jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Xia

For kvinnenavnet, se Xia (navn).Xia (kinesisk: 夏县; pinyin: Xià Xiàn) er et fylke i provinsen Shanxi i Kina. Det er understilt byprefekturet Yuncheng. I 1999 hadde fylket 346.144 innbyggere.
Arkeologene har avdekket tydelige tegn etter Shang-kulturen i området.


== Kulturminner ==
Yuwangcheng-funnstedet (Yuwangcheng yizhi, 禹王城遗址), Sima Guangs grav (Sima Guang mu, 司马光墓), Xiyincun-funnstedet (neolittikum) (Xiyincun yizhi. 西阴村遗址),  Dongxiafeng-funnstedet (Dongxiafeng yizhi, 东下冯遗址) (funnsted fra bronsealderen),  Cuijiahe-gravene (Cuijiahe muqun, 崔家河墓群) og tempelet Dayang Taishan miao 大洋泰山庙 står på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Administrative enheter ==
Fylket består av seks storkommuner og fem kommuner:

Storkommunen Yaofeng 瑶峰镇
Storkommunen Miaoqian 庙前镇
Storkommunen Feijie 裴介镇
Storkommunen Shuitou 水头镇
Storkommunen Nianzhang 埝掌镇
Storkommunen Sijiao 泗交镇Kommunen Weiguo 尉郭乡
Kommunen Yuwang 禹王乡
Kommunen Huzhang 胡张乡
Kommunen Nandali 南大里乡
Kommunen Qijiahe 祁家河乡


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Site of Yuwang City
Tomb of Sima Guang
Cuijiahe muqun
Hui (Longnan)

Hui (kinesisk: 徽县; pinyin: Huī Xiàn) er et fylke i provinsen Gansu i Kina. Det er understilt byprefekturet Longnan. I 1999 hadde fylket 209.113 innbyggere.


== Administrative enheter ==
Hui består av syv storkommuner og åtte kommuner:

Storkommunen Chengguan (城关镇);
Storkommunen Fujia (伏家镇);
Storkommunen Jiangluo (江洛镇);
Storkommunen Niyang (泥阳镇);
Storkommunen Liulin (柳林镇);
Storkommunen Jialing (嘉陵镇);
Storkommunen Yongning (永宁镇);
Kommunen Yinxingshu (银杏树乡);
Kommunen Shuiyang (水阳乡);
Kommunen Lichuan (栗川乡);
Kommunen Mayanhe (麻沿河乡);
Kommunen Gaoqiao (高桥乡);
Kommunen Yushu (榆树乡);
Kommunen Dahedian (大河店乡);
Kommunen Yuguan (虞关乡).


== Kulturminner ==
Arkeologene har avdekket tydelige tegn etter Shang-kulturen i området.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.
Ci (Handan)

Ci (kinesisk: 磁县; pinyin: Cí Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Kina. Det er understilt byprefekturet Handan. I 1999 hadde fylket 616.456 innbyggere.
Arkeologene har avdekket tydelige tegn etter Shang-kulturen i området.


== Kulturminner ==
Gravene i fylket Ci fra de nordlige dynastiers tid (Ci xian Bei Chao muqun, 磁县北朝墓群) og funnstedet Jiangwucheng (Jiangwu cheng yizhi, 讲武城遗址) fra de stridende rikers tid til Handynastiet er oppførte på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Administrative enheter ==
Storkommuner:

Cizhou (磁州镇), Xiguanglu (西光录镇), Gaoyu (高臾镇), Yuecheng (岳城镇), Guantai (观台镇), Lintan (林坦镇), Huangsha (黄沙镇), Baitu (白土镇), Jiangwucheng (讲武城镇)Kommuner:

Lucunying (路村营乡), Guyi (固义乡), Xinzhuangying (辛庄营乡), Huaguanying (花官营乡), Shicunying (时村营乡), Nancheng (南城乡), Taicheng (台城乡), Taoquan (陶泉乡), Dudang (都党乡), Jiabi (贾璧乡)


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.


== Litteratur ==
Ao Chenglong: «Hebei Cixian Jiangwu cheng gu mu qingli jianbao», i Kaogu 1959/1, s. 24-26


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tomb Group of Cixian County of Northern Dynasty
Jiangwu cheng yizhi
Lingshou

Lingshou (kinesisk: 灵寿县; pinyin: Língshòu Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Kina. Det er understilt byprefekturet Shijiazhuang. 
Befolkningen var på 312 936 innbyggere i 1999.


== Kulturminner ==
Arkeologene har avdekket tydelige tegn etter Shang-kulturen i området.
Youjutempelets pagode (幽居寺塔, pinyin: Youju si ta) fra det nordlige Qi-dynastis tid, ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.


== Administrative enheter ==
Storkommuner:

Lingshou (霛寿镇), Qingtong (青同镇), Tashang (塔上镇), Ciyu (慈峪镇), Chatou (岔头镇), Chenzhuang (陈庄镇)Kommuner:

Shengyuan (三圣院乡), Beiwa (北洼乡), Niucheng (牛城乡), Goutai (狗台乡), Nanzhai (南寨乡), Beitanzhuang (北谭庄乡), Zhaitou (寨头乡), Nanying (南营乡), Nanyanchuan (南燕川乡)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Youju si ta
Huangpi

Huangpi (kinesisk: 黄陂区; pinyin: Huángpí Qū) er et bydistrikt i provinsen Hubei i Kina. Det er understilt byprefekturet Wuhan og er  2 261 km² stort og teller 1,1 millioner innbyggere. 


== Arkeologiske utgravinger ==
Arkeologene har avdekket tydelige tegn etter Shang-kulturen i området, særlig i Panlongcheng, et sted like nord for Yangtse i Huangpi, hvor man ved arkeologiske utgravinger har funnet rester etter en hel by med bymur og en rekke graver. Byen forbindes med Erligangkulturen, en forløper for Shang-dynastiet. Teknikken for støping av gjenstander i bronse er den samme i Panlongcheng som i Erligang, men pottemakerkunsten er ulik i teknikk. Skikkene rundt begravelse ser ut til å ha vært like, og man regner at Erligangkulturen på sitt høyeste nådde til dette området. Trolig avtok innflytelsen da Wuchengkulturen begynte å vokse fram.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.


== Litteratur ==
The Cambridge History of Ancient China : From the Origins of Civilization to 221 BC, Edited by Michael Loewe and Edward L. Shaughnessy.  ISBN 0-521-47030-7
Li Liu og Xingcan Chen: State Formation in Early China, ISBN 0-7156-3224-8


== Eksterne lenker ==
Offisielle hjemmesider
Infoside
Olav Jakobsen

Olav Jakobsen (født 5. november 1903, død 10. november 1967) var en offiser i Frelsesarmeen. Vokste opp i Åndalsnes. Olav Jakobsen reiste ut fra Veblungsnes korps (senere Åndalsnes) til Frelsesarmeens krigsskole (Offisersskole) i 1923. 4. april 1924 fikk han sin første ordre som offiser i Frelsesarmeen – assistent, Lillehammer korps. Etter 20 år i tjeneste på korps og kontorer gikk han over i administrative stillinger som nasjonal ungdomssekretær, divisjonssjef, feltsekretær og til slutt sjefssekretær (nestleder for Norge, Island og Færøyene), fra 17. august 1961. 
Denne stillingen hadde han til sin død.
Karriere:
Kadett,07.09.1923       
Kadettsersjant,23.01.1924
Løytnant, 02.07.1924
Kaptein,11.05.1927
Adjutant,19.06.1935
Major, 09.01.1942
Seniormajor, 07.01.1949
Brigader, 23.06.1952
Oberstløytnant, 23.06.1956
Oberst, 07.07.1961
Ordre:
Felt:
30.11.1922: Steinkjær korps, praksis
06.04.1923: Trondheim korps, assistent
03.06.1923: Vikersund korps, assistent
30.07.1923: Drammen korps, assistent
24.12.1924: Bodø korps, assistent
04.07.1924: Lillehammer korps, assistent
04.12.1925: Tønsberg korps, assistent
01.07.1926: Fredrikstad  korps, assistent
07.07.1927: Oslo 3. korps, assistent
28.09.1927: Holmestrand korps, korpsleder
01.08.1929: Sandnessjøen korps, korpsleder
31.07.1930: Mandal korps, korpsleder
23.07.1931: Hammerfest korps, korpsleder
21.07.1932: Lillehammer korps, korpsleder   

Ledelse/administrasjon:
23.01.1924: Krigsskolen, kadettsersjant      
26.09.1932: Krigsskolen, mannlig avdelingssjef
10.12.1935: Sekretær til territoriallederen
18.10.1938: Østre divisjon, divisjonsungdomssekretær
20.08.1941: Sentraldivisjonen, divisjonsungdomssekretær
06.08.1945: Ass. nasjonal ungdomssekr. 
10.04.1946: Nasjonal ungdomssekretær
25.08.1950: Sentraldivisjonen, divisjonssjef
12.08.1955: Feltsekretær
17.08.1961: Sjefsekretær

Gift 16.09.1931 med kaptein Hjørdis Thoresen. 2. gang 07.11.1964 med oberst Hilda Arvesen
Barn: Ruth født 16.03.1933 (Bjartveit), Kjell Olav født 03.07.1936 og Stein Harald født 11.07.1939.
Olav Jakobsen har skrevet fire bøker, «Det Brenner», «Jeg gir deg alt», «Ungdom fram for Kristus» og «Våren og livet» og 6 sanger som står i en av Frelsesarmeens sangbøker: «FA's sangbok», «Ungdomssangboka» og «Under frelsesfanen».


== Referanser ==
Johann Jakob Bachofen

Johann Jakob Bachofen (født 22. desember 1815 i Basel i Sveits, død 25. november 1887 samme sted) var en sveitsisk rettshistoriker og professor, mest kjent for å ha skapt begrepene matriarkat og gynaikokrati. 


== Virke og faglig vurdering ==
Gjennom verker som Das Mutterrecht (1861) ble han en av banebryterne innen sammenlignende rettsvitenskap. Han utgav også artikler om romerretten og fornkunne, særskilt om gravsymbolikk og slektskap. 
I Das Mutterrecht hevder han at det har eksistert andre rettssystemer forut for den patriarkale ordning. Den første ordningen er akefalisk, orgiastisk og heterisk kultur. Han fant næring til disse teoriene blant annet i fremstillinger om den eldste greske sivilisasjon. Bachofen, som betraktet menneskets samfunn som evolusjonære anså at menneskene i begynnelsen levde i klaner styrt av kvinner. Hans belegg for dette var de månge gamle myter som oppviste et kvinnesyn svært annerledes enn senere tiders oppfatning om kvinnens stilling. 
Han fikk en relativt sterk stilling innen marxismen på grunn av Friedrich Engels' bok Ursprung der Familie, des Privateigentum und des Staates (Familiens, privateiendommens og statens opprinnelse). 
Teoriene fikk motbør fra blant annet Numa Denis Fustel de Coulanges, Otto Schrader og Hermann Hirt som pekte på at den indoeuropeiske kultur hadde vært patriarkal. Nå anser man at hans teorier er uten empirisk fotfeste og stort sett som tilbakeviste. 


== Verker ==
Das Mutterrecht: eine Untersuchung über die Gynaikokratie der alten Welt nach ihrer religiösen und rechtlichen Natur, Stuttgart 1861
Mutterrecht und Urreligion. Eine Auswahl. Herausgegeben von Rudolf Marx. Kröner: Stuttgart 1927 (Kröners Taschenausgabe Band 52)
Das Mutterrecht. Eine Untersuchung über die Gynaikokratie der alten Welt nach ihrer religiösen und rechtlichen Natur. Eine Auswahl hrsg. v. Hans-Jürgen Heinrichs. Suhrkamp Taschenbücher Wissenschaft Nr.135 9. Aufl. 1997 Suhrkamp ISBN 3-518-27735-9


== Litteratur ==
R. Lullies – W. Schiering: Archäologenbildnisse, Porträts und Kurzbiographien von Klassischen Archäologen deutscher Sprache, Verlag Philipp von Zabern, Mainz 1988, s. 41–42
A.G. Gender-Killer (Utg.) (2005): Antisemitismus und Geschlecht. Von „effeminierten Juden“, „maskulinisierten Jüdinnen“ und anderen Geschlechterbildern. Münster Unrast-Verlag. ISBN 3-89771-439-6
Uwe Wesel (1980): Der Mythos vom Matriarchat: Über Bachofens Mutterrecht u.d. Stellung von Frauen in frühen Gesellschaften vor d. Entstehung staatl. Herrschaft, Suhrkamp, Frankfurt am Main 1980.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Engels gives Bachofen a Marxist spin in his 1891 introduction to a new edition of Origins of the Family
Cyberpunk 2020

Cyberpunk 2020 er et cyberpunk rollespill utviklet av Mike Pondsmith og utgitt av R. Talsorian Games første gang i 1988. En ny versjon kalt Cyberpunk Red er forventet utgitt etter sommeren 2020. Et videospill, Cyberpunk 2077, basert på rollespillet ble utviklet av CD Projekt og lansert 10. desember 2020. 


== Bakgrunn ==
Spillet er basert på verker av forfattere som Bruce Sterling og William Gibson, og settingen er en mørk framtid sett fra et 1980-tallsperspektiv (bl.a er Sovjetunionen ikke falt).
Verden er styrt av såkalte «megaforetak» etter et økonomisk kollaps og en periode med unntakstilstand. Spillet er ment å foregå i en fiktiv by i California, «Night City», en slags urban krigssone der det til tider kan være alle mot alle. Det er lagt stor vekt på kjemping mot fiender, høyteknologiske våpen og kybernetisk modifikasjon av figurene. Kunstig intelligens, genetisk modifikasjon og kloning er såvidt nevnt i regelboka, men er i større grad med i tilleggsbøker.


== Spillsystem ==
En spiller velger en bestemt «rolle» med forskjellige kvaliteter. De originale ni rollene fra hovedboka kan utvides til flere ved å kjøpe tilleggsbøker.
De ni rollene er:

Systemet i Cyberpunk 2020 kalles Interlocksystem, og er utviklet av R. Talsorian Games. Det er i motsetning til en del andre rollespill basert mer på ferdighet enn nivå. Spillerne får poeng etterhvert som de spiller som de kan bruke for å oppgradere sin figurs forskjellige kunnskaper eller lære helt nye ting. En stor del av systemet er viet muligheten til å oppgradere sin person med kyber-teknologi, noe som fører til at de mister «humanitetspoeng» ettersom de blir mer maskin enn menneske.
Interlocksystemet gjør at to personer innen samme rolle ikke nødvendigvis trenger være like. Et vidt spekter av valg av ferdigheter gjør at man godt kan spille uten å være en god nærkampskjemper, men utvikle sin figur på andre felt.


== Referanser ==
GE Money Bank Norge

GE Money Bank Norge er en del av den spanske banken Grupo Santander med hovedkontor i Stavanger.


== Historie ==
I 1946 opprettet handelsstanden i Stavanger finansieringsselskapet Handelsfinans for å gjøre folk i stand til å kjøpe hvitevarer og møbler i oppbyggingen etter krigen. I 1993 ble selskapet en del av GE, som Capital Finance Norge.
I 1998 skiftet selskapet navn til GE Capital Bank. I 2004 ble GE Bilfinans og AVIS Fleet Service integrert i selskapet og selskapene skiftet navn til GE Money Bank og GE Money Bilfinans AS. En av verdens største banker, Santander Consumer Bank meldte i en pressemelding 23. juni 2014 at den har kjøpt opp Ge Money Bank i Norge, Sverige, Danmark for 700 millioner euro.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
GE-konsernet
FN Modell 1900

FN Modell 1900 er en halvautomatisk pistol ifra Belgia.
Pistolen ble designet av John Moses Browning ca. 1896 og ble produsert hos Fabrique Nationale i Belgia ifra år 1900. Den var blant de første pistoler med glidestykke og med kort-rekyl prinsipp. Pistolen var Hahn Selbstspanner pistole C for bruk av 7,65 x 17 mm Browning (.32 ACP) ammunisjon. Produksjonen varte i 11 år og ca. 700.000 pistoler ble produsert.


== Andre navn ==
Modellen er kjent under flere navn, bl.a:

FN M1900
FN Mle.1900
FN Browning Modell 1900
Browning M1900
Browning No.1
Henry Johannessen

Henry Oliver Johannessen (født 12. desember 1923 i Glemmen, død 1. mars 2005 i Fredrikstad) var en norsk fotballspiller som var aktiv for Fredrikstad FK i årene 1946 til 1961.
Henry Johannessen kom fra Lisleby FK og debuterte for FFK våren 1946 og spilte på landslaget samme sommer mot Luxembourg.
Han spilte 139 kamper og scoret 96 mål i perioden 1948 til 1960 for FFK, noe som tilsvarer 0,7 mål per kamp.
På landslaget spilte han 14 A-landskamper for Norge og scoret 7 mål totalt.
Henry Johannessen ble kjent langt utenfor landets grenser da Norge skulle spille landskamp mot Nederland i Rotterdam i juni 1950. Hele 65 000 fotballgale nederlendere og visstnok 150 nordmenn hadde betalt for å se kampen. Dette som skulle bli en enkel kamp for Nederland endte med tap 2-3 mot Norge, med to mål av Henry Johannessen. Henry gav Norge ledelsen 0-1, og han scoret det avgjørende målet på stillingen 2-2 med et knallhardt skudd oppe i vinkelen.
Etter denne kampen ble det et hysteri rundt Henry Johannessen, som ble tilbudt proffkontrakt av Fiorentina i 1951, og en sum på 150 000 kroner. Henry takket nei til kontrakten men fikk tilbudet på nytt i form av 180 000 kroner som var ekstremt mye penger på den tiden, med tanke på at en gjennomsnittlig industriarbeider tjente 3,48kr pr. time, ca. 7 000 kr i året. I tillegg ville han få egen leilighet i Italia for seg og forloveden Ingrid, en fast ukelønn på 1000 kr, bonuser for spilte kamper og mål. På nytt takket han nei til kontrakten.
Han ble spillende i Fredrikstad FK, og var med på å vinne to Norgesmesterskap og fem seriemesterskap.


== Referanser ==


== Kilder ==
Odd Ellingsen, Egil Sankey Hansen, Fritz P. Karlsen, Sten W. Karlsen, Svenn Poppe og Sveinung Svanberg (2003). Fredrikstadgutter våre veier. Fredrikstad Fotballklubb gjennom 100 år. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Henry Johannessen – Olympedia 
(en) Henry Johannessen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Henry Johannessen – FIFA 
(en) Henry Johannessen – national-football-teams.com 
(en) Henry Johannessen – EU-Football.info 
(no) Henry Johannessen – Norges Fotballforbund 
(en) Henry Johannessen på Eu-Football.info
FFKsupporter.net: Henry Johannessen
Lewis Henry Morgan

Lewis Henry Morgan (født  21. november 1818 i Rochester i staten New York i USA, død 17. desember 1881) var en amerikansk jurist som imidlertid var mest kjent som etnolog, antropolog og skribent, fremfor alt spesialisert på Amerikas indianere og menneskehetens utvikling.  
Morgan var en av de første som seriøst interesserte seg for sitt hjemlands urbefolkning, og ble også opptatt som medlem av irokeserne. Hans etnografiske verk omfatter detaljerte studier av slektskapssystemer, og en enkel og strikt evolusjonistisk utviklingsmodell er menneskeligheten deles inn i tre større utviklingstrinn, «villskap» (Savagery), «barbari» (Barbarism) og «sivilisasjon» (Civilization), knyttet til konkrete tekniske landevinninger. Dette fremgikk av hans hovedverk, Ancient Society, Or: Researches in the lines of human progress from savagery through barbarism to civilisation, som utkom i 1877.
Moderne fagvitenskap ser på Morgans modell som feilaktig eller i det minste som ytterst forenklet både hva det gjelder den rene kategoriseringen, den enkle koblingen mellom teknikk og samfunn og den ensporede utviklingstanken, men den var på sin tid meget populær og influerte blant annet Marx' og Engels' tanker om «primitiv kommunisme» og menneskehetens utviklingsstadier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ancient Society av Lewis H. Morgan (1877), der han presenterer sin utviklingsmodell
Browning BDA

Browning BDA (Browning Double Action) er en halvautomatisk pistol ifra Belgia


== Historie ==
Pistolen ble utviklet tidlig på 80-tallet hos belgiske Fabrique Nationale. Den ble introdusert i 1983 for å være med å konkurrere om kontrakten på nytt sidevåpen hos US Army. Pistolen tapte mot Beretta 92, men det finske forsvar adopterte pistolen som «9.00 PIST 80» og «9.00 PIST 80-91». 


== Design ==
Pistolen har dobbeltradet magasin med kapasitet for 14 patroner. Utløserbryteren for magasinet kan vendes for høyre og venstrehånds bruk. Den leveres med faste sikter, og nattsikter kan leveres som ekstrautstyr. Pistolen er kamret for 9 x 19 mm Luger ammunisjon, men er også tilgjengelig i 9 x 21 mm IMI i de land der våpen i 9 x 19 mm Luger er forbudt.


== Versjoner ==
I tillegg til standardpistolen BDA ble også flere versjoner utviklet og produsert:

BDAM for politistyrker
BDAC for flypersonell
BDAO «double-action only»
Verpe (Fyresdal)

Verpe er området mellom Grunnvik og Molandsmoen i Fyresdal kommune i Telemark. Ved Verpe ligger flyplassen Airparc Fyresdal, tidligere kjent som Fyresdal flyplass. Fra Verpe går veien vestover mot grendene Snarteland, Fardal, Breiviksgrend, Borggrend og Birtedalen på vestsiden av Fyresvatn og videre mot Gjøvdal i nabokommunen Åmli i Aust-Agder.


== Referanser ==
Grunnvik

Grunnvik er området mellom «Prærien» og Verpe i administrasjonssenteret Moland i Fyresdal i Telemark. Området har egen nærbutikk og post i butikk, omtrent ved sydenden av flystripa Fyresdal flyplass.
Kåsegrend

Kåsegrend er en liten grend i skogkanten mellom Tøddebakkane og Grunnvik i Fyresdal kommune i Telemark. Grenda ligger innenfor administrasjonssenteret Moland.
Isbjørnhamna

Isbjørnhamna er en polsk forskningsstasjon (Polska Stacja Polarna) ytterst i fjorden Hornsund på det sørlige Spitsbergen, Svalbard. Stasjonen ligger i Wedel Jarlsberg Land ved foten av isbreen Hansbreen der denne renner ut i fjorden, og umiddelbart sør for Skoddefjellet (513 - 736 m) - og et stykke øst for foten av Torbjørnsenfjellet (663 m).

Isbjørnhamna avgrenses i øst mot Hansbukta og Hansbreen av den langsmale Baranowskiodden med morene, og mot vest av den enda større Wilczekodden før neste bukt som er Rettkvalbogen. Landskapsmessig utgjør Isbjørnhamna og Hansbukta en nesten sammenhengende fjordbukt. 
Stedet hadde tidligere inntil 25-30 fastboende og var norsk postkontor mellom 1. februar 1990 og 20. september 2002 under navnet 9177 Hornsund. Stasjonen er i nyere tid base for 10-12 polske forskere.
Isbjørnhamna har en egen fyrlykt - Hornsund fyr - som er montert på bygningsmassen og driftes av forskningsstasjonen.


== Historie ==
Her ble det i den norske fangstperioden i mellomkrigstiden oppført en fangststasjon i 1908 av svenske fangstmenn, og en norsk fangsthytte oppført 1919 av Anders Kvive Andersen på vegne av utrederen Johan Hagerup. A. K. Orvin besøkte hytta i august 1936 og da sto det et skilt som viste til Hagerup, og et som viste til det britiske gruveselskapet Northern Exploration Company.
Like ved hytta ligger en steinmur av ytterligere en hytte, og inne i bukta ligger også en russetuft etter den russiske pomorperioden (1800-tallet). Den russiske hytta var delvis bevart så sent som i 1950-årene.Den polske forskningsstasjonen ble anlagt i 1957 - Det internasjonale geofysiske år. Stasjonens opprinnelige bygg ble brukt for overvintring av de norske fangstmennene Fredrik Rubach og Odd Ivar Ruud i andre halvdel av 1960-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stedets oppslag i Stadnamn på Svalbard (med kart) - Norsk polarinstitutt.
Norsk fangststasjon, beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
Stasjonens hjemmeside (engelsk)
Mineralogisk studie av Isbjørnhamna fjellgruppe (engelsk)
Sanok

Sanok er en by med distriktsnivåstatus i sørøstlige Polen, og er hovedstad i det subkarpatiske voivodskap, 65 km øst for Rzeszów. Sanok ligger ved elven San. Byen hadde i 2004 om lag 39 500 innbyggere. Den er regionens industrielle og kulturelle sentrum.


== Sanok powiat med sete i Sanok ==
Byer: Sanok
Kommuner: Besko, Bukowsko, Komancza, Sanok, Tyrawa Wołoska, Zagórz, Zarszyn


== Historie ==
Sanok skal ha fått sine byrettigheter tildelt av Boleslaw II Trojdenowicz i 1339, skjønt ingen dokumentasjon som kunne støtte dette er bevart. Byen tilhørte suksessivt de polske aristokratfamiliene Granowski, Mniszech, Lubomirski, Skalmierski og Potocki. I 1772, etter Polens første deling, ble den del av Habsburgmonarkiet, frem til 1918 da den ble innlemmet i det selvstendige Polen.


== Næringsliv ==
Eksempler på hjørnesteinsbedrifter i regionen er Autosan og Stomil.


== Sport ==
Den lokale ishockeyklubben heter KH Sanok.
Byens fotballklubb heter Stal Sanok. Sanok har også skøyteklubben SKŁ Górnik Sanok.


== Personer med tilknytning til Sanok ==
Grzegorz z Sanoka (1406–1477)
Tadeusz Kościuszko (1746–1817), general, polsk nasjonalhelt
Zdzisław Beksiński (1929–2005), kunstner
Adam Didur (1874–1946), operasanger


== Vennskapsbyer ==
Fürstenwalde
Reinheim
Gyöngyös
Östersund


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sanok – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sanok – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Samarbeid på tvers av grensene i Karpatene
University of South Carolina

University of South Carolina  er et delstatseid, forskningsbasert universitet i Columbia i delstaten Sør-Carolina, USA. Universitetet har i alt fire læresteder i delstaten. Flaggskiplærestedet i Columbia ble opprettet som South Carolina College i 1801. Universitetet regnes for å være det kvalitativt beste i delstaten.
Lærestedene med studenttall (2006) er:

USC, Columbia (1801) – 27 390 studenter
USC Beaufort (1959) – 1 386 studenter
USC Aiken (1961) – 3 380 studenter
USC Upstate (1967) – 4 610 studenterLærestedenes ulike fakulteter og skoler omfatter:

College of Arts and Sciences
Moore School of Business
College of Education
College of Engineering and Computing
USCSchool of the Environment
The Graduate School
College of Hospitality, Retail, and Sport Management
USC School of Law
College of Mass Communications and Information Studies
USC School of Medicine
USC School of Music
College of Nursing
College of Pharmacy
Arnold School of Public Health
College of Social Work
South Carolina Honors CollegeRangeringen av lavere grads business-studier samt business-studier for latinamerikanere ved USC er meget høy.
Ved universitetet var det 36 766 studenter og 914 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 5 794 – 7 808 for studenter folkeregistrert i South Carolina, avhengig av lærested. Studiene gis opp til doktorgradsnivå i Columbia, og mastergradsnivå ved de andre tre campusene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) University of South Carolina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons