jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Valdresmarken

Valdresmarken ble arrangert på Fagernes første gang i 1966 under navnet Strandefjorddagene. Fra og med 1968 ble Fagernes Idrettslag, FIL, med som arrangør, og per 2009 er det fortsatt idrettslaget som eier og driver Valdresmarken. Valdresmarken har også gått under navnet Valdresfestivalen noen år, før man gikk tilbake til navnet Valdresmarken i 2009.
I 2009 ble Valdresmarken arrangert fredag 10. og lørdag 11. juli. Arrangementet inneholdt i 2009 tivoli, salgsmesse med lokalt innhold, og underholdning i form av musikk og artige sprell fra scenekanten.


== Eksterne lenker ==
Nettsted for Valdresmarken Arkivert 24. september 2020 hos Wayback Machine.
Type 26 revolver

Type 26 revolver (japansk: 二十六年式拳銃 – Nijuuroku-nen-shiki kenjuu?) er en revolver fra Japan.
Det var den første moderne pistol approbert av den keiserlige japanske hær. Den ble utviklet på Koishikawaarsenalet og navnet er fra året den ble approbert i den japanske kalender (det 26. året under Mutsuhitos regime – 1893). Det ble produsert 59 200 eksemplarer.


== Tjeneste ==
Våpenet var i tjeneste under den russisk-japanske krig, samt første og andre verdenskrig. Den var opprinnelig tiltenkt som sidevåpen i kavaleriet, men på grunn av mangel på pistoler ble den brukt i alle våpengrener, og var i tjeneste frem til 1945.


== Design ==
Den er av typen topp-brekk revolver, og bygget på et Smith & Wesson design. Den har hane uten tommelgrep og er derfor kun avtrekkerspent. Avtrekket er relativt tungt. Den bruker en 9 mm patron som er laget kun til denne revolveren. Den er tilsvarende i størrelse til .38 S&W, men de kan ikke brukes om hverandre.


== Eksterne lenker ==
(en) Type 26 revolver – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Type 26 (revolver) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kategori:Japanske skytevåpen
Oktett (data)

En oktett er en samling av nøyaktig 8 bit. Tradisjonelt brukes også ordet byte om det samme, men størrelsen av en byte er ikke presist definert annet enn som en konvensjon. Oktett er derfor det foretrukne ordet når størrelsen må være presist definert, for eksempel i spesifikasjon av filformater. Når størrelsen ikke kan garanteres, for eksempel i programmering, er byte mer hensiktsmessig.
Tekstfil

En tekstfil er en datafil bestående kun av tegnkoder. Det vil si at hele innholdet er å betrakte som tekst uten metadata, altså ren tekst. Må ikke forveksles med tekstdokument.


== Tegnsett ==
Tegnsettet bestemmer oversettelsen mellom datastrøm og tegnsekvens. Hvilket tegnsett som er standard avhenger av operativsystem og er som følger:

Windows (norsk utgave): windows-1252
Unix: UTF-8
Unix eldre enn ca. 2006 (på norsk): ISO-8859-1, eventuelt ISO-8859-15 for å få med blant annet Euro-tegnetForskjellig bruk av tegnsett er et stort problem, ettersom tegnsett, i likhet med all annen metadata, ikke lagres i en tekstfil. Selv i systemer hvor tegnsettet skal oppgis (for eksempel internett), er dette problemet utbredt, fordi tegnsettet som angis ofte bare er satt i en standardinnstilling, slik at riktigheten av denne informasjonen er vilkårlig. For eksempel vil en LAMP-server angi feil tegnsett som standard; standardinnstillingen for Apache er iso-8859-1, mens systemet for øvrig lagrer tekst og filnavn som UTF-8. Fordi den nevnte standardinnstinningen ikke har rot i virkeligheten, har det blitt vanlig å spesifisere tegnsettet i selve innholdet av HTML-filene, noe som overstyrer tegnsettet i HTTP-hodet. Noen programmer (for eksempel Mozilla Firefox) er i stand til å oppdage og rette visse tegnsettfeil slik at det ikke syns for brukeren, men løsningen er ikke triviell; all foregående tekst må omtolkes i et alternativt tegnsett når det dukker opp en ugyldig tegnkode.


== Representasjon av linjeskift ==
ascii-baserte tegnsett har arvet to tegn for linjeskift fra skrivemaskinens dager, carriage return (CR) og linefeed (LF). Bruken avhenger av operativsystem og er som følger:

Unix: LF
Windows: CRLF
eldre Macintosh: CRDette er ikke noe stort problem, siden de fleste teksteditorer takler alle varianter. Et unntak er Windows Notisblokk.


== Se også ==
Tegnsett
Bjørn Olav Jahr

Bjørn Olav Jahr (født 1969) er en norsk forfatter og journalist.
Jahr er utdannet samfunnsøkonom fra Universitetet i Oslo, og har arbeidet som journalist for Kapital, Dagbladet og Memo. I 2003 vant han SKUP-prisen, norsk presses pris for fremragende undersøkende journalistikk, for opprullingen av Finance Credit-saken.I kjølvannet av Finance Credit-saken, ble Jahr i 2003 forsøkt ansatt av PR-byrået Madland & Wahr. PR-byrået ble senere anklaget for å ha forsøkt å kjøpe Jahrs stillhet i saken.I 2022 ble han tildelt kommunikasjonsforeningens åpenhetspris for arbeidet med Baneheia-saken og Tengs-saken.


== Bibliografi ==
Smarte skurker – grådige gubber, historien om Finance Credit, dokumentar og historie (2005)
Rus og Rolex. Historien om en narkoman i hvit snipp, dokumentar og historie, Font (2009)
Hvem drepte Birgitte Tengs?, dokumentar og historie, Gyldendal (2015)
Drapene i Baneheia. To historier. En sannhet, dokumentar og historie, Pitch (2017)
Prosessen mot Viggo Kristiansen, dokumentar og historie, Pitch (2021)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Bjørn Olav Jahr i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Olaf Olsvik

Olaf Olsvik (født 4. april 1955) er en norsk foredragsholder og tidligere forretningsmann. Olsvik begynte sin karriere som forretningsmann innenfor tekstilbransjen. Han er senere blitt kjent som gründer av Mestringshusene, og for sin selvbiografi Rus og Rolex (2009).


== Liv og virke ==


=== Karriere og rusmiddelavhengighet ===
Olsvik produserte og importerte klær fra Asia og var suksessfull i tekstilbransjen. Etter en skilsmisse i 1987 hadde han problemer med å sove på nettene. Han ble deretter i et legebesøk forskrevet Vival (diazepam), ett beroligende medikament i gruppen benzodiazepiner. Dette skulle hjelpe han med søvnproblemet, men etterhvert ble Olsvik avhengig, han mistet kontroll over sitt inntak. Senere begynte han også med flere midler, blant annet kokain og amfetamin, og under jappetiden besto privatlivet hans av «ville fester, dyre biler, Rolex-klokker og luksusprostituerte». Han opprettholdt rusmiddelbruket sitt i skjul for sine arbeidsgivere og familie.
I næringslivet lærer man seg å skjule misbruket. Jeg falt av stolen og sovnet under møter uten at noen reagerte. Jeg løy om at jeg hadde sukkersyke, og hadde alltid rene og dyre klær. På den måten opprettholdt jeg fasaden. —Olaf Olsvik til Dagbladet (26. mars 2009)
Rusmiddelbruket derimot fortsatte og eskalere, og forretningene hans gikk stadig verre. Olsvik kombinerte i 15 år rollen som leder i en millionbedrift med et eskalerende rusmiddelbruk. Han brukte til slutt 100 000 norske kroner i måneden på illegale rusmidler og gikk personlig konkurs. Han svindlet da blant andre venner og familie for å finansiere sitt bruk av kokain og diverse piller.


=== Behandling og bokutgivelse ===
Olsvik havnet på et sykehus etter at han kolliderte med en trailer i 2002, noe som førte til at han revurderte livet sitt og søkte behandling for rusmiddelavhengighet. Han ble rusfri den 1. februar 2002. Sammen med konen, Margit L. Olsvik, grunnla han senere Mestringshusene, en behandlingsinstitusjon for personer med problemer relatert til rusmiddelbruk.Våren 2009 utga Olsvik en selvbiografi om sitt liv som rusmiddelavhengig og kriminell næringslivsperson. Boken er forfattet av Bjørn Olav Jahr og ble utgitt av Font forlag. Den fokuserer blant annet på legestandens retningslinjer for utdelinger av medikamenter.Han er per 2019 organisasjonssjef i Mestringshusene i Bolkesjø, og arbeider i tillegg som foredragsholder.


== Bibliografi ==
2009 – Rus og Rolex (Font forlag)


== Referanser ==
Henrik Pontén

John Henrik Gustav Pontén (født 17. oktober 1965 i Kalmar, død 15. mai 2020 på Lidingö) var en svensk jurist. Han arbeidet for organisasjonen Svenska Antipiratbyrån, der han var aktiv i samfunnsdebatten rundt piratkopiering og fildeling.
Pontén var til tider kontroversiell for sine harde metoder mot piratvirksomheten, deriblant for rollen i razziaen mot internettleverandøren Bahnhof. Dette førte til at Pontén jevnlig mottok anonyme trusler.Henrik Pontén var i ungdomstiden på det svenske juniorlandslaget i fekting.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henrik Pontén – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lampronia

Lampronia spp. er en slekt av  sommerfugler som hører til familien knoppmøll (Prodoxidae). Alle nordeuropeiske knoppmøll blir regnet til denne slekten.


== Utseende ==
Små til middelsstore (vingespenn 9–19 mm for de artene som forekommer i Norden), slanke møll. Antennene er trådformede, markert kortere enn forvingen. Kroppen og forvingen er vanligvis mørkbrune, hos mange av artene har forvingen hvite flekker eller tverrbånd. Hodet er gjerne kledt med oppstående, gulaktige skjell.


== Levevis ==
Hunnene legger egg på ulike urter, busker og løvtrær. Livssyklusen er dårlig kjent for mange av artene, men trolig legges eggene på knopper, skudd eller blomster, og larvene utvikler seg inne i disse. De overvintrer som unge larver og fullfører utviklingen neste vår, gjerne på nye skudd. Noen arter kan gjøre en del skade i bærdyrking. De voksne sommerfuglene flyr om dagen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika, Europa og det nordlige Asia.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Incurvarioidea
Familien knoppmøll, Prodoxidae
Slekten Lampronia Stephens, 1829  – 28 arter, Holarktis.
Lampronia aeneella (Heinemann, 1870)
Lampronia aeripennella (Rebel, 1889) – finnes i Finland og på Gotska Sandön i Sverige.
Lampronia argillella (Zeller, 1851)
ripsskuddmøll, Lampronia capitella (Clerck, 1759)
bringebærmøll, Lampronia corticella (Linnaeus, 1758)
Lampronia flavimitrella (Hübner, 1817)
Lampronia fuscatella (Tengström, 1848)
Lampronia intermediella (Heinemann, 1870)
Lampronia luzella (Hübner, 1817)
Lampronia morosa Zeller, 1852
Lampronia provectella (Heyden, 1865)
Lampronia psychidella (Milliére, 1854)
Lampronia pubicornis (Haworth, 1828)
Lampronia redimitella (Lienig & Zeller, 1846)
Lampronia rupella (Denis & Schiffermüller, 1775)
Lampronia splendidella (Heinemann, 1870)
Lampronia standfussiella Zeller, 1852 – noen få funn fra Sverige og Finland
Lampronia stangei Rebel, 1903


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 338 – 349. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Lampronia i Encyclopedia of Life 
(en) Lampronia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Lampronia hos Artsdatabanken 
(sv) Lampronia hos Dyntaxa 
(en) Lampronia hos Fauna Europaea 
(en) Lampronia hos ITIS 
(en) Lampronia hos NCBI 
(en) Kategori:Lampronia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lampronia – detaljert informasjon på Wikispecies
Precious Dede

Precious Dede (født 18. januar 1980 i Lagos) er en nigeriansk fotballspiller. Hun er målvakt og spiller for den bergenske klubben Arna-Bjørnar i Toppserien. Hun inngikk en ettårskontrakt med Arna-Bjørnar mars 2009 som varte ut sesongen. Hun kom inn som erstatning for skadede Erika Skarbø.
Hun er også keeper for landslaget til Nigeria og har tidligere spilt for Delta Queens FC. Hun har vært førstekeeper for Nigeria siden 2003 og har deltatt i OL og VM for nasjonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Precious Dede – Olympedia 
(en) Precious Dede – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Precious Dede – FIFA 
(en) Precious Dede – UEFA 
(en) Precious Dede – WorldFootball.net 
(en) Precious Dede – Soccerway 
(de) Precious Dede – Soccerdonna 
(en) Precious Dede – FBref
Degerneshallen

Degerneshallen ligger i tettstedet Degernes i Rakkestad kommune. Degerneshallen sto ferdigbygd  15. desember 1984. Hallen ble reist på dugnad av frivillige fra Degernes. Hallen er den eneste idrettshallen i kommunen. Den feiret 25-årsjubileum i 2009. I Degerneshallen er det 4 garderober og hallen består av en håndballbane. Det er i tillegg en stor idrettshall i Rakkestad kommune, den ligger ved ungdomsskolen i Rakkestad sentrum. Denne ble ferdigstilt i 2009.
Hallen brukes mest til håndball og turn. Det er et stort håndballmiljø i Rakkestad og Degernes.  Det er en kiosk hvor man kan kjøpe brus, pølser m.m. når det er kamper. Harlem transport er den største sponsoren til hallen, men en betydelig del av driften finansieres av kommunen.
Ertevannet

Ertevannet er en innsjø som ligger 3,5 kilometer sørvest for Degernes i Rakkestad kommune i Viken. Skiselva, eller Schieselva, på nordsiden av vannet, gir utløp til Glomma via Rakkestadelva. Ved Skielva ligger Gjøby mølle som har rett til å regulere hvor mye vann som skal tappes fra Ertevannet.
Den 3,6 kilometer lange innsjøen ligger omtrent midt i kommunen, i en høyde på 102 moh. og omgitt av en spredt gårds- og hyttebebyggelse med et tilhørende viktig kulturlandskap og et viktig beite- og viltområde. Tilsigene kommer blant annet fra Vatvetelva fra Elnessjøen, Øverbybekken, Elgutubekken og elv fra Søndre og Nordre Blytjern samt Stomperudtjernet. Strandøya og Kolløya er de to største øyene i vannet.
Av fauna er det observert flokker med andefugler, som stokk-, topp- og taffeland, fiskemåker, fiskeørn, makrellterner, hegrer, spurvefugler og trekkfugler som standfugl. Beitedyrene holder landskapet åpent, og enkelte steder har beitet vært så stort at det er bare leire igjen. Populært bade- og fiskevann med blant annet laue, mort, sørv, brasme, abbor og gjedde.
I 2009 ble pH-verdien i Ertevannet målt til 6,43 og visuelt sett har vannet en grålig farge. Surheten og fargen skyldes i hovedsak avrenning fra omkringliggende jordbruk.
Fv650 går langs hele vestsiden av Ertevannet mens et stykke øst går Fv22. Kommunale veier til Rolfseidet og Stomperud på østsiden.


== Referanser ==


== Se også ==
Bildeserie fra Rakkestad Avis
NVE Dybdekart
Fevåg

Fevåg er ei lita bygd i Indre Fosen kommune i Trøndelag fylke. Bygda ligger cirka 15 minutter fra Rissa sentrum, mellom Hasselvika, Selnes og Sørfjorden, og har cirka 250 innbyggere, samvirkelag og båthavn. Fosen Mekaniske Verksteder har sin ene avdeling her ved Frengen Slip og Motorverksted AS.


== Historie ==
Fevåg var før kommunesammenslåingen i 1964 en del av gamle Stjørna kommune før stedet sammen med de andre tettstedene slått sammen til Rissa kommune.


== Kjente fevågbygg ==
Nekolai Dahl (1880–1962), fiskehandler og oppfinner
Arnold Selnes (1929–), oppfinner
Rita Westvik (1952–), programleder i NRK
Jørn Jamtfall (1966–), tidligere målvakt og nåværende målvaktstrener for RBK
Lasse Strand (1974-), tidligere RBK-spiller


== Eksterne lenker ==
Stjørna Heimbygdslag
Fevåg Båtforening
Fevåg i gamle dager
Bergen Group Fosen
Sør-Hålogaland regiment

Sør-Hålogaland regiment var en militær avdeling i Hæren. Tidligere het den Sør-Hålogaland infanteriregiment nr. 14 og var kjent som IR 14. Avdelingen var forlagt på to steder, Skjervengan i Mosjøen og Drevjemoen. 
På Skjervengan lå regimentets forvaltnings og transportavdeling, og Drevjemoen var avdelingens øvingsleir, samlokalisert med Sør-Hålogaland Heimevernsdistrikt 14, HV 14. 
Etter nedlegging av Sør-Hålogaland regiment i 2002, er HV 14 den gjenværende militæravdeling i Vefsn, og er forlagt ved Drevjemoen.


== Regimentssjefer ==
1911–1913 Oluf Chr. Dietrichsen
1913–1916 Ivar Bauck
1916–1919 Jørgen Herman Vogt
1919–1926 Enevold Munk Falsen
1926–1928 Guldbrand Kvale
1928–1932 Harald Brynjulf Damm
1932–1934 Carl Martin Gerdh. Mork
1934–1939 Carl Gustav Fleischer
1939–1940 Kristian Richardsen Løken
1946–1950 Arthur Reinhardt Hauge
1950–1954 Asle Trygve Hauglie
1954–1961 Johannes Skaar
1961–1964 Tormod Strand
1964–1967 Daniel Rommetvedt
1968–1972 Oscar Emil Schiøtz Magnus
1972–1976 Knut Olai Østbye
1977–1981 Jacob Schjølberg
1982–1985 Knut Eigum
1985–1987 Trygve Fure
1988–1990 Stein A. Andreassen
1991–1992 Odd Helge Olsen
1992–1997 Tor Kverneggen
1997–2002 Leif-Arne Ljøkjell


== Se også ==
Hærens nummersystem


== Fotnoter ==


== Kilder ==
Trygve Fure, Sør-Hålogaland landforsvar infanteriregiment nr 14 – Fra vikingtiden til 1995, Oslo 1995.
Sør-Hålogaland inf.regiment nr.14 – En oversikt, Mosjøen 1982 (2. utgave, første gang utgitt 1933).
Øystein Birkeland

Øystein Birkeland (født 24. oktober 1962) er en norsk cellist, kjent fra en rekke plateutgivelser.Utover diplom fra Norges musikkhøgskole har han studert med 
kjente cellolærere nevnes Heinrich Schiff i Basel, Ralph Kirshbaum og William Pleeth i London,
og Ferenc Rados ved Franz Liszt-akademiet i Budapest.
Han har spilt med Oslo Filharmoniske Orkester, vært med i Det Norske Kammerorkester (1982–), Moskva Radios Symfoniorkester, Moskvasolistene og  St. Martin-in-the-Fields.  Dette har gitt dirigentsamarbeid med
Vladimir Fedosejev, Iona Brown, Juri Bashmet, Terje Mikkelsen og Rolf Gupta.
Birkeland er også i trio med jazzmusikeren Bugge Wesseltoft og perkusjonist Hans-Kristian Kjos Sørensen.
Hans instrument er en Francesco Ruggieri (Cremona, 1680) eid av Dextra Musica.


== Premier ==
Årets utøver 1995, kåret av Norsk Komponistforening
Spellemannprisen 2009 i klassen samtidsmusikk for Low Jive som solist med Oslo-Filharmonien dirigert av Rolf Gupta og Peter Szilvay. Øvrige solister: Peter Herresthal, Catherine Bullock, Dan Styffe


== Utgivelser ==
Cello sonatas: Dmitri Shostakovich, Alfred Schnittke, Sergei Prokofiev (Simax, 1994).  Med Ian Brown
Maurice Ravel, Zoltán Kodály, Johan Halvorsen (Simax, 1995).  Med Atle Sponberg
Dan Styffe, Double bass (Simax, 1999).  Med Atle Sponberg og Gonzalo Moreno.
Sonatas & variations for piano and cello (Simax, 2000).  Med Håvard Gimse.  Musikk av Bohuslav Martin og Dimitri Kabalevsky
Frank Bridge og  Benjamin Britten (Simax, 2001).  Med Vebjørn Anvik
Dan Styffe, Revisited (Simax, 2003).  Med Anne Hveding og Gonzalo Moreno
Duo A corda (Birgitte Stærnes og Martin Haug), Terzetto (MTG, 2005).
Thomas Tellefsen – chamber works (Simax, 2004).  Med Einar Steen-Nøkleberg og Atle Sponberg
Nils Henrik Asheim, Orkan, tekster av Sigbjørn Obstfelder (Aurora, 2007).  Med Anne-Lise Berntsen og Kjetil Skøien


== Referanser ==
Designregistrering

Designregistrering gir en person eller et selskap enerett til å utnytte en design kommersielt i et begrenset tidsrom. I denne perioden kan rettighetshaveren hindre andre å produsere, importere eller selge den designen som er beskyttet. Design refererer her til utseendet og formen til et produkt eller en del av et produkt, og beskyttes etter bestemmelsene i lov om beskyttelse av design.
Designregistrering kan søkes for et enkelt land. For Norge søkes det til Patentstyret. Hvis det ønskes beskyttelse i et større antall land kan det leveres internasjonal søknad om designregistrering etter Genèveavtalen, eller det kan søkes om registrering av en EU-design.
Beskyttelse av design ble tidligere kalt mønsterbeskyttelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lov om beskyttelse av design – Lovdata.no
Hvordan søke designregisterering Arkivert 10. mai 2011 hos Wayback Machine. – Patentstyret.no
Dixon Edward Hoste

Dixon Edward Hoste (født 23. juli 1861 i England, død 11. mai 1946 i London) var en britisk protestantisk Kinamisjonær. Han var den lengstlevende av misjonærgruppen som ble kalt The Cambridge Seven, og var James Hudson Taylors etterfølger som generaldirektør av China Inland Mission (fra 1902 til1935).
Han ble først løytnant ved det britiske Royal Artillery.  I 1882 opplevde han en omvendelse til aktiv kristen tro etter innflytelse fra Dwight Lyman Moody.
I 1883 ble han interessert i China Inland Missions virke, og ble den første av the Cambridge Seven som søkte om opptak som misjonærer i CIM. Etter noe forsinkelse ble han opptatt, og seilte ut til Kina i 1885.  Han ble sendt til «Küwu» (formodentlig Quwo), sør for Linfen i sør i provinsen Shanxi.  I 1886 ble han ordinert til pastor av Hudson Taylor, og flyttet til Hungtung (Hongdong) for å arbeide sammen med Stanley Peregrine Smith som hadde åpnet et refugium for ofre for opiumavhengighet. Det var den kinesiske protestantiske Pastor Hsi (Xi Shengmo) som inviterte ham til å ta del i dette arbeidet. Han virket under Xi, bar kinesiske klær, spiste kinesisk mat, og forsøkte å trenge inn i kinesisk tenkemåte. 
Hoste ble ansett for eksponent for den aktive bestrebelse for å virkeliggjøre misjonsprinsippene selfstyre, selvfinansiering og selvutbredelse blant de kinesiske kirker; dette var prinsipper som senere skulle bli lagt til grunn for den protestantiske Tre-Selv-bevegelsen etter at misjonærene måtte forlate Kina etter kommunistenes maktovertakelse i 1949.
I 1893 giftet han seg med Gertrude Broomhall, datter av CIMs generalsekretær Benjamin Broomhall og hans kone Amelia (Hudson Taylors søster). Av helsegrunner besøkte Hoste England i 1896 og tilbragte deretter noe tids i Australia før han vendte tilbake til Kina. 
Mens han var generaldirektør for China Inland Mission var han basert i Shanghai. Han ble internert av de japanske styrker fra 1944 til 1945, og returnerte deretter England hvor han døde i 1946 ved Mildmay Nursing Home.  Hans kone døde i Shanghai rundt 1943.


== Referanser ==
Slaget om Alger

Slaget om Alger (fransk: Bataille d'Alger) var geriljakrigskampanje Den algeriske nasjonale frigjøringsfronten (FLN: Front de Libération Nationale) førte mot det franske styret i Algerie. Konflikten begynte som en rekke hit-and'run-angrep, utført av FLN mot det franske politiet i Alger. Volden spredte seg da Frankrikes regjering bestemte seg for å sette inn den franske hæren for å slå ned FLN. De sivile myndighetene lot general Jacques Massu overta alt ansvaret. Massu arbeidet utenfor lovelige grenser, og klarte mellom januar og mars å fjerne FLN fra Alger. Bruken av tortur førte til et tilbakeslag for Frankrikes tilstedeværelse i landet, og skapte strid i hjemlandet, mens den stimulerte til internasjonal støtte til FLN.
Östers IF

Östers IF er en svensk idrettsklubb fra byen Växjö, som også kalles Öster. Klubben ble grunnlagt 20. april 1930 og er per 2022 aktive i fotball og bandy.


== Fotball ==

I sesongen 2022/2023 spiller A-laget i fotball for herrer i Superettan.
Öster er blitt svensk mestere fire ganger; i 1968, 1978, 1980 og 1981. 1968 var første sesongen laget spilte i Allsvenskan, og det var første gang en klubb har vunnet Allsvenskan i sin debutsesong. Klubben vant Svenska Cupen i 1977. I Europa har de spilt mot lag som FC Bayern München, FC Barcelona og Juventus FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Östers IF – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ulv Ulv Tommy Skoglund

Ulv Ulv Tommy Skoglund (født 23. januar 1982 i Åsnes) er en norsk forfatter.


== Bibliografi ==


=== Romaner ===
Natt- og dagboken X. Filosofiske smuler for alle og ingen (2023)
Natt- og dagboken IX. Filosofiske smuler for alle og ingen (2022)
Natt- og dagboken VIII. Filosofiske smuler for alle og ingen (2022)
Natt- og dagboken VII. Filosofiske smuler for alle og ingen (2022)
Natt- og dagboken VI. Filosofiske smuler for alle og ingen (2022)
Natt- og dagboken V. Filosofiske smuler for alle og ingen (2022)
Natt- og dagboken IV. Filosofiske smuler for alle og ingen (2022)
Natt- og dagboken III. Filosofiske smuler for alle og ingen (2022)
Dilogien II (2022)
Natt- og dagboken II. Filosofiske smuler for alle og ingen (2022)
Natt- og dagboken I. Filosofiske smuler for alle og ingen (2022)
Dilogien I (2020)
Fra ensomhetens lønnkammer (2014)


=== Lyrikk ===
Fragmenter fra et ufullendt arbeid vedrørende utilstrekkelighet (2022)
Våkne som en del av naturen (2009)


== Referanser ==