jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Charles Pahud de Mortanges

Charles Ferdinand Pahud de Mortanges (født 13. mai 1896 i Haag, død 7. april 1971 i Haag) var en nederlandsk rytter som deltok i flere olympiske leker, 1924 i Paris, 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Pahud de Mortanges ble olympisk mester under OL 1924 i Paris. Han var med på det nederlandske laget som vant lagkonkurransen i feltritt med 5297,5 poeng foran Sverige med 4743,5. Det nederlandske laget besto av Antonius Colenbrander på hesten «King of Hearts», Gerard de Kruijff på «Addio», Adolf van der Voort van Zijp på «Silver Piece» og Pahud de Mortanges på hesten «Johnny Walker». Individuelt kom han på fjerdeplass.
Fire år senere, under OL 1928 i Amsterdam vant han både den individuelle og lagkonkurransen i feltritt. Han vant sin fjerde olympiske gullmedalje under OL 1932 i Los Angeles i feltritt individuelt. Han var også med på det nederlandske laget som tok sølv i lagkonkurransen.


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Gull i hestesport, feltritt  Nederland
1928  Amsterdam -  Gull i hestesport, feltritt  Nederland
1928  Amsterdam -  Gull i hestesport, feltritt lag  Nederland
1932  Los Angeles -  Gull i hestesport, feltritt  Nederland
1932  Los Angeles -  Sølv i hestesport, feltritt lag  Nederland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Pahud de Mortanges – Olympedia 
(en) Charles Pahud de Mortanges – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Charles Pahud de Mortanges – databaseOlympics.com (arkivert)
Navnedager i Sverige

I Sverige er det en lang ubrutt tradisjon for å feire navnedager. Navnedagsfeiringen går helt tilbake til før reformasjonen, og i motsetning til i mange andre land holdt skikken seg sterk i Sverige også etter at landet hadde gått over til protestantismen. Før reformasjonen ble navnedagene feiret etter helgendagene. Den første listen over navnedager etter reformasjonen kom i 1749 i den offisielle svenske almanakken. Siden har listen vært endret flere ganger, senest i 2001 etter at en arbeidsgruppe nedsatt av Svenska Akademien hadde kommet med et forslag. Planen er at listen skal gjennomgås og revideres om 15 år, det vil si i 2016.


== Se også ==
Navnedag


== Navnedagene i Sverige ==
Dette er en liste over navnedagene i Sverige sortert etter dato.
Marianne Vos

Marianne Vos (født 13. mai 1987 i ’s-Hertogenbosch) er en nederlandsk sykkelcross-, bane- og landeveissyklist. Hun ble i 2006 verdensmester i både sykkelcross og landeveissykling, i en alder av 19 år. I 2008 ble hun også verdensmester på bane.
Samme år ble hun også olympisk mester på bane da hun vant poengrittet under OL i Beijing. Hun ble også nummer seks i landeveisrittet.
I 2012 ble hun olympisk mester på landeveisrittet. Hun ble også verdensmester (som i 2006) etter fem VM-sølvmedaljer på rad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Marianne Vos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marianne Vos på Internet Movie Database 
(de) Marianne Vos – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marianne Vos – Olympics.com 
(en) Marianne Vos – Olympic.org 
(en) Marianne Vos – Olympedia 
(en) Marianne Vos – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marianne Vos – Speedskatingbase.eu 
(en) Marianne Vos – ProCyclingStats 
(en) Marianne Vos – Cycling Archives 
(en) Marianne Vos – Cycling Quotient 
(en) Marianne Vos – CycleBase 
Marianne Vos på Twitter
Kryssholt

Kryssholt betegner en fastmontert innretning som brukes til å gjøre fast en line eller trosse for å fortøye skip og båter. Det typiske kryssholt har form som en langstrakt ambolt eller en T. Kryssholt kan finnes både om bord og i land og lages i tre, plast eller metall.
Kryssholt brukes også for å feste skjøter og fall på master på seilbåter og liner på flaggstenger. 
En robust variant lages med to loddrette, sylinderformede tre- eller metallstykker. Denne kalles oftest puller.
Tauet festes ved alltid først å legges rundt under den borteste puller, deretter over midten, og under den nærmeste puller, osv.. Det er vanlig å avslutte med en halvstikk som låser tampen. Noen ganger er det å foretrekke en halvstikk med slipp for å løse det lettere.
Forklaringstegnet

ɔ: (forklaringstegnet) er et tegn som består av en c typesatt opp ned etterfulgt av et kolon. Betydningen av tegnet er «det er», og det er synonymt med forkortelsen «d.e.», eller den latinske forkortelsen «i.e.» («id est»). Vanligvis brukes tegnet innenfor parenteser, for eksempel i Ivar Høyems Norsk mållære, «korkje (ɔ: ingjen av tvo)».
Tegnet har blitt brukt i Norge, og Danmark og på Island (og i mindre grad i Sverige), siden middelalderen, men i løpet av slutten på 1900-tallet er det falt ut av bruk. En forklaring på dette er at mens man typesatte tekster manuelt, kunne man lett snu en c opp-ned (og dermed bak-fram); problemet oppstod derimot når typesetting skulle skje med forhåndsdefinerte typer i en digital verden. Ettersom operativsystemene får større støtte for tegnsett, som Unicode, er det mulig å bruke tegnet, også i en digital hverdag.
Eng siterer Kirstes yrkeslære for settere, og poengterer at denne sier at dette tegnet «blir ofte brukt i norsk sats istedenfor d. e. = det er». Det er spesifisert at dette tegnet brukes på norsk, og at det derfor er mer sjelden i bruk utenfor Norges grenser.Det er viktig å merke seg at dette tegnet ikke har noen sammenheng med det internasjonale fonetiske alfabetet, der man også benytter seg av en c typesatt bakvendt og to trekanter over hverandre (ː - som kan minne om et kolon). I lydskrift, indikerer tegnet ɔ en bakre, halv-åpen vokal, mens triangelkolonet viser at denne skal ha lang uttale.


== Referanser ==
Øytjørnnosi

Øytjørnnosi er et fjell i Årdal kommune i Sogn og Fjordane. Det ligger mellom Morka-Koldedalen i nord og Hjelledale i sør, og har navn etter Øytjørn på vestsida. Fjellet har en høyde på 1 353 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Referanser ==
Julien Absalon

Julien Absalon (født 16. august 1980 i Remiremont) er en fransk terrengsyklist. Han ble olympisk mester både i 2004 og 2008.


== Meritter ==
1.-plass nasjonalt mesterskap i rundbane olympisk format 2008 i Frankrike.
1.-plass nasjonalt mesterskap i rundbane olympisk format 2007 i Frankrike.
1.-plass nasjonalt mesterskap i rundbane olympisk format 2006 i Frankrike.
1.-plass nasjonalt mesterskap i rundbane olympisk format 2005 i Frankrike.
1.-plass nasjonalt mesterskap i rundbane olympisk format 2004 i Frankrike.
17 verdenscupseiere
1.-plass UCI verdenscup sammenlagt (fem ganger)
1. verdensmesterskap 2004, 2005, 2006, 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Julien Absalon – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Julien Absalon – Olympics.com 
(en) Julien Absalon – Olympic.org 
(en) Julien Absalon – Olympedia 
(en) Julien Absalon – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Julien Absalon – Frankrikes olympiske komité 
(en) Julien Absalon – eWRC-results.com 
(en) Julien Absalon – Cycling Archives 
(en) Julien Absalon – CycleBase 
(en) Julien Absalon – TheSports.org 
Offisielt nettsted 
(en) Julien Absalon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Skardtind

Skardtind er et fjell mellom Finndalen i Lom og Lordalen i Lesja. Toppen danner grensepunkt mellom kommunene Skjåk, Lom og Lesja i Innlandet. Fjellet har en høyde på 1 883 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Populonia

Populonia er en italiensk landsby og en frazione av byen Piombino i provinsen Livorno i Toscana. Stedet er spesielt bemerkelsesverdig for å ha vært en etruskisk oldtidsby og hvor det fortsatt finnes levninger igjen, blant annet en betydningsfull necropolis, gravlund. Det er også en stor festning bygget på 1400-tallet av Appiani, herre av Piombino, hvor det ble benyttet stein fra det etruskiske stedet. Området ligger på nordenden av halvøya Monte Massoncello, nord for Piombino. Byens latinske navn var Populonium og dens etruskiske var Pupluna eller Fufluna.


== Oldtidens Populonia ==
Populonia var en oldtidshavn i Etruria, opprinnelig forbundet til Volterra, men senere omgjort til en blomstrende uavhengig sentrum for sjøfart og gruvedrift. Havnen fortsatt å spille en rolle selv etter at den etruskiske sivilisasjonen forsvant, og stedet var fortsatt et bispested på 500-tallet e.Kr. Byen ble ødelagt av langobarder i år 570. De få overlevende, ledet av biskop Cerbo, flyktet til Elba.
I henhold til Vergilius sendte byen en kvote som hjelp til Æneas og skaffet Scipio Africanus jern i år 205 f.Kr. Byen tilbød betydelig motstand mot den romerske diktatoren Lucius Cornelius Sulla som tok byen etter beleiring, og fra denne tid begynte byens nedgang, noe Strabo har beskrevet og anmerket byens tilbakegang, og fire århundre senere beskriver Rutilius Claudius Namatianus byen i ruiner.


== Arkeologisk beskrivelse ==
Den tidligere etruskiske byen (bortimot den eneste som ble bygget direkte ved sjøen) ligger på en åskam utsatt for vinden og er nå kronet av en iøynefallende middelalderfestning og en moderne landsby. Det er betydelig rester fra bymuren igjen, som består av store, uregelmessig steinblokker (som ble ble dannet når man naturlig deler skiferaktig sandstein) og den sirkler rundt 2,5 km om byen. Levningene innenfor murene er romerske, et vannreservoar og en mosaikk med representasjoner av fisker. Den antikke forfatteren Strabo nevner eksistensen av et vakttårn for tunfisk. Det er en del graver utenfor byen, noen som går tilbake til villanovakulturens tid på 800-tallet f.Kr. og til midten av 200-tallet f.Kr. Disse ble utforsket i 1908. I en av gravene, en stor og sirkelformet grav, ble det funnet tre gravmonumenter av den karakteristiske liggende posituren til etruskiske døde. De var skåret i en etterligning av trevare, og det ble også funnet en fin bronsestatuett av helten Ajax den mindre som begår selvmord. Tett ved ble det funnet en hestekrage med fjorten bronseklokker. 
Ruiner av et tempel, ødelagt i antikken, muligens av Dionysios I av Syrakus i 384 f.Kr., ble også funnet og med fragmenter av attiske vaser fra 400-tallet f.Kr. I byen er det også blitt avdekket mynter i sølv og kobber. Jerngruvene på Elba, og utvinning av tinn og kobber på fastlandet ble eid og smeltet av befolkningen i Populonia. Det lå varme kilder rundt 10 km fra hovedvegen, Via Aurelia, ved kysten. På dette stedet gikk en sideveg til Saena (Siena).


== Se også ==
Etruskerne
Volterra
Piombino


== Referanser ==
Svarthøi

Svarthøi er et fjell nord i Lesja kommune i Innlandet. Det har en høyde på 1 883 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Styggehøe (Vågå og Lom)

Styggehøe (også skrevet Styggehøi) er et fjell i Lom kommune i Innlandet. Det har en høyde på 1 883 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Referanser ==
Geitåhøi

Geitåhøi er et fjell øst for Aursjøen, helt nord i Lesja kommune i Innlandet. Fjellet har en høyde på 1 884 meter over havet, og ligger i Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Illstigfjellet

Illstigfjellet er et fjell i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 880 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell
Liste over fjell i Skandinavia


== Referanser ==
Emil Benecke

Emil Benecke (født 4. oktober 1898 i Magdeburg død 12. august 1945 i Riga i daværende Sovjetunionen) var en tysk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.
Benecke ble olympisk mester i vannpolo under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som vant vannpoloturneringen. Det var fjorten nasjoner som stilte lag. Tyskland slo Belgia med 5-2 i finalen etter forlengning. De andre spillerne på det tyske laget var Erich Rademacher, Fritz Gunst, Otto Cordes, Karl Bähre, Joachim Rademacher, Max Amann og Johannes Blank. Benecke spilte alle tre kampene og han scoret tre mål. 
Fire år senere, under OL 1932 i Los Angeles spilte han på tyske laget som kom på andreplass i vannpolo bak Ungarn. Benecke spilte alle fire kampene.


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam -  Gull i vannpolo, (Tyskland)
1932  Los Angeles -  Sølv i vannpolo, (Tyskland)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emil Benecke – Olympics.com 
(en) Emil Benecke – Olympic.org 
(en) Emil Benecke – Olympedia 
(en) Emil Benecke – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Emil Benecke – databaseOlympics.com (arkivert)
Langeskavlen

Langeskavlen er et fjell nordvest i Vang kommune i Innlandet. Fjellet har en høyde på 1 878 meter over havet, og toppen danner grensepunkt for Jotunheimen nasjonalpark.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Biševo

Biševo (italiensk:Busi) er en øy i den kroatiske delen av Adriaterhavet. Den ligger midt i Dalmatias skjærgård, fem kilometer sørvest for øya Vis. Den har et areal på 5,8 km², og hadde et folketall på 19 i 2001. Øya består av kalkstein, det høyeste punktet på øya er Straženica som er 239 meter over havet. Sentralt på øya er det fruktbare åkre, norddelen av øya er dekket av furuskog og resten av øya med middelhavskratt (maquis) eller bare stein.  Kysten utenfor er et rikt fiskeområde. De viktigste næringsveiene er vindyrking, fiske og turisme.

Et benediktinsk kloster ble grunnlagt på Biševo i 1050 av Ivan Grlić fra Split, men det ble forlatt to århundre senere på grunn av faren fra sjørøvervirksomheten i området. En kirke viet til St. Sylvester er bevart i nærheten av klosterruinene.På den bratte kysten er det flere grotter, den mest kjente kalles den blå grotte (kroatisk: Modra špilja). Den har vært tilgjengelig siden 1884, og er bare mulig å nå via båt. den er 18 meter lang, 6 meter dyp og 6 meter høy. Grotteinngangen er bare 1,5 meter høy og 2,5 meter bred. Mellom klokken 10 og 13 reflekteres solstråler som trenger gjennom den undersjøiske åpningen i den hvite bunnen, og gir grotten en blå farge og fisk og andre objekter i vannet en sølvfarge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Biševo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Biševo på croatia-beaches.com (engelsk)
Biševo påcroatiatouristcenter.com (engelsk)
Ilvetjørnhøi

Ilvetjørnhøi er et fjell i Lom kommune i Innlandet. Det har en høyde på 1 874 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Referanser ==
Karl Bähre

Karl Bähre (født 14. april 1899, død 14. januar 1960) var en tysk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Bähre ble olympisk mester i vannpolo under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som vant vannpoloturneringen. Det var fjorten nasjoner som stilte lag. Tyskland slo Belgia med 5-2 i finalen etter forlengning. De andre spillerne på det tyske laget var Erich Rademacher, Fritz Gunst, Otto Cordes, Emil Benecke, Joachim Rademacher, Max Amann og Johannes Blank. Bähre spilte alle tre kampene og han scoret åtte mål. 


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam -  Gull i vannpolo, (Tyskland)


== Eksterne lenker ==
(en) Karl Bähre – Olympics.com 
(en) Karl Bähre – Olympic.org 
(en) Karl Bähre – Olympedia 
(en) Karl Bähre – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Karl Bähre – databaseOlympics.com (arkivert)
Finn H. Andreassen

Finn Harald Andreassen (født 1944) er en norsk journalist med lang fartstid i NRK og TV 2.
Andreassen startet yrkeskarrieren i forskjellige aviser og ukeblader. Han ble ansatt i NRK i 1978. Her var han programleder for aktualitetsprogrammer som blant annet Studio A og Antenne Ti. I 1991 begynte han i TV 2 og var sentral i oppbyggingen av kanalen. Her var han først nyhetsredaktør, deretter avanserte han til viseadministrerende direktør. I 2000 sa han opp sin stilling i TV 2 etter uenighet med kanalens nye sjef, Kåre Valebrokk, om kanalens profil. Han startet deretter opp web-kanalen Cee.tv sammen med Trygve Rønningen. I 2008 ble han ansatt som sjef for TV-kanalen Frikanalen. Han var president i Norges Golfforbund fra 2011 til 2015.I 1989 utga han en bok om den tidligere narkotikadømte Jonas Wold Flukten : på eventyr med Jonas Wold. Han skrev boka sammen med de impliserte i boken, Jonas og politimannen Geir Bing. I 2004 utga han boka Subjektivt kamera der han blant annet hevdet at to tidligere kollegaer hadde drevet en kampanje for å hindre at han ble TV 2s nye toppsjef i 1999. I 2012 ga han ut romanen Desertørene i nord.


== Referanser ==
Johannes Blank

Johannes Blank (født 17. april 1904, død 15. mars 1983) var en tysk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Blank ble olympisk mester i vannpolo under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som vant vannpoloturneringen. Det var fjorten nasjoner som stilte lag. Tyskland slo Belgia med 5-2 i finalen etter forlengning. De andre spillerne på det tyske laget var Erich Rademacher, Fritz Gunst, Otto Cordes, Emil Benecke, Karl Bähre, Joachim Rademacher og Max Amann. Blank spilte en kamp,han var målvakt. 


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam -  Gull i vannpolo, (Tyskland)


== Eksterne lenker ==
(en) Johannes Blank – Olympics.com 
(en) Johannes Blank – Olympic.org 
(en) Johannes Blank – Olympedia 
(en) Johannes Blank – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Johannes Blank – databaseOlympics.com (arkivert)
Rundkollan

Rundkollan er en fjellrekke med flere runde topper i Reinheimen nord i Lom kommune i Innlandet. Den strekker seg fra Vesleskardet ved Skardtind i vest til Grufsa ved Storbrettingskollen i øst. Tre av toppene har primærfaktor på over 50 meter, og av disse er den midtre toppen høyest med 1 873 meter over havet. Den østre toppen på fjellet er på 1 866 moh., mens den vestligste når 1 834 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Referanser ==
EM i friidrett 1998 – Kulestøt kvinner

Dette er de offisielle resultatene for øvelsen Kulestøt damer ved EM i friidrett 1998 i Budapest, Ungarn. 
Katarina Sederholm representerte Norge, men klarte ikke å kvalifisere seg til finalen.


== Medaljevinnere ==


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===


==== Gruppe A ====


==== Gruppe B ====


=== Finalen ===


== Eksterne lenker ==
Resultater, finale
Resultater, kvalifisering
Svartfjell

Svartfjell er et fjell i Okstindan i Hemnes kommune i Nordland. Det har en høyde på 1 872 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Referanser ==
Notiophilus aestuans

Notiophilus aestuans er en av billene i delgruppen (underfamilien) rovløpere (Nebriinae) i familiegruppen løpebiller.


== Utbredelse ==
Notiophilus aestuans er utbredt fra vest i Mellom-Europa, østover til i Asia, til Kaukasus og vest i Sibir.


== Utseende ==
Notiophilus aestuans er mellom 4 og 5,5 millimeter lang.  Dekkvingene samt resten av kroppen er bronsefarget. Pannen har flere markerte furer.


== Levevis ==
Notiophilus aestuans er en dagaktiv løpebille, men den foretrekker skygge og lever derfor gjerne litt bortgjemt. Den finnes i tilknytning til åpne vegetasjonsfattige enger, gjerne i veiskråninger og lignende. Den Larvene lever som rovdyr.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Barsevskis A. 1999. Taxonomy, morphology and distribution of groundbeetles Notiophilus Dumeril, 1806 (Coleoptera: Carabidae) in Northern and Eastern Europe. Procedings of the XXIV Nordic Congress of Entomology. Side 39-43. ISBN 9985-830-29-6


== Eksterne lenker ==
(en) Notiophilus aestuans i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Notiophilus aestuans hos Artsdatabanken 
(sv) Notiophilus aestuans hos Dyntaxa 
(en) Notiophilus aestuans hos Fauna Europaea 
(en) Notiophilus aestuans hos NCBI 
(en) Kategori:Notiophilus aestuans – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Notiophilus aestuans – detaljert informasjon på Wikispecies 
Notiophilus aestuans (Notiophilus aesthuans) - Ground Beetles of Ireland
Rovløpere – Tree of Life (Nebriinae, Carabidae) engelskspråklig
Rovløpere – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Norsk entomologisk forening
Storskarhøa

Storskarhøa (også skrevet Storskardhøa) er et fjell øst for Håkodalen i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 871 meter over havet.Fjellet ligger i Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
panoramio.com Bilde av Storskardhøa
Fritz Gunst

Fritz «Itze» Gunst (født 22. september 1908, død 9. november 1992) var en tysk vannpolospiller som deltok i flere olympiske leker, 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Gunst ble olympisk mester i vannpolo under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som vant vannpoloturneringen. Det var fjorten nasjoner som stilte lag. Tyskland slo Belgia med 5-2 i finalen etter forlengning. De andre spillerne på det tyske laget var Erich Rademacher, Emil Benecke, Otto Cordes, Karl Bähre, Joachim Rademacher, Max Amann og Johannes Blank. Gunst spilte alle tre kampene og han scoret ett mål. 
Fire år senere, under OL 1932 i Los Angeles spilte han på tyske laget som kom på andreplass i vannpolo bak Ungarn. Gunst spilte alle fire kampene. Han var også med på det tyske vannpololaget som tok sølv under OL 1936 i Berlin.


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam -  Gull i vannpolo, (Tyskland)
1932  Los Angeles -  Sølv i vannpolo, (Tyskland)
1936  Berlin -  Sølv i vannpolo, (Tyskland)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Fritz Gunst – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Fritz Gunst – Olympics.com 
(en) Fritz Gunst – Olympic.org 
(en) Fritz Gunst – Olympedia 
(en) Fritz Gunst – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Fritz Gunst – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Fritz Gunst – Swimming Hall of Fame
Tartarenes ørken (film)

Tartarenes ørken (originaltittel: Il deserto dei Tartari) er en italiensk dramafilm fra 1976 i regi av Valerio Zurlini. Filmen er basert på boka Tartarenes ørken fra 1940, skrevet av den italienske forfatteren Dino Buzzati. Filmen handler om den unge offiseren, Giovanni Drogo, og tiden hans som grensevakt på Bastiani fortet. Hovedrollen spilles av Jacques Perrin. 
Filmen ble spilt inn i den historiske byen Arg-e Bam i Iran.
Den ble tildelt David di Donatello for Beste Film, Beste Regissør og en Spesiell David til Giuliano Gemma for hans rolle. Den mottok også en Silver Ribbon av Italian National Syndicate of Film Journalists i klassen beste Regissør samt to Golden Goblets.


== Handling ==
Den første militære posten den unge løytnanten Drogo blir sendt til er et avsidesliggende slott fra middelalderen helt i utkanten av nasjonen deres. Rett utenfor posten deres ligger den tomme ørkenen hvor tartarene holder til. Ved denne ensomme utposten, selv om ingen fiender dukker opp, går garnisonen høytidelig gjennom alle militær-livets ritualer. Men isolasjon og stress eroderer etter hvert soldatene både mentalt og fysisk, noe som fører til uberegnelig oppførsel og sykdommer.
Offiserene krangler kontinuerlig, og en tropp soldater gjør mytteri når en av dem blir skutt for angivelig desertering. Kommandøren rir deretter inn i ørkenen på egen hånd, hvor han begår selvmord. Til slutt blir også Drogo syk og, satt inn i en vogn for å frakte ham tilbake til sivilisasjonen, kollapser han og dør.


== Rollebesetning ==
Jacques Perrin: Sten. Giovanni Drogo
Vittorio Gassman: Grev Giovanbattista Filimore
Giuliano Gemma: Magg. Matis
Helmut Griem: Lt. Simeon
Philippe Noiret:  General
Fernando Rey: Lt. Col. Nathanson
Laurent Terzieff: Lt. Pietro Von Hamerling
Jean-Louis Trintignant: Magg. Med. Rovine
Max von Sydow: Cpt. Ortiz
Giuseppe Pambieri: Lt. Rathenau
Francisco Rabal: M. llo Tronk
Lilla Brignone: Drogos mor
Bryan Rostron: Von Armin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tartarenes ørken på Internet Movie Database 
(fr) Tartarenes ørken på Allociné 
(nl) Tartarenes ørken på MovieMeter 
(en) Tartarenes ørken på AllMovie 
(en) Tartarenes ørken på Turner Classic Movies 
(en) Tartarenes ørken på Rotten Tomatoes