jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Podistra rufotestacea

Podistra rufotestacea (Letzner, 1845) er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger. 


== Utbredelse ==
Podistra rufotestacea finnes i Europa, sjelnere  helt i sør og i vest. Den finnes også østover i Asia. Finnes i Norge, men er ikke vanlig.


== Utseende ==
Podistra rufotestacea er 7-9 mm lang. Hodet er innsnørt like bak fasettøynene som er kulerunde og utstående. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennene er mørkere mot spissen. Brystskjoldet (pronotum) er jevnt, med nær parallelle sider, litt avsmalnende framover. Bakhjørnene nær rettvinklede, litt utstående. Det har ingen innbuktning i bakkanten og har en overflate som ikke er grovt rynket eller punktert. Beina er rødgule, mens føttene ofte er mørkere. Leggene på mellom- og bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Dekkvingene har en rødgul farge. De skjuler hele bakkroppen og har ganske lang oppstående behåring. 
Ligner mye på Podistra pilosa, og kan skilles fra denne på fargen. Men den sikreste måten er å se etter ulikhetene i hannenes kjønnsorgan (aedeagus). 


== Levevis ==
Larvene lever som predatore (rovdyr).  
Podistra rufotestacea tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 38-39. (344 sider) ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Podistra rufotestacea i Encyclopedia of Life 
(en) Podistra rufotestacea i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Podistra rufotestacea hos Artsdatabanken 
(sv) Podistra rufotestacea hos Dyntaxa 
(en) Podistra rufotestacea hos NCBI 
Podistra rufotestacea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Podistra rufotestacea - Fauna Europaea - engelskspråklig
Bordesholmalteret

Bordesholmalteret er et 6,5 meter høyt og 7 meter bredt alter som stammer fra treskjæreren Hans Brüggemanns (ca. 1485–1523) verksted. Det ble laget i årene 1514–1521 på bestilling av hertug Frederik, den senere Frederik I av Danmark og Norge, til minne om hans avdøde ektefelle Anna av Brandenburg, og ble i sin tid utført til Bordesholm klosterkirke. 
I 1666 ble alteret flyttet til Schleswig domkirke av hertug Christian Albrecht.Alteret er utført i eik, har tre fløyer og inneholder relieffer med 16 motiver fra Jesu lidelseshistorie. Til sammen er det nesten 400 rikt utskårede figurer som er kledd i samtidens drakter.I 2006 ble Bordesholmalteret inkludert i Danmarks kulturkanon.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Doris Ottesen: Bordesholmalteret i Slesvig Domkirke, Poul Kristensen : Herning, 2004 ISBN 87-7851-224-7


== Eksterne lenker ==
(en) Bordesholmer Altar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Podistra schoenherri

Podistra schoenherri (Dejean, 1837) er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger. 


== Utbredelse ==
Podistra schoenherri finnes i Europa, men er sjeldnere i vest og i sør. Den finnes også østover i Asia. Finnes i Norge, ikke vanlig.


== Utseende ==
Podistra schoenherri er 7-9 mm lang. Hodet er innsnørt like bak fasettøynene som er kulerunde og utstående. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennene er mørkere mot spissen. Brystskjoldet (pronotum) er jevnt, med nær parallelle sider, litt avsmalnende framover. Bakhjørnene nær rettvinklede, neppe utstående. Det har ingen innbuktning i bakkanten og har en overflate som ikke er grovt rynket eller punktert. Beina er rødgule, mens føttene ofte er mørkere. Leggene på mellom- og bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Dekkvingene har en grågul eller brungul farge, ofte mørkere i bakkanten. De skjuler hele bakkroppen og har ganske lang oppstående behåring. 
Ligner mye på Podistra rufotestacea, og kan skilles fra denne på fargen. Men den sikreste måten er å se etter ulikhetene i hannenes kjønnsorgan (aedeagus) og bakkanten av hunnenes sjuende bukledd. 


== Levevis ==
Larvene lever som predatore (rovdyr).  
Podistra schoenherri tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 38-39. (344 sider)  ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Podistra schoenherri i Encyclopedia of Life 
(en) Podistra schoenherri i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Podistra schoenherri hos Artsdatabanken 
(sv) Podistra schoenherri hos Dyntaxa 
(en) Podistra schoenherri hos NCBI 
Podistra schoenherri - Fauna Europaea - engelskspråklig
Franziska van Almsick

Franziska van Almsick (født 5. april 1978 i Øst-Berlin) er en tysk tidligere svømmer.
Hun vant sin første olympiske medalje i 1992 i sommer-OL i Barcelona, i en alder av fjorten år. Almsick har i løpet av sin karriere vunnet fire sølvmedaljer, fem bronsemedaljer i olympiske leker, to gull, to sølv og to bronse fra verdensmesterskap, samt atten gull og tre sølv fra europamesterskap. I 1993, i en  alder av femten år, ble hun utnevnt til Årets kvinnelige svømmer i verden av det amerikanske Swimming World Magazine. Hun mottok også utmerkelsen Årets kvinnelige svømmer i Europa tre ganger, siste gang i 2002.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Franziska van Almsick – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Franziska van Almsick på Internet Movie Database 
(de) Franziska van Almsick – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Franziska van Almsick – Olympics.com 
(en) Franziska van Almsick – Olympic.org 
(en) Franziska van Almsick – Olympedia 
(en) Franziska van Almsick – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Franziska van Almsick – FINA 
(en) Franziska van Almsick – Swimming Hall of Fame 
(en) Franziska van Almsick – swimrankings.net
Alaouite-ordenen

Alaouite-ordenen (arabisk: Wissam Alaouit) er en marokkansk orden. Den ble innført i 1913 til belønning av sivile og militære fortjenester.


== Bakgrunn ==
Alaouite-ordenen ble innstiftet 11. januar 1913 av sultan Mulai Yusuf til belønning av sivile og militære fortjenester. Ordenen har navn etter Alaouite-dynastiet. Marokkos konge er ordensherre.


== Inndeling ==
Alaouite-ordenen er inndelt i fem grader:
storbånd
storoffiser
kommandør
offiser
ridderEn medalje er også knyttet til ordenen.


== Insignier ==
Ordenstegnet for Alaouite-ordenen består av en hvitemaljert femtagget stjerne med røde kanter og en rød midtmedaljong med innskrift i arabiske bokstaver. Reversen har en rød parasoll i midtmedaljongen. Dette er et herskertegn for fyrstedynastiet. For offiserer og høyere grader finnes det grønne grener i hver av stjernens vinkler. Ordenstegnet er opphengt i båndet i en krans. 
Ordensstjernen er i sølv og har fem grupper av stråler. Den har en versjon av ordenstegnet i midten.Ordensbåndet var først ensfarget oransje, men ble endret til oransje med smale hvite striper ved kantene.


== Tildeling ==
Alaouite-ordenen kan tildeles for både sivil og militær innsats. Det er satt begrensninger på antallet samtidige mottagere i hver grad. Det kan til enhver tid kun finnes 40 innehavere av storbånd, 80 storoffiserer, 400 kommandører, 1 000 offiserer og 3 000 riddere.


== Referanser ==


== Kilder ==
Rousseau, Pierre: Ordres et décorations de l'Empire chérifien au temps du protectorat français du Maroc, 1912–1956, Versailles: Mémoire & Documents, 2005
Sainty, Guy Stair og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006
Werlich, Robert: Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974
Jom Hashva

Jom Hashva eller Yom HaShoah (fullt navn: Yom HaZikaron laShoah ve-laGvura; hebraisk: יום הזיכרון לשואה ולגבורה; «Minnedag over holocaust og heltemot») er en jødisk minnedag over holocaust. Den blir markert på den 27. dagen i måneden Nisán, som er tidlig på våren. Jom Hashva falt dermed i 2008 på 2. mai og i 2009 på 21. april.
I Israel er det en nasjonal helligdag, og man minnes de seks millioner jødene som mistet livet i konsentrasjonsleirene under andre verdenskrig. I likhet med alle andre jødiske helligdager begynner den om kvelden. Alle underholdningssteder i hele Israel er stengt, med unntak av de som holder spesielle program tilegnet denne dagen. Om kvelden lyder en sirene i hele landet, og alle reiser seg til to minutters stillhet.
Yad Vashem, den nasjonale organisasjonen for holocaust-forskning og opplysning, lager et spesielt program med seremonier o.l. hvert år. Rundt om på skolene holdes forskjellige program for å lære elevene om holocaust. Slike seremonier inkluderer vanligvis tenning av minnelys og kanskje en presentasjon av en som overlevde krigen.
Utenfor Israel har Jom Hashva blitt mer og mer kjent for jøder og ikke-jøder gjennom utgivelsen av hundrevis av bøker, opprettelsen av museer og minnesmerker og gjennom film og TV. Folk benytter denne dagen til å lære om og reflektere over det som skjedde under holocaust. Rundt om i verden holder jødiske menigheter seremonier på denne dagen.


== Opprinnelse ==
Jom Hashva ble etablert ved israelsk lov i 1959 og ble undertegnet av David Ben-Gurion, Israels daværende statsminister, sammen med Yitzhak Ben-Zvi, daværende president. Det var opprinnelig foreslått at den skulle legges til den 15. dagen i Nisán, dagen for Warszawaoppstanden, men siden dette også var den første dagen i Pesach ble datoen den 27. dagen i Nisán i stedet. Åtte dager før Yom Ha'atzma'ut, Israels uavhengighetsdag. 


== Se også ==
Den internasjonale holocaustdagen
Yad Vashem


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Jom HaShoah fra det israelske Knesset
(hebraisk) Jom HaShoah fra det israelske Knesset
(engelsk) Minnedag over holocaust (Jom Ha-Shoah) ved det jødiske virtuelle biblioteket
(engelsk) «Hundreds protest at Knesset over state neglect of Holocaust survivors», Haaretz
(engelsk) Israelsk kalender for 2008
(engelsk) «2008 Days of Remembrance» Arkivert 12. mai 2008 hos Wayback Machine., United States Holocaust Memorial Museum
Frihet forlag

Frihet forlag utgav sin første bok i 1999, men ble først registrert som forlag i 2001. Forlaget utgir bibeltro kristelig litteratur som i hovedsak er skrevet av norske forfattere. Frihets grunnlegger, eier og daglige leder er pastor Ulf Magne Løvdahl. Frihet forlag har markert seg som en stadig viktigere aktør på det kristne bokmarkedet, og har utgitt bøker skrevet av forfattere innenfor de fleste norske kirkesamfunn. Flere av forlagets utgivelser har vakt interesse også i utlandet, og er derfor oversatt og utgitt i land som Sverige, Danmark, Tyskland og USA. 

		


== Eksterne lenker ==
Frihet forlag
Dens Park

Dens Park er et fotballstadion i Dundee i Skottland og er hjemmebanen til fotballlaget Dundee. Rett ved siden av ligger Tannadice Park, som har en kapasitet på 14 209 tilskuere, og er hjemmebanen til byrivalen Dundee United FC. Dens Park og Tannadice Park er de to nærmestliggende fotballbanene i verden. I mai 2009 ble det meldt at Dens Park var overtatt av den lokale forretningsmannen John Bennett, som faktisk også er styremedlem hos erkerivalen Dundee United.
I forbindelse med at Skottland søkte om å få arrangere EM i fotball 2008, var det innarbeidet i søknaden planer om å bygge et nytt stadion i byen, som skulle være hjemmebane for begge byens lag. Disse planene ble imidlertid lagt på is da Skottland ikke fikk arrangementet. Planene støtte imidlertid også på motstand innenfor begge klubbene.
Università Cattolica del Sacro Cuore

Università Cattolica del Sacro Cuore, UCSC (norsk: Det hellige hjertes katolske universitet, navnet henspiller på Jesu hjerte) er et av de største ikke-statlige universitetene i Europa og et av verdens betydeligste katolske universiteter. Det har sitt hovedsete i Milano nord i Italia, og har også avdelinger i Brescia, Piacenza-Cremona, Roma og Campobasso. Til sammen består universitetet av 14 fakulteter, fem høyskoler og ca. 40.000 immatrikulerte studenter.


== Historie ==

En gruppe italienske kulturelt og religiøst orienterte akademikere under ledelse av fransiskanerpresten Agostino Gemelli utviklet i 1919 den tanke å grunnlegge et katolsk universitet til berikelse av den italienske kultur og den religiøse dannelse. Dette avfødte i 1920 først grunnleggelsen av Istituto Giuseppe Toniolo di Studi Superiori, som kan betraktes som universitetets forløper. Det ble anerkjent av det italienske undervisningsdepartement den 24. juni 1921, og kort etter gav pave Benedikt XV instituttet kirkelig status som universitet.
Fader Agostino Gemelli ble utnevnt til rektor, og forelesningene begynte i desember 1921. Det nye universitetet hadde til sammen hundre studenter, fordelt på to fakulteter: et fakultet for samfunnsvitenskap og et fakultet for filosofi. Statlige anerkjennelse som universitet ble gitt den 2. oktober 1925, og fra da av har universitetet båret navnet Università Cattolica del Sacro Cuore.
Universitetet er senere blitt utbygd med flere fakulteter og campuser.
Den 4. august 1958 fikk universitetet statlig tillatelse til å etablere et medisinsk fakultet i Roma, og av dette oppstod Gemelliklinikken.
Universitetet har også en rekke samarbeidsavtaler med andre universiteter, og har undervisningssteder på 13 ulike steder rundt om i Italia.


== Organisasjon ==
14 fakulteter
72 treårige hovedstudieløp
54 andre studieløp med avslutning
47 masterkurs


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Webside for UCSC på italiensk
Webside for UCSC på engelsk
Universitetsstattuter (PDF; 668 kB)
Hvit gjeterhund

Hvit gjeterhund (FCI# 347 – tysk: Weisser Schweizer Schäferhund eller Berger Blanc Suisse) er en hunderase som kommer fra Sveits. Oppførselen er vennlig og enkel.


== Bakgrunn ==
Den hvite gjeterhund stammer fra de tyske schäferhundene i Tyskland. Blant disse var hunder som var hvite og bærere av genet for hvit pels. Den hvite pelsen ble forbudt i Tyskland i 1933. De hvite schäferhundene forsvant nesten fra Europa, men ble avlet på i USA og Canada. På starten av 1970-tallet ble den hvite amerikanske hannhunden «Lobo», (født 5. mars 1966) importert til Sveits, og denne kan regnes som rasens stamfar. Siden det var Sveits som søkte og fikk hvit gjeterhund registrert, blir Sveits regnet som rasens hjemland. Rasen ble registrert av FCI i 2002.


== Rasebeskrivelse ==
Rasen er oppmerksom, våken og temperamentsfull, men ikke nervøs. Reservert mot fremmede, men aldri redd eller aggressiv. Kraftig, muskuløs, middels stor. Stående ører. Kort eller lang pels, alltid med underull. Rektangulær, middels grov benstamme. Inntrykket er elegant med harmoniske linjer.
Hannhundene blir 60 til 66 cm høye, tispene 55-61 cm. Vekten på hannhundene er 30 til 40 kilo, mens tispene ligger på 25 til 35 kilo.
Hvit gjeterhund er ikke avlet for å være vakthund. Den har et tydelig mykere og vennligere gemytt enn den tyske schäferhunden. De blir i regelen ikke brukt som politihund.
Schäferhundens skrånende kropp med lendeparti lavere enn skuldrene aksepteres ikke i avlen. Man tilstreber en rekatungulær benstamme og normal anatomi.
Den hvite pelsfargen skyldes et maskeringsgen. Hvit gjeterhund er ikke albino.


== Bilder ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Berger Blanc Suisse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) White Shepherd Dog – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Rasebeskrivelse hos Norsk Kennel Klub
Canis - Hvit gjeterhund
Mitt Dyr – Hvit gjeterhund
Hvit Gjeterhundklubb
Palmerston Park

Palmerson Park er et fotballstadion i Dumfries i Skottland og er hjemmebanen til fotballlaget Queen of the South.
Banen ble kjøpt av klubben i 1921 etter salg av tre nøkkelspillere til Blackburn Rovers og en fjerde til Aston Villa.
Miltiades (pave)

Miltiades var pave i perioden 2. juli 311 til 10. januar 314.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Miltiades kom fra Afrika. Intet annet är kjent om hans liv innen han besteg pavestolen. Etter pave Eusebius sto pavestolen tom i en lang til, muligens som følge av vanskeligheter rundt spørsmålet om hvordan kirken skulle forholde seg til apostater. 


=== Pave ===
Det finnes motstridende opplysninger om når Miltiades ble pave; Catalogus Liberianus angir at han ble konsekrert den 2. juli 311. Samtidig oppgir samme kilde at han døde sen 11. januar 314, og at pontifikatet skulle ha vart i tre år, seks måneder og åtte dager, noe som sannsynligvis kan forklares med at skriveren har kommet i skade for å forveksle "ann. II" med "ann. III".
Under den tid da Miltiades var pave, utferdiget Romas keiser noen toleranseedikter vedrørende de kristne, noe som fikk bragt til opphør de tidligere århundrers forfølgelser. De kristne kunne nå restaurere sine religiøse inretninger og bygninger. Forfølgelsene fortsatte bare i de deler av Orienten som ble regjert av Maximinus Daia. I Roma fikk Miltiades tilbake de eiendommer som tidligere var blitt konfiskert, noe som man kan lese om hos Augustin av Hippo. Ved de forhandlinger mellom paven og byen Roma som fant sted i anledning av dette, gjenoppstod psvedømmets forvaltning.
Pave Miltiades lot føre pave Eusebius' levninger tilbake til Rom fra Sicilia, og begravde dem i Calixtus' katakomber. Året deretter fikk Miltiades oppleve kristendomens store seier, da Konstantin den store beseiret Maximinus. Konstantin den store gav kirken Lateranpalasset under Miltiades' pontifikat, dom siden da for en lang tid ble paveresidens og sete for pavedømmets forvaltning. Basilikaen som på Miltiades' oppdrag ble reist ved siden av palasset, San Giovanni in Laterano, ble bygd med det for øya at den skulle bli Romas moderkirke.
Pave Miltiades fikk et brev fra Konstantin den store om donatistene; de hadde appellert til keiseren om å få utnevne egne dommere i en sak mot biskopene i Afrika. For å løse saken tilkalte Miltiades til en synode i Lateranpalasset den 2. oktober 313, der 18 biskoper fra Gallia og Italia deltok. Etter tre dagers forhør falt dommen til Cæcilianus' fordel.
Liber Pontificalis skriver at Miltiades innførte tradisjonen at paven skulle velsigne alle oblater til nattverden i alle Romas kirker. Men denne opplysnings historiske sannhetsgehalt er temmlig tvilsom.
Pave Miltiades er begravd i Calixtus katakomber.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Adolf Lumpe: «Miltiades» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 5, Herzberg 1993, ISBN 3-88309-043-3, sp. 1537–1538.
Michael Groß

Michael Groß (født 17. juni 1964 i Frankfurt am Main) er en tysk tidligere svømmer. Med en høyde på 202 cm har han fått kallenavnet «Albatrossen», på grunn av sitt lange «vingespenn». Groß konkurrerte for Vest-Tyskland og vant tre olympiske gullmedaljer, i tillegg til to sølv og en bronse. Han har også vunnet fem gull, fem sølv og tre bronse fra verdensmesterskap, og tretten gull, tre sølv og en bronse fra europamesterskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Gross (swimmer) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael Gross på Internet Movie Database 
(en) Michael Gross hos The Movie Database 
(de) Michael Gross – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Michael Gross – Olympics.com 
(en) Michael Gross – Olympic.org 
(en) Michael Gross – Olympedia 
(en) Michael Gross – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Michael Gross – Swimming Hall of Fame 
(en) Michael Gross – swimrankings.net
Andreas Wank

Andreas Wank (født 18. februar 1988 i Halle) er en tysk skihopper som representerer WSV Oberhof 05. Han er 1,90 cm høy, og er en av de høyeste skihopperne.
Han debuterte i verdenscupen med 45.-plass i Oberstdorf 29. desember 2004. Hans beste plassering i verdenscupen er 9.-plass på Lillehammer 6. desember 2009. Sammenlagt i verdenscupen er hans beste plassering 59.-plass i sesongen 2008-09.
Wank deltok i junior-VM i 2005, 2006, 2007 og 2008. I Zakopane i 2008 ble han juniorverdensmester både individuelt og i lagkonkurransen.
I Vinter-OL 2014 ble han olympisk mester i laghopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Wank – Olympics.com 
(en) Andreas Wank – Olympic.org 
(en) Andreas Wank – Olympedia 
(en) Andreas Wank – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Andreas Wank – Tysklands olympiske komité 
(en) Andreas Wank – FIS (langrenn) 
(en) Andreas Wank – FIS (skihopping)
Franz Xaver Witt

Franz Xaver Witt (født 9. februar 1834 i Walderbach, Bayern, død 2. desember 1888 i Landshut) var en tysk kirkemusiker og en leder av den katolske kirkemusikalske reformbevegelsen cecilianismen.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Witt ble født i Walderbach som første sønn av læreren Johann Baptist Witt. Etter gymnaset studerte Witt teologi og filosofi ved Lyceum Regensburg.


=== Geistlig og musikalsk løpebane ===
1856 ble han prest og i 1859 lærer for korsang, homiletikk og kateketikk i klerikalseminaret i Regensburg. Med utgivelsen Der Zustand der katholischen Kirchenmusik (Tilstanden i katolsk kirkemusikk), arbeidet han mot det han anså som flere misforhold i kirkemusikken. Da han videre utga Fliegenden Blätter für Kirchenmusik (flyveblad for kirkemusikk) (grunnlagt 1. januar 1866), det fremdeles bestående Musica Sacra (grunnlagt 1. januar 1868), og i tillegg ga sin programerklæring i en tale i kirkeforsamlingen i Innsbruck, ble han talsmann for den reformbevegelsen som senere ble kjent som cecilianismen. Bevegelsen hadde et tyngdepunkt i Regensburg.
Reformbevegelsen dannet en egen organisasjon for katolsk kirkemusikk Associatio sub titulo Sanctae Caeciliae pro universis germanicae linguae terris (Forbundet/foreningen med den hellige Cæcilias navn for alle land med tysk språk), som Witt med få avbrekk ledet i 20 år som generalpreses.
I Walderbach er en gate, en folkeskole og rådhuset oppkalt etter Franz Xaver Witt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Litteratur av og om Franz Xaver Witt i Deutsche Nationalbibliotek - det tyske nasjonalbiblioteket
Hjemmeside til folkeskolen Franz-Xaver-Witt-Volksschule
Hjemmeside til Witts hjemkommune
Tabellarisk levnetsbeskrivelse til F. X. Witts på hjemmesiden til Det tyske forbundet for ceciliaforeninger
Det tyske ceciliaforbundets historie
Omtale i Catholic Encyclopedia
Julekake

Julekake eller julebrød er gjærbakst i form av en brødformet kake som er søtere og feitere enn vanlig brød. Julekake lages av hvetemel, smør, melk, gjær, sukker, salt og kardemomme. Man elter ofte inn rosiner og/eller sukat i deigen, som holder bakverket saftig og aromatisk. Julekake var tidligere julemat i Norge, men selges nå hele året.
Julekake skjæres i skiver og serveres ofte som kaffemat med smør og brun- eller gulost, syltetøy eller røkt kjøttpålegg.


== Se også ==
Vørterkake
Julebakst
Søsterkake


== Eksterne lenker ==
Oppskrift
Oppskrift
Næringsinnhold