jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Beyond Twilight

Beyond Twilight er et progressiv metal-band fra Danmark.
Bandet ble startet i 1990 som et power metal-band under navnet «Twilight». De skiftet navn til «Beyond Twilight» i 1999, og har gitt ut tre studioalbum.


== Medlemmer ==
Nåværende medlemmer

Anders Ericson Kragh − gitar (1999–idag)
Jacob Hansen − vokal, gitar (2005–idag)
Anders Devillian Lindgren − bassgitar (1999–idag)
Tomas Fredén − trommer (1999–idag)
Finn Zierler − keyboard (1999–idag)Tidligere medlemmer

Kelly Sundown Carpenter − vokal (2004–2005)
Jørn Lande − vokal (1999–2004)
Björn Jansson − vokal


== Diskografi ==
Demoer

Lurking Fantasia (1999, demo)Studioalbum

The Devil's Hall of Fame (2001)
Section X (2005)
For the Love of Art and the Making (2006)Som Twilight

The Edge (1992, demo)
Sail Away (1994, single)
Eye for an Eye (1994, studioalbum)
The Edge (1999, studioalbum)


== Eksterne lenker ==
(en) Beyond Twilight på Discogs 
(en) Beyond Twilight på MusicBrainz 
(en) Beyond Twilight på Encyclopaedia Metallum 
(en) Beyond Twilight på Last.fm 
(en) Beyond Twilight på AllMusic 
(de) Massacre Records
(en) Beyond Twilight på MySpace
Oh, Pretty Woman

«Oh, Pretty Woman» er en amerikansk sang, skrevet av Roy Orbison og Bill Dees.
Den ble spilt inn av Orbison i Nashville og utgitt på singlen Monument 851 i august 1964. Produsent var Fred Foster. Sangen ble en verdensomspennende suksess for Roy Orbison.


== Tekstens innhold ==
Teksten forteller om en mann som ser enn vakker kvinne gå forbi. Han lengter etter henne og undrer, så nydelig som hun er, om hun er like ensom som ham. I siste minutt snur hun og slutter seg til ham.


== Coverversjoner og parodier ==
Tallrike artister har utgitt coverversjoner av sangen:

I 1972 av Al Green på albumet I'm Still in Love With You.
Van Halen gjorde en cover av sangen på sitt Diver Down album fra 1982.
I 1986 i skastil av The Holy Sisters of the Gaga Dada.
Etter å ha fremført sangen i Deutschland sucht einen Superstar spilte Daniel Küblböck inn sangen på sitt første album Positive Energie.
I 1990 spilte Ricky Van Shelton inn en coverversjon på albumet RVS III.
Hongkongs Samuel Hui spilte inn en coverversjon på kantonesisk, som brukte hans humoristiske tekst om en kvinne som så godt ut bakfra til hun snudde hodet og avslørte sitt ikke fullt så pene ansikt.
Ray Brown jr. utgav en versjon i jazzstil på albumet Stand by Me.
Rockapella har utgitt flere versjoner av sangen
Sangen er også tilgjengelig på videospillet Rock Band.
The Boogie Bass (én av mange varianter av populære Big Mouth Billy Band) har fremført en parodi med tittelen «Pretty Fish».
Green Day har fremført en coverversjon live.


== Norske versjoner ==
Trond Eliassen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Skjønne jomfru».
Lars Mjøen har skrevet en humoristisk norsk tekst. Hans norske tittel er «Kvinnenes Kjell».


=== Innspillinger ===


== I spillefilmer ==
Sangen, fremført av Van Halen, ble spilt i kjøpesentersekvensen i John Hughes' film Weird Science fra 1985. Den har blitt erstattet, i det minste i britiske TV-sendinger av temamelodien til Weird Science med Oingo Boingo
Den originale Orbison-sangen inspirerte tittelen til spillefilmen Pretty Woman fra 1990 med Richard Gere og Julia Roberts i hovedrollene. Orbisons innspilling var med i filmen, lisensiert fra Orbisons forlag Acuff–Rose.
Sangen, i Orbisons innspilling, var med i filmen Dumb and Dumber fra 1994.
Sangen var med i den franske filmen La Cité de la peur fra 1994
Sangen ble fremført av Shankar Mahadevan i Bollywood-filmen Lal ho naa ho fra 2003. Teksten på hindi ble skrevet av Javed Akhtar.
«Oh, Pretty Woman» ble brukt som avslutningssang i coverversjon med Kaela Kimura i det japanske fjernsynsdramaet Antenshon Punzu.


== Listeplasseringer ==


== Utmerkelser ==
Orbison vant posthumt Grammy Award 1991 for «Best Male Vocal Performance» for konsertinnspillingen av sangen fra hans TV-show Roy Orbison and Friends, The Black and White Night.
I 1999 ble sangen hedret med en Grammy Hall of Fame Award og ble kalt én av Rock and Roll Hall of Fame's 500 Songs that Shaped Rock and Roll. I 2004 rangerte magasinet Rolling Stone den på en 222. plass på listen over The 500 Greatest Songs of All Time.


== Referanser ==
Arinsk

Arinsk er et utdødd språk innenfor den jenisejiske språkfamilie som døde ut omkring 1800. Språket ble talt langs elven Jenisej mellom Jenisejsk og Krasnojarsk.
Språket er klassifisert som et sørjensiseisk språk. Språkforskere antar at arinisk og pumpokolsk skilte lag som to adskilte språk og utgikk fra et felles arinisk-pumpokolsk urspråk omkring 550.
Benevnelsen Ar eller Ara er antatt å ha vært et etnonym som talerne av språket benyttet om seg selv.


== Referanser ==
Bute (øy)

Bute (engelsk: Isle of Bute, skotsk gælisk: Eilean Bhòid) er en øy i fjorden Firth of Clyde på vestkysten av Skottland. Øya har et areal på 122,17 km², og er med det den 13. største øya i Skottland etter areal. Den er inndelt i høylands- og lavlandsområder ved highlandforkastningen. Tidligere en bestanddel av det større grevskapet Bute, men er nå en del av rådsområdet Argyll and Bute. Det er fergeforbindelse fra det største tettstedet Rothesay til fastlandet.
Butes bofaste befolkning var på 6 498 innbyggere i 2011, en nedgang på litt over 10 prosent fra antallet på 7 228 som ble nedtegnet for 2001, noe som må vurderes opp mot bakgrunn av den skotske øybefolkningen som en helhet har økt med 4 prosent til 103 702 i den samme perioden.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haswell-Smith, Hamish (2004): The Scottish Islands. Edinburgh: Canongate. ISBN 978-1-84195-454-7.
Hewison, James King (1893): The Isle of Bute in the Olden Time. Edinburgh. William Blackwood and Sons.


== Eksterne lenker ==
(en) Bute – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
 Bute (øy) hos Wikivoyage

Butes historiske steder hos Canmore
Port Bannatyne Marina and Boatyard
Pumpokolsk

Pumpokolsk er et utdødd språk innenfor den jenisejiske språkfamilien. Språket døde ut omkring 1750.
Språket er klassifisert som et sørjensiseisk språk. Språkforskere antar at arinsk og pumpokolsk skilte lag som to adskilte språk og utgikk fra et felles arinisk-pumpokolsk urspråk omkring år 550.
Pumpokolsk hadde fellestrekk med språket til folkegruppen jié og var trolig beslektet med jiéisk.


== Referanser ==
Bankveien

Bankveien (1–47, 2–48) ligger på Hosle i Bærum og går som kommunal vei fra Wilhelm Wilhelmsens vei, krysser Dyrefaret og fortsetter videre som privat blindvei. Opprinnelsen til navnet er at Norges Bank i 1955 hadde flere eiendommer langs veien som var ment for egne ansatte.


== Referanser ==
Karsten Hoydal

Karsten Hoydal (1912–1990) var en færøysk skjønnlitterær forfatter, politiker og landbruks- og fiskerirådgiver.
Han vokste opp like ved et tuberkulosesanatorium i Hoyvík ved Tórshavn, der faren var inspektør. Han studerte agronomi og fiskeribiologi i Danmark og tok det som tilsvarer doktorgraden. Han kom tilbake til Færøyene i 1946 og ble sjef for en konserveringsfabrikk i Klaksvík. Fra 1950 til 1970 var han forstander ved fiskeindustriens forskningslaboratorium i Tórshavn. Han hadde permisjon for å arbeide som teknisk rådgiver for FNs organisasjon for ernæring og landbruk i Ecuador fra 1954 til 1957 og mens han var politiker.Han var industri- og landbruksminister i «selvstyreregjeringen» fra 1963 til 1967 og medlem av Lagtinget for Suðurstreymoy fra 1966 til 1970, som representant for Tjóðveldisflokkurin.Hoydal var forfatter, oversetter og litteraturkritiker. Han fikk publisert sitt første dikt i 1932 i litteraturtidsskriftet Varðin, der han senere ble redaktør. Han belyste emner som naturen, levekår, barns natur, krig og opprustning, men motivene var ofte hverdagslige. Noen av hans noveller og dikt og en barnebok er også oversatt til norsk.
Han mottok M.A. Jacobsens Heiðursløn for skjønnlitteratur i 1961 og for annet kulturelt verk i 1988.Han var formann i Rithøvundafelag Føroya fra 1976 til 1980.Han var gift med danske Marie Louise Falk-Rønne. De fikk fire barn, Gunnar, Kjartan, Annika og Egil, hvorav flere har deltatt i Færøyenes offentlige og kulturelle liv. Sønnesønnen Høgni Hoydal er politiker.


== Bibliografi ==
1946 – Myrkrið reyða
1951 – Syngjandi grót
1960 – Vatnið og ljósið
1971 – Leikapettið, noveller
1972 – Teinur og tal
1979 – Frændarøddir, oversatt
1980 – Heðin, Marjun og tjøldrini, barnebok
1986 – Suð í grasi, oversatt


== Referanser ==
Andi Almqvist

Andi Almqvist (født 2. juli 1968 i Wien, Østerrike) er en svensk musiker og tegner (Sydsvenskan). Almqvist har turnert med blant andre Kaizers Orchestra, B.B. King og Woven Hand, og har gitt ut soloalbumene Can't Stop Laughing (2005), Red Room Stories (2007), Glimmer (2009) og Warsaw Holiday (2013).


== Album ==
2005 — Can't Stop Laughing
2007 — Red Room Stories
2009 — Glimmer
2013 — Warsaw Holiday


== Eksterne lenker ==
(en) Andi Almqvist på Discogs 
(en) Andi Almqvist på MusicBrainz
L. David Mech

Lucyan David Mech (født 18. januar 1937 i Auburn i New York) er en amerikansk adferdsforsker, som er kjent for sitt arbeid med ulver.


== Publikasjoner i utvalg ==
Wolves of Isle Royale. US Government Printing Office, 210pp, 1966.
The Wolf: Ecology and Behavior of an Endangered Species. Doubleday, 1970, nytt opplag University of Minnesota Press, 1981.
The Way of the Wolf. Voyageur Press, Stillwater i Minnesota, 1991
Wolves: Behavior, Ecology, and Conservation. Redigert sammen med Luigi Boitani, University of Chicago Press, 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
David Mechs vitenskapelige webside
David Mechs private webside
Marc Burns

Marc Burns (født 7. januar 1983) er en friidrettsutøver fra Trinidad og Tobago. 
Burns' første internasjonale meritt var sølvmedaljen på 4 x 100 meter i VM 2001 i Edmonton. Han tok også sølv på 100 meter i junior-VM i 2002. 
I VM 2005 kom han til finalen på 100 meter og kom på sjuendeplass med tiden 10,14. I samme mesterskap var han med på å vinne sølv på stafetten. Under VM 2007 i Osaka endte han sist i 100-meterfinalen med tiden 10,29.
I OL 2008 i Beijing kom han på sjuendeplass i 100-meterfinalen med tiden 10,01. Igjen ble det stafettsølv, på plassen bak Jamaica.
Resultatene ble nøyaktig de samme under VM 2009 i Berlin – sjuendeplass på 100 meter og sølv på kortstafetten (igjen bak Jamaica).
Ved VM i friidrett innendørs 2012 kom han på 5.-plass på 60 meter, med tiden 6,62. 
Burns var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marc Burns – Olympics.com 
(en) Marc Burns – Olympic.org 
(en) Marc Burns – Olympedia 
(en) Marc Burns – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marc Burns – Commonwealth Games Federation 
(en) Marc Burns – World Athletics 
(en) Marc Burns – Diamond League 
(en) Marc Burns – Track and Field Statistics
Agnieszka Grochowska

Agnieszka Grochowska (født 31. desember 1979 i Warszawa) er en polsk skuespiller. Hun har spilt i mer enn tjue polske filmer og vært Shooting Star under Filmfestivalen i Berlin. Hun spilte polske Maria i den norske spillefilmen Upperdog  fra 2009, regissert av Sara Johnsen. For denne rollen ble hun tildelt Amandaprisen 2010 for beste kvinnelige hovedrolle.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Agnieszka Grochowska på Internet Movie Database 
(sv) Agnieszka Grochowska i Svensk Filmdatabas 
(da) Agnieszka Grochowska på Filmdatabasen 
(da) Agnieszka Grochowska på Scope 
(fr) Agnieszka Grochowska på Allociné 
(en) Agnieszka Grochowska på AllMovie 
(en) Agnieszka Grochowska hos The Movie Database
Holmenbrannen

Holmenbrannen den 13. mars 1860 er den største kjente brannen i Stavanger.
210 bygninger nord for en linje trukket fra sjøen i Østervåg, like sør for Salvagergata, over til Steinkargata, opp til Kirkegata over Valberget til Skagen brant opp. 2 000 mennesker ble husløse, men det gikk ingen menneskeliv tapt. Brannen oppstod i Østervåg og bredte seg nord- og vestover til Valberget og Holmen. 
Etter brannen ble gateløpene endret i området. Veiene ble laget bredere for å motvirke at branner skulle bre seg så lett, og blant annet Breigata og Nedre Holmegate ble anlagt.
Grækaris Joensen

Grækaris Joensen (født 14. desember 1835 på Eiði, død 12. juni 1897) var en færøysk lærer og politiker. I 1871 ble han den første som ble uteksaminert fra Færøyenes lærerseminar. Han var lærer på Eiði frem til sin død i 1897. Han var innvalgt på Lagtinget fra Eysturoy 1875–1887 og 1895–1897. Da Eiði ble utskilt som egen kommune i 1894, ble Joensen kommunens første borgermester.


== Referanser ==
Salhus fergekai

Salhus fergekai i Bergen er den eneste fredete fergekaien i Norge. Den var i bruk fram til 1985, da den bant Frekhaug sammen med fastlandet over Salhusfjorden. Siste ferge som trafikkerte sambandet var MF «Lindås».
I kulturminneåret 1997 ble Salhus ferjekai valgt som Hordaland vegvesens kulturminne, senere har Bergen kommune regulert hele havnemiljøet i Salhus som verneområde.


== Referanser ==
Halictus

Halictus er en slekt med bier.


== Utbredelse ==
Halictus finnes i hele verden, vanligvis på varme solrike steder. Fire arter i Norge, særlig lengst sør. De finnes særlig på den nordlige halvkule.


== Utseende ==
Halictus er små til middels store, ofte mørke eller grønnskimrende bier. Hodet er generelt ganske bredt. De er mellom 6 og 13 mm lange.


== Levevis ==
Halictus finnes vanligvis på varme solrike steder med sand eller leireholdig grunn. De voksne sees i april til september og lever solitært (ikke i samfunn), men det hender at de etablerer et slags sosialt samliv ved at hunner på et sted samarbeider med bolbygging og forsvar mot fiender.
Larvene lever av pollen som hunnen frakter til bolet.


== Litteratur ==
Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) Cappelens naturhåndbøker: Småkryp. Cappelen. Side 156. ISBN 82-02-13551-6


== Eksterne lenker ==
(en) båndbier i Encyclopedia of Life 
(en) båndbier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) båndbier hos Artsdatabanken 
(sv) båndbier hos Dyntaxa 
(en) båndbier hos Fauna Europaea 
(en) båndbier hos Fossilworks 
(en) båndbier hos ITIS 
(en) båndbier hos NCBI 
(en) Kategori:Halictus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Halictus – detaljert informasjon på Wikispecies
Micrococcidae

Micrococcidae er en gruppe med plantelus som hører til gruppen skjoldlus, Coccoidea. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner. 


== Utseende ==
Hunnene er bredt ovale, rosa eller røde skjoldlus. Beina er korte og kraftige, antennene er 2-leddete, munndelene er korte og robuste. Slekten Molluscococcus folder seg rundt gressrøttene de lever på og ligner små muslinger. Også hannene er vingeløse, naturlig nok for insekter som lever under jorden.


== Levevis ==
Såvidt man vet, lever alle artene på røttene til gress. De finnes ofte i tuer av maur-slekten Tapinoma. Hunnene utvikler seg gjennom fire stadier, hannene gjennom fem. De har trolig én generasjon hvert år.


== Økonomisk betydning ==


== Utbredelse ==
Familien forekommer bare i middelhavsområdet og i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Micrococcidae har blitt regnet som en undergruppe av familiene Coccidae, Eriococcidae eller Pseudococcidae.

ordenen Nebbmunner, Hemiptera
underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
overfamilien Skjoldlus, Coccoidea
familien Micrococcidae
slekten Micrococcus Leonardi, 1907 – 7 arter, middelhavsområdet
Micrococcus bodenheimeri Bytinski-Salz, 1961 – i Europa
Micrococcus confusus Miller & Williams
Micrococcus dumonti Balachowsky
Micrococcus longispinus Miller & Williams
Micrococcus rungsi Balachowsky
Micrococcus silvestrii Leonardi, 1907 – i Europa
Micrococcus similis Leonardi, 1907 – i Europa
slekten Molluscococcus Hall, 1941 – én art, Zimbabwe
Molluscococcus fibrillae Hall, 1941


== Kilder ==
Liste over alle beskrevne arter
Micrococcidae på ScaleWeb
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Micrococcidae i Encyclopedia of Life 
(en) Micrococcidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Micrococcidae hos Fauna Europaea 
Micrococcidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Arthur Brooke

Arthur Brooke (eller Arthur Broke) (død ca. 1563) var en engelsk poet. Det eneste arbeidet som er kjent fra hans hånd er  The Tragicall History of Romeus and Juliet (1562), som regnes som William Shakespeares fremste inspirasjonskilde til teaterstykket Romeo og Julie. Selv om Brookes dikt utgir seg for å være en oversettelse fra italiensk etter en fortelling av Matteo Bandello, er det i realiteten en friere gjenfortelling.
En prosaversjon av Romeo and Juliet ble i 1567 utgitt i samlingen The Palace of Pleasure, redigert av statstjenestemannen William Painter. Painter utga to bind med slike gjenfortellinger av italienske noveller under samme tittel, én i 1566 og én i 1567. Painters versjon regnes vanligvis som svakere enn Brookes.
Man vet lite annet om Arthur Brookes liv enn at han omkom i et forlis under en reise til Newhaven, East Sussex i 1563 eller tidligere. Noen år senere, i 1567, utga den engelske poeten og adelsmannen George Turberville en samling dikt kalt Epitaphs, Epigrams, Songs and Sonnets. Her finnes blant annet An Epitaph on the Death of Master Arthur Brooke Drownde in Passing to New Haven.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Chambers, Robert (1880): Chambers's Cyclopaedia of English Literature, New York; American Book Exchange.
Munro, J.J. (1908): Brooke’s ’Romeus and Juliet,’ being the original of Shakespeare’s ’Romeo and Juliet’, London, Chatto and Windus; New York, Duffield and Company.


== Eksterne lenker ==
(en) Verk av eller om Arthur Brooke i bibliotekene i (WorldCatkatalog)
Zakharov N. V.; Brooke Arthur - The World of Shakespeare : An Electronic Encyclopaedia (2010)
Herrene av den skotske kongregasjonen

Herrene av den skotske kongregasjonen (engelsk Scottish Lords of the Congregation) var en gruppe av skotske, protestantiske adelige som var imot inngåelse ekteskap mellom den unge, katolske Maria Stuart, skottenes dronning, med Frans, dauphin (arveprins) av Frankrike – den senere kong Frans II av Frankrike. Den skotske dronningen ble gift med den franske arveprinsen i desember 1557. Maria Stuart ble da dronninggemal av Frankrike, og deres eventuelle barn vil bli katolske monarker av unionen Frankrike og Skottland.
De opprinnelige medlemmene var jarlen av Argyll,, hans bror Colin Campbell, jarlen av Glencairn, jarlen av Morton, og John Erskine av Dun, skjønt andre, som William Douglas av Whittinghame fulgte raskt med. I 1559 oppsto det en uro over graden av fransk og katolsk innflytelse i Skottland, og gruppen skaffet militær støtte til den protestantiske opprøreren John Knox for at han skulle stå i mot soldatene og hoffet til Maria av Guise, Maria Stuarts franske mor som fungerte som regent mens Maria Stuart var både mindreårig og var fraværende i Frankrike.
For å bekjempe den franske og den katolske innflytelsen inngikk herrene av den skotske kongregasjonen en politisk forbindelse med Skottlands gamle arvfiende England i konflikt med interessen til den skotske monarken, se Edinburgh-trakten.


== Se også ==
Den skotske reformasjonen
Covenanters
Vepsebier

Vepsebier er en slekt med solitære bier i familien Apidae. Navnet kommer av at flere arter ligner stikkvepser. Alle artene er kleptoparasitter.


== Utbredelse ==
Vepsebiene finnes i hele verden, vanligvis på varme solrike steder. Ca. 20 arter i Norge, flest lengst sør.


== Utseende ==
Vepsebiene ligner stikkvepser og de fleste artene er gule, svarte og ofte noe røde. De er mellom 6 og 14 mm lange. 


== Levevis ==
Nomada finnes vanligvis på varme solrike steder med sand eller leireholdig grunn. De voksne (imago) sees i mars til august. Larvene lever som for-parasitter (parasittoider) i bolet til solitære sandbier (Andrena) og bier i familien Halictidae. Når hunnen finner et slikt bol vil den trenge seg inn og legge egg på foret (pollen) i bolet.


== Litteratur ==
Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) Cappelens naturhåndbøker: Småkryp. Cappelen. Side 156. ISBN 82-02-13551-6
Stenløkk, Jan A. 2011. On the genus Nomada Scopoli, 1770 (Hymneoptera, Apoidae) in Norway. Norwegian Journal of Entomology 58: 44-72.


== Eksterne lenker ==
(en) Vepsebier i Encyclopedia of Life 
(en) Vepsebier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Vepsebier hos Artsdatabanken 
(sv) Vepsebier hos Dyntaxa 
(en) Vepsebier hos Fauna Europaea 
(en) Vepsebier hos ITIS 
(en) Vepsebier hos NCBI 
(en) Kategori:Nomada – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nomada – detaljert informasjon på Wikispecies
Sphecodes

Sphecodes er en slekt med bier som lever solitært på steder med sandholdig grunn. De er blitt omtalt som både blodbier og snyltebier, på norsk. 


== Utbredelse ==
Sphecodes finnes i hele verden, vanligvis på varme solrike steder. Noen arter i Norge, særlig lengst sør.


== Utseende ==
Sphecodes er små, ofte mørke bier, vanligvis med blodrød bakkropp. Hodet er generelt ganske bredt. De er mellom 5 og 10 mm lange.  


== Levevis ==
Sphecodes finnes vanligvis på varme solrike steder med sand eller leireholdig grunn. De voksne sees i mai til september og lever solitært (ikke i samfunn).
Larvene lever som for-parasitter (parasittoider) i bolet til solitærebier i gruppene jordbier (Andreninae) og Halictinae. Når hunnen finner et slikt bol vil den trenge seg inn og legge egg på foret (pollen) i bolet. 


== Litteratur ==
Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) Cappelens naturhåndbøker: Småkryp. Cappelen. Side 156. ISBN 82-02-13551-6


== Eksterne lenker ==
(en) blodbier i Encyclopedia of Life 
(en) blodbier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) blodbier hos Artsdatabanken 
(sv) blodbier hos Dyntaxa 
(en) blodbier hos Fauna Europaea 
(en) blodbier hos Fossilworks 
(en) blodbier hos ITIS 
(en) blodbier hos NCBI 
(en) Kategori:Sphecodes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sphecodes – detaljert informasjon på Wikispecies
Murerbier

Murerbier er en slekt med buksamlerbier som lever solitært. De murer opp et bol (rede) for larvene. 
De er blitt omtalt som murerbier på norsk. 


== Utbredelse ==
Murerbier finnes på den nordlige halvkule, vanligvis på varme solrike steder. Tolv arter i Norge.


== Utseende ==
Murerbiene er mellom 9 og 12 mm lange. Hodet er generelt ganske bredt. 


== Levevis ==
Murerbier finnes vanligvis på varme solrike steder, de voksne sees ofte på blomster i april til juli. De lever solitært (ikke i samfunn) og murer opp små bol eller reder på og i murer. Bolet fores innvendig med leire. Larvene lever i bolet av pollen som hunnen frakter dit. 


== Litteratur ==
Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) Cappelens naturhåndbøker: Småkryp. Cappelen. Side 156. ISBN 82-02-13551-6


== Eksterne lenker ==
(en) Murerbier i Encyclopedia of Life 
(en) Murerbier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Murerbier hos Artsdatabanken 
(sv) Murerbier hos Dyntaxa 
(en) Murerbier hos Fauna Europaea 
(en) Murerbier hos Fossilworks 
(en) Murerbier hos ITIS 
(en) Murerbier hos NCBI 
(en) Kategori:Osmia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Osmia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Palaearctic Osmiine Bees [1]