jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fartein Horgar

Fartein Horgar (født 1. februar 1955 i Bergen, men oppvokst på Madagaskar) er en norsk forfatter og oversetter.
Horgar debuterte i 1980 med diktsamlingen Nattedikt og morgenhud. Han har senere skrevet lyrikk, romaner og sakprosa. Han er litteraturanmelder i Adresseavisen. Mest omfattende er hans arbeid med "Vestindiakvintetten", en bredt anlagt romanserie, påbegynt i 2016, om Norges rolle som kolonister og slaveeiere i Dansk Vestindia. Dette skjønnlitterære verket er det første i Norge som løfter frem den mørke siden av "seilskutetiden".


== Bibliografi ==
Nattedikt og morgenhud – lyrikk (1980)
Kvinneakt – diktsamling (1982)
Leo Tolstoj mellom livsnytelse og askese, mellom poesi og agitasjon. En introduksjon – sakprosa (1986)
Bronseengelen – roman (1988)
Jokerman – roman (1989)
Pirayaens kyss – roman (1991)
Ridder Remi – barnebok (1992) illustrert av Thore Hansen
Tabu – roman (1993)
Robin og trompeten – barnebok (1993)
Papegøyen – roman (1995)
En midlertidig løsning. De første 30 år av Norsk helse- og sosialforbunds historie – sakprosa (1999)
Pyramiden i Lille Giza – roman (2000)
Bare henfallen til nytelse. En håndbok i pornografi – sakprosa (2003)
Den store dyrehagen – oversatt sammen med Siri Olsen, dikt/prosasamling av Nicolás Guillén (2005)
Skipsbiblioteket – dikt/prosasamling (2005)
Den store dykkerguiden – sakprosa (2006) + Revidert utgave i (2010)
Hemingways båt – roman (2008)
Nedstigning – diktsamling (2009)
Bob Dylan-leksikon – sakprosa, sammen med Petter Fiskum Myhr og Steinar Gismerøy Olafsen (2012)
Paradisets elendige - roman (2016)
I slaktemåneden - roman - (2017)
Frihetens kjøtere - roman (2018)
Benjamins reise - roman (2019)
Svart Babel - roman (2021)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Fartein Horgar i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Aftenposten om Fartein Horgar
The West Indian Quintet Arkivert 7. august 2020 hos Wayback Machine.
Norsk landsvin

Norsk landsvin (L) er den mest betydningsfulle griserasen i norsk slaktegrisproduksjon. Rasen er også den eldste griserasen i Norge. Den stammer fra det opprinnelige norske svinet.
Det har vært drevet systematisk avl på norsk landsvin siden begynnelsen av 1960-tallet. Fra 1980 og framover har det foregått innkryssing av svensk landrase for å styrke stammen. I dag er norsk landsvin regnet som et av de beste avlssvinene i hele verden, og Norsvin driver utstrakt eksport av gener og sæd til andre land.
Norsk landsvin er nærmest hvit å se til, har lang rygg, et relativt lite hode med hengeører. Den er kjent som en gris som har god fôrutnyttelse, vokser hurtig, gir store kull og velsmakende magert kjøtt. I norsk griseavl inngår den både på mors og farssiden. Den kalles gjerne også en kombinertrase, fordi den brukes både for sine produksjons- og fruktbarhetsegenskaper.
Norsk landsvin inngår således også som en betydningsfull gris i en rekke blandingsraser, for eksempel i såkalt noroc. Kjøttet fra denne griseblandingen kalles «edelgris» og er utviklet av Gilde Norsk Kjøtt. Kjøttet består av 50% norsk landgris, 25% norsk yorkshire og 25% duroc.


== Se også ==
Gris
Emil Voigt (friidrettsutøver)

Emil Robert Voigt (født 31. januar 1883 i Manchester; død 15. oktober 1973 i Auckland, New Zealand) var en britisk friidrettsutøver. 
Under OL 1908 vant sitt kvalifiseringsheat på løpet over 5 engelske mil på tiden 26.13,4, et halvt minutt foran konkurrentene. I finalen vant han på tiden 25.11,2, elleve sekunder foran landsmannen Edward Owen. 
I 1911 emigrerte Emil Voigt til Australia der han senere grunnla en radiostasjon. I 12 år var han formann for Australian Federation of Broadcasting Stations. I 1948 flyttet han fra Australia til New Zealand.
Fra 1896 til 1904 hadde det ikke blitt arrangert noen løpsøvelser med distaner mellom 1500 meter og maraton, men i 1906 ble det altså arrangert et løp over fem engelske mil, tilsvarende 8046 meter. Fra og med OL 1912 i Stockholm kom 5000 og 10 000 meter på programmet.


== OL-medaljer ==
1908  London -  Gull i friidrett, 5 miles  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Emil Voigt – Olympedia 
(en) Emil Voigt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Emil Voigt – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Emil Voigt – Track and Field Statistics
Skikluben Odd

Skiklubben Odd er en særidrettsklubb i Sørkedalen i Oslo, stiftet 17. oktober 1889. Klubbens utøvere stod for tre av de fire Holmenkollmedaljene som ble delt ut på 1890-tallet. Disse var Victor Thorn, Asbjørn Nilssen og Robert Pehrson som alle var allsidige skiløpere.
Klubben har eget samlingssted i «Odd-hytta» ved Slaktern, nær Myraas. Hytta tilhørte arkitekt Hjalmar Welhaven (1850–1922), men ble overtatt av Skikluben Odd i 1897. Hytta har god beliggenhet med tanke på skiaktiviteter på de åpne, flate jordene i området.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Skiklubben Odd 1889-1939. Oslo: Emil Moestues forlag, 1939.
Eero Lehtonen

Eero Reino Lehtonen (født 21. april 1898 i S:t Michel, død 9. november 1959 i Helsingfors) var en finsk friidrettsutøver.
I OL 1920 i Antwerpen ble Lehtonen nummer seksen i lengdehopp med resultatet 6,28 meter, et resultat som ikke var godt nok for å kvalifisere seg til finalen. Han deltok også i tikamp, men gav opp underveis.
I femkamp beregnet man poengene etter plasseringene i de enkelte øvelsene. Lehtonen vant gull med 14 poeng, foran amerikaneren Everett Bradley.
Fire år senere, i OL 1924 i Paris vant Lehtonen femkampøvelsen igjen, denne gang med 14 poeng, foran ungareren Elemér Somfay (16 poeng) og amerikaneren Robert LeGendre (18 poeng). Konkurransen gikk inn i historiebøkene, da Robert LeGendre i den første øvelsen satte ny verdensrekord i lengde med 7,765. Han var imidlertid ikke påmeldt til lengde. 


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i friidrett, femkamp  Finland
1924  Paris -  Gull i friidrett, femkamp  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Eero Lehtonen – Olympics.com 
(en) Eero Lehtonen – Olympic.org 
(en) Eero Lehtonen – Olympedia 
(en) Eero Lehtonen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Raastoff

Raastoff er et norsk rockeband med base i Oslo. Raastoff ble startet av Raymond Coll i 1979. I 1981 tok bandet en pause til det oppstod igjen i 1987. Bandet erklærte seg selv dødt i 2003 med utgivelsen «22 Fotsaar til ingen nytte». Raastoff spilte en blanding av rock, prog. rock og ny-veiv.


== Medlemmer ==
Raymond Coll – Gitar, vokal, munnspill
Ragnar Olsen – Bass, vokal
Bjørn Lund – Gitar, vokal
Rolf Bakken – Trommer
Tore Karlsen – Hammond
Rune Becher – Gitar, bass
Harald Sandø – Trommer, vokal
Olai Bendik Erdal – Gitar, vokal
Ståle Arnesen – Gitar, munnspill, keyboard, kor, programmering
Jon Pettersen – Bass
Lars Ole Grepperud – Trommer
Bjørn Dælien – Bass
Are Egon Jørgensen – Gitar, vokal
Espen Lohne – Bass
Janicke Getz – Vokal
Tom Olsen – Orgel
Henry Holden – Tekniker
Tore Aanes – Tekniker


== Diskografi ==
1981 - Tidevann/Penger (7" Single)
2002 - Quatro (Demo)
2003 - 22 fotsaar til ingen nytte (Dobbel samle-CD)
2004 - Ut i det blå
Aleksander Herresthal

Aleksander Herresthal (født 24. desember 1974) er en norsk regissør og TV-produsent i Seefood TV.
Herresthal er utdannet ved regilinjen på Statens Teaterhøgskole i Oslo og har skrevet, regissert og produsert teater, revy, reklamefilm og TV-programmer.
Han har satt opp flere revyer og teaterstykker, og i 2005 hadde han regien på standup-showet Ka e vitsen med Dagfinn Lyngbø. Siden 2007 har han regissert og produsert TV-produksjoner.  
Herresthal har tidligere sittet i juryene for Norsk dramatikkfestival, Gullruten, Komiprisen og International Emmy Awards. Han har også vært programleder for TV-serien XS: Kultur. 


== Eksterne lenker ==
Ugly Sinnataggen (Tv 2, 2007)
Østlandsk reisning

Østlandsk reisning var en norsk målpolitisk organisasjon, med mål om målreisning for talemålene på Østlandet. Østlandsk reisning ble stiftet høsten 1916 med senere biskop Eivind Berggrav som formann og professor Halvdan Koht som nestformann. Sentral i organisasjonen var også sekretæren, professor Didrik Arup Seip.


== Formål ==
Formålet med Østlandsk reisning var å vekke østlendingen til nasjonalt å kjenne og ære seg selv; til å bli glad i hjembygdene, i arbeidsliv, i husliv, i sed og tale.  De ville reise tanken om at morsmålet i øst var fullgod norsk tale.
Østlandsk reisning arbeidet for å få inn trekk fra dialektene på Østlandet i norsk skriftspråk. Landsmål hadde sterke trekk fra talemål på Vestlandet, mens riksmål bygde på dansk og den «dannede dagligtale» til de øvre sosiale lag i byene. Således mente Østlandsk reisning at det ikke var tatt nok hensyn til talemålene på Østlandet i noen av de eksisterende norske målformene. Ved å bygge på folkemålet på Østlandet, ble det sett på som mulig å få til et felles norsk skriftspråk, et samnorsk.


== Program ==
I et opprop datert desember 1917, samlet organisasjonen seg om å kreve at riksmålet måtte godkjenne

de tre kjønnene blant substantivene
diftongene (stein, hauk, øi)
fortidsformer som kastaog at landsmålet måtte godkjenne 

hunkjønnsformer på -a (sola og brua for soli og brui)
flertalsformer på -er (viser for visor)
infinitiv på -e (aa kaste)For at landet ikke skulle bli et språkdelt land måtte begge sider slå av på mangt de hadde holdt fast som kjært, men gjøre det for en samnorsk tanke.
Blant dem som sluttet seg til oppropet var Fridtjof Nansen, Otto Valstad, biskop dr. Otto Jensen, rektor Severin Eskeland, dosent Olav Midtun, Sven Moren, Olaf Norli og skolestyrer Olav Riste.


== Arbeidet ==
Innad i organisasjonen ble det en spenning mellom krefter som ville arbeide med målbevegelsen og Noregs Mållag for å reise det norske folkespråket, og krefter som så organisasjonen som en alliert i kampen mot det de oppfattet som det vestlandske landsmålet.
Østlandsk reisning gav ut bladet Østaglett. Her ble språkspørsmål tatt opp.  Blant dem som svarte på spørsmål, var Seip:

"Blandt de valgfrie formene for landsmål og riksmål er je.  Som vi veit, har de vanlige formene før vært jeg og eg.  Mange har trudd at eg det var den norske forma, men je var noe som inte hørte med i folkemålet, men det skulle ha kommi med knot frå skriftmålet.  Det er inte riktig det."
Østlandsk reisning som organisasjon eksisterte frem til 1926, men folk fra Østlandsk reisning var sentrale i utarbeidingen av rettskrivningen av 1938.


== Litteratur ==
Ernst Håkon Jahr: Østlandsmåla fram! Ei bok om rørsla Østlandsk reisning, Universitetsforlatet 1976, ISBN 82-00-01672-2


== Eksterne lenker ==
Østlandsk reisning - norsk samling 1916 - skrevet av Didrik Arup Seip
Østlandsk reisning 1916 - skrevet av Halvdan Koht
Østlandsk reisning 1916 - skrevet av Eivind Berggrav
Austlandsk reising - norsk samling Tale på årsfesten i Noregs Mållag Hamar, 1919 - Sven Moren
P.S. I Love You

«P.S. I Love You» (eng. P.S. Jeg elsker deg) kan vise til
Litteratur

' (org. PS, I Love You) – en novelle av Cecelia Ahern, utgitt i 2004.
P.S. I Love You – en andaksbok av H. Jackson Brown
P.S. I Love You – en kristen andaksbok av Carl Miller
P.S. I Love You: An Intimate Portrait of Peter Sellers – en biografi av Michael Sellers.Film og tv-verdenen

P. S. I Love You – en film (2007) basert på novellen av Cecelia AhernMusikk

«P.S. I Love You» – en sang av Johnny Mercer og Gordon Jenkins, utgitt i 1934
«P.S. I Love You» – en sang av John Lennon og Paul McCartney, utgitt i 1962
«P.S. I Love You» – en sang av The All-American Rejects, altså kjent som «Drive Away».
PS I Love You (Kid 606-sang) – et album av Kid 606, utgitt i 2000.
«Chocolate Salty Balls (P.S. I Love You)» – en sang fra South Park, utgitt i 1998
«P.S. I Love You» – en sang av bandet Me and Him Call It Us fra albumet LossSpill

Puffy: P.S. I Love You, et videospill
Thomas J. Hicks

Thomas J. Hicks (født 7. januar 1875 i Birmingham; død 2. desember 1952 i Winnipeg) var en amerikansk friidrettsutøver. Under OL 1904 tok han gullmedaljen i maraton.
Hicks, som var født i England, ble vinneren av et usedvanlig maratonløp under sommerlekene i St. Louis. Før han kom til mål, hadde allerede konkurrenten Frederick Lorz løpt inn på stadion. Han hadde imidlertid sittet på med en bil flere kilometer, og først begynt å løpe igjen kort før mål. Lorz ble feiret som seierherre til man fant ut at han hadde jukset.


== OL-medaljer ==
1904  St. Louis -  Gull i friidrett, maraton  USA


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ekkehard zur Megede: Geschichte der Olympischen Leichtathletik, 1. bind
David E. Martin: The Olympic Marathon


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas J. Hicks – Olympics.com 
(en) Thomas J. Hicks – Olympic.org 
(en) Thomas J. Hicks – Olympedia 
(en) Thomas J. Hicks – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Thomas J. Hicks – databaseOlympics.com (arkivert)
Unni Holmen

Unni Elisabeth Holmen (født 23. september 1952 i Oslo) er en tidligere norsk turner som dominerte norsk kvinneturn på 1970-tallet. I perioden 1969–1977 ble hun norgesmester i turn åtte ganger. Etter at hun sluttet å konkurrere har hun arbeidet som turntrener, og hun har også fungert som turndommer på internasjonale stevner. Unni Holmen konkurrerte for Oslo Turnforening. Hun er mor til fotballspilleren Kim Holmen. Holmen deltok under sommer-OL for Norge i 1968 i Mexico by og i 1972 i München med tolvteplass i mangekamp i 1968 som beste resultat.


== Referanser ==


== Kilder ==
Rolf Bryhn og Knut Are Tvedt: Kunnskapsforlagets idrettsleksikon Oslo, 1990. ISBN 82-573-0408-5
Aftenposten Aften 23. april 2007.


== Eksterne lenker ==
(en) Unni Holmen – Olympedia 
(en) Unni Holmen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Nvidia

Nvidia Corporation er en amerikansk produsent av grafikkort for datamaskiner. Nvidia lager grafikkprosessoren (engelsk: GPU – Graphics Processing Unit) i skjermkort. De lager sitt eget kort som kalles FE (Founders Edition), dette skjermkortet har sitt eget design som kun Nvidia kan lage, tredjeparts produsentene har visse kriterier på designet som de må følge. Nvidias første suksessbrikke var Riva TNT og har siden gjort stor suksess med GeForce serien. Selskapet produserer også brikkesett for hovedkort under navnet nForce. Siden 2014, har Nvidia ekspandert til å fokusere på marked som videospill, profesjonell visualisering, datasentre og kunstig intelligens.


== Historie ==
Nvidia ble grunnlagt av Jen-Hsun «Jensen» Huang, Curtis Priem, og Chris Malachowsky i 1993. Huang hadde tidligere arbeidet for Advanced Micro Devices (AMD), mens Priem og Malachowsky kom fra Sun Microsystems. Selskapet ble børsnotert 22. januar 1999.
I 2000–2002 overtok Nvidia den tidligere konkurrenten 3Dfx som hadde ledet markedet fra midten av 1990-tallet til 2000. Nvidia vant kontrakten til å utvikle grafikk-delen til Microsofts spillkonsoll Xbox som kom på markedet i 2001. I 2004 ble det kjent at Nvidia skulle assistere Sony i å utvikle grafikk-prosessoren til PlayStation 3.
I oktober 2020 kunngjorde Nvidia at de planla å kjøpe det britiske teknologiselskapet ARM Holdings, utvikler av ARM-mikroprosessoren, av SoftBank Group for 40 milliarder dollar. Både Storbritannias Competition and Markets Authority og EUs Europakommisjon så problemer med oppkjøpet. I februar 2022 kunngjorde Nvidia og SoftBank at oppkjøpet var avlyst.


== Produktfamilie ==
GeForce, forbrukerorienterte grafikkbehandlingsprodukter
Nvidia RTX, profesjonelle grafiske prosesseringsprodukter for visuell databehandling (erstatter Quadro)
NVS, virksomhetsgrafikkløsning med flere skjermer.
Tegra, en system on a chip-brikkeserie for mobile enheter.
nForce, et hovedkortbrikkesett laget av Nvidia for Intel (Celeron, Pentium og Core 2) og AMD (Athlon og Duron) mikroprosessorer.
Nvidia Grid, et sett med maskinvare og tjenester av Nvidia for grafisk virtualisering.
Nvidia Shield, en rekke programvare inkludert Shield Portable, Shield Tablet og Shield Android TV.
Nvidia Drive billøsninger, en rekke maskinvare- og programvareprodukter for designere og produsenter av autonome kjøretøy. Drive PX-serien er en høyytelses dataplattform rettet mot autonom kjøring gjennom dyp læring, mens Driveworks er et operativsystem for førerløse biler.
BlueField, en rekke databehandlingsenheter, fra oppkjøpet av Mellanox Technologies.
Nvidia Datacenter/Server class CPU, kodenavn Nvidia Grace, kommer i 2023.


=== Tidligere produkter ===
Quadro, datamaskinassistert design og grafikkbehandlingsprodukter.
Tesla, dedikert GPU for avanserte bildegenereringsapplikasjoner innen profesjonelle og vitenskapelige felt.


== Bildegalleri ==
Grafikkort
		
		
		
		
		
		
		
Tesla
		
		
		
Annet
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
(en) Nvidia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jacob Andreas Lindeman

Jacob Andreas Lindeman  (født 26. september 1805 i Trondheim, død 13. desember 1846 i Davik, Nordfjord) var en norsk geistlig. Hans far, Ole Andreas Lindeman, var organist. Hans mor het Anne Severine Hichmann. Han giftet seg i 13. juni 1832 i Oslo Domkirke med Marie Cathrine Aastrup, f. 13. juni 1800 i Kristiansfeldt, Schleswig, d. 23. nov. 1880 i Jacobs sogn, Oslo. De var barnløse, men hadde tatt til seg en ung gutt ved navn William. Han var 29 år gammel og styrmann ifølge folketellingen i 1865.
Lindeman tok avgangseksamen ved Trondhjem skole i 1827 og teologisk eksamen i 1832. Fra 1826 til 1840 var han organist ved Vår Frelsers kirke i Christiania, og fra 1832 til 1836 underviste han i musikk og var samtidig lærer i religion og musikk ved Eugeniastiftelsen. Fra 1836 til 1839 var han lærer ved Asker seminar. I 1839 ble han utnevnt til residerende kapellan i Leikanger og ble ordinert 5. juli 1840. Han ble da etterfulgt som organist av broren Ludvig M. I 1845 ble han sogneprest i Davik, hvor han døde brått året etter.
I 1841 gav han ut Coral-Melodier for Psalmodicon til de i Kingos, Guldbergs og den evangelisk christelige Psalmebog forekommende Psalmer, udsatte i Siffre efter den ved kongelig Resolusjon af 15de Juni 1835 authoriserede Choralbog, tilligemed en Veiledning til Brugen av Psalmodicon ved J.W. Cappelens Forlag. Boken bygde på koralboken som faren hadde utarbeidet i 1835, og kom i flere utgaver i tiårene som fulgte.
I Leikanger startet han en pikeskole som han fortsatte i Davika, «til stort Gavn for Embedsmænds Døtre i Stiftet».


== Kilder ==
Lampe: Bergens Stift Biskoper og Præster
Statoil Norge

Statoil Norge, opprinnelig Norsk Olje, var et datterselskap av olje- og gasselskapet Statoil (senere kalt Equinor). Selskapet drev et nett av Statoil-merkede bensinstasjoner i Norge etter at Statoil overtok Norol i 1991. Norol var etablert etter at Norsk Brændselolje, Norske OK og Norsk Hydros oljedivisjon fusjonerte i 1976. Norsk Brændseloljes historie strekker seg tilbake til 1920.
De 500 utsalgsstedene varierte fra lokale kjøpmenn til store servicesentre. Utsalgsstedene tilbød bensin, diesel, fastfood, dagligvarer og bil- og fritidsprodukter. Mange stasjoner tilbød tjenester som bilvask, dekkskift og enkel bilservice. Dessuten drev selskapet også salg og distribusjon av produkter som fyringsolje og parafin, drivstoff til båter, fly og stasjonære motorer samt smøremidler og gass.
Statoil Norge leverte drivstoff til både sivil og militær luftfart og var representert på alle større flyplasser i Norge. I tillegg forsynte Statoil Norge fiskeflåten og skipsfarten med marine drivstoffer og bunkers gjennom et nett av kystanlegg.
Statoil hadde også hatt en stor suksess med sin «frokostklubb». Man kunne kjøpe en kopp på en Statoilstasjon og fylle den opp med gratis kaffe, te, kakao og mer på over 500 Statoilstasjoner i Norge. I tillegg fikk medlemmene hver måned rabatt på ett utvalgt produkt.


== Salg av stasjonene ==
I 2010 skilte Statoil ut bensinstasjondriften i selskapet Statoil Fuel & Retail som ble børsnotert på Oslo Børs. I 2012 solgte Statoil sine eierandeler til det kanadiske selskapet Alimentation Couche-Tard for 8,6 milliarder kroner. Ifølge avtalen hadde stasjonene mulighet til å bruke merkenavnet Statoil frem til slutten av 2019, men lanseringen av det nye merkenavnet Circle K ble påbegynt allerede i 2016


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stasjonssøk
Ávila (provins)

Ávila er en provins i den autonome regionen Castilla y León i Spania. Provinshovedstaden er byen Ávila.
Ávila grenser til provinsene Valladolid, Salamanca, Cáceres, Toledo, Segovia og Madrid. Nesten er tredjedel av befolkningen (53 272 av 167 032) bor i hovedstaden Ávila. Den nordlige delen av provinsen er del av slettelandet på Meseta Central, mens den sørlige delen er fjellandskap med fjellkjeden Sierra de Gredos som er del av den større Sistema Central. Den høyeste fjelltoppen i provinsen er Pico de Almanzor som er 2 592 meter over havet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Province of Ávila – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Provincia de Ávila – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Richard Kongsteien

Richard Kongsteien (født 19. august 1969) er en tidligere journalist og programleder i NRK og TV 2. Han er nå kommunikasjonsdirektør i Oslo kommune, etter å ha vært konserndirektør for kommunikasjon og samfunnskontakt i ISS- konsernet og kommunikasjonsdirektør i både Widerøe og SAS tidligere.Etter flere år som journalist i fjernsyn ble Kongsteien seniorrådgiver i rådgivningsbyrået JKL Woldsdal med ansvar for mediehåndtering og krisehåndtering. I tiden før NRK og TV 2, arbeidet han som presse- og informasjonsoffiser i Forsvaret. 
Kongsteien har journalistutdanning fra Høgskulen i Volda. I tillegg har han filologstudier  i nordisk språk og litteraturvitenskap og en mastergrad i kommunikasjon. Han er gift med Connie Barr.


== Arbeid i TV ==
1995–1997 – Programleder for Øyenvitne
1997–2000 – Programleder for Fra Virkeligheten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Slik gikk det da direktør-pappaen bakte kake til datterens juleavslutning», fra budstikka.no 11. desember 2013
https://web.archive.org/web/20170914172402/http://www.byavisadrammen.no/utgaver/320-2016/files/assets/basic-html/page9.html
https://www.vg.no/nyheter/meninger/si-det-med-melis/a/10134347/
Álava

Álava (spansk) eller Araba (baskisk) er en provins i den autonome regionen Baskerland i Spania. Provinshovedstaden er Vitoria som også er hovedstad for regionen Baskerland.
Álava grenser til provinsene Guipúzcoa, Vizcaya, Burgos, Navarra og La Rioja. Innenfor provinsen er også en enklave som tilhører provinsen Burgos kalt Condado de Treviño. Álava ligger øst i de cantabriske fjellene, elven Ebro har sitt utspring like vest for provinsen og provinsens sørgrense mot La Rioja følger for en stor del denne.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Álava-Araba – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Moshe Shamir

Moshe Shamir (født 15. september 1921, død 20. august 2004) var en israelsk forfatter. Han skrev både romaner, skuespill og sakprosa.  
Etter tre år i kibbutz fra 1944 til 1946 ble han grunnlegger og første redaktør av den offisielle avisa for Israels forsvar, Bamachane fra 1947 til 1950 og i 1950-årene var han litteraturredaktør av avisa  Maariv. Han var også sterkt politisk engasjert og representerte Mapam i Knesset fra 1977 til 1981. 


== Bibliografi ==
Oversatt til norsk

De pårørende i Kela og Ragnar Kvam: Ny israelsk prosa 1967Oversatt til engelsk

He Walked Through the Fields (1959, skuespill), oversettelse av Hu Halach Ba-Sadot (1947)
Taking the Mountains (1948, skuespill)
With His Own Hands (1970), oversettelse av Be-Mo Yadav (1951)
The King of Flesh and Blood (1958), oversettelse av Melech Basar Va-Dam (1954)
David's Stranger (1965), også med tittelen The Hittite Must Die (1978), oversettelse av Kivsat Ha-Rash (1956)
The Fifth Wheel (1961), oversettelse av Ha-Galgal Ha-Hamishi (1961)
My Life With Ishmael (1970, politisk selvbiografi), oversettelse av Hayai Im Ishmael (1968)


== Referanser ==
Verdensrankingen i snooker 2007/2008

Verdensrankingen i snooker 2007/2008 er verdensrangeringen av de 75 beste snookerspillerne i verden for sesongen 2007/2008. 
Poengene i rangeringen er basert på prestasjonene spillerne har gjort de to foregående sesongene, altså sesongene 2005/2006 og 2006/2007.
I tillegg til de 75 beste spillerne er det syv spillere som offisielt er rangert som nummer 76–82, men som egentlig skulle vært lavere dersom alle spillere på touren var rangert. 


== Rangeringen ==