Thomas E. Dewey

Thomas Edmund Dewey (1902–1971) var en amerikansk republikansk politiker. Han var New Yorks guvernør fra 1943 til 1954. Dewey ble regnet som en leder for det moderate og internasjonalistiske «østkyst-establishmentet» innen Det republikanske parti. Han var republikanernes presidentkandidat i 1944 og 1948, men tapte for demokratene Franklin D. Roosevelt og Harry S. Truman. Dewey spilte en sentral rolle i å få general Dwight D. Eisenhower nominert som presidentkandidat i 1952. Han medvirket også til å få Richard Nixon nominert som visepresidentkandidat.


== Bakgrunn ==
Han vokste opp i småbyen Owosso i Michigan, hvor hans far var eier og redaktør i lokalavisen.
Han gikk college ved University of Michigan og studerte deretter jus ved Columbia Law School, der han ble uteksaminert i 1925. Han var med i en sanggruppe og hadde en vakker barytonstemme. Han vant dessuten en nasjonal sangkonkurranse. Han vurderte å satse på en profesjonell sangkarrière, men etter halsproblemer forsonte han seg med at en slik satsing ville være risikabel. Han begynte derfor å jobbe som advokat.
Han flyttet senere til New York sammen med sin familie (han giftet seg med texaneren Frances Hutt i 1928) og bosatte seg i landlige omgivelser der, mens han jobbet i New York City. Dewey bodde på den store gården Dapplemere fra 1938 til sin død.


== Guvernør ==
Dewey forsøkte å bli guvernør i New York for første gang i 1938, 36 år gammel, men tapte mot den sittende guvernøren, Herbert Lehman, Franklin D. Roosevelts etterfølger. I 1942 ble han valgt til guvernør i et stort valgskred, hvor han vant med en margin på 16 prosent. Han ble gjenvalgt med en av de største marginene i statens historie i 1946.
Som guvernør var Dewey godt likt og sørget blant annet for skattekutt, dobling av offentlig finansiering av utdanning, økte lønninger for offentlige ansatte og redusert statsgjeld med over 100 000 dollar. Dessuten innførte han den første loven i hele USA som forbød rasediskriminering i arbeidslivet. Han var også en stor tilhenger av dødsstraff, og i løpet av hans tid som guvernør ble over 90 personer henrettet i den elektrisk stol, derav to kvinner.


== Presidentkandidat ==

Dewey var presidentkandidat første gang i 1940, men tapte mot Wendell Willkie i kampen om å sikre Republikanernes nominasjon. 
Deewy ble nominert som Det republikanske partis presidentkandidat i 1944, men tapte mot den sittende president Roosevelt. Han ble imidlertid den kandidaten som vant flest stemmer av de som stilte til valg mot Roosevelt, med 46 prosents oppslutning. Dewey var den yngste som noen gang hadde blitt nominert som republikansk presidentkandidat, 42 år gammel.
I 1948 hadde visepresident Harry S. Truman vært president siden Roosevelts død i 1945, og Dewey ble nok en gang nominert som Det republikanske partis kandidat. Deweys seier over Truman ble spådd lenge i forveien, og det ble et stort sjokk da Dewey faktisk hadde tapt valget. Dewey skriver seg dermed inn i historien som den eneste republikanske presidentkandidaten som har stilt til to valg og tapt begge.


== Litteratur ==
Smith, Richard Norton: Thomas E. Dewey and His Times. New York: Simon & Schuster, 1982.
Stolberg, Mary M.: Fighting Organised Crime: Politics, Justice, and the Legacy of Thomas E. Dewey. 1995.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas E. Dewey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Thomas E. Dewey hos Find a Grave