avviklet. Imidlertid var «Nesodden Historielag» etablert, og i 1991 besluttet dette å prioritere arbeidet for at bind 2 måtte bli en realitet. I 1992 fikk historielaget en testamentarisk gave på kr. 200 000, og arbeidet med bind 2 kunne starte. Historielaget engasjerte Christian Hintze Holm til å forestå skrivingen, og håpet var at bind 2 skulle dekke tiden fra 1800 til 1990. Imidlertid var materialet så omfattende at Holm, i samråd med historielaget, sluttførte bindet «Fra 1800 til 1930». Bindet ble likevel på nesten 500 sider, 130 sider mer enn det første bindet, og ble utgitt i 1995.
Salget av bind 2 ble en suksess, og midlene ble øremerket til sluttføring av verket ved bind 3. Harald Lorentzen fra historielaget påtok seg oppgaven, og i 2005 kom tredje bind i handelen. Også Lorentzen hadde for meget materiale, hans bidrag «Nesoddens Historie 1930-1980» ble også på nesten 500 sider. At det fortsatt er omtrent 40 år ubeskrevet gir rom for enda flere bind.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Nesoddens Historie», forordene fra

bind 1(ISBN 82 504038-8-6) -
bind 2(ISBN 82 993661-0-0) og
bind 3(ISBN 82 993661-1-9)


== Eksterne lenker ==
Lokalhistorie-Wiki, en oversikt over lokalhistoriske skrifter fra Nesodden
Nebriini

Nebriini  er en stamme (tribus) av billene i delgruppen (underfamilien) rovløpere (Nebriinae) i familiegruppen løpebiller. Ingen arter er registret fra Norge.


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien rovløpere, Nebriinae Laporte de Castelnau, 1834 [=Nebriini], Carabidae)
Stammen Nebriini Laporte de Castelnau, 1834
slekten Archastes Jedlicka, 1935 – ingen norske arter
slekten Archileistobrius Shilenkov et Kryzhanovskij, 1983 – ingen norske arter
slekten Leistus Frölich, 1799 – to arter i Norge
slekten Nebria Latreille, 1802 – fem arter i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Nebriini hos Artsdatabanken 
(en) Nebriini hos Fauna Europaea 
(en) Nebriini hos Fossilworks 
(en) Nebriini hos ITIS 
(en) Nebriini hos NCBI 
(en) Kategori:Nebriini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nebriini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Rovløpere – Tree of Life (Nebriinae, Carabidae) engelskspråklig
Nebriini – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Norsk Entomologisk forening
Celaeno

Celaeno, også kalt 16 Tauri, er en stjerne i stjernehopen Pleiadene. Celaeno er noen ganger også kalt den tapte pleiade. Celaeno er en blå-hvit kjempestjerne som tilhører spektralklasse B, med en tilsynelatende størrelsesklasse på +5,45.


== Eksterne lenker ==
(en) Celaeno i SIMBAD
Såret engel

«Såret engel» (finsk: Haavoittunut enkeli) er et maleri fra 1903 av den finske maleren Hugo Simberg. Det er et av Simbergs mest kjente verk, og ble i 2006 kåret til Finlands «nasjonalmaleri» i en avstemning arrangert av det finske nasjonalgalleriet Ateneum.


== Bakgrunn og tolkning ==
«Såret engel» uttrykker en alvorsstemt, dyster stemning som i flere av Hugo Simbergs bilder. Den sentrale figuren i bildet er en engel med bandasje for øynene og strimer av blod på vingene. De to guttene som bærer engelen er kledd i mørke klær, som i sorg. Alvoret understrekes av guttenes unge alder, og i blikket til den bakerste av guttene, som ser ut av bildet, mot betrakteren.
Hugo Simberg tilhørte symbolistene, og verket kan tolkes på ulike måter, men kunstneren ønsket ikke selv å forklare eller kommentere innholdet og «meningen» i bildene sine. Han mente at det var viktig at seeren selv kunne skape sine egne assosiasjoner. Man vet at Simberg hadde vært plaget av hjernehinnebetennelse, og at ideen til bildet oppsto i sykeperioden og var en kilde til trøst og indre styrke i rekonvalesensperioden. Han regnet bildet som sitt favorittmaleri.Da Simberg i 1905-06 skulle male fresker til Tammerfors domkirke brukte han en større versjon av «Såret engel» i et av bildene. Motivet, som har ikonografisk status i Finland, har også blitt gjenbrukt i andre sammenhenger, blant annet i musikkvideoen til Nightwish' sang Amaranth (2007). Knut Faldbakken har skrevet novellen «Engelen» til bildet.


== Referanser ==
Electra (stjerne)

Electra, også kalt 17 Tauri, er en kjempestjerne i stjernehopen pleiadene. Stjernen er en av de fire pleiade-stjernene som er blitt karakteristert som en kjempestjerne, som utvider sin størrelse samtidig som hydrogen-mengden i kjernen er i ferd med å uttømmes.
Electra har en tilsynelatende størrelsesklasse på 3,72, og er den tredje mest lyssterke stjernen i hopen. Electra tilhører spektral-klasse B6III.
Stjernen blir tidvis formørket av andre planeter i solsystemet. Den 9. mai 1841 ble den formørket av Venus.
Electra har navn etter Elektra, en av pleiadene i gresk mytologi.


== Eksterne lenker ==
(en) Electra (star) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Electra i SIMBAD
Selektivitet (farmakologi)

Selektivitet er innen farmakologien et mål for hvor godt et medikament virker på forskjellige typer reseptorer. Medikamenter med god selektivitet virker godt på en liten gruppe reseptorer uten å virke på andre reseptorer som likner på målreseptorene.
Pleione (stjerne)

Pleione, også kalt 28 Tauri, er en stjerne i stjernehopen Pleiadene.
Pleione er en blå-hvit dvergstjerne tilhørende hovedserien av spektralklasse B, med en gjennomsnittlig tilsynelatende størrelsesklasse på +5.05.
Den er klassifisert som en variabel stjerne av typen Gamma Cassiopeiae, og dens lysstyrke varierer i størrelsesordenen +4.77 til +5.50. Dens benevnelse som variabel stjerne er BU Tauri.