jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Men of a Certain Age

Men of a Certain Age er en amerikansk drama- og komiserie som gikk på TNT fra 2009 til 2011. Serien handlet om tre bestevenner i førtiårsalderen, og hvordan de taklet livets realiteter. De tre ble spilt av Ray Romano, Scott Bakula og Andre Braugher.


== Roller ==
I hovedrollene spiller Ray Romano (Alle elsker Raymond) som Joe, Scott Bakula (Quantum Leap) som Terry Elliott, og Andre Braugher (House M.D.) som Owen. De er tre bestevenner i førtiårsalderen, og serien er om hvordan de takler livets realiteter. 
Joe er nylig separert og har to barn, som han sliter med forholdet til. Generelt sett har han problemer med å forholde seg til andre mennesker. Han driver en leketøysbutikk, og bor på hotell siden han flyttet fra kona. Han finner ut via Owen at kona har et forhold til en annen, og at forholdet startet før separasjonen.
Owen bor sammen med kone og barn, og jobber i farens bilbutikk som bilselger. Han blir likestilt med de andre selgerne, og sliter med å få aksept av faren. Han føler han må slite ekstra mye i forhold til de andre, men ønsker heller ikke særbehandling. Han mistrives i jobben og drømmer om å drive for seg selv, noe han engang gjorde, da han tidligere startet en platebutikk med salg av LP-plater. Den måtte legges ned da alle skiftet til CD-er, og Owen måtte krype tilbake til faren.
Terry Elliott er evig ungkar og storsjarmør. Han har tidligere jobbet som skuespiller, og har draget på det motsatte kjønn. Han oppfattes av kameratene som uansvarlig, og de spøker med alle forholdene Terry har. Han gir klare signaler at han ikke ønsker faste forhold, selv om han av og til har en drøm om å slå seg til ro. Han trives best med å gå fra forhold til forhold, eller gjerne ha flere samtidig. Han innleder blant annet et forhold til en servitør på 25 år, halve hans egen alder.


== Rolleliste ==
Ray Romano – Joe
Andre Braugher – Owen
Scott Bakula – Terry Elliott
Lisa Gay Hamilton – Melissa
Carla Gallo – Annie
Richard Gant – Owen Sr.
Brian J. White – Marcus
Brittany Curran – Lucy
Michael Hitchcock – Dave
Kwesi Boakye – Jamie
Patricia De Leon – Joes fantasidame


== Episodeliste ==
Pilot
Let it Go
Mind's Eye
The New Guy
Powerless
Go With The Flow
Father's Fraternity
You Gonna Do That The Rest of Your Life?
How to Be an All-Star
Back in the S#!t


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Men of a Certain Age på Internet Movie Database 
(en) Men of a Certain Age på Metacritic
Grand Prairie

Grand Prairie kan være ett av flere steder:

Grand Prairie (Texas)
Grand Prairie (Alberta)
Grand Prairie (Illinois)
Grand Prairie (Minnesota)
Grand Prairie (Nebraska)
Grand Prairie (Nord-Dakota)
Grand Prairie (Ohio)
Ad Majorem Sathanas Gloriam

Ad Majorem Sathanas Gloriam er det syvende studioalbumet til det norske black metal-bandet Gorgoroth. 
Albumet ble utgitt i 2006 av Regain Records, og ble nominert for Spellemannprisen 2006 i gruppen Metal. Det ble utgitt på nytt i 2007 med et litt annerledes omslag og en DVD. Albumet er det første fra bandet som ikke inneholder norske tekster.


== Sporliste ==
Musikk av King ov Hell, tekster av Gaahl

«Wound Upon Wound» – 3:30
«Carving a Giant» – 4:10
«God Seed (Twilight of the Idols)» – 4:14
«Sign of an Open Eye» – 4:04
«White Seed» – 4:36
«Exit» – 3:30
«Untamed Forces» – 2:37
«Prosperity and Beauty» – 4:54


== Personell ==
Gaahl – vokal
Infernus – gitar
King ov Hell – bassgitar
Frost – trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Ad Majorem Sathanas Gloriam på Discogs 
(en) Ad Majorem Sathanas Gloriam på MusicBrainz 
(en) Ad Majorem Sathanas Gloriam på Spotify 
(en) Ad Majorem Sathanas Gloriam på AllMusic
Fritz Kasparek

Fritz Kasparek (1910–1954) var en østerriksk alpinklatrer.
Sine første klatreerfaringer fikk han ved Peilstein i Wienerwald og i Gesäuse.Kasparek var en av pionerene innen vanskelig vinterklatring, og februar 1938 lyktes det ham og Sepp Brunnhuber å førstebestige Comici-ruta i Große Zinnes nordvegg i −20 ℃. Det var den første vinterbestigning av en rute av 6. grad noensinne. Fra 21. til 24. juli 1938 førstebesteg han Eigers nordvegg sammen med Anderl Heckmair, Heinrich Harrer og Ludwig Vörg.
Kasparek omkom under et forsøk på å bestige det 6 271 m høye Salcantay i Peru. En snøskavl på toppegga brast og han og sveitseren Anton Vasenauer falt ned i en 1 500 meter dyp avgrunn.Det er satt opp en minnetavle over Heckmair på klatrergravplassen Johnsbach i Gesäuse.
Han meldte seg inn i SS på 1930-tallet og hadde graden Unterscharführer under andre verdenskrig. 


== Verk ==
Ein Bergsteiger. Fritz Kasparek, einer der Bezwinger der Eiger-Nordwand erzählt von seinen Bergfahrten, Vlg. Das Bergland-Buch, Salzburg 1939
Vom Peilstein zur Eiger-Nordwand. Erlebnisse eines Bergsteigers. Erweiterte u. umgearbeitete Neuausgabe (nach dem 20. Tsd.) von «Ein Bergsteiger», Vlg. Das Bergland-Buch, Salzburg 1951


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Fritz Kasparek i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Fritz Kasparek, historisches-alpenarchiv.org
Uli Auffermann: Die Wand – Meisterprüfung der Bergsteigergilde – Die Geschichte der Eiger-Nordwand (www.bergnews.com)
Oddmund Hoel

Oddmund Hoel (født 18. januar 1910 i Oppdal, død 26. november 1983 i Oppdal) var en norsk jurist og politiker for Venstre.


== Biografi ==
Hoel var sønn av lensmannen i Oppdal og han tok middelskole og underoffiserskole i 1930 og ble student i 1935. I 1941 ble han cand.jur.. Han var lensmannsbetjent i Oppdal 1930-1941. Fra mai 1945 ble han først konstituert, siden fast tilsatt som lensmann i Oppdal, en stilling han hadde til han ble pensjonist i 1975. Han hadde også en militær karriere, i 1931 ble han sersjant, i 1933 fenrik, i 1945 løytnant. Under krigen var han advokat i Oppdal (1941 til 1945), det tok han opp igjen som pensjonist og praktiserte til han døde. Fra 1934 til 1977 var han forretningsfører ved A/S Oppdal elektrisitetsverk.
I 1954 ble han valgt inn på Stortinget som representant for Venstre. Han satt i tre perioder og var medlem av Militærkomiteen hele tiden. Han var også delegat til NATOs parlamentariske forsamling alle periodene på Stortinget. Han var også varamedlem til  Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomité,


== Verv ==
Medlem av Oppdal kommunestyre fra 1945 til 1959.
Formann i bygningsrådet i Oppdal fra 1945 til 1954.
Medlem av en rekke kommunale utvalg.
Nestformann i Sør-Trøndelag venstrelag  1951-1952 og  formann 1956-1957.
Nestformann Norges lensmannslag  1952-1955,  formann 1955-1962
Medlem Reisetrafikkforeningen for Trondheim og Trøndelag 1956-1965
Medlem Styret for A/L Oppdal skiheis 1955-1975


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Oddmund Hoel hos Stortinget 
(no) Oddmund Hoel hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Oddmund Hoel hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Holger Rørdam

Holger Frederik Rørdam (født 14. juni 1830 i Laastrup, død 12. mai 1913 i Lyngby) var en dansk prest og historiker. 
Holger Rørdam var sønn av den kjente presten Hans Christian Rørdam. Han ble student i 1847 og cand. theol. i 1853, men kastet seg så over historiske studier. Hans første historiske avhandling var «De danske og norske Studenters Deltagelse i Kjøbenhavns Forsvar mod Karl Gustaf» (1855). 1860–64 var han sogneprest i Angel. Etter krigen bodde han en tid i København, før han i 1869 ble prest i Kornerup og Svogerslev på Sjælland. Fra 1883 var han prest i Brændekilde og Bellinge på Fyn, og fra 1883 i Lyngby ved København.
Som historiker var Rørdam først og fremst opptatt av kirkehistorie. Han skrev om Kjøbenhavns Kirker og Klostre i Middelalderen (1859–63), og beskrev Sønderjyllands kirkehistorie i Kirkekalender for Slesvig (1862–64). I 1867 tok han doktorgraden med en avhandling om «Historieskrivningen og Historieskriverne i Danmark og Norge siden Reformationen».


== Referanser ==


== Kilder ==
L. Moltesen: «Rørdam, Holger Frederik», i Salmonsens konversationsleksikon, bind XX, s. 709–710. Kjøbenhavn: J. H. Schultz, 1926.
Frederik Bætzmann

Samuel Frederik Bætzmann (født 16. oktober 1841 i Trondhjem, død 2. mai 1913 i Roma) var en norsk journalist og forfatter.
Bætzmann ble student i 1858, og oppholdt seg 1860–63 i Italia, hvor han studerte estetikk og historie. 1864–1869 var han amanuensis ved universitetsbiblioteket i Kristiania, og var samtidig redaktør for Illustreret Nyhedsblad. 1867–71 var han medarbeider i Aftenbladet, og 1865–76 var han korrespondent for det svenske Aftonbladet. Som ung mann sto han under påvirkning av Bjørnstjerne Bjørnson, som ledet ham med i kampen for demokratiske reformer. Høsten 1871 trådte han derfor inn i redaksjonen av Dagbladet sammen med H. E. Berner.
I 1878 bosatte Bætzmann seg i Paris som korrespondent. Vinteren 1883–84 var han tilbake i Norge, og gjorde da et forsøk på å overta ledelsen av Dagbladet. Som motstander av riksretten i 1884 var han kommet i et kjøligere forhold til Venstre; derfor mislyktes forsøket. Skuffet over utviklingen i Norge ble han fra 1884 medlem av høyreavisen Aftenpostens redaksjon.
Bætzmann representerte ved en rekke anledninger Norge ved forskjellige internasjonale konferanser og organisasjoner. I 1878 deltok han i stiftelsen av Association internationale littéraire og til denne foreningens årsmøter, som ledet frem til vedtakelsen av Bern-konvensjonen. Bætzmanns «Udkast til Lov om Forfatterret» fra 1891 kom til å danne grunnlaget for den norske «Lov om Forfatterret og Kunstnerret» av 4. juli 1893. I 1889 var han Norges generalkommissær ved Verdensutstillingen i Paris.
1892–1908 hadde Bætzmann den politiske ledelsen av Aftenposten. Resten av livet tilbragte han i Roma, hvor han særlig var opptatt med å skrive et verk om Italias frihetskamp.
Han var sønn av Samuel Severin Bætzmann, far til Kitty Wentzel og svigerfar til Gustav Wentzel.


== Referanser ==


== Kilder ==
Karl Vilhelm Hammer: «Bætzmann, Samuel Frederik», i Salmonsens konversationsleksikon, Anden Udgave, Bind IV. København: J. H. Schultz, 1916.
Sprayboks

En sprayboks (opprinnelig aerosolboks) er en beholder med væskeforstøvningsapparat, drivmiddel og en væske som skal forstøves, for eksempel maling, hårlakk, deodorant, bakefett eller insektdreper. Drivmiddelet er en flyktig væske eller komprimert gass, som oftest blandinger av propan og butan. Ved trykk på ventilen strømmer en blanding av væske og drivmiddel ut. Drivmiddelet fordamper i luften og fordeler stoffet i fine dråper.


== Historie ==
Sprayboksen ble oppfunnet av nordmannen Erik Rotheim på 1920-tallet. Rotheim solgte patentet til Frode Mortensen i 1935. Etter at Mortensen sitt firma gikk konkurs i 1939, kjøpte forskere fra USA patentet for 100 000 kroner og utviklet det videre med blant annet ny dyse og muligheter for å masseprodusere boksen.


== Miljø ==
Tidligere brukte spraybokser klorfluorkarbon som drivgass, men dette er i dag forbudt, fordi de bryter ned ozonlaget.


== Se også ==
Lakk
Anderl Heckmair

Andreas Heckmair (1906–2005) var en tysk fjellfører og alpinklatrer.


== Liv og virke ==
Heckmair vokste opp i et barnehjem i München. I elleveårsalderen ble han sendt på et sommeropphold til Sveits, og der våknet interessen for fjellet. 
Han tok gartnerutdanning, men ble arbeidsløs etter krakket i 1929, og arbeidet kun kort tid i yrket. Deretter slo han seg ned i Alpene og tjente til et beskjedent livsopphold ved å ta kjøkkentjeneste i forskjellige turisthytter.
Som klatrer mestret Heckmair ekstreme vegger i Øst- og Vest-Alpene, og i Dolomittene. Juli 1938 førstebesteg han Eigers nordvegg sammen med sin venn Ludwig Vörg og østerrikerne Fritz Kasparek og Heinrich Harrer. Som den mest erfarne i gruppa, tok Heckmair føringen over de vanskeligste partiene under oppstigningen. Likevel fikk han flere problemer, blant annet gled han, men ble reddet av Vörg som fikk hånda gjennomboret av Heckmairs kramponger da han grep ham i foten. Ruta de brukte, Heckmair-Route, er den mest kjente og brukte ruta på Eigers nordvegg.
Suksessen på Eiger førte til at Heckmairs navn ble kjent over hele verden, og spesielt i hjemlandet hvor han blant annet fikk audiens hos Adolf Hitler (som han kjente fra før gjennom et samarbeid med Leni Riefenstahl). Selv om nazistene brukte Heckmairs bedrifter i propagandaen, unngikk han publisitet og meldte seg aldri inn i NSDAP.
Under den andre verdenskrig ble han sendt til Østfronten. Etter krigen deltok han i ekspedisjoner til Himalaya, Afrika og Andesfjellene, og arbeidet som fjellfører i Oberstdorf. I tillegg til Eiger klatret Heckmair nye ruter på Grandes Jorasses og mange andre fjell i Alpene.
Heckmair tok i 1968 initiativ til å opprette en interesseorganisasjon for de profesjonelle tyske ski- og fjellførerne.
Han holdt foredrag om sine klatreturer og skrev flere klatrebøker, og i anledning sin 85. fødselsdag selvbiografien Anderl Heckmair: So war's.

Under mine klatreekspedisjoner hadde jeg alltid grunnregelen: Det er ikke prestasjonen, men opplevelsen som teller.

Sønnen Andreas «Andi» Heckmair spesialiserte seg på turer med terrengsykkel, og etablerte i 1991 den såkalte Heckmair-ruta (Oberstdorf – Riva) som var den første av en mengde senere sykkelruter over Alpene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anderl Heckmair: Eigernordwand, Grandes Jorasses und andere Abenteuer (med forord av Reinhold Messner). AS Verlag, Zürich 1999, ISBN 3-905111-38-1,
Anderl Heckmair: Mein Leben als Bergsteiger, Nymphenburger Verlagshandlung, München 1972, ISBN 3-485-01755-8.
Anderl Heckmair, So War's (1991).
David Pagel, My Dinner with Anderl, Ascent, AAC Press, Golden, CO, 1999, s. 13-26.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Anderl Heckmair i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
«Bezwinger der "Mordwand"», nekrolog av Reinhold Messner i Die Welt  5. februar 2005
Storo Storsenter

Storo Storsenter er et kjøpesenter som ligger sentralt på Storo og Nydalen i bydel Sagene i Oslo, og har rundt 130 butikker fordelt på 56 000 m². Storo Storsenter eies av Olav Thon Gruppen som eier 98 kjøpesentre i Norge, bl.a. Sandvika Storsenter og Ski Storsenter.


== Historie ==
Storo Storsenter ble etablert i oktober 1984, da under navnet StorO Shopping. Opprinnelig lå Foss Jernstøperi  som var et av landets største bru- og jernkonstruksjonsverksteder på samme sted. Bakgrunn for navnet var gården Store O.
Siden 2006 har senteret gjennomgått store ombygginger, og nye Storo Storsenter stod ferdig 10. august 2010. Kjøpesenteret fikk 55 nye butikker, og et påbygg med ca. 29 000 m² butikklokaler. Arkitekt var Hille Melbye Arkitekter.


== Galleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
Info på senterets hjemmeside
Arkitekt Hille-Melbyes hjemmeside
Buffalo Bill-demningen

Buffalo Bill-demningen (engelsk: Buffalo Bill Dam) er en betongdemning i Shoshone River i delstaten Wyoming i USA. Det er en kombinert gravitasjons- og buedam og opereres av Bureau of Reclamation. Formålet er oppdemming, mens kraftproduksjonen i anlegget bare er helt ubetydelig.
Demningen er oppkalt etter William «Buffalo Bill» Cody som grunnla den nærliggende landsbyen Cody, og som eide mye av området som nå er demmet opp. Demningen ble konstruert mellom 1905 og 1910, og benyttes for irrigasjon av et landbruksområde på 430 km². I tillegg er det installert to vannkraftverk med en samlet kapasitet på åtte megawatt.
Da byggverket stod ferdig i 1910, var det verdens høyeste demning med en høyde på 325 fot (99 meter). Demningen er oppført i National Register of Historic Places, og området rundt reservoaret danner Buffalo Bill State Park.


== Eksterne lenker ==
Buffalo Bill Dam & Visitor Center
Buffalo Bill State Park
Shoshone Project Bureau of Reclamation
Ludwig Vörg

Ludwig Vörg (1911–1941) var en tysk alpinklatrer som deltok i førsteklatringen av Eigers beryktede «mordvegg».


== Liv ==
Sammen med Ludwig Schmaderer og Adolf Göttner førsteklatret Vörg den 2000 meter høye vestveggen på Usjba i Kaukasus sommeren 1935. I 1937 klarte Vörg og Matthias Rebitsch å nå rett oppunder toppen av Eiger før et voldsomt uvær tvang dem ned igjen. Etter 100 timer under svært vanskelige forhold gjennomførte de en vellykket nedstigning, og ble med det de første som kom seg ned fra Eigers nordvegg med livet i behold.  21. til 24. juli 1938 ble Vörg, Anderl Heckmair, Heinrich Harrer og Fritz Kasparek de første som klatret Eigers nordvegg.
Vörg, som var Gefreiter, dvs korporal, i Wehrmacht, falt i kamp ved den polske landsbyen Siolo 22. juni 1941,  den første dagen av Operasjon Barbarossa.


== Alpine bragder (utvalg) ==
Kaukasus, 1935 sammen med Adolf Göttner og Ludwig Schmaderer gjennomførte Vörg flere første- og andrebestigninger, bestigning av Elbrus (østtoppen 5593 m) og Kasbek (5043 m).
Großes Wiesbachhorn (3570 m), 1936 rekognoseringstur i nordvesveggen, med Ludwig Schmaderer
Großer Waxenstein, 1936 førstebestigning av direkteruta i nordveggen, med Ludwig Schmaderer, Herbert Paidar og Sepp Thürstein
Usjba (Kaukasus), 1936 førstebestigning av direkteruta i nordveggen. Under samme reise besteg Ludwig Schmaderer, Ludwig Vörg, Herbert Paidar og Sepp Thürsteinble 21 topper, hvorav åtte førstebestigninger og fem nye veggruter.
Eiger, 1937 Forsøk på førstebestigning, med Matthias Rebitsch
Eiger, 1938 Førstebestigning av nordveggen, med H. Harrer, A. Heckmair og F. Kasparek


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fritz Kasparek: Vom Peilstein zur Eiger-Nordwand. Erlebnisse eines Bergsteigers Verlag „Das Bergland-Buch“, Salzburg 1951
Heinrich Harrer: Die Weiße Spinne. Das große Buch vom Eiger. Ullstein, München 2001
Anderl Heckmair: Eigernordwand, Grandes Jorasses und andere Abenteuer AS Verlag, Zürich 1999, ISBN 3-905111-38-1.


== Eksterne lenker ==
Uli Auffermann: Die Wand – Meisterprüfung der Bergsteigergilde – Die Geschichte der Eiger-Nordwand (www.bergnews.com)
Liste over kriger India har deltatt i

En liste over kriger den moderne staten Republikken India har deltatt i etter selvstendigheten og splittelsen fra Pakistan i 1947. Tradisjonelle fiender har vært Pakistan og Kina.


== Indias kriger ==


== Referanser ==
William M. Evarts

William Maxwell Evarts (født 6. februar 1818 i Boston i Massachusetts, død 28. februar 1901 i New York City) var en amerikansk advokat og politiker som var landets justisminister i perioden 1868 til 1869, utenriksminister i perioden 1877 til 1881 og senator fra New York i perioden 1885 til 1891.


== Biografi ==
Evarts studerte først ved Boston Latin School og ble siden uteksaminert ved Yale College i 1833. Han studerte deretter rettsvitenskap på privat basis før han tok ett år ved Harvard Law School. Etter dette ble han ansatt ved et advokatselskap i New York i 1839 og giftet seg med Helen Minerva Bingham Wardner i 1843, som han fikk 12 barn sammen med i perioden 1845 til 1862. Evarts begynte sin politikerkarriere som medlem av Whig Party og arbeidet som distriktsadvokat i New York i perioden 1849 til 1853. I 1860 var han New Yorks delegat ved den republikanske partikongressen, og året var han kandidat for senatorstillingen fra delstaten, men mislyktes i å få den.
Han var sjefsrådgiver for Andrew Jackson ved riksrettssaken mot presidenten i 1868, og Evarts ble i juli samme år utnevnt til landets justisminister. Han satt i denne stillingen til mars 1869 og ble erstattet av sin fetter Ebenezer R. Hoar. Etter dette tjenestegjorde Evarts som øverste rådgiver for det republikanske partiet i 1876, hvor han forsvarte legitimiteten av Rutherford B. Hayes' valg som president over den demokratiske kandidaten Samuel Tilden. Da Hayes ble erklært vinner av presidentvalget i 1876 ble Evarts selv utnevnt til utenriksminister.
Som utenriksminister deltok han blant annet på den internasjonale pengekonferansen i Paris i 1881. Han utarbeidet også en kontroversiell betingelse om at amerikanske soldater kunne forfølge kriminelle indianere over grensen til Mexico mot president Porfirio Díaz vilje. Denne avgjørelsen skapte store spenninger som var nære på å skape krig mellom landene da Mexico satte store styrker langs grensen som følge av betingelsen. Han fungerte også som fredsmekler mellom Chile, Peru og Bolivia under salpeterkrigen, men mislyktes i å oppnå noen resultater. Evarts avsluttet sitt verv i begynnelsen av mars 1881 sammen med resten av Hayes-administrasjonen.
Fra 1885 til 1891 satt Evarts som senator fra New York. I dette vervet ledet han den amerikanske pengeinnsamlingen for sokkelen til Frihetsgudinnen, og han holdt tale ved avdukelsen av denne i slutten av oktober 1886. Evarts døde den 28. februar 1901 i New York City i en alder av 83 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William M. Evarts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) William M. Evarts – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) William M. Evarts hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) William M. Evarts hos American National Biography 
(en) State.gov – William Evarts (1818–1901) – Biografien til Evarts hos U.S. Secretary of State.
(en) Millercenter.org – William M. Evarts (1877–1881) – Biografien til Evarts som utenriksminister hos Miller Center of Public Affairs.
Usjba

Usjba (georgisk უშბა, usj «fryktelig», ba «berg») er en dobbelttopp i Kaukasus, Georgia. Sørtoppen er 4 737 moh og nordtoppen 4 698 moh.
Nordtoppen ble besteget i 1888 av John Garford Cokklin og Ulrich Almer, og den noe høyere sydtoppen 26. juli 1903 av Adolf Schulze, R. Helbling, F. Reichert, Anton Weber og Oscar Schuster. Tidligere var det blitt foretatt ca. 20 mislykkede forsøk. 
Den 2 000 m høye vestveggen ble første gang besteget av Ludwig Vörg som senere ble en av førstegangsbestigerne av Eigers nordvegg.


== Eksterne lenker ==
Usjba på Summitpost