jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Subalternoffiser

En subalternoffiser er en militær offiser av lavere grad, og betyr en underordnet offiser. Begrepet brukes normalt om grader under kaptein, og dekker de forskjellige formene for løytnant, sekondløytnant og premierløytnant, samt kornett og fenrik og iblant også kadett. Begrepet er kjent fra sjøforsvaret, og mest kjent fra infanteriet og kavaleriet.


== Referanser ==
Seilduksgata (Oslo)

Seilduksgata (1–31, 2a–32) er ei gate på Grünerløkka i Oslo. Den går fra Fossveien like ved Akerselva til Københavngata. Herfra «fortsetter»  den inn på fabrikkområdet til Freia. Gata starter ved hovedporten til den gamle Christiania Seildugsfabrik (nå Kunsthøgskolen i Oslo), derav navnet.
Gata består i stor grad av klassisk leiegårdsbebyggelse fra tiåra rundt 1900. Den utgjør sørgrensa av parken Birkelunden, og mange av gårdene inngår i verneområdet Birkelunden kulturmiljø. 
Nr 30–32 er Dælenenga idrettsplass. På sørsida av gata her ligger noen tomter (25–31) med noe nyere bygninger med småindustri og annen næringsvirksomhet. Den er nå omregulert til boliger, en sak som har vakt noe strid.
I nr 17 (på hjørnet av Thorvald Meyers gate) lå Biorama kino fra 1913 og i rundt 20 år. I nr 11 holder en av Norges største sjakklubber, Sjakklubben Stjernen, til.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Seilduksgata». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 383. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015. 
Østkantavisa om Seilduksgata 25
Aftenposten om samme sak
Schleppegrells gate (Oslo)

Schleppegrells gate (1–17b, 2a–32b) er ei gate på Grünerløkka, og 100 meter inn på Dælenenga, i Oslo. Den går fra Markveien (krysset med Øvrefoss) ved Nini Roll Ankers plass til Fagerheimgata. Herfra «fortsetter»  den som Malmøgata.
Gata består i stor grad av klassisk leiegårdsbebyggelse fra tiåra rundt 1900. Den utgjør nordgrensa av parken Birkelunden, og mange av gårdene inngår i verneområdet Birkelunden kulturmiljø. 
Nr 32 er en del av boligkvartalet Fagerheimen fra 1932 (arkitekter Henrik Nissen d.y. og Gunnar Brynning). Bygninga var opprinnelig Grünerløkka Folkets hus. Da den blei solgt av Folkets Hus-bevegelsen, skifta den navn til Grünerløkkas hus. Her holder tegnspråkteateret Teater Manu og Grünerløkkas Hus Tannlegesenter til.
Gata har navn etter den norskfødte danske generalmajor Friderich Adolph Schleppegrell.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Schleppegrells gate». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 381. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.
Arturo Armando Molina

Arturo Armando Molina (født 6. august 1927 i San Salvador i El Salvador). 
Molina var offiser og fra 1. juli 1972 til 1. juli 1977 var han president i El Salvador.


== Referanser ==
Fidel Sánchez Hernández

Fidel Sánchez Hernández (født 7. juli 1917 i El Divisadero i El Salvador, død 28. februar 2003 etter et hjerteinfarkt) var general og fra 1. juli 1967 til 1. juli 1972 president i El Salvador.


== Referanser ==
Grünerstubben (Oslo)

Grünerstubben er en kort gate på Grünerløkka i Oslo. Den går over et kvartal fra Markveien til Steenstrups gate, rett bak Paulus kirke. Navnet fikk den i 1992 etter tidligere å bli omtalt som «Navnløsgaten» eller «gaten Gud glemte».Bebyggelsen er leiegårder fra tiåra før 1900, og disse inngår i verneområdet Birkelunden kulturmiljø. Det er imidlertid ingen gårder som har adresse til Grünerstubben.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Grünerstubben». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 219. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Arild Svensgam (1999). «Grünerstubben». De er døde - men lever fortsatt i Oslo! Gateskiltene i Oslo oppkalt etter avdøde personer (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 81. ISBN 82-992894-2-4.  [Versjon på Bokhylla.no, tilgjengelig for norske IP-adresser]
Julio Adalberto Rivera Carballo

Julio Adalberto Rivera Carballo (født 2. september 1921 i Zacatecoluca i El Salvador, død 29. juli 1973). 
Julio Adalberto Rivera Carballo var offiser og deltok i et militært statskupp i El Salvador i 1961. Fra 1. juli 1962 til 1. juli 1967 var han president i El Salvador for partiet Partido de Conciliación Nacional. Senere, i perioden 1968 til 1973, fungerte Carballo som ambassadør for El Salvador til USA, såvel som til FN.


== Referanser ==
Eusebio Rodolfo Cordón Cea

Julio Adalberto Rivera Carballo (født 16. desember 1899 i Sonsonate, El Salvador, død 9. januar 1966 i Mejicanos, El Salvador). 
Fra 25. januar 1962 til 1. juli 1962 var han provisorisk president i El Salvador.


== Referanser ==
Presidentvalget i USA 1964

Presidentvalget i USA 1964 var det 45. presidentvalget i USAs historie. Valget fant sted den 3. november 1964, og valgte Lyndon B. Johnson og Hubert Humphrey som henholdsvis president og visepresident for perioden 1965–1969. Johnson fikk 61,1 % av de avgitte stemmene som fortsatt er rekord (per 2019) når en ser bort fra enkelte presidentvalg i 1820 og tidligere da det ikke var seriøse motkandidater. 
Visepresident Johnson ble president etter attentatet mot John F. Kennedy i 1963, og stilte som presidentkandidat selv i 1964, med Hubert Humphrey som visepresidentkandidat. Avdøde Kennedys bror, justisministeren Robert F. Kennedy, var motstander av Johnson, men fikk ikke forhindret Johnsons kandidatur verken i 1960 eller 1964. Republikanernes erkekonservative Barry Goldwater stilte opp som Johnsons hovedrival.


== Eksterne lenker ==
Stemmer fordelt på stater
Stemmer fordelt på stater (med grafer)
Stemmer fordelt på fylker (counties)
Thorleif Petersen

Thorleif Petersen (født 6. juli 1884 i Trondheim, død 22. februar 1959 samme sted), var en norsk turner. Han representerte klubben Trondhjems Turnforening. 
Han deltok i «Ekstralekene» 1906 i Athen, og var der med på det laget som vant Norges første OL-gull gjennom historien. Det ble først arrangert en kvalifiseringskonkurranse i Oslo, der 21 av de 30 deltakerne kvalifiserte seg til å delta i olympiaden. 
Ved det niende nasjonale stevnet i turn som ble arrangert i 1918 vant han gull i «enmannsturn» sammen flere andre fra Trondhjems Turnforening. Det første offisielle NM ble imidlertid ikke arrangert før i 1920. 
Ved siden av idretten var Thorleif slakter. Han var en av syv brødre, som alle drev med turn i perioden 1890-1920. De andre seks var Fredrik, Bernhard, Sverre, Trygve, Rasmus og Otto Petersen. 


== Eksterne lenker ==
(en) Thorleif Petersen – Olympedia 
(en) Thorleif Petersen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Thorleif Petersen – databaseOlympics.com (arkivert) 
Profil på DatabaseOlympics
Turnbrødrene Petersen fra Trondheim
Phop Phra

Phop Phra er et fylke i Thailand. Den ligger i  provinsen Tak. Den ligger i sørvestlige delen av  provinsen provinsen Takk. Det er et lite fylke som ble opprettet i 1977 og har tre kommuner: Pho Phra, Chong Khaep og Khiri Rat. På karensk het området opprinnelig Pho Pha, som betyr myrlendt område, men navnet ble siden forandret.
Namtok Pha Charoen nasjonalpark ligger i fylket. Den er kjent for Pha Charoen, en foss med 97 små avsatser. Den viktigste elva i Phop Phra er Moei.
Langs motorveien Mae Sot-Umphang Highway ligger flyktningleiren Ban Um Piam. Der bor karenflyktninger fra Burma. De ble flyttet fra leiren i Mae Sot like ved grensa mellom Thailand og Burma, da denne er utsatt for geriljaangrep fra Democratic Karen Buddhist Army fra Burma.
Antonia Grunenberg

Antonia Grunenberg (født 2. mai 1944 i Dresden) har siden 1998 vært professor i statsvitenskap ved Carl von Ossietzky Universität Oldenburg. Hennes sentrale forskningsområder er politisk teori og politisk kultur, særlig Hannah Arendts liv og verk, og hun regnes som en av de fremste Hannah Arendt-ekspertene. Hun er grunnlegger og leder for Hannah Arendt-senteret og arkivet ved universitetet i Oldenburg.
Grunenberg studerte sosiologi, filosofi og germanistikk i Tübingen, Frankfurt am Main og Berlin. Hun tok doktorgraden i filosofi i 1975 ved Freie Universität Berlin og habiliterte seg (oppnådde professorkompetanse) i statsvitenskap i 1986. Hun sitter i styret for Hannah Arendt-prisen og er medlem av det vitenskapelige fagrådet for Haus der Geschichte i Bonn. Videre er hun medlem av den vitenskapelige fagkommisjonen for Stiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur, og av en rekke andre komitéer og råd.
Grunenberg regnes som politisk liberal.


== Publikasjoner (utvalg) ==
Hannah Arendt, Martin Heidegger und Karl Jaspers. Denken im Schatten des Traditionsbruchs. In: Hannah Arendt: Verborgene Tradition – Unzeitgemäße Aktualität?, Hg. Heinrich-Böll-Stiftung, Berlin 2007, ISBN 978-3-05-004389-0
Hannah Arendt und Martin Heidegger. Geschichte einer Liebe., München und Zürich, 2006, ISBN 3-492-04490-5
Hannah Arendt. In der Reihe Meisterdenker Spektrum, Freiburg 2003, ISBN 3-451-04954-6
Aufbruch der inneren Mauer. Politik und Kultur in der DDR 1971 – 1989. Edition Temmen, 1990, ISBN 3-926958-44-8
Die Lust an der Schuld. Von der Macht der Vergangenheit über die Gegenwart. Berlin: Rowohlt, 2001. ISBN 3-87134-389-7.
Der Schlaf der Freiheit. Politik und Gemeinsinn im 21. Jahrhundert. Reinbek 2002, ISBN 3-498-02477-9Medutgiver

Totalitäre Herrschaft und republikanische Demokratie. Fünfzig Jahre The Origins of Totalitarianism von Hannah Arendt. Unter Mitarbeit von Stefan Ahrens und Bettina Koch, von Antonia Grunenberg (Herausgeber), Verlag: Lang, Peter Frankfurt; 2003, ISBN 3-631-39709-7
Sabine Falke, Daniel Schubbe, Antonia Grunenberg: Einsprüche: Politik und Sozialstaat im 20. Jahrhundert: Festschrift für Gerhard Kraiker. 2005, ISBN 3-8300-1822-3Intervjuer

"Dass man miteinander streitet" Grunenberg und Thürmer-Rohr im ausführlichen Interview über Hannah Arendt, taz vom 10. November 2007Essays

Macht kommt von möglich..... Macht und öffentlicher Raum bei Hannah Arendt von Antonia Grunenberg
Hannah Arendts Jüdische Schriften, Aus Politik und Zeitgeschichte (APuZ 39/2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Antonia Grunenberg i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Professor Antonia Grunenberg, Universität Oldenburg
Manfred Funke

Manfred Funke (født 1939 i Recklinghausen, død 20. september 2010 i Datteln) var professor emeritus i statsvitenskap ved Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität Bonn. Han forsket innen bl.a. politisk teori og internasjonal politikk. Funke gikk av med pensjon i 2004.


== Verk (utvalg) ==
Sanktionen und Kanonen. Hitler, Mussolini und der internationale Abessinienkonflikt. Düsseldorf 1970.
Hitler, Deutschland und die Mächte. Materialien zur Außenpolitik des 3. Reiches. Düsseldorf 1978.
Extremismus im demokratischen Rechtsstaat. Bonn 1978 (Herausgeber)
Terrorismus. Untersuchungen zur Strategie und Struktur revolutionärer Gewaltpolitik. Bonn 1978 (Herausgeber)
Rechtsextremismus in Deutschland. Melle: Knoth, 1994
Parteien in der Kritik. Bonn: Bouvier, 1993
Starker oder schwacher Diktator? Düsseldorf: Droste, 1989
Demokratie und Diktatur. Düsseldorf: Droste, 1987
Bibliographie zur Politik in Theorie und Praxis. Königstein/Ts. : Athenäum-Verlag, 1982, Vollst. Neubearb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Manfred Funke i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Antislaveriselskapet

Antislaveriselskapet, Norsk Avdeling, til beskyttelse av menneskerettighetene ble dannet i Oslo 25. april 1967. Det er et «søsterselskap» til det britiske Anti-Slavery International som er verdens eldste aktive menneskerettighetsorganisasjon og har sete i London. Gjennom alle år siden starten har organisasjonen hatt et nært samarbeid med den britiske organisasjonen, som utvilsomt har virket motiverende for dannelse av stadig nye menneskerettighetsorganisasjoner. 
Antislaveriselskapet har kontakt med FN og andre internasjonale menneskeretts- og hjelpeorganisasjoner. Stortingsrepresentant Geir Jørgen Bekkevold er nå leder for Antislaveriselskapet. 


== Verden våkner ==
Verden begynner nå å våkne til erkjennelsen av at historien om onkel Toms hytte ikke bare er noe som hører fortiden til; at den brutale virkelighet fortsatt rammer millioner av mennesker over hele verden. At individer og folkegrupper på alle kontinenter fortsatt blir undertrykt og utpint, solgt som slaver og utnyttet i tvangsarbeid som gjeldsslaver eller misbrukt i sexindustrien, uten muligheter til noen gang å bli fri. Det er et tankekors at denne kampen mot slaveriet har større aktualitet enn noensinne. Troverdige beregninger viser at ca. 200 millioner mennesker fortsatt lever i slaveri eller i slavelignende kår, selv etter at FN samlet seg om Menneskerettighetserklæringen i 1948 som en målsetting for alle verdens nasjoner. 


== Antislaveriselskapet i Norge ==
Antislaveriselskapet Norge, er en frivillig organisasjon, der styremedlemmene uten vederlag og med svært begrensede midler til rådighet, arbeider for menneskerettighetene, slik de er nedfelt i FNs menneskerettighetserklæring. Til tross for liten offentlig støtte til selskapet, har vi sett nødvendigheten av å fortsette vårt arbeid.
Antislaveriselskapet har arbeidet med opplysningskampanje om barnearbeid i Brasil, har støttet SERP ( Society for the Empowerment of Rural Poor) i Nepal, har oversatt og distribuert Kevin Bales bok Det nye slaveriet. De siste par årene har selskapet ved hjelp av Norad finansiert flere foredragsturneer som fotojournalist Håkon Lislerud har gjort til høyskoler omkring i landet med temaet menneskehandel.


== Eksterne lenker ==
Antislaveriselskapet Norsk Avdeling
Anti-Slavery International
Cathy Ryen

Cathrine Ryen  (født 16. september 1964) er en norsk sanger fra Arendal, bedre kjent som Cathy Ryen.
Cathy Ryen sang i bandet Fatal i en årrekke, bandet ga ut flere musikkassetter lokalt i Arendal. Hun turnerte også med Dag Spantell allerede som 15-åring. Hun ga ut musikkalbumet Vind fra vest sammen med Lars Børke (1947–2007) i 1982. Hun deltok i Melodi Grand Prix 1983 med sangen «Lengsel», som kom på sjetteplass, og i Melodi Grand Prix 1984 med sangen «Jeanne d'Arc», som kom på åttendeplass. Hun har vært med på flere samlealbum med julesangen «Feliz Navidad».
Cathy Ryen bor på Hisøy, rett utenfor Arendal. 


== Diskografi ==
SoloalbumCathy (1983)
Blå drømmer (1986)SolosinglerLengsel (1983)
Jeanne d'Arc (1984)Andre deltagelserCathy Ryen & Lars Børke: Vind fra vest (1982)
Diverse artister: Jul med.. (1982)
Diverse artister: God jul 2 (1993)
Lars Børke: Kjærlighetsnatta (1995)
Lars Børke: Fra 50 kroner & en gullring til kjærlighetsnatta
Diverse artister: Julekveldsviser (1999)
Diverse artister: Barnas jul 1 (2000)
Diverse artister: Jul på landet (2000)
Fatal: Long Journey (2009)


== Eksterne lenker ==
Cathy Ryen på Musikkonline
Fredrik Stang Lund

Fredrik Stang Lund (født 17. november 1859 i Kristiania, død 13. juni 1922 i Stockholm) var en norsk advokat og statsråd for Venstre.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Stang Lund var sønn av sogneprest Jens Michael Lund og Laura Stang (datter av advokat og statsminister Frederik Stang og søster av advokat og senere statsminister Emil Stang).
Han tok juridisk embetseksamen i 1881 og studerte formuerett i Berlin, Paris og München. 


=== Karriere ===
Han ble høyesterettsadvokat i 1885 og gikk i kompaniskap med advokat Einar Løchen i 1889 etter å ha drevet eget firma siden 1886. Brødrene Herman Lund og Jens Michael Lund ble opptatt som kompanjonger i henholdsvis 1891 og 1910.
Han ble i 1892 gift med Ingeborg Nicoline Midelfart.
Stang Lund var ordfører i Oslo fra 1. januar 1895 til han 14. oktober ble utnevnt til statsråd.
Den 14. oktober 1895 ble han utnevnt til statsråd både for revisjonsdepartementet og finansdepartementet i Francis Hagerups første regjering. Han ble avløst fra finansministerposten allerede etter to uker, men fortsatte som revisjonsminister frem til november 1896. Deretter var han medlem av statsrådsavdelingen i Stockholm til 1. august 1897, da han ble utnevnt til arbeidsminister. Denne posten hadde han frem til regjeringens fall 16. februar 1898.
Stang Lund ble fast ekstraordinær høyesterettsassessor i 1898, men etter bare noen måneder gikk han tilbake til sin advokatvirksomhet. Han var med å stifte Den norske Saksførerforening i 1908 og var formann i foreningens hovedstyre 1916–1922.
Som forsvarer i store straffesaker ble hans navn kjent over hele landet. Blant annet forsvarte han Christian Krohg som ble anmeldt for krenkelse av sedeligheten etter utgivelsen av romanen «Albertine». Viktig var også Stang Lunds arbeid i flere komiteer som forberedte lovarbeider, blant annet foreldelsesloven av 1896. Senere ble han også formann for komiteen som utarbeidet forslag til lov om utilbørlig konkurranse.
Fredrik Stang Lund utga i 1916 boken «Sakfører-gjerningen», basert på tre forelesninger som han holdt ved Universitetet i Oslo. Patentingeniøren Alfred J. Bryn hadde et utstrakt samarbeid med Stang Lund på det industrielle rettsverns område og tilegnet ham sin bok «Varemerket» med følgende ord:

Som menneske aldri dommer, som dommer alltid menneske

Han ble i 1896 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.


== Referanser ==


== Kilder ==
Samfunnsveven Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. – Statsrådsaktivitet
Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947, utgitt av ordenskanselliet ved O. Delphin Amundsen, Grøndahl & Søns Forlag, Oslo, 1947


== Eksterne lenker ==
(no) Fredrik Stang Lund hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Firmahistorie – Advokatfirmaet Norman & Co. (Hovedkilde for denne artikkelen)
Årlid

Årlid er navnet på gårdsnummer 8 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger på sørsiden av Viksdalsvatnet, riksvei 610 passerer over gården.
Den grenser mot Rørstad og Rørstadbotnen i vest, og i øst mot Årteig. Utmarksområdene i sør grenser mot Høyanger.
Gården er delt inn følgende bruk:

Bruk 1
Bruk 2 Årlid ytre – tidligere plassen Fureneset, delt fra bruk 1 i 1906I tillegg er det registrert en husmannsplass, Elvebakken.


== Historisk ==
Årlid blir nevnt i kilder fra 1600-tallet, der det står at gården har ligget øde. Gården har da vært en middelaldergård, som har blitt lagt øde etter svartedauden.
I manntallet fra 1701 bodde stodderfogden Ola Jonsson på gården.


== Litteratur ==
Timberlid, Jan Anders, Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.87-91), Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8
Kayin (delstat)

Kayin (også skrevet Karen) er en delstat i Myanmar. Hovedstaden er Hpa-an (også kalt Pa-An).
Staten grenser til Thailand i øst, Mon og Bago i vest og sør, og Mandalay, Shan og Kayah i nord.
Kayin er inndelt i tre distrikter som igjen er inndelt i flere mindre bydeler/-stater. 


== Administrativ inndeling ==
Det er tre distrikter, sju kommuner og 4092 landsbyer. Staten Karen har også en stor by og ni mindre byer. De tre distriktene er:

Hpa-an distrikt
Myawaddy distrikt
Kawkareik distriktSju kommuner er
Hpa-an Township
Hlaignbwe Township
Hpapun Township
Thandang Township
Myawaddy Township
Kawkareik Township
Kyain Seikgyi TownshipStor byHpa-anNi mindre byer er
Hlaignbwe
Hpapun
Thandang
Thandanggyi
Myawaddy
Kawkareik
Kyaikdo
Kyain Seikgyi
Payathonsu


== Helsetilbud ==
Generelt sett er helsetilbudene i Myanmar dårlige. Militærmyndighetene bruker mellom 0,5 % og 3 % av landets bruttonasjonalprodukt på helse, noe som er det laveste i verden. Helsetjenester skal i utgangspunktet være gratis, men i realiteten må pasienter betale for medisiner og behandling, selv på offentlige sykehus og helsestasjoner. Offentlige sykehus mangler mye grunnleggende og enkelt utstyr for behandling.
I hele staten er det tilsammen færre senger enn i Yangon General Hospital i Yangon alene.


== Utdanning ==
Det er fire universiteter i Kayin-delstaten; samtlige ligger i Hpa-An.
Offisiell statistikk hevder mindre enn 10 % av alle barneskoleelever starter videregående utdanning.


== Religion ==
Karenere i Burma er enten kristne, buddhister eller animister. De fleste kristne karenere er baptister.


== Transport ==
Det er to flyplasser i Karen (stat). Der er:

Hpapun flyplass
Hpa-An flyplass


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kayin State – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
José María Lemus

José María Lemus (født 22. juli 1911 i Puerto de la Union i El Salvador, død i 1993). 
Den 14. september 1956 ble han president i El Salvador, et embete han hadde frem til 26. oktober 1960 da han ble avsatt ved et kupp.
Óscar Osorio

Óscar Osorio (født 14. desember 1910 i Sonsonate, El Salvador, død 6. mars 1969 i Houston, USA). 
Fra 14. september 1950 til 14. september 1956 var han president i El Salvador.


== Referanser ==
Bryggerigangen Bluesband

Bryggerigangen Bluesband (etablert 1978 i Oslo) 
med bassisten Hans Marius Stormoen, gitaristene Bent Patey og Tom Gjertsen, samt trommeslager Jan Lie var i over tyve år et av
landets mest markante utøvere av blues på norsk og engelsk sprog.
Navnet kom seg av Bryggerigangen borettslag.NRK laget i 1978 et 50 minutters TV-program om dem i gården, i studio og på scenen.
I 1999 ble Blått Brygg relansert
på CD i forbindelse med gruppas 20-årsjubileum. Platen ble, til tross 
for sin alder, landets tredje mest solgte bluesplate i 2000.
Tilsammen
har bandets medlemmer bidratt på mer enn 100 plateinnspillinger med 
artister som bl.a. Halvdan Sivertsen, Geirr Lystrup, Anne Grete Preus, 
Eric Anderson og Sverre Kjelsberg.
Komposisjonen Tannverken til Jan Lie var flere uker på Norsktoppen.
Nils Petter Nyrén spilte tidvis gitar (1991).
Under et comeback het de bare Bryggerigangen (1997), og
ved neste comeback (2005) var Espen Moen trommeslager.
I 2015 består Bryggerigangen Bluesband av: Tom Gjertsen, gitar/vokal, Bent Patey, gitar/vokal, Frode Larsen, bass/vokal og Espen Moen, trommer.


== Utgivelser ==
Blått brygg (MAI, 1979)
Kald pils, hett brygg (Yabadabado Records, 1991)
Så dritkult (Arcade, 1997).


== Referanser ==
Great Star of Africa

Great Star of Africa eller Cullinan I er verdens nest største diamant på 530,2  carat (106,04 g). Den er den største av ni diamanter som ble slipt da man delte den 3 106,75 carat (621,35 g) tunge Cullinandiamanten. Edelstenen er montert i septeret til de britiske kronjuvelene.
Cullinan I  var tidligere den største slipte edelstenen, inntil diamanten Golden Jubilee ble funnet i 1985.


== Se også ==
Liste over berømte diamanter
Huan

Huan kan vise til:

den kinesiske keiser Han Huandi under Han-dynastiet
fylket Han (Qingyang) i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina
elven Huan (elv) i Kina
den fiktive ulvehunden Huan (Tolkien)
Årteig

Årteig er navnet på gårdsnummer 9 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger på sørsiden av Viksdalsvatnet, riksvei 610 passerer over gården.
Den grenser mot Årlid i vest, og Sandene i øst. Utmarksområdene i sør grenser mot Høyanger.


== Historisk ==
I Bergens Kalvskinn står det at presten ved Vikskyrkja hadde 5 lauper smør i gården, gården var da bebodd i middelalderen. Den har lagt øde etter svartedauden, i jordebok fra 1590 er det registrert ny bosetting.
Gården er ikke delt i flere bruk, men i en periode i 1640-årene og i perioden 1696–1712 var bruket delt i to.


== Litteratur ==
Timberlid, Jan Anders, Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.93-99), Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8
Huan (Qingyang)

Huan (kinesisk: 环县; pinyin:  Huán Xiàn) er et fylke i Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Qingyang.
Befolkningen var på 332 607 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 211 løper gjennom området. Den fører fra Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui til Xi'an i provinsen Shaanxi. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside – kinesisk
Fossil Mammals from the Early Pleistocene Loess Deposits of Gengjiagou, Huan County, Gansu Province (PDF; 37 kB)
Huoqiu

Huoqiu (kinesisk: 霍邱县; pinyin:  Huòqiū Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Lu'an.
Befolkningen var på 1 606 538 innbyggere i 1999.


== Kulturminner ==
Slekten Lis familieresidens (Li shi zhuangyuan, 李氏庄园) står på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Li shi zhuangyuan