jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix

Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix (italiensk Senale-San Felice) er en italiensk kommune som består av de to landsbyene Unsere Liebe Frau im Walde (som betyr «Vår Kjære Frue i skogen» og uttales «onze-reli:be-frao-imvalde») og St. Felix (uttales «sankt-fe:liks»). Disse ligger øverst i Val di Non, på sydsiden av Gampenpasset, men hører – siden de er tysktalende (98 %) – til Syd-Tirol og ikke til Trentino. Sammen med kommunene Laurein og Proveis omtales området også som Deutschnonsberg («tysk Val di Non»).
Unsere Liebe Frau im Walde ligger på 1351 meter over havet og er et valfartssted. Kirken ble bygget på 1400-tallet i gotisk stil, mens kirkens indre er i barokkstil.
St. Felix (1265 moh.) het frem til begynnelsen av 1800-tallet Caseid, men tok etter hvert over navnet til stedets kirke, som er fra 1700-tallet. St. Felix hørte på det kirkelige plan opprinnelig til sognet Fondo lenger ned i dalen. Mellom 1928 og 1947 hørte St. Felix også politisk til kommunen Fondo.
Etter at Syd-Tirol falt til Italia i 1919, ble kommunene slått til Trentino. I 1947 ble kommunene gjenforent med Syd-Tirol for å samle de tysktalende områdene i én provins. Mellom 1864 og 1974 utgjorde de to tettstedene hver sin kommune.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
San Felice

San Felice har flere betydninger:

Senale-San Felice, en italiensk kommune i Val di Non, Syd-Tirol og ikke til Trentino
San Felice Circeo, en by og kommune i provinsen Latina i regionen Lazio i Italia
San Felice sul Panaro, en by og kommune i provinsen Modena i regionen Emilia-Romagna i det nordlige Italia
Frankoprovençalsk

Frankoprovençalsk eller arpitansk er et romansk språk som tales av noen titusen mennesker i vestlige Sveits, østlige Frankrike, nordvestlige Italia og enkelte enklaver i provinsen Foggia i sørlige Italia. Språket har siden middelalderen hatt en stor utbredelse, men holder på å bli fortrengt av fransk og delvis italiensk. Frankoprovençalsk har flere særegne dialekter og er adskilt fra, men nært beslektet med flere romanske språk: Langues d'oïl, oksitansk, gallo-italisk og retoromansk. Betegnelsen «frankoprovençalsk» ble gitt til språket av Graziadio Isaia Ascoli på 1800-tallet ettersom det delte trekk med fransk og provençalsk uten å tilhøre noen av dem. Et nyord, arpitansk, har blitt en populær betegnelse for språket og av de som snakker det.Frankoprovençalsk var gjennom århundrer det dominerende språket i det østlige Frankrike og Savoie, og hadde sitt kulturelle sentrum i Lyon. Det ble talt i store deler av de nåværende franske regionene Auvergne-Rhône-Alpes‎ og Bourgogne-Franche-Comté. Frankoprovençalsk var også språket som ble talt i de delene av Sveits som i dag er franskspråklige (med unntak av Jura, som alltid har vært fransktalende), i Aostadalen (dagens Italia) og noen daler nord i Piemonte. I Frankrike og Sveits begynte frankoprovençalskens tilbakegang med den franske revolusjon, siden bruk av frankoprovençalsk og andre franske «dialekter» ble sett på som reaksjonær og slått ned på av myndighetene. I Italia begynte tilbakegangen først med italieniseringen under fascismen på 1920-tallet.
Situasjonen i dag er dermed at det i Frankrike praktisk talt ikke fins foreldre som snakker frankoprovençalsk med sine barn, slik at språket om kort tid vil være forsvunnet som talespråk. De franske dialektene i området er imidlertid sterkt påvirket av frankoprovençalske elementer. I den sveitsiske kantonen Valais tales frankoprovençalsk fremdeles i enkelte kommuner (spesielt Evolène). Det største sammenhengende frankoprovençalsktalende enkeltområde er i dag Aostadalen. Inntil begynnelsen av 1900-tallet var denne regionen nesten rent frankoprovençalskspråklig. I  dag er imidlertid andelen av befolkningen som angir frankoprovençalsk som morsmål, sunket til rundt 15 %. Resten har gått over til fransk eller italiensk.
Frankoprovençalsk litteratur har en lang historie fra 1100- til 1900-tallet. På denne siden av årtusenskiftet har det blitt utgitt noen tegneserier på frankoprovençalsk.


== Språkeksempler ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arpitania.eu, oppdag og lær arpitansk/frankoprovençalsk
Centre d'Etudes Francoprovençales i Saint-Nicolas i Aostadalen
Lech (andre betydninger)

Lech betegner både

elven Lech i Østerrike og Tyskland og
den østerrikske kommunen Lech ved denne elven.


== Se også ==
Lechtal
Lechtal-Alpene
Königssee (innsjø)

Königssee er en innsjø i Berchtesgaden-Alpene helt sydøst i Tyskland (Bayern). Den ligger på 603 meter over havet, er opptil 189 meter dyp, har et areal på 5,2 km² og et tilsigsfelt på 136 km².
Königssees spektakulære skjønnhet skyldes de høye fjellveggene som omgir den fra tre sider. Den 7,5 km lange og mellom 1200 og 250 meter smale sjøen ligger mellom Watzmannmassivet i vest og Hagengebirge i øst (opptil 2713 resp. 2363 moh.). I syd ender den i Steinernes Meer (opptil 2655 moh.). På nordsiden ligger sjøens avløp, Königsseer Ache, som drenerer mot Salzach (og via Inn til Donau). Ved avløpet ligger det eneste tettstedet ved Königssee, som også heter Königssee og hører til kommunen Schönau am Königssee. Verdens første kunstfrosne bob- og akebane ble bygd der i 1968.Königssee trafikkeres med el-båter, som frakter turister fra nordspissen til valfartskirken St. Bartholomä og til seteren Saletalm. St. Bartholomä ligger på en halvøy på Königssees vestre bredd.


== Referanser ==
Königsseer Ache

Königsseeache, Königsseer Ache eller Berchtesgadener Ache er en elv som begynner i Königssee i den tyske delstaten Bayern og munner ut i Salzach i den østerrikske delstaten Salzburg. Når den forlater Königssee, heter den Königsseer Ache. Ved Berchtesgaden tar den opp elva Ramsauer Ache og skifter navn til Berchtesgadener Ache. Når den krysser grensa til Østerrike, skifter den navn på nytt, og blir hetende Königsseeache resten av forløpet sitt.
Like før elven munner ut i Salzach, tappes en del av dens vann i et unikt kanalsystem (Almkanal), som forsørger byen Salzburg med vann og vannkraft. Kanalanlegget omtales som «Mellomeuropas eldste vann- og energiforsyningssystem», dets eldste deler stammer sannsynligvis fra 700-tallet. Kanalene forsyner husholdninger, fontener, små innsjøer i parker og til fiskeoppdrett, drev/driver korn-, malt- og kryddermøller, sagbruk, pumpestasjoner, smier, nødstrømaggregater og diverse fabrikker, og brukes til kjølevann for byens bryggerier og klimatisering av festspillhuset.


== Eksterne lenker ==
Almkanal (tysk)
Salzach

Salzach (uttales «zalts-ax») er den største elven i den østerrikske delstaten Salzburg. Som en høyre (sydlig) bielv til Inn hører den til Donaus tilsigsfelt. Salzach springer ut på 2470 meters høyde i Kitzbühel-Alpene ved fjellet Salzachgeier og munner 225 km senere ved Braunau ut i Inn.
På veien renner Salzach først østover gjennom landskapene Pinzgau og Pongau, bryter så ved juvet Pass Lueg nordover gjennom De nordlige kalkalper, passerer byen Salzburg, og danner herfra grensen mellom Østerrike (Salzburg samt Oberösterreich) og Tyskland (Bayern). De viktigste bielvene er Königsseeache og Saalach på venstre side, og Habach, Gasteiner Ache og Lammer på høyre side. Tilsigsfeltet er på 6700 km². Avløpet ved munningen er i årsgjennomsnitt 250 m³ per sekund.
Ved sideelva Kapruner Ache ligger Kaprun vannkraftverk fra 1955, som har en installert effekt på 813 MW.
Navnet (Salz-ach = «salt-elv») kommer av at elven ble brukt for å fløte salt fra de tallrike saltgruvene i området.
Neusiedler See

Neusiedler See (ungarsk: Fertő tó) er en innsjø i den østerrikske delstaten Burgenland og det ungarske fylket Győr-Moson-Sopron. Innsjøen har siden 2001 vært oppført på UNESCOS verdensarvliste (kulturarv).


== Geografi ==


=== Form og utbredelse ===
Sjøen har en form som kan minne om et skohorn. Den nordligste tredelen kalles Neusiedler Bucht og det smaleste stedet er Illmitzer Seenge.
Av innsjøens areal på 320 km² (hvorav 180 km² er sivbelter) ligger rundt tre fjerdedeler i Østerrike. Neusiedler See er med dette Østerrikes største innsjø. Østerrikes andel av Bodensee er meget liten og andre innsjøer i landet er betydelig mindre.
Innsjøen ligger 115 moh. Den har et tilsigsfelt på 1 120 km². Dette omfattes kun av noen få, små elver (bl.a. Wulka). Disse bidrar bare 20 % til vanntilføringen. Den øvrige tilføringen kommer av direkte nedbør og tilsig. Vannspeilets høyde, og dermed arealet, varierer derfor gjennom året. For å unngå oversvømmelser ved høy vannstand, sluses vann via en kunstig kanal (Einser-Kanal) til elven Rabnitz. Dette utgjør i gjennomsnitt 10 % av innsjøens vanntap. Resten skyldes fordampning.
Innsjøen er 36 kilometer lang og mellom 7 og 14 kilometer bred. Oppsiktsvekkende nok, har innsjøen en gjennomsnittlig dybde på kun én meter. Størst målte dybde er 1,8 meter.
Neusiedler See har ingen naturlige avløp og kalles derfor steppesjø. Vannet har noe høyere saltinnhold (2 ‰) enn ferskvann og kan derfor betegnes som brakkvann (definert som saltinnhold mellom 1 ‰ og 10 ‰). Saltkonsentrasjonen skyldes i hovedsak oppløselige salter som skilles ut fra sedimentære bergarter som utgjør deler av innsjøens bunn.


=== Omlandet ===
Sjøen er en del av Den lille ungarske slette som er en vestlig utløper av Den ungarske slette. I vest avgrenses området av Leithafjellene, i nord av Parndorfsletten, i øst av Seewinkel og i sør det ungarske Hanság.
Byer ved sjøen er Neusiedl am See i nord, Fertőd og Fertőrákos i sør og Rust i vest.


== Flora og fauna ==
Innsjøen er omgitt av et bredt sivbelte som danner et attraktivt habitat for en rekke fuglearter. Blant annet bieter, egrett- og purpurhegre, svartehavsmåke, avosett, stylteløper, stork og skjestork samt pirol, stortrappe og keiserørn. Innsjøen er habitat for ca. 300 fuglearter, noe som tilsvarer ca. 40 %  av alle europeiske fuglearter. Halvparten av artene er registrert som hekkende. Også amfibier, krypdyr, edderkopper og insekter er representert med tallrike arter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lake Neusiedl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chiemsee

Chiemsee (uttales «ki:m-ze:») er med 80 km² Bayerns største innsjø. Den ligger i For-Alpene på 518 meter over havet, ca. 20 km øst for Rosenheim i det sydlige Tyskland, og er opptil 74 m dyp. Chiemsees viktigste tilløp er Tiroler Ache, avløpet er Alz, en bielv av Inn. Det er en god del turisme, spesielt seilturisme, ved resp. på sjøen.
I Chiemsee ligger de tre øyene Herreninsel (eller Herrenchiemsee, «herreøya», få innbyggere, 238 hektar), Fraueninsel (eller Frauenchiemsee, «dameøya», ca. 300 innbyggere, 15,5 hektar) og Krautinsel («urteøya», ubebodd, 3,5 hektar), som til sammen utgjør Chiemsee kommune. Øyene var sete for viktige klostre: På 700-tallet grunnla hertug Tassilo III av Bayern et benediktiner-dobbelkloster. Kvinneklosteret Frauenchiemsee, som lå på Fraueninsel, var fra 788 til 1062 et rikskloster, så ble det lagt under høystiftet Salzburg. Herreklosteret Herrenchiemsee lå på Herreninsel og ble i 1130 nygrunnlagt som et prosti for augustinerkorherrer. Det sistnevnte klosteret var også grunnlaget for Chiemsee bispedømme, som eksisterte fra 1215 til 1808. Augustinerklosteret var allerede blitt sekularisert i 1803.
På Herreninsel ligger også et slott som kong Ludvig II av Bayern lot bygge i 1873.
Chiemsee har blitt oppkalt etter tettstedet Chieming, som ligger ved sjøens østre bredd. Sjøen har i sin tur gitt navn til landskapet Chiemgau.
Chiemsee (andre betydninger)

Chiemsee er navnet på

en innsjø i Tyskland,
en kommune som består av denne innsjøens øyer,
et eksisterende kvinnekloster (Frauenchiemsee) og et historisk herrekloster (Herrenchiemsee) på hver sin øy i denne innsjøen,
et historisk romersk-katolsk bispedømme, som hadde sin katedral på en av innsjøens øyer.
Tiroler Ache

Tiroler Ache(n), Großache eller Kitzbüheler Ache er en elv som har sitt utspring i Tirol (Østerrike), renner gjennom bl.a. Kitzbühel og munner i Chiemsee i Bayern. Elvens kilde ligger i nærheten av Thurnpasset i Kitzbühel-Alpene. Her heter den Jochberger Ache, men skifter etter hvert navn til Kitzbüheler Ache. Rett før St. Johann tar den opp to mindre elver (Fieberbrunner Ache og Reither Ache) og skifter igjen navn til Großache, omtales imidlertid nedenfor St. Johann også som Kössener Ache. Når den krysser den østerriksk–tyske grensen skifter den navn til Tiroler Ache (bairisk Tiroler Achen).
Alt i alt er elven 79 km lang, derav 55 km i Østerrike.
Caravan of Courage: An Ewok Adventure

The Ewok Adventure var en amerikansk TV-film satt i Star Wars-galaksen fra 1984. Den ble utgitt og lansert i Europa som Caravan of Courage: An Ewok Adventure, og er kjent under den tittelen i dag. 
Filmens handling fokuserer på en bror og søster som har strandet på skogmånen til Endor. Foreldrene blir kidnappet av et Gorax-monsteret. Filmens handling finner sted et tidspunkt mellom Episode V og Episode VI. Den er den første av to spin-off-filmer om ewokene fra Episode VI. 


== Skuespillere ==
Warwick Davis som Wicket W. Warrick
Aubree Miller som Cindel Towani
Eric Walker som Mace Towani
Fionnula Flanagan som Catarine Towani
Guy Boyd som Jeremitt Towani


== Handling ==
På Endor ligger skipet til Towani-familien ødelagt. Familien Towani (bestående av Catarine, Jeremitt, Mace og Cindel) er nå strandet. Når Catarine og Jeremitt forsvinner, blir barna funnet av Ewok Deej som tar dem med seg hjem til seg. De oppsøker Ewok Logray som forteller at foreldrene deres ble tatt av den monstrøse Gorax, som bor i et øde og veldig farlig område. De møter Izrina, og en voldsom Ewok ved navn Chukha-Trok, før de endelig kommer frem til Gorax-hulen. De må deretter engasjere Gorax i kamp, for å hjelpe løs Jeremitt og Catarine.


== Eksterne lenker ==
(en) Caravan of Courage: An Ewok Adventure på Internet Movie Database 
(sv) Caravan of Courage: An Ewok Adventure i Svensk Filmdatabas 
(fr) Caravan of Courage: An Ewok Adventure på Allociné 
(nl) Caravan of Courage: An Ewok Adventure på MovieMeter 
(en) Caravan of Courage: An Ewok Adventure på AllMovie 
(en) Caravan of Courage: An Ewok Adventure på Rotten Tomatoes
Gerli Padar

Gerli Padar (født 6. november 1979 i Haljala i Lääne-Viru fylke) er en estisk sanger som representerte hjemlandet i Eurovision Song Contest 2007 med sangen «Partners in Crime». Sangen gikk ikke videre fra semifinalerunden. Hun er søsteren til Tanel Padar, som vant Eurovision Song Contest 2001 for Estland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gerli Padar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gerli Padar på Internet Movie Database 
(en) Gerli Padar hos The Movie Database 
(en) Gerli Padar på Discogs 
(en) Gerli Padar på MusicBrainz 
(en) Gerli Padar på Songkick 
(en) Gerli Padar på AllMusic 
(en) «Gerli Padar sweeps Eurolaul», The Baltic Times, 7. februar 2007
Reuss (andre betydninger)

Reuss har flere betydninger:

Reuss (elv), elv i Sveits.
Reuss (fyrstehus), to historiske stater i dagens Thüringen i Tyskland.
Reuss (elv)

Reuss er en elv i Sveits som hører til Rhinens tilsigsfelt. Den begynner i Gotthardmassivet (Uri) og munner ut i Aare ved Windisch (Aargau). Reuss er 164 km lang, og har en fallhøyde på 2311 m.
Reuss oppstår i Urseren av flere kildeelver, hvorav Furkareuss (fra Furkapasset), Gotthardreuss (fra St. Gotthard-passet) og Oberalpreuss (fra Oberalppasset) er de største. Kilden til Furkareuss ligger på 2640 moh., og regnes som elvens hovedkilde. Reuss forlater Urseren gjennom det imponerende Schöllenenjuvet. Etter å ha passert den brede Reussdalen i Uri, munner elven ved Flüelen ut i Vierwaldstättersjøen. Reuss forlater sjøen ved kantonshovedstaden Luzern, som også er den største byen langs elven. Herfra renner elven nordover gjennom Aargau, delvis som grenseelv mellom kantonene Zug og Zürich. Reuss' vannføring ved munningen er gjennomsnittlig 140 m³/s.


== Eksterne lenker ==
(en) Reuss River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Bilder og info om Wasserschloss - Samløpet av elvene Aare, Reuss og Limmat.
Werner Bätzing

Werner Bätzing (født 24. juni 1949 i Kassel i  Tyskland) er emeritert kulturgeograf og professor ved Universität Erlangen. Hans helhetlige og tverrvitenskapelige forskning på Alpene har vært banebrytende, i det han kombinerer kunnskap fra ulike fagområder (samfunnsgeografi, geomorfologi, økologi, biogeografi, økonomi, kulturhistorie m.m.) og fra ulike språkkretser, som tidligere hadde levd nokså isolerte akademiske liv.


== Verker (utvalg) ==
Bätzing, W. (1991). Die Alpen. Entstehung und Gefährdung einer europäischen Kulturlandschaft. München: Beck. 
Bätzing, W. (1993). Der sozio-ökonomische Strukturwandel des Alpenraumes im 20. Jahrhundert. Eine Analyse von "Entwicklungstypen" auf Gemeinde-Ebene im Kontext der europäischen Tertiarisierung. Bern: Geographica Bernensia. 
Bätzing, W. (1997). Kleines Alpen-Lexikon. Umwelt – Wirtschaft – Kultur. München: Beck. 


== Referanser ==
Sanna (elv)

Sanna, Rosanna og Trisanna er elver i det vestlige Tirol (Østerrike). Sanna er en venstre bielv til Inn og oppstår av Rosanna og Trisanna bare 8 km før den munner ved byen Landeck. De to kildeelvene er derimot rundt 35 km lange hver. Rosanna kommer fra Stanzertal (Arlberg), mens Trisanna drenerer Paznaun. Begge har sitt tilsigsfelt i Verwall. I tillegg får Rosanna også vann fra Lechtal-Alpene og proteinholdig næring fra Monqui-kilden. Trisanna får vann fra Silvretta, som omfatter flere isbreer. Elvene har med bratt lengdeprofil og sterk strømning karakter av fjellelver.
Reterne

Reterne (latin Raeti) var et folk eller en gruppe av stammer som levde i Alpene i romertiden. De ble kolonialisert av romerne 15 f.Kr., og provinsen ble oppkalt etter dem: Raetia. Man finner også skrivemåtene rætere (resp. raetere, rätere) eller rhetere (rhætere, rhaetere, rhätere), men formen med h har ingen støtte i de historiske latinske kildene.
Informasjonen om reterne er veldig sparsommelig. Det er ikke en gang sikkert om reterne var et enkelt folk eller en romersk samlebetegnelse på diverse ulike folkeslag som tilfeldigvis levde ved siden av hverandre. Den senere provinsen Raetia var i hvert fall ikke helt sammenfallende med de kulturelle, språklige eller etniske grensene i området. Det kan se ut til at reternes hovedområde var Engadin, Val Müstair og det vestlige Tirol; i så fall kan reterne identifiseres som bærerne av Laugen-Melaun- resp. Fritzens-Sanzeno-kulturen. Denne gruppen var sannsynligvis av ikke-indoeuropeisk opprinnelse. Det retiske språket kan ha vært beslektet med etruskernes.
Andre kilder angir også det vestlige Graubünden og bosettinger så langt syd som Comosjøen som retiske. Om dette virkelig var det samme folkeslaget, er som sagt uvisst.
Romaniseringen av Raetia førte i hvert fall til at det retiske språket og kulturen gikk tapt. Det er f.eks. ikke påvist noen lingvistisk sammenheng mellom reternes språk og dagens retoromanske språk – selv om de sistnevnte tales i et område som for en stor del lå innenfor det historiske landskapet Raetia, og også er oppkalt etter dette.
Arne Winther

Arne Winther (født 22. januar 1926, død 14. februar 2000) var en fotballspiller som spilte for Skeid i 1950- og 1960-årene. Han spilte 430 kamper for Skeid, og fikk også sju landskamper. Winther ble kåret til Årets stopper på VG-børsen i 1962.
Winther ble norgesmester med Skeid fire ganger, i 1954, 1955, 1956 og 1958.


== Referanser ==
Ameneon

Ameneon er bandet Seigmens debutalbum, og ble utgitt i 1993 på 1:70. Albumet ble innspilt i 1992 hos Athletic Sound i Halden.


== Sporliste ==
«Simone» – 4:48
«Monsun» – 5:22
«Negativ» – 7:02
«Plutonium» – 4:48
«Ameneon» – 3:16
«Korsfarer» – 3:17
«Mesusah» – 9:01
«Ikon» – 2:58


== Medvirkende ==
Alex Møklebust – Vokal
Sverre Økshoff – Gitar
Marius Roth – Gitar
Kim Ljung – Bass
Noralf Ronthi – Trommer
Kai Ø. Andersen – Lydtekniker


== Eksterne lenker ==
(en) Ameneon på Discogs 
(en) Ameneon på MusicBrainz
Terje Gulbrandsen

Svein Terje Gulbrandsen (født 29. november 1944 i Oslo, død 25. september 2015) var en fotballspiller som spilte for Skeid i 1960-årene.
Gulbrandsen ble norgesmester med Skeid i 1963 og 1965, og scoret ett av målene da Skeid slo Frigg 2–1 i finalen. Han spilte i Skeid fra 1963 til 1970. Gulbrandsen fikk med seg 99 kamper i toppserien for Skeid, og scoret åtte mål. Han spilte i 1971 og 1972 for Drafn i Drammen, det første året som spillende trener. Han spilte deretter to sesonger i Vålerengen, før han trappet ned etter 1974-sesongen.
Han var trener for Kolbotn Fotball Kvinner i 1997 og gikk over i en lederstilling fra 1998.
Han var far til fotballspilleren Solveig Gulbrandsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Terje Gulbrandsen – Transfermarkt 
(en) Terje Gulbrandsen – national-football-teams.com 
(en) Terje Gulbrandsen – WorldFootball.net 
(en) Terje Gulbrandsen – EU-Football.info 
(no) Terje Gulbrandsen – Norges Fotballforbund
FC Sochaux-Montbéliard

FC Sochaux-Montbéliard er en fotballklubb fra byområdet Sochaux-Montbéliard i Frankrike. Klubben spiller i Ligue 2.


== Kjente spillere med en fortid i klubben ==
 El-Hadji Diouf
 Álvaro Santos
 Yannick Stopyra
 Franck Silvestre
 Albert Rust
 Bernard Genghini


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) FC Sochaux-Montbéliard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Spillerstall - Transfermarkt
Worldwatch Institute

World Watch Institute ble grunnlagt i 1974 av Lester Brown. Organisasjonen blir finansiert ved tilskudd fra private fond og enkeltpersoner. Øystein Dahle har vært styreleder siden 2002.
Instituttet arbeider med overgangen til et miljømessig bæredyktig og sosialt rettferdig samfunn. De gir hvert år ut boken Jordens tilstand.


== Eksterne lenker ==
Worldwatch Instituttets nettsted Arkivert 19. august 2019 hos Wayback Machine.