jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Baden (kanton)

Baden var en kanton i Sveits som eksisterte under Den helvetiske republikk fra 1798 til 1803. Kantonen omfattet den østlige delen av dagens kanton Aargau. Hovedstad var byen Baden.
Under opprettelsen av Den helvetiske republikk i 1798 ble tre områder sammenfattet som kanton Baden. Alle var tidligere gemeine Herrschaften (felles vasallstater av Det sveitsiske edsforbund):

grevskapet Baden
Freie Ämter
KelleramtI 1803 ble kantonen Baden slått sammen med Aargau og Fricktal. Enkelte kommuner gikk imidlertid andre veier (til Zürich samt til og fra Luzern).


== Kilder ==
(de) Historisches Lexikon der Schweiz - Baden (AG, Kanton)
Zugewandter Ort

En zugewandter Ort (tysk; ordrett «vennligsinnet sted», uttales «tso:gevanta årt», flertall zugewandte Orte) var et assosiert medlem av Det sveitsiske edsforbund. Det fantes ikke noen felles rettsform for de ulike zugewandte Orte. Deres tilknytning til edsforbundet bestod i kontrakter med en eller flere av forbundets kantoner. Likeledes varierte samarbeidet mellom zugewandte Orte og edsforbundet fra nokså løst til veldig tett. Noen zugewandte Orte hadde sågar stemmerett i edsforbundets råd (Tagsatzung).
Med opprettelsen av Den helvetiske republikk i 1798 fikk zugewandte Orte enten status som egne kantoner, ble slått til eksisterende kantoner eller til Den første franske republikk. De sistnevnte kom etter Wienerkongressen stort sett tilbake til Sveits.


== Liste over zugewandte Orte ==


== Litteratur ==
(de) Andreas Würgler: «Zugewandte Orte» i Historisches Lexikon der Schweiz
Untertanenland

Et Untertanenland (tysk; ordrett «undersåttenes land», uttales «onta-ta:nenlant», flertall Untertanenlande) var et avhengig område som var underlagt én eller flere sveitsiske kantoner. Selv om Det sveitsiske edsforbund hadde flere (proto)demokratiske trekk, der kantonene sendte valgte representanter til et felles råd, var ikke nødvendigvis alle edsforbundets innbyggere stemmeberettiget. Det fantes en rekke områder som var i edsforbundets besittelse, men der befolkningen ikke hadde noen politisk innflytelse. Alle disse Untertanenlande ble opphevet med opprettelsen av Den helvetiske republikk i 1798, dvs. Untertanenlandenes befolkning fikk de samme rettighetene som resten av Sveits.
Untertanenlande kan inndeles i fire kategorier:

Bykantonenes omegn. – Sju av kantonene (Basel, Bern, Fribourg, Luzern, Schaffhausen, Solothurn, Zürich) var såkalte bykantoner. Her var det bare selve bybefolkningen som hadde stemmerett, mens befolkningen i de til dels svære tilhørende territoriene var uten politisk innflytelse. Det største territoriet (nærmere 10 000 km²) lå under Bern, som i tillegg til dagens kanton Bern hadde bl.a. Aargau og Vaud som Untertanenland.
Landkantonenes vasallstater. – I landkantonene var hele befolkningen involvert i politiske avgjørelser. Flere av landkantonene hadde imidlertid Untertanenlande i tillegg til selve kantonen, der befolkningen ikke var stemmeberettiget. Disse var:
Glarus
Werdenberg
Schwyz
Einsiedeln
Höfe
Küssnacht
March
Uri
Livinen
Urseren
Zug
Cham
Gangolfswil
Hünenberg
Steinhausen
Walchwil
Vasallstater til zugewandte Orte. – Også noen av edsforbundets «assosierte medlemmer» (zugewandte Orte) hadde vasallstater. Disse var:
Drei Bünde (Graubünden)
Bormio
Tre Pievi
Valchiavenna
Valtellina
fyrsteabbediet St. Gallen
Appenzell (1345–1429; etterpå egen kanton)
Toggenburg
Sieben Zenden (Øvre Wallis)
Gesteln-Lötschen
Nedre Wallis
Gemeine Herrschaften. – Mange Untertanenlande ble forvaltet av flere kantoner i fellesskap. Disse het gemeine Herrschaften.
Gemeine Herrschaft

En gemeine Herrschaft (tysk), Bailliage commun (fransk) eller Baliaggo commune (italiensk; ordrett «felles herredømme», uttales «gemaine her-sjaft» / «baija:zj kåmæ» / «baljad-zjå kåmo:ne», flertall gemeine Herrschaften / Baillages communs / Baliaggi communi) var inntil 1798 et avhengig område som ble forvaltet av flere sveitsiske kantoner i fellesskap. Gemeine Herrschaften var dermed et spesialtilfelle av Untertanenlande.
Vanligvis ble gemeine Herrschaften eid i fellesskap av alle de kantonene som hadde bidratt til erobringen av området. Noen gemeine Herrschaften hadde tidligere hatt status som zugewandte Orte, dvs. som assosierte medlemmer av Det sveitsiske edsforbund. Overgangen var også delvis flytende, fordi kantonene kunne opptre som skytsherrer heller enn eiere av områder, såkalte Schirmvogteien (spesielt klostre og byer). Alle gemeine Herrschaften ble opphevet med opprettelsen av Den helvetiske republikk i 1798, dvs. deres befolkning fikk de samme rettighetene som resten av Sveits.


== Liste over gemeine Herrschaften ==
I tillegg kom territoriene der to eller flere kantoner opptrådte som skytsherrer (Schirmvögte). Disse regnes til tider som gemeine Herrschaften og til tider som zugewandte Orte. Det dreide seg fremfor alt om kirkelige områder (abbediene Bellelay, Engelberg, Pfäfers og fyrsteabbediet St. Gallen samt Toggenburg), men også byene Gersau og Rapperswil.


== Fotnoter ==
Evolusjonær feminisme

Evolusjonær feminisme (eller darwinistisk feminisme) er en retning innen feminismen som gir evolusjonære (dvs. darwinistiske) forklaringer på mekanismene som frembringer og opprettholder patriarkalske (dvs. kvinnefiendtlige) strukturer. Forskjellen fra andre typer feminisme er altså at en evolusjonær feminist tilføyer en teori om patriarkiets opphav. I analysen av at mange samfunn er patriarkalske, og i ønsket om å endre dette, er den evolusjonære feminismen derimot enig med andre feministiske skoler.
Tradisjonelt har mange feminister betraktet evolusjonsbiologi (spesielt human sosiobiologi og evolusjonspsykologi) og feminisme som uforenlige motsetninger, fordi darwinismen ble oppfattet som iboende kvinnefiendtlig. Evolusjonære feminister argumenterer at denne oppfatningen er feilaktig. Der mange tradisjonelle feminister f.eks. tolker evolusjonære forklaringer på ulike kjønnsroller som om de rettferdiggjør patriarkalske strukturer, mener evolusjonære feminister tvert imot at man ikke kan avskaffe patriarkiet før man har forstått kjønnsrollenes opphav.


== Litteratur ==
Dette utvalget av referanser inneholder noen viktige publikasjoner innen evolusjonær feminisme:

Blackwell, Antoinette B. (1875). The Sexes Throughout Nature. New York: Putnam's Sons. 
Buss, David M., og Neil M. Malamuth, red. (1996). Sex, Power, Conflict: Evolutionary and Feminist Perspectives. New York: Oxford University Press. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Campbell, Anne (2006). «Feminism and evolutionary psychology».  I Jerome H. Barkow. Missing the Revolution: Darwinism for Social Scientists. Oxford & New York: Oxford University Press. s. 63–99. 
Gowaty, Patricia A. (1992). «Evolutionary biology and feminism». Human Nature. 3: 217–249. 
Gowaty, Patricia A., red. (1997). Feminism and Evolutionary Biology: Boundaries, Intersections, and Frontiers. New York: Chapman & Hall. 
Grosz, Elisabeth (1999). «Darwin and feminism: preliminary investigations for a possible alliance». Australian Feminist Studies. 14: 31–45. 
Liesen, Laurette T. (1995). «Feminism and the politics of reproductive strategies». Politics and the Life Sciences. 14: 145–197. 
Rosser, Sue V. (1992). Biology and Feminism: A Dynamic Interaction. New York: Twayne. 
Segerstråle, Ullica (1992). «Sociobiology and feminism: enemies or allies?».  I Johan van der Dennen. The Nature of the Sexes: The Sociobiology of Sex Differences and the ’Battle of the Sexes’. Groningen: Origin Press. s. 221–232. 
Vandermassen, Griet (2005). Who's Afraid of Charles Darwin? Debating Feminism and Evolutionary Theory. Lanham: Rowman & Littlefield. 


== Se også ==
Arv og miljø
Darwinisme
Evolusjonspsykologi
Feminisme
Kjønn
Sosiobiologi


== Referanser ==
Komparativ biologi

Komparativ biologi omfatter i videst forstand de grenene av biologien som sammenligner egenskapene til flere arter med hverandre. Dermed faller to store områder under samlebetegnelsen komparativ biologi:

fylogenetikken, altså rekonstruksjonen av artenes innbyrdes evolusjonære slektskap;
alle sammenligninger mellom arter – og generaliseringer på tvers av arter.Det sistnevnte utgjør biologiens nomotetiske del, som vil si den delen av biologien som går utover beskrivelser av ankeltarter og prosesser (idiografisk vitenskap) ved å avlede generelle regler eller lovmessigheter (slik som naturlover).
Fylogenetikken bruker mao. fellestrekk mellom arter som utgangspunkt for å avlede slektskapsforholdene artene imellom. Sammenligninger av arter gjør på en måte det motsatte: Målet er her å avlede hva som er felles for beslektede arter (dvs. har bare oppstått én gang i deres siste felles stamart) og hva som er forskjellig (dvs. oppstått uavhengig i forskjellige arter). De sistnevnte studiene bruke vanligvis artenes slektskapsforhold som bakteppe. Et eksempel er komparativ anatomi, som undersøker hvordan bestemte organsystemer har oppstått i ulike grupper av organismer. Erkjennelsen av at menneskets indre øre er homologt med fiskenes kjeve, er f.eks. resultatet av en slik sammenlignende anatomi mot en fylogenetisk bakgrunn.
Andre bruksområder av såkalte komparative metoder er avledningen av lovmessigheter, som f.eks. sammenhengen mellom klima og kroppsstørrelse (som Allens regel og Bergmanns regel). Også slike studier tar vanligvis artenes slektskapsforhold med i betraktning, fordi ulike arter på grunn av deres evolusjonære slektskapsbåndene ikke er uavhengige enheter (for å bruke statistikkens språk). Det er utviklet spesielle metoder («fylogenetisk-komparative metoder») til dette formålet, f.eks. ved å analysere de evolusjonære endringene i egenskaper langs artenes stamtre, heller enn egenskapenes verdier i de nålevende artene.
Metodologi

Metodologi (metodelære) er læren om metodene som brukes i vitenskapene. Med lære menes to ting: beskrivelser av metodene og begrunnelsene for dem. Begrunnelser hentes fra forestillinger om forskningsfeltets karakter og fra de grunnperspektiva og verdiene som definerer og avgrenser forskningsfeltet.
Metodologi hører delvis til i den generelle vitenskapsteorien og delvis i teoriene om og i de enkelte vitenskapene. Den generelle delen av metodologien handler om de grunnleggende måtene å oppnå kunnskap på (f.eks. den hypotetisk-deduktive metode, hermeneutikk osv.) i lys av hva kunnskap er og hva en prinsipielt sett kan ha kunnskap om. Teoriene om og i enkeltvitenskapene handler om å utvikle, beskrive og/eller anbefale konkrete metoder til bestemte formål som disse enkeltvitenskapene har.
En grunnleggende metodologisk skille i samfunnsvitenskap er skillet mellom kvalitative og kvantitative metoder. Kvalitet betyr her at en søker typiske trekk eller egenskaper i forskningsfeltet og ikke vurderinger av om noe er godt eller dårlig. Slike vurderinger kan en gjøre, men det er ikke dette som definerer kvalitative metoder. Ordet har rot i det latinske spørreordet «qualis» som betyr «av hvilken sort«. Kvantitative metoder forutsetter at har noe å telle og at en forstår kvalitativt hva det er som telles slik at en kan oppdage sammenhenger og årsaker. Disse kan kombineres i blanda metoder (på eng. «mixed methods»). For å vise at en avgrenser eller abstraherer visse aspekt i forskningsprosessen, kan en legge på ordet «metodologisk» til det, f.eks. kan en snakka om metodologisk individualisme, kollektivisme, agnostisisme o.l.


== Kilder ==
https://snl.no/kvalitativ
Overlevelse

Overlevelse og dødelighet er viktige parametere i demografien og livshistorieteorien, som beskriver andelen av en befolkning som overlever (eller dør) i løpet av ett år.


== Norge ==
Mennesker i Norge har per 2007 en dødelighetsrate på rundt 8,9 ‰, dvs. 8,9 dødsfall per tusen innbyggere, og dermed en årlig overlevelse på 1 − 0,0089 = 0,9911.
For viltlevende arter er det noe vanskeligere å estimere overlevelsen. Her brukes gjerne fangst–merking–gjenfangst-metoder. Disse består i at merkede individer slippes ut, og at man med jevne mellomrom leter etter disse. Andelen gjenfangne, gjensette eller funnede dyr kan regnes om til overlevelsen. En del store pattedyr (for eksempel elefanter) og sjøfugl (for eksempel albatrosser) oppnår overlevelsesrater på rundt 99 %. Ved mindre arter angis overlevelsen til dels ikke i prosent per år, men over kortere tidsintervall (per måned eller dag).


== Se også ==
Letalitet
Familieplanlegging
Befolkningspolitikk
Død


== Eksterne lenker ==
Søkbar digitalkopi av Overleve under alle himmelstrøk av Hugh McManners, utgitt av Teknologisk forlag 1995
Filmåret 1957

Filmåret 1957 er en oversikt over lanserte filmer, fødte og avdøde filmpersonligheter i 1957.


== Årets filmer ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1957 in film – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Roti (øy)

Roti er en øy i Indonesia. Øyen ligger 500 km nordøst for Australia. Sammen med noen små øyer i nærheten utgjør Roti regionen Roti Ndao, som i 2005 hadde en befolkning på ca. 109 000.
Hovedlandsbyen på øyen heter Ba'a og ligger nord på øyen. Øyen har en daglig fergeforbindelse med Kupang, provinshovedstaden i Vest-Timor. Denne fergeforbindelsen bringer mange turister til øyen.
Det sies at Roti fikk sitt navn ved en feiltakelse da en portugisisk sjøfarer kom til øyen og spurte hvor han var. Mannen han spurte, som ikke snakket portugisisk, misforstod og introduserte i stedet seg selv; "Roti".
Nordendorf fibula

Nordendorf fibula er alamannersk fibula, en bøyelig dekorert spenne (ligner en sikkerhetsnål) som ble funnet i Nordendorf i nærheten av Augsburg i Bayern, Tyskland. Den er datert til ca. 600–650 e.Kr. Utover spennens kunstneriske og håndverksmessige verdi har den betydning på grunn av en runeinskripsjon som gjør den til en av de svært få kilder som nedtegner sørgermansk trosforestillinger av germansk religion.
Inskripsjon
Inskripsjonen inneholder gudenavnene Wodan (Odin), alamannernes øverste gud, og Donar (Tor), tordenguden, i den følgende inskripsjon i den eldre futharken (runer):

logaþorewodanwigiþonarDet har blitt fortolket som:

Logaþore Wodan Wigiþonar


== Logaþore ==
Det synes trolig at logaþore er navnet på en annen gud, og således henleder til en guddommelige triade, men det er ingen opplagt identifikasjon i bevarte kilder i henhold til sørgermansk mytologi som vi kjenner. Logaþore kan da enten være en helt lokal gud, eller noe helt annet. Både Lodur og Loke har dog blitt foreslått, men den etymologiske begrunnelsen er spinkel eller spekulativDen tyske forskeren Klaus Düwel har fortolket logaþore som «magiker, trollmann» og har foreslått oversettelsen «Wodan og Donar er magikere/trollmenn», som kan indikere en tidlig kristen beskyttelse mot gamle guder, eller, på den annen side, være en påkalling av gudenes gagnlige eller helsebringende makt av en tilhenger av den gamle tro.


== Referanser ==
Alois Hudec

Alois Hudec (født 12. juli 1908 i Račice, død 23. januar 1997 i Praha) var en tsjekkoslovakisk turner. Han var med i et OL og to turn-VM.
Hans deltok i OL i 1928, der han vant gull i ringer. I tillegg fikk han 3 fjerdeplasser; i lagkampen, individuell mangekamp og skranke. Han ble Tsjekkoslovakias bestemann sammenlagt.
I VM-sammenheng har han syv medaljer. Han vant VM-gull i ringer i to VM på rad i 1934 og 1938. I de samme to VM har han et gull og et sølv i lagkonkurransen, og han fikk i tillegg sølv i både frittstående, skranke og svingstang i 1938. Sammenlagt kom han på fjerdeplass i 1938.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alois Hudec – Olympics.com 
(en) Alois Hudec – Olympic.org 
(en) Alois Hudec – Olympedia 
(en) Alois Hudec – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Alois Hudec – Tsjekkias olympiske komité 
Sport Komplett – Turnen – Weltmeisterschaften Herren
DSjK

DSjK 1938 (russisk: ДШК, Дегтярёва-Шпагина Крупнокалиберный – Degtjarjova-Sjpagina Krupnokalibernyj, på engelsk også kalt DShK) er et tungt maskingevær fra Sovjetunionen.
Våpenet er kamret for ammunisjon i kaliber 12,7 x 108 mm. Navnet er fra designeren Vasilij Degtjarjov og Georgij Sjpagin, som forbedret matingen av ammunisjon. Den har fått kallenavnet «Dusjka» (kjære) på grunn av forkortelsen i navnet.
Behovet for et slikt tungt maskingevær meldte seg i 1929, og det første våpenet som var ferdig var Degtjarjov, Krupnokalibernyj, som var ferdig i 1930 og produsert i mindre antall frem til 1935. Den hadde kun et 30 runders trommelmagasin, og treg skuddtakt. Sjpagin utviklet et beltematingsystem til våpenet, og i 1938 ble den nye modellen approbert som DShK 1938.
Den ble brukt mot fly montert med trefot, og fastmontert på kjøretøy og panservogner og som infanterivåpen med to hjul for enkel transport, da med et panserskjold for beskyttelse av skytteren. I 1946 kom en ny modernisert utgave; DSjK 1938/46 eller DSjKM («M» for modernisert). Våpenet ble i tillegg til Sovjet produsert under lisens i flere andre land, som Kina, Pakistan og Romania. De har i senere tid blitt faset ut mot mer moderne våpen, men er fremdeles i bruk, senest i 2004 mot britiske tropper i Al-Amarah i Irak.


== Se også ==
Liste over maskingeværer
Liste over vanlige infanterivåpen fra andre verdenskrig


== Eksterne lenker ==
(en) DShK – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) DShK – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
12,7 × 108 mm

12,7 × 108 mm er en patron for tungt maskingevær og materiellødeleggelsesrifle.
Den brukes av tidligere Sovjetunionen, tidligere Warszawapaktlandene, det moderne Russland, med flere. Patronene er det russiske motstykke til den vestlige 12,7 x 99 mm NATO patronen. Patronene kan ikke brukes om en annen, den russiske 12,7x108 er lengre, har videre støtbunn, et tyngre prosjektil og en annen flaskehals.
Patronen brukes mot flere typer mål, og vil ødelegge kjøretøy som ikke er pansret, penetrere panservogner med tynt panser, og ødelegge eksternt montert utstyr på for eksempel panservogner. Brukes også som anti-fly skyts. Med anti-panserammunisjon vil patronen penetrere omtrent 25 mm tykt panser. Patronen brukes blant annet i DShK maskingeværet.


== Se også ==
Liste over patrontyper


== Referanser ==
På slaget åtte

På slaget åtte er norsk spillefilm fra 1957, regissert av Nils R. Müller. 


== Handling ==
Advokaten Einar Bagle er i økonomiske vanskeligheter. Vil han virkelig ty til mord for å  redde seg økonomisk?


== Mottagelse ==
Avisa VGs anmelder skrev i 1957: «det blir litt å spise kirsebær med de store når Nils R. Muller forsøker seg i Hitchock-stil i gatene  i vårt hjemlige uskyldige Oslo. Men han kommer ikke dårlig fra det......det er nok blitt den mest underholdende norske kriminalfilm undertegnede har sett.»


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) På slaget åtte på Internet Movie Database 
(no) På slaget åtte i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) På slaget åtte hos Filmfront
Kiritimati

For artikkelen om «Christmas Island» i Indiahavet, se Christmasøya.
Kiritimati (også kalt Christmas Island, «Juleøya») er ei øy i Polynesia og tilhører staten Kiribati i Stillehavet. Den ligger i øygruppa Linjeøyene, rundt 3 250 km nordvest for Kiribatis hovedøy Tarawa og 2 150 km sør for Hawaii. Navnet Kiritimati er Christmas uttalt på det lokale språket kiribatisk.
Kiritimati er verdens største korallatoll og Kiribatis største øy, med et landareal på 322 km². Øya er 44 km lang og 39 km bred. Det høyeste punktet er Joe's Hill på 12 meter over havet.
Ved folketellingen i 2015 var det 6 447 innbyggere på Kiritimati, fordelt på fire byer: Hovedbyen London, Banana, Poland og Tabwakea. Ved Banana ligger Kiritimatis lufthavn Cassidy International Airport (IATA-flyplasskode: CXI).
Øya ble oppdaget av kaptein James Cook på julaften, 24. desember 1777, og herfra fikk den sitt opprinnelige navn. 
USA gjorde krav på øya i 1856. Den ble imidlertid annektert av Storbritannia i 1889, og ble en del av kolonien Gilbert- og Elliceøyene i 1919. Kiritimati ble i 1979 innlemmet i den nyopprettede staten Kiribati.
Den 15. mai 1957 utførte Storbritannia sin første prøvesprengning av en hydrogenbombe lengst sørøst på øya. Både Storbritannia og USA gjennomførte senere flere prøvesprengninger på eller nær øya.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Kiritimati Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Om Kiritimatis geografi
Eidsfoss kraftverk (Vestfold)

Eidsfoss kraftverk ligger ved Eidsfoss i Hof i Holmestrand kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Kraftverket utnytter fallet på 18 meter mellom Bergsvannet og Eikeren.
Installert effekt er 900 kW. Årsproduksjon er 4 GWh.
Det er installert to aggregater. En eldre francis tromme som er tatt ut av bruk, og en nyere kaplanturbin. 
Eidsfoss fikk sin kraftstasjon i 1895. Da denne brant i 1914, ble det bygd en ny i 1915.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Industrimuseum - Eidsfos verk
Gunnar Ellefsen

Gunnar Ellefsen (født 7. august 1930 i Brunlanes, død 12. april 1997) var en politiker for Arbeiderpartiet. 
Ellefsen var utdannet lærer (adjunkt) og var bestyrer (senere rektor) på Mesterfjellet skole 1967–1977. Han var leder for det lokale programråd for NRK – Østlandssendingen fra 1980-1981. Han var dessuten vararepresentant på Stortinget for Vestfold i periodene 1961–1965, 1965–1969 og 1969–1973. Ellefsen var medlem av Larvik bystyre fra 1960, av Larvik formannskap fra 1968 og ordfører i Larvik 1972–1983.
Han var dessuten aktiv i Larvik Indremisjon der han var leder for Søndagskolen på 70-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Gunnar Ellefsen hos Stortinget 
(no) Gunnar Ellefsen hos Norsk senter for forskningsdata
Eduard Steinemann

Eduard «Edi» Steinemann (født 2. august 1906, død 28. juni 1937) var en sveitsisk turner.
Han var med i to OL for Sveits. Hans første OL var i 1928, der han fikk gullmedalje i lagkampen. Han vant ingen individuelle medaljer, og fikk 4.-plass i bøylehest som beste resultat. Sammenlagt kom han på 15.-plass.
Neste OL, i 1936 i Berlin, vant Sveits sølv i lagkonkurransen, bak Tyskland. Denne gangen fikk han 8.-plass i skranke som beste resultat, og han kom på 19.-plass i den individuelle mangekampen.
I VM-sammenheng har han flere medaljer, fra VM i 1934. I tillegg til gull i lagkonkurransen fikk han sølv i bøylehest og hopp individuelt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eduard Steinemann – Olympedia 
(en) Eduard Steinemann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ustemt bilabial plosiv

En ustemt bilabial plosiv er en konsonantlyd som forekommer i mange talespråk. Symbolet i det internasjonale fonetiske alfabetet for denne lyden er p, og det tilsvarende X-SAMPA-symbolet er p. I norsk skrives en ustemt bilabial plosiv med bokstaven «p», som i penger eller spill.


== Egenskaper ==
Artikulasjonsmåten er plosiv. Det vil si at lyden frembringes ved å stenge for luftstrømmen gjennom taleorganene.
Artikulasjonsstedet er bilabialt. Det vil si at lyden frembringes med begge leppene.
Fonasjonen er ustemt. Det vil si at lyden frembringes uten at stemmebåndene vibrerer.
Lyden er en oral konsonant. Det vil si at luften luften ut gjennom munnen.
Lyden er en sentral konsonant. Det vil si at lyden frembringes ved å la luften strømme over midten av tungen, i stedet for på sidene.
Luftstrømmen er pulmonisk egressiv. Det vil si at lyden frembringes ved å presse luft ut av lungene og gjennom taleorganene, i stedet for fra glottis eller munnen.


== Varianter av den ustemte bilabiale plosiven ==
Militærhistorie (tidsskrift)

Militærhistorie er et norsk tidsskrift som omhandler militærhistorie.
Innholdet varierer fra artikler om militære hendelser, historiske slag, medaljer, tinnsoldater, anmeldelser av bøker, og annet relatert innen emnet militærhistorie.
Bak tidsskriftet står redaktørene Per Erik Olsen og Heine Wang. Bladet ble utgitt første gang i 2008, og det ble gitt ut tre nummer dette året. Mottagelsen var god og opplaget økte fra 6000 til 7000 trykte eksemplarer i løpet av ett år. Bladet utgis på glanset papir og er rikt illustrert. Tidsskriftet selges på Narvesen og via abonnement.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted