jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johan Brandtzæg

Johan Asbjørn Brandtzæg (født 1949) er en norsk bassist. Han spilte i et trøndersk viseband i 1970-årene som kalte seg Heimevernslaget. Dette bandet opplevde stor suksess i de to årene bandet holdt på. Etter Heimevernslaget startet han bandet Nordsia vel bestående av Gunnar Green på gitar, munnspill og sang, Bjørn Diesen på mandolin, gitar og sang, han selv på kontrabass og sang og Øyvind Brandtzæg på gitar og sang.


== Referanser ==
Rossland skule

Rossland skule er en barne- og ungdomsskole på Holsnøy i Alver kommune i Vestland. Skolen ligger i den sørvestre delen av kommunen og tar imot elever fra Rosslandområdet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nn) Offisielt nettsted
Helge Basmo

Helge Basmo (født 1. september 1953 i Trondheim) er en norsk gitarist, best kjent for sin tid i Heimevernslaget hvor han hadde kallenavnet «Menig 17 Basmo». Senere har han deltatt som studiomusiker på blant annet Jan Borseths plate Festen Fortsetter på låta «Bikkja Mi». Han underviser nå på Blussuvoll skole i Trondheim, i norsk, samfunnsfag, gym og musikk.


== Plateutgivelser ==
Spællet om Trøndelag (1979)
Trekkspellkrigen (1979)
The Steps (spiller guitar på 2 sanger på "The very best of The Steps" CD (2003)


== Referanser ==
José Clementino de Azevedo Neto

José Clementino de Azevedo Neto (født 27. august 1960 i Natal i Rio Grande do Norte) er en brasiliansk sanger.
Ivar Elvestad

Ivar Torstein Elvestad (født 31. juli 1949) er en norsk gitarist og trekkspiller. Han er best kjent som gitarist og trekkspiller i bandet Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken som ble dannet i 1975. Denne gruppa solgte dårlig, men vant en gang Spellemannprisen 1976 i klassen rock for albumet Grovarbeid. Bandet ble oppløst etter dette. Ivar er storebroren til Ole Ivars-gitaristen Bjørn Elvestad, som også spilte i bandet.


== Diskografi ==


=== Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken ===
Grovarbeid (1976)
Varsko her! (1976)
Vømmølmusikken (1996)SinglerSkattetoget/B-Sida (1975)Deltar påBokklubben Nye Bøker: Norske viser i 70-åra (1979)
Plateselskapet: Trønder-Rock (1982)
Hans Rotmo: Spæll åt mæ – Oppsummering av Hans Rotmos musikk: 1974–2003 (2003)
MAI: MAI 1973–1983 (2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Ivar Elvestad på Discogs 
(en) Ivar Elvestad på MusicBrainz
Leiv Prestvik

Leiv Prestvik (født 6. august 1949) er en norsk bassist og sanger. Han er best kjent som Vømmøl Spellmannslags bassist gjennom hele det bandets karriere. I den senere tiden har han fortsatt spilt for Hans Rotmo, blant annet på Ola Uteliggers plate Brølloppet i Kanaan.
Vømmøl Spellmannslag

Album1974: Vømmøl'n, gjenutgitt 2009 med bonus liveopptak
1975: Vømlingen
1984: Vømmølåret
1985: Vømmøl Special
1989: Vømmøltoppen
1996: VømmølmusikkenSinglerTelefonsentralmontørene (1975)
Svingende hilsen fra NorGsag (1982)
Høvlerivisa/Peder og Hammarforsens brus (1982)
Spellmannstreffet (1996)Deltar påDirect: Norsktoppen (1974)
MAI: Palestina (1975)
MAI: Rød miks anno 1971–75 (1977)
Bokklubben Nye Bøker: Norske viser i 70-åra (1979)
Plateselskapet: Trønder-Rock (1982)
Home's Musikk: Stjernekassetten 2 (1984)
VG: På gang 14 (1984)
Adresseavisen: God ferie (1984)
Plateselskapet: VM Håndball 1985 (1985)
Ola Uteligger: Brølloppet i Kanaan (1985)
NMK Vikedal: NMK Vikedalkassetten (1990)
PolyGram: Fine norske låter 1 (1994)
PolyGram: Fine norske låter 2 (1994)
Sonet: Guide til Rock Pack (1994)
PolyGram: Det beste fra de beste! Hysj! Hysj! (1996)
Ola Uteligger: Fire fine lænestola (1997)
Egmont Music Club: Det beste av norsk musikk 1973–1977 (1998)
Egmont Music Club: Det beste av norsk musikk 1983–1985 (1998)
MTG: Æ e trønder æ (2000)
Universal Music: 96% låvedans (2001)
Musikk for voksne: Danseløvens utvalgte (2003)
Hans Rotmo: Spæll åt mæ – Oppsummering av Hans Rotmos musikk: 1974–2003 (2003)
NRK/Universal Music: Norsk Rocks Historie Vol. 5: Fra viserock til rock på norsk 1969-1977 (2004)
Unidisc: Norsk musikk i 100 – Vol. 9: Dans til musikken (2005)
Universal Music: 96% låvedans 2 (2007)
McMusic: Norske allsangfavoritter (2007)
McMusic: Norsk visesang i 50 år (2008)
ESS Engros: Æ e trønder æ – Den beste trøndermusikken (2013)
ESS Engros: Bygdehits – Musikk for alle og ein kvar (2014)
ESS Engros: Landeveisrock – 22 norske låter for veien (2014)
Norsk Noteservice: Gå inn i din tid (2014)
MAI: MAI 1973–1983 (2016)
Geir Solheim

Geir Solheim fra Mo i Rana (født 15. juni 1951, død 13. oktober 2007) var en norsk musiker og gitarist. Han var best kjent som gitarist i Vømmøl Spellmannslag hvor han var med fra starten i 1974 til bandet ble oppløst i 1975 og da bandet ble gjenforent i 1984.
Vømmøl Spellmannslag

Album1974: Vømmøl'n, gjenutgitt 2009 med bonus liveopptak
1975: Vømlingen
1984: Vømmølåret
1985: Vømmøl Special
1989: Vømmøltoppen
1996: VømmølmusikkenSinglerTelefonsentralmontørene (1975)
Svingende hilsen fra NorGsag (1982)
Høvlerivisa/Peder og Hammarforsens brus (1982)
Spellmannstreffet (1996)Deltok påDirect: Norsktoppen (1974)
MAI: Palestina (1975)
MAI: Rød miks anno 1971–75 (1977)
Bokklubben Nye Bøker: Norske viser i 70-åra (1979)
Plateselskapet: Trønder-Rock (1982)
Home's Musikk: Stjernekassetten 2 (1984)
VG: På gang 14 (1984)
Adresseavisen: God ferie (1984)
Plateselskapet: VM Håndball 1985 (1985)
Ola Uteligger: Brølloppet i Kanaan (1985)
NMK Vikedal: NMK Vikedalkassetten (1990)
PolyGram: Fine norske låter 1 (1994)
PolyGram: Fine norske låter 2 (1994)
Sonet: Guide til Rock Pack (1994)
PolyGram: Det beste fra de beste! Hysj! Hysj! (1996)
Ola Uteligger: Fire fine lænestola (1997)
Egmont Music Club: Det beste av norsk musikk 1973–1977 (1998)
Egmont Music Club: Det beste av norsk musikk 1983–1985 (1998)
MTG: Æ e trønder æ (2000)
Universal Music: 96% låvedans (2001)
Musikk for voksne: Danseløvens utvalgte (2003)
Hans Rotmo: Spæll åt mæ – Oppsummering av Hans Rotmos musikk: 1974–2003 (2003)
NRK/Universal Music: Norsk Rocks Historie Vol. 5: Fra viserock til rock på norsk 1969-1977 (2004)
Unidisc: Norsk musikk i 100 – Vol. 9: Dans til musikken (2005)
Universal Music: 96% låvedans 2 (2007)
McMusic: Norske allsangfavoritter (2007)
McMusic: Norsk visesang i 50 år (2008)
ESS Engros: Æ e trønder æ – Den beste trøndermusikken (2013)
ESS Engros: Bygdehits – Musikk for alle og ein kvar (2014)
ESS Engros: Landeveisrock – 22 norske låter for veien (2014)
Norsk Noteservice: Gå inn i din tid (2014)
MAI: MAI 1973–1983 (2016)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ny Vømmølfeber på gang – Trønder-Avisa
Paper Roses

«Paper Roses» er en populær amerikansk sang med melodi og tekst av Fred Spielman og Janice Torre, som først ble en slager i 1960 med Anita Bryant med Monty Kelly's Orchestra and Chorus og senere med Marie Osmond i 1973.
Bryants versjon av «Paper Roses» ble opprinnelig utgitt som single i 1960 med «Mixed Emotions» på B-siden (Carlton 528) og var åpningssporet på hennes album Hear Anita Bryant in Your Home Tonight! (Carlton STLP 12/127) fra 1961, innspilt i «Provocative Stereo».
«Paper Roses» var Bryants største slager på Billboard Hot 100-singlelisten og nådde en femteplass i 1960. Den lå også som best på en sekstendeplass på Billboard R&B Singles-listen samme år. Hun fortsatte å utgi singler etter suksessen med «Paper Roses». Selv om Bryant hadde slagere som nådde Top 40, fikk hun aldri en så stor slager som «Paper Roses».


== Marie Osmonds versjon ==
Mike Curb, som hadde produsert hennes bror Donny Osmonds slagercoverversjoner av oldies som «Go Away Little Girl», «Puppy Love», «Sweet and Innocent» samt «My Girl», brukte samme tilnærmelse med Marie.
Ifølge Curb i boken Billboard Hot 100 Hits av Fred Bronson lette han etter countrysanger som Marie skulle spille inn på sitt første album, da Sonny James foreslo at hun skulle synge «Paper Roses».
«Paper Roses» var den første sangen som ble spilt inn på plate av Marie samt hennes første singleutgivelse. Strykerarrangementet var ved Cam Mullins. Arrangør og produsent var Sonny James. Eksekutiv produsent var Don Ovens. Singlen ble utgitt i august 1973. MGM Records promoterte platen først overfor countryradiostasjoner, og sangen ble møtt av en velvillig reaksjon fra radiostasjoner og disc jockeyer. Snart ble den en slager for Osmond og nådde hele veien til toppen av Billboard Country Singles-listen. Den krysset også over til popradiostasjonene og nådde en femteplass på Billboard Hot 100-singlelisten og en førsteplass på Billboard Adult Contemporary Singles-listen. Singlen og albumet ble sertifisert til gull i USA.
I Storbritannia, hvor Osmond-mania var like sterk (eller kanskje sterkere enn) i USA kom den på singlelisten 17. november 1973, lå der i femten uker og klatret helt til en andreplass.Osmond gjeninnspilte «Paper Roses» med samme produsent og i samme studio for hennes greatest hits-album The Best of Marie Osmond på Curb Records i 1990, fordi hennes plateselskap på den tiden ikke hadde rettighetene til å inkludere originalinnspillingen.


== Norske versjoner ==
Erik Diesen, Arne Riis og Ivar Simastuen har skrevet norske tekster. Diesens og Riis' norske versjoner bærer tittelen «Falske roser». Simastuens norske versjon heter «Kjære minner».

Arrangør for Mai-duon's versjon var Ragnar Danielsen.


== Referanser ==
Dürnrohr kraftverk

Dürnrohr kraftverk  er et varmekraftverk i byen Zwentendorf i Bezirk Tulln, delstaten Niederösterreich i Østerrike. Det har en installert produksjonskapasitet på 750 MW, fordelt på 2 nesten like store blokker / turbiner. Operatør er Verbund Austrian Thermal Power og EVN.
Anlegget ble bygget ut i årene 1980–1986, like ved det stedet hvor det mislykkede Zwentendorf kjernekraftverk ble oppført. Dürnrohr-anlegget benytter krafthovednettet som ble anlagt til bruk for Zwentendorfverket. Brenselkilden er steinkull og naturgass. Det brennes også årlig 300 000 tonn biomasse i form av husholdningsavfall. Potensialet for fjernvarme er på i alt 200 MW.
CO2-utslippene ved den ene enheten i 2008 var 1 435 400 tonn og gikk da kraftig ned. Samme år var kvoten på 1,139 mill tonn for dette kraftverket. Den andre enheten hadde utslipp på 968 300 tonn, en klar nedgang fra 2007, og lå like under kvoten op 901 000 tonn CO2.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Austria».
Prinsippskisse av anlegget.
Verbund Austrian Thermal Power – brosjyre om anlegget.
Stuttgart-Münster kraftverk

Stuttgart-Münster kraftverk  er et varmekraftverk i delstaten Baden-Württemberg i det sørlige Tyskland, ved elva Neckar like utenfor millionbyen Stuttgart. Det har en installert produksjonskapasitet på 614 MW, fordelt på 164 MW til elektrisitetsproduksjon og 450 MW til leveranse av fjernvarme. Det er 3 produksjonsblokker i anlegget, alle steinkullfyrte.
Historien går tilbake til 1908. Anlegget slik det står i dag ble påbegynt omkring 1980 og stod ferdig i 1991. Brenselkilden er steinkull. Operatør er energiselskapet Energie Baden-Württemberg (EnBW Kraftwerke) AG. I tillegg er det en fyringsolje-brenner fra 1974. I 2007 ble det bygd ut biomasse-koker for husholdningsavfall, og denne brenner årlig 420 000 tonn.


== Eksterne lenker ==
EnBW – kraftverkets hjemmeside.
Brosjyre om Stuttgart-Münster kraftverk.
Bærumsavisen

Bærumsavisen var en gratisavis som ble distribuert til samtlige husstander og bedrifter i Bærum kommune i tilsammen vel 43 000 eksemplarer. Første utgave kom 25. november 2009 og avisen hadde i starten en utgivelsesfrekvensen på annenhver uke, men kom senere ut hver uke med unntak av lengre ferier. Siste utgave kom 14. september 2016. Avisen ble nedlagt på grunn av at dalende reklamemarked, som var avisens inntektskilde.Både Askeravisen og Bærumsavisen ble kjøpt opp av Budstikka Media i februar 2011. 
Redaktører: 

3. juni 2009 – 11. februar 2011: Dag Rognlien Stenberg
11. februar 2011 – 1. august 2011: Andreas Gjølme
1. august 2011 – 30. september 2014: Anette Hobæk Ravnsborg
1. oktober 2014 – 14. september 2016.: Anine Gutubakken Byles


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ronald Putans

Ronald Putans (født 19. september 1991, Sigulda, Latvia) er en norsk håndballspiller som spiller for Kolstad Håndball i eliteserien i håndball for menn. Han har tidligere spilt for Nidelv IL, Bodø Håndballklubb (2009–2011), Håndballklubben Herulf (2011–2012) og Drammen Håndballklubb. 
Han debuterte for Bodø i eliteserien mot BSK/NIF 27. september 2009. Han er sønn av Valery Putans, som er mangeårig håndballtrener. Bare ett år gammel kom Ronald med sin familie til Norge og de bosatte seg i Melhus. Hans håndballkarriere begynte som 6-åring for klubben Melhus/Gimse IL. Som 13-åring dro han til Nidelv IL. Han har også spilt på seniornivå for Strindheim IL, som var en samarbeidsklubb med Nidelv IL. Ronald har spilt 26 kamper på aldersbestemt landslag og har 62 mål. Han deburte på Norges herrelandslag i håndball 31. oktober 2012 mot Tyrkia i Stjørdal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ronald Putans – Norges Håndballforbund 
Ronald Putans – Drammen Håndballklubb
Infinity Ward

Infinity Ward,  Encino, California, er et amerikansk spillutviklingsfirma stiftet i 2002. De er mest kjent for videospillene Medal of Honor: Allied Assault og Call of Duty: Modern Warfare 1-3.
Firmaet ble kjøpt opp av Activision i oktober 2003. For tiden (2010) er antallet ansatte nær 100.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
John Simm

John Ronald Simm (født 10. juli 1970) er en engelsk skuespiller og musiker. Han er mest kjent i rollen som Sam Tyler i det prisbelønte BBC-dramaet Life on Mars og som en tidlige inkarnasjon av The Master i den britiske science-fiction serien Doctor Who.


== Eksterne lenker ==
(en) John Simm på Internet Movie Database 
(sv) John Simm i Svensk Filmdatabas 
(da) John Simm på Filmdatabasen 
(da) John Simm på Scope 
(fr) John Simm på Allociné 
(en) John Simm på AllMovie 
(en) John Simm hos The Movie Database
Grasdal skule

Grasdal skule er en barneskole i Alver kommune. Skolen ligger på Holsnøy ved Austerbygd og tar imot elever fra samme sted. Skolen ble åpnet i 1988, og har blitt påbygget/ombygget i flere omganger, senest i 2017.
Elevene sokner til Meland ungdomsskule når de skal begynne på ungdomstrinnet. Skolen har rundt 160 elever og 30 ansatte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Vestbygd skule

Vestbygd skule er en barneskole i Alver kommune i Vestland og ligger på Holme på Holsnøy. Elevene sokner til Meland ungdomsskule når de begynner på ungdomsstrinnet.
I desember 2009 ble det gjort klart at skolen ikke åpner for flere bokmålsklasser til høsten 2010. Foreldrene til bokmålselevene valgte å gå til sak mot kommunen, til tross for at kommunestyret bestemte at bokmålselevene eventuelt måtte flyttes over til Sagstad skule på Frekhaug. Den 25. mars 2010 fikk foreldrene medhold hos Fylkesmannen i Hordaland, og daværende Meland kommune måtte gi bokmålselevene plass på Vestbygd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nn) Offisielt nettsted
Norsk Tidend (1940–1945)

Se også Norsk Tidend
Norsk Tidend var under andre verdenskrig informasjonsavisa til den norske eksilregjeringa i London. Avisa ble utgitt to ganger i uka fra 30. august 1940 til 23. mai 1945, bare med et opphold da trykkeriet ble bombet. Avisa ble først utgitt av Utenriksdepartementet, men ble overført til regjeringas informasjonskontor i oktober 1940.
Redaktører var først Jacob Vidnes (august-oktober 1940), så Sigvard Andreas Friid (1940–1942) og til sist Jonas Schanche Jonasen (1942–1945).
Blant andre Arne Skouen bidro under navnet Bjørn Stallare med skildringer fra det okkuperte Oslo. Blant andre var Albert Henrik Mohn journalist. Og Pedro (Salo Grenning) var avistegner i avisen i perioden 1944-45.


== Eksterne lenker ==
Norsk krigsleksikon om Norsk Tidend under andre verdenskrig
Sigvard Andreas Friid

Sigvard Andreas Friid (født 1885, død 1970) var en norsk journalist og redaktør. Han var redaktør i Ørebladet 1918-1919, Haugesunds Dagblad 1919-1921, Morgenavisen 1921–22 og journalist i Norsk Telegrambyrå mellom 1921 og 1940. 
Etter felttoget i 1940 forlot Friid Norge sammen med sin kone, ombord på HMS «Devonshire». I Storbritannia ble han redaktør i Londonregjeringas informasjonsavis Norsk Tidend etter Jacob Vidnes død. I 1942 ble han presseattaché på Island før han i 1945 ble journalist i Høyres Pressebyrå.


== Referanser ==
Moneypoint kraftverk

Moneypoint kraftverk er et kullkraftverk i Irland, på vestkysten ved Atlanterhavet. Det har en installert produksjonskapasitet på 915 MW, fordelt på 3 like store blokker / turbiner. Operatør er Electricity Supply Board. 
Anlegget ble bygget ut i årene omkring 1980–1987. Brenselkilden er kull. Anlegget leverer om lag 25% av landets elektrisitet.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 3 951 000 tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Ireland».
Miragoâne

Miragoâne er en havneby i det sørvestre Haiti. Den er hovedstad for departementet  Nippes. Miragoâne hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 12 122, med 59 670 i kommunen med samme navn.Byen ligger ved en bukt ved samme navn, ca. 100 km vest for landets hovedstad Port-au-Prince. Den ble grunnlagt av engelskmenn på 1600-tallet. Under en borgerkrig ble byen rasert i 1883. 
Miragoâne har en viktig havn hvorfra det utskipes kaffe, frukt og trevirke. 


== Referanser ==
Pljevlja kullkraftverk

Pljevlja kullkraftverk er et varmekraftverk i Pljevlja i Montenegro. Det har en installert produksjonskapasitet på 210 MW, fordelt på én enkelt blokk. Operatør er Elektroprivreda Crne Gore AD. Det planlegges å installere én til blokk på 210 MW, og denne skal i så fall også avgi fjernvarme til Pljevlja by.
Anlegget ble bygget ut i årene omkring 1970–1982. Brenselkilden er brunkull (lignitt) fra to dagbrudd i nærheten. Dette er landets kraftigste termiske kraftverk målt etter effekt. Det leverer om lag 30% av landets elektrisitet.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Bosnia & Montenegro».
Gressier

Gressier er en by i departementet Ouest i Haiti, et stykke vest for hovedstaden Port-au-Prince. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 17 132, med 34 787 i kommunen med samme navn.Et overslag fra et FN-team etter jordskjelvet i 2010 konkluderte med at 40 til 50 prosent av bygningsmassen i Gressier var blitt ødelagt. 


== Referanser ==
Ulaanbaatar kraftverk

Ulaanbaatar kraftverk er et varmekraftverk med flere enheter i hovedstaden Ulaanbaatar i Mongolia. 
Ulaanbataar 4 har en installert produksjonskapasitet på 570 MW, fordelt på 6 omtrent like store blokker. Anlegget ble bygget ut i årene 1981–1989. Brenselkilden er kull og råolje, og anleggsteknologien er russisk. Dette er landets kraftigste, termiske kraftverk målt etter effekt. Det leverer om lag 70 % av elektrisiteten og 60 % av kraftvarmen til hovedstaden.
Ulaanbataar 3 har en installert produksjonskapasitet på 148 MW, fordelt på 4 små blokker. Anlegget ble bygget ut i årene mellom 1960–1969. Brenselkilden er kull og råolje, og anleggsteknologien er russisk. Anlegget ble rehabilitert og oppgradert gjennom et internasjonalt lån i 2000. Dette er landets nest kraftigste termiske kraftverk målt etter effekt. Det leverer elektrisitet og fjernvarme til hovedstaden.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Mongolia».
Huntly kraftverk

Huntly kraftverk  er et varmekraftverk 70 km fra Auckland i New Zealand, ved Waikato River. Det har en installert produksjonskapasitet på 1435 MW, fordelt på 4 like store kullblokker á 250 MW hver, og en ny gassblokk på 435 MW. Anlegget ble bygget ut i årene omkring 1980–1985. 
Brenselkilden er 3,6 mill tonn kull årlig, og råolje. Anleggsteknologien er canadisk. Kullet kommer fra egne gruver og fra Indonesia. Dette er landets kraftigste termiske kraftverk målt etter effekt. Det drives kogenerasjon i én gassfyrt blokk, men ikke i de øvrige fire kull- eller gassblokkene.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in New Zealand».
Kilroot kraftverk

Kilroot kraftverk  er et varmekraftverk i fylket Antrim i Nord-Irland. Det har en installert produksjonskapasitet på 520 MW, fordelt på to like store blokker á 260 MW hver. Anlegget ble bygget ut i årene omkring 1980–1982. Operatør er AES Northern Ireland Ltd. Brenselkilden er steinkull (antrasitt) og råolje. 
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 191 000 tonn, mens det samme årets kvote var 1,64 mill tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Northern Ireland».
Naylorprisen

Naylorprisen (Offisielt navn: Naylor Prize and lectureship in Applied Mathematics) er en pris fra London Mathematical Society som blir utdelt annet hvert år til mine om Dr V.D. Naylor. Bare personer som bor i Storbritannia får motta prisen. Prisen blir gitt for «... arbeid med, påvirning på, og bidrag til anvendt matematikk og/eller bruk av matematikk, og forelesningsevner.»


== Prisvinnere ==


== Referanser ==
Sines kraftverk

Sines kraftverk er et varmekraftverk i kystbyen Sines i distriktet Alentejo i det sørlig-sentrale Portugal. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 200 MW, fordelt på 4 like store blokker á 300 MW hver. Anlegget ble bygget ut i årene omkring 1985–1989. Operatør er EDP sa. Brenselkilden er steinkull. Anlegget har  kalksteinbasert renseanlegg som gir biproduksjon av gips.
Utslippet av CO2 er 8,7 millioner tonn årlig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Portugal».
Croix-des-Bouquets

Croix-des-Bouquets er en by i departementet Ouest i Haiti, 12,9 km nordøst for Port-au-Prince. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 111 388, med 238 222 i kommunen med samme navn.Under Port-au-Prince-jordskjelvet i 1770 forsvant byen under tsunamien og leirraset som ble utløst; den havnet da under havoverflaten. 
Fra denne byen stammer musikeren Wyclef Jean.


== Referanser ==
Pego kraftverk

Pego kraftverk er et varmekraftverk 150 km nord for Lisboa i Portugal. Det har en installert produksjonskapasitet på 628 MW, fordelt på 2 like store blokker á 314 MW hver. Anlegget ble bygget ut i årene omkring 1990–1995. Brenselkilden er steinkull. Anlegget har  renseanlegg.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Portugal».
Thomazeau

Thomazeau er en by i departementet Ouest i Haiti. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 13 766, med 50 540 i kommunen med samme navn.


== Referanser ==
Cornillon

Cornillon er en by i departementet Ouest i Haiti, tett ved grensen til Den dominikanske republikk. Kommunen Cornillon hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 56 935.


== Referanser ==
Bitola kraftverk

Bitola kullkraftverk er et av i alt tre varmekraftverk i byen Bitola helt sør i Nord-Makedonia. Det ligger 12 km øst for sentrum av byen og har en installert produksjonskapasitet på 675 MW fordelt på 3 blokker á 225 MW hver. Kjølingen skjer via Crna-elva.
Brenselkilden er lav-bitumenøst kull og lignitt, ogt det brukes råolje til å tenne opp kokerne. Hvert år brennes 6,3 millioner tonn kull. Årlig utslipp av CO2 er 5,7 millioner tonn, mens det slippes ut 64 000 tonn SO2, 6 200 tonn NOX og 2 400 tonn svevepartikler.Operatør er selskapet REK Bitola. Blokk 1-3 ble utbygd 1980–1988. De tre kraftverkene i Bitola leverer 70% av landets elektrisitet. Forøvrig ligger Strezevo vannkraftverk – landets største – i samme kommune. Selskapet eier Suvodol kullgrube som ligger nær kraftverket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
REC / BERCEN Arkivert 4. mars 2011 hos Wayback Machine. – «THE THERMAL POWER PLANT REK BITOLA».
AES Puerto Rico kraftverk

AES Puerto Rico kraftverk er et varmekraftverk i Puerto Rico. Det har en installert produksjonskapasitet på 510 MW fordelt på to blokker à 255 MW. Anlegget leverer også fjernvarme (industridamp) til anlegget Phillips Puerto Rico Core Inc.
Brenselkilden er kull. Anlegget ble utbygd i perioden 1995–2002. Operatør er selskapet AES Corp.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Latin America & the Caribbean».