jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sakuma-demningen

Sakuma-demningen  er en demning og et vannkraftverk i Japan, i elva Tenryū  som er grenseelv mellom prefekturet Shizuoka og Aichi, nær landsbyen Toyone på Honshu. Installert effekt i Sakuma vannkraftverk er om lag 400 MW, og anlegget stod ferdig i 1972. 
Demningen leverer litt kraft til Shintoyone vannkraftverk (1 200 MW), som får hovedkraften fra Shintoyone-demningen. Av Sakuma-dammens vannkraft går mesteparten (350 MW) til Sakuma vannkraftverk.
Demningen er en av Japans høyeste, med 155,5 meters høyde og en lengde på 293,5 m. Den stod ferdig i 1957 etter fem års anleggsarbeider. Den er også blant de største tradisjonelle dam-kraftverkene i landet, de fleste andre, større vannkraftverk i Japan er pumpekraftverk.


== Eksterne lenker ==
(en) Sakuma Dam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kurobe-demningen

Kurobe-demningen  er en demning og et vannkraftverk ved den nordgående elva Kurobe i Japan, i distriktet Tateyama i prefekturet Toyama på Honshu. Installert effekt er om lag 335 MW. Den ble innviet i 1963.
Demningen er 183 meter høy, og er dermed Japans største vannkraftdam. Den demmer opp Kurobesjøen, et reservoar på 200 millioner m³ vann. Anlegget opereres av Kansai Electric Power Company.


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Kurobe Dam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Butjønnseter

Butjønnseter ligger på nordre del av Blefjell, også kalt Storeble. Den tidligere setra kan nås ved å benytte siste (nordligste) avkjørsel fra Numedalen, den såkalte Storebleveien. Dette er en bomvei, der det bare kan benyttes kredittkort.
Butjønnseter ligger ved Storebleveiens endepunkt, 804 m over havet. Her er det parkeringsplass, og herfra går det stier til Kroktjønn og videre til Åklinuten. Siste del av stien til Åklinuten er dårlig merket. Noen hundre meter sør for parkeringsplassen går det også merket sti til Eriksbu via den private bomveien til Hukasætra. Om vinteren går det skiløype fra Butjønnseter til bl.a. Mesetre (Meseter). Det går ofte også scooterspor til Kroktjønn og videre til Eriksbu.
Liste over artister som har spilt i Drammenshallen

Liste over artister som har spilt i Drammenshallen er en kronologisk liste over artister som har spilt i Drammenshallen.

Avlyste konserter: Meat Loaf (1986), Tina Turner (1987)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Konserteventyret i Drammen (artikkel i Drammens Tidende, publisert 29.8.2009)
Love Letters in the Sand

«Love Letters in the Sand» er en amerikansk populærmusikksang med melodi av  J. Fred Coots og tekst av Nick Kenny samt Charles Kenny, som blant annet ble gjort kjent av Pat Boone.  Sangen ble publisert i 1931 og var løselig basert på en komposisjon fra 1881, «The Spanish Cavalier».Ted Black's Orchestra (med orkesterlederen som vokalist) hadde den første store slageren med denne sangen på Victor 22799.Coverversjonen til Pat Boone med Billy Vaughn's Orchestra ble en stor slager i juni og juli 1957 og lå fem uker øverst på Billboard Hot 100-singlelisten med totalt 34 uker på listen.
Boones versjon nådde den britiske singlelisten 6. juli 1957 og lå der i 21 uker med nummer to som høyeste plassering.Engelske Vince Hill med Eddie Lester Singers kom inn på den britiske singlelisten 30. september 1967 og lå der i ni uker med nummer 23 som høyeste plassering. Platens betegnelse var Columbia DB 8268. Arrangør og dirigent var Johnny Harris. Produsent var Bob Barratt.


== Norske versjoner ==
Juul Hansen og I. Eriksen har skrevet norske tekster. I Hansens versjon heter den «Kjærlighetsbrev i sand». I Eriksens versjon bærer den tittelen «Kjærlighetsbrev til deg».


=== Innspillinger ===
De to HMV-platene er samme innspilling.
Produsent for innspillingen med Torry Enghs var Bjørn Langli.


== Referanser ==
Indalecio Prieto

Indalecio Prieto Tuero (født 30. april 1883 i Oviedo, død 11. februar 1962 i Ciudad de México) var en spansk sosialistisk politiker og en av lederne for Partido Socialista Obrero Español, det spanske sosialistpartiet, i årene før og under den andre spanske republikk.


== Referanser ==
Beretta AR70/90

Beretta AR70/90 er en gassoperert automatrifle og har vært standardvåpen i det italienske militære siden 1990.
Den er kamret for patroner i kaliber  5,56 x 45 mm NATO. Den har sikter for granatutskyting, og kan bli påmontert granatkaster. 


== Varianter ==


== Se også ==
Liste over automatgeværer


== Eksterne lenker ==
Modern firearms – Beretta AR-70/223 and AR-70/90 assault rifle (Italy) Arkivert 2. september 2010 hos Wayback Machine.
Miguel Cabanellas

Miguel Cabanellas Ferrer (født 1. januar 1872 i Cartagena, død 14. mai 1938 i Málaga) var en spansk offiser før og under den spanske borgerkrigen. 
Cabanellas var en kavalerioffiser, og som major organiserte han opprettelsen av regulares-enheter (marokkanske soldater i den spanske hæren). I 1921 deltok han i gjenerobringen av Rif etter slaget ved Annual. Han ble forfremmet til brigadegeneral og dro som en militær utsending til Menorca. Miguel Primo de Rivera overførte ham til reservestyrkene i 1926, noe som førte til å bli med i et opprør i 1929. 
For hans støtte til republikanerne ble han 17. april 1931 utnevnt av republikkens provisoriske regjering til øverstkommanderende for Andalucía. Senere ble han utnevnt til kommandør over soldatene i Marokko og overtok José Sanjurjos stilling i Guardia Civils hoveddirektorat. I 1934 var han en av det radikale republikanerpartiets delegater. I juli 1936 var han kommandøren for en divisjon i Zaragoza, hvor han 19. juli erklærte sin støtte til nasjonalistene. På grunn av hans ansiennitet ble han president for den nasjonale forsvarsjuntaen som 28. juli erklærte Francisco Franco som overhode for regjeringen og generalissimo, selv om Cabanellas var den eneste som var uenig i dette valget. Han var senere hærens sjefsinpektør fram til sin død i 1938.


== Referanser ==
Drug court

Drug court er en juridisk veiledningsrett i USA som håndterer lovbrytere som er voldelige stoffmisbrukere. Drug courts opererer etter en spesialisert modell der domstolene, påtalemyndigheten, forsvarer, kriminalomsorg, politi og helsevesenet i fellesskap arbeider sammen for å hjelpe lovbryterne til å bli kvitt avhengigheten og bli produktive borgere.I USA er det i dag over 2 140 drug courts som representerer alle de femti statene. Den første domstolen av dette slaget ble prøvd ut i 1989 i Florida. Cirka 55 000 personer blir behandlet  hvert år gjennom narkotikadomstolene.I Norge er den tilsvarende ordningen kalt narkotikaprogram med domstolskontroll, hjemlet i lov om straff.


== Referanser ==
3. etappe av Vuelta a España 2009

3. etappe av Vuelta a España 2009 ble kjørt 31. august 2009 og gikk fra Zutphen til Venlo. Rittet forsatte i Nederland med nok en flat etappe. Lars Boom fra Rabobank, Jesús Rosendo fra Andalucía-Cajasur og Vacansoleils Johnny Hoogerland gikk i et tidlig brudd og hadde på det meste en ledelse på over 10 minutter. Etter 92 km kjørte rytterne inn i Tyskland for første gang i rittets historie, med bruddet 7 minutter og 30 sekunder foran hovedfeltet. Hovedfeltet hadde full kontroll på rytterne i front, og kjørte inn Boom og Hoogerland etter 159 km, mens Rosendo støtet fra sine to bruddkammerater like før de ble innhentet. Spanjolen gjorde et ærlig forsøk, men måtte kaste inn håndkleet rundt 12 km før mål. Derfra handlet alt om spurtlagene. Quick Step satt opp farten mens Columbia prøvde å posisjonere sin spurtkaptein André Greipel. Tilslutt viste det seg å være Greipels opptreker Greg Henderson som trakk det lengste strået i spurten. Dette var New Zealands andre etappeseier i Vueltaen, den første ble vunnet av Paul Jesson i 1980. Dette var Hendersons største seier på landeveissykkelen frem til da. 


== Klatre- og spurtpoeng ==


=== 1. spurt (Kellen) ===
Etter 104,5 km


=== 2. spurt ===
Etter 152,9 km


=== Målgang (Venlo) ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Etappeside  på lavuelta.com
(es) Etappeside  på lavuelta.com
(fr) Etappeside  på lavuelta.com
Hormaphididae

Hormaphididae er en gruppe med plantelus som hører til gruppen bladlus (i vid forstand), Aphidomorpha. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner. De utmerker seg særlig ved at mange arter har spesielle, sterile soldat-individer som forsvarer kolonien.


== Utseende ==


== Levevis ==
De fleste Hormaphididae har vertsveksling mellom en primær-vertsplante der de danner galler og en sekundær-vertsplante, men noen har bare det ene eller det andre. Gruppen Hormaphidini har som primærvert busker i slekten Hamamelis (trollhasselfamilien), mens Cerataphidini har som primærvert busker og trær i slekten Styrax (styraksfamilien). Sekundærvertene er mer varierte og omfatter blant andre gress og palmer. Mange av artene har egne soldat-kaster, særlig i gallene på primærverten, men noen også i stadiene som lever på sekundærverten. Disse er sterile, større enn de andre og har ofte skarpe horn på forkroppen som de bruker til å stikke fiender. De kan også slåss med artsfrender. En spesiell atferd hos denne gruppen er at honningduggen som de skiller ut, blir formet til kuler og pakket inn i voks, før den blir kastet ut av gallen. Dette hindrer at bladlusene drukner i sine egne ekskreter.


== Systematisk inndeling / europeiske slekter ==

ordenen Nebbmunner, Hemiptera
underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
gruppe Aphidomorpha
overfamilien bladlus, Aphidoidea
familien Hormaphididae
slekten Aleurodaphis – trolig søstergruppen til resten av familien
gruppen Cerataphidini – ca. 80 arter fordelt på åtte slekter
slekten Astegopteryx
slekten Pseudoregma
slekten Ceratovacuna
slekten Chaitoregma
slekten Ceratoglyphina van der Goot
slekten Glyphinaphis
slekten Cerataphis Lichtenstein, 1882 – tre arter i Europa. I Norden:
Cerataphis orchidearum (Westwood, 1879) – funnet i Sverige og Finland
slekten Tuberaphis Takahashi
gruppen Hormaphidini – åtte arter fordelt på to slekter
slekten Hormaphis Osten-Sacken, 1861 – én art i Europa:
Hormaphis betulae (Mordvilko, 1901) – finnes i Finland
gruppen Nipponaphidini
slekten Dinipponaphis
slekten Distylaphis
slekten Metanipponaphis
slekten Metathoracaphis
slekten Monzenia
slekten Neohormaphis
slekten Neothoracaphis
slekten Nipponaphis
slekten Reticulaphis
slekten Sinonipponaphis
slekten Thoracaphis


== Kilder ==
Hormaphididae på Tree of life
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Bildegalleri over nordamerikanske arter


== Eksterne lenker ==
(en) Hormaphididae i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Hormaphididae hos Dyntaxa 
(en) Hormaphididae hos NCBI 
(en) Kategori:Hormaphididae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Sebastián Pozas Perea

Sebastián Pozas Perea (født 1876 i Zaragoza, død 1946 i México) var en spansk offiser og embedsmann. Pozas var hadde trent i kavaleriet og hadde tjent mange år i Spansk Marokko, hvor han kjempet i Rifkrigen og ble forfremmet til general etter ordre fra Miguel Primo de Riveras regjering. 
I 1930-årene tjente Pozas republikken som generaldirektør i Sivilgarden. Da den spanske borgerkrigen brøt ut med nasjonalistenes opprør mot regjeringa 18. juli 1936 forble Pozas lojal og samlet mange politimenn og paramilitære enheter for å forsvare republikken. I krigens første dager omorganiserte han Guardia Civil til Nasjonalgarden. 
Pozas tjente en kort periode som innenriksminister før han fikk kommandoen over sentralarméen, som nesten ble overveldet i slaget ved Jarama i februar 1937, men som deretter drev tilbake nasjonalistenes styrker rundt Madrid etter et blodig felttog som nådde høydepunktet under slaget om Guadalajara. I mai ledet Pozas et kostbart angrep mot Huesca, som kostet republikken 10 000 mann. Pozas kjempet også i slaget om Belchite og slaget om Teruel. Under krigen ble han også med i det spanske kommunistpartiet. Etter republikkens endelige nederlag i 1939 flyktet Pozas til México, hvor han døde i 1946.


== Referanser ==
Spark Matsunaga

Spark Masayuki Matsunaga (født 8. oktober 1916 i Kukuiula på Hawaii, død 15. april 1990 i Toronto, Canada) var en amerikansk politiker. Han representerte Hawaii og Det demokratiske parti både i USAs senat og Representantenes hus. Han kom inn i Senatet i 1977, etter å ha representert Hawaii i Representantenes hus fra 1971 til 1977. Han døde av prostatakreft i 1990.
Matsunaga ble såret to ganger under den andre verdenskrig mens han kjempet sammen med 442nd Regimental Combat Team. Etter militæret gikk han på Harvard Law School.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Spark Matsunaga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Spark Matsunaga hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) Spark Matsunaga hos American National Biography
Arild Finne Nybø

Arild Finne Nybø (født 20. september 1967 på Voss i Hordaland) er en norsk redaktør, journalist og fotograf bosatt i Førde i Sogn og Fjordane. 
I perioden 1988-2005 var han journalist og fotograf i lokalaviser, lokal-TV, P4, NRK Sogn og Fjordane (1996–2005), og faglærer i media.
Han fikk Sogn og Fjordane journalistlags pressepris i 2002 sammen med Ottar Starheim, for å ha bygd opp NRKs Fylkesleksikon for Sogn og Fjordane. Nybø var ògså med på å bygge opp Nynorsk mediesenter og var faglærer der i 2004.
Han var informasjonssjef i Helse Førde i 2005. Fra 2006 var han ansatt i Firda som kanalredaktør for firda.no. Fra 2007 - 2009 var han redaksjonssjef i Avishuset Firda og kanalsjef i Mediehuset Sogn og Fjordane (Firda og Firdaposten).
Han startet i 2009 selskapet Mediebruket AS der han er daglig leder.


== Eksterne lenker ==
Presseprisen 2002 til Ottar Starheim og Arild Nybø (Sogn og Fjordane journalistlag)
[https://w2.brreg.no/enhet/sok/detalj.jsp?orgnr=994576240 Mediebruket AS org.nr. 994 576 240 (Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret)
Arne-Ivar Kjerland

Arne-Ivar Kjerland (født 1952 i Granvin i Hardanger) er en antikvarbokhandler som driver Nynorsk Antikvariat i Tvedestrand.Kjerland var leder i Granvin Mållag i perioden 1974–1977 og redaktør av Granvinsmaole 1975–1977. Han var disponent i nynorskavisen Dag og Tid i perioden 1981–2004, og var samtidig sekretær for Riksfondet for nynorsk presse.


== Referanser ==
Lucy Swann

Lucy Swann (født 1981 i Newcastle, England) er en engelsk musiker, komponist og vokalist bosatt i Oslo i Norge. Hun har utgitt musikk under eget navn, samt komponert for produksjoner innen teater og dans. I 2014 komponerte hun musikken til Det Norske Teatret sin oppsetning av Shakespeare sin Hamlet. Swanns musikk har et rytmisk fokus og er preget av harmonisk kompleksitet. Hun gjør hyppig bruk av effektpedaler og utradisjonelle virkemidler, som beatboxing.
Swann er født og oppvokst i Newcastle, og flyttet til Norge da hun var åtte.


== Diskografi ==


=== Album ===
La Petite Mort, TrustMe Records, 2010
Blue, Indigo, Violet and Death, Egoletgo Records, 2018


=== Medvirker på andre album ===
All good things, Thom Hell, 2010
Risk and investments, DU, 2010
(Nothing Lasts) Forever, Sandra Kolstad, 2012


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
La Petite Mort på Spotify
Lucy Swanns offisielle nettsted
Hello Mary Lou

«Hello Mary Lou» er en amerikansk popsang med melodi og tekst av Gene Pitney og Cayet Mangiaracina. Versjonen til Johnny Duncan ble utgitt på singlen Leader L-812 i 1960.  Versjonen til Ricky Nelson ble utgitt på singlen Imperial 5741 i april 1961. 
Den nådde en niendeplass på den amerikanske Billboard Hot 100-singlelisten 28. mai 1961, selv om den andre siden av singelen «Travellin' Man» nådde førsteplassen.
Den kom inn på den britiske singlelisten 3. juni 1961 og lå der i atten uker med en andreplass som høyeste plassering.«Hello Mary Lou» ble en slager i størsteparten av Europa, særlig i Norge, hvor den tilbrakte fjorten uker på VG-listas førsteplass i 1961.Sangen inneholder en innflytelsesrik gitarsolo av James Burton, ofte sitert av moderne gitarister, slik som Brian May.


== Coverversjoner ==
The Seekers på deres livealbum fra 1968, The Seekers Live at the Talk of the Town.
Bobby Lewis utgav en versjon i 1970 som nådde den amerikanske Country Top 15-listen. Denne sangeren må ikke bli forvekslet med han som utgav «Tossin' and Turnin'».
Led Zeppelin på deres trippel livealbum How the West Was Won (innspilt 1972, utgitt 2003).
Creedence Clearwater Revivals siste album Mardi Gras i 1972.
New Riders of the Purple Sage på deres album, Powerglide, fra 1972.
Statler Brothers' Partners in Rhyme (1985).
Queen på albumet Live at Wembley (1986).
La Musique Populaire utgav en coverversjon på albumet A Century of Song som deres utvalg fra 1961.«Hello Mary Lou»  har også blitt spilt inn på fransk av Petula Clark (som «Bye Bye Mon Amour»).


== Norske versjoner ==
Karole og Dag Spantell har skrevet norske tekster. Karoles norske versjon bærer tittelen «Hallo Marianne». Spantells norske versjon heter «Hallo Mary Lou». 

Produsent for versjonen med Torry Enghs og Dag Spantell var Trond Eliassen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hello Mary Lou på MusicBrainz
Generalissimo

Generalissimo (italiensk generalissimo (den øverste general), fra spansk generalísimo) eller generalissimus (latin) er den øverste militære rangen, over feltmarskalk og flåteadmiral. Historisk ble ordet brukt om offiserer som ledet en hele hæren eller alle de væpnede styrkene for et land, og bare lå under monarken. Mange av disse var diktatorer. Ordet blir også brukt om offiserer som har skaffet seg makten i et land ved hjelp av militære midler. 


== Merkbare historiske generalissimoer ==


=== Republikken Kina ===
Chiang Kai-shek (1887–1975) – Generalissimoen


=== Chile ===
Augusto Pinochet (1973–1990) – El Generalissimo


=== Cuba ===
Máximo Gómez y Báez (1836–1905)


=== Nord-Korea ===
Kim Il-sung (1912–94)


=== Den dominikanske republikk ===
Rafael Leonidas Trujillo (1891–1961)


=== Frankrike ===

Henrik III av Frankrike (1551–1589)
Henrik, 3. hertug av Guise (1550–1588)
Ludvig II av Bourbon, prins av Condé (1621–1686)
Henri de la Tour d'Auvergne de Turenne (1611–1675)
Claude Louis Hector de Villars (1653–1734)
Moritz greve av Sachsen (1696–1750)
Jean-de-Dieu Soult (1769–1851)
Ferdinand Foch (1851–1929),
Maurice Gamelin (1872–1958)


=== Det tysk-romerske rike ===
Albrecht von Wallenstein (1583–1634)


=== Mexico ===
Ignacio José de Allende (1769–1811)
Antonio López de Santa Anna y Pérez de Lebrón (1794–1876)
José María Morelos y Pavón


=== Polen ===
Jerzy Ossoliński  (1643–1648)
Józef Poniatowski (1763 – 1813)


=== Portugal ===
Mikael av Portugal (1820 – 1824)
Portugals konger fra 1834 til 1910 ble regnet som generalissimoer på grunn av deres lovelige rolle som øverstkommanderende for den portugisiske hæren.


=== Russland og USSR ===
Aleksej Sjein (1662–1700)
Aleksandr Danilovitsj Mensjikov (1673–1729)
Anton Ulrich II, hertug av Braunschweig-Lüneburg (1714–1776)
Aleksandr Suvorov (1730–1800)
Josef Stalin (1878–1953)


=== Spania ===
Don Juan de Austria (1547–1578)
Manuel de Godoy
Baldomero Espartero (1793–1879)
Francisco Franco (1892–1975) – Generalissimoen


=== Sverige og Norge ===
Lennart Torstenson (1603–1651)
Karl X Gustav av Sverige (1622–1660)
Karl XIV Johan av Sverige(1763–1844)

Fredrik 1 av Sverige


=== Venezuela ===
Francisco de Miranda (1750–1816)


=== Venezia ===
Pietro Loredan (?–1439)


=== Andre italienere ===
Cesare Borgia (1475–1507)
Vidal Sassoon

Vidal Sassoon (født 17. januar 1928, død 9. mai 2012) var en engelsk frisør, moteskaper og forretningsmann. Han ble født i London av jødiske foreldre. Selv om han var for ung til å tjenestegjøre under annen verdenskrig, meldte han seg til den anti-fascistiske organisasjonen 43 Group etter krigens slutt. Han vervet seg til Israels forsvar i 1948 for å delta i den arabisk-israelske krigen.
I 1982 grunnla han et senter for forskning på antisemittisme, Vidal Sassoon International Center for the Study of Antisemitism, ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem.
Sassoon ble utnevnt til Commander of the Order of the British Empire (CBE) i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Vidal Sassoon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vidal Sassoon på Internet Movie Database 
(en) Vidal Sassoon hos The Movie Database
Prosessflytskjema

Et prosessflytskjema er et diagram som brukes i prosessindustrien for å beskrive flyten av råstoffer og produkter i en prosess. Prosessflytskjemaet fokuserer på å gi en overordnet oversikt over prosessen, og inneholder ikke noen detaljert beskrivelse av utstyr og instrumentering. Detaljerte beskrivelser gjøres i et P&ID.
Hannu Siitonen

Hannu Juhani Siitonen (født 18. mars 1949 i Parikkala) er en finsk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte i spydkast. 
Siitonen debuterte i mesterskapssammenheng under EM 1971 i Helsingfors. Han kom på fjerdeplass med et kast på 83,94, bare 38 centimeter fra bronsemedaljen. Året etter, under OL 1972 i München, var han fattige 11 cm fra bronsemedaljen.
To år senere vant han EM 1974 i Roma med et kast på 89,58, og under OL 1976 i Montréal tok han sølvmedaljen med 87,92. 
Karrierens lengste kast var på 93,90, et resultat han oppnådde to ganger, 6. juni og 30. juli 1973, begge ganger i Helsingfors. Resultatet var også finsk rekord frem til 1986, da IAAF endret spydets utforming. Bare Seppo Räty har kastet lenger, i 1991 kastet han 96,96 med en spydtype som ikke lenger er tillatt.
Han ble finsk mester i spydkast fem år på rad 1970–1974. 


== Eksterne lenker ==
(en) Hannu Siitonen – Olympedia 
(en) Hannu Siitonen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hannu Siitonen – Track and Field Statistics
KV «Barentshav» (W340)

KV «Barentshav» (W 340) er et norsk kystvaktskip i Barentshav-klassen. Skipet ble døpt av daværende finansminister Kristin Halvorsen i Fosnavåg den 22. august 2009. Leveringen av fartøyet ble kraftig utsatt da Kystvakten bestemte at det skulle installeres LNG-generatorer i stedet for dieselmotorer. Lav vannstand i Donau,  og oppstartsproblemer med gassmotorene som var ny teknologi forsinket også fartøyene noe. Opprinnelig var planen at KV «Barentshav» skulle leveres i desember 2007, men da med dieselgeneratorer.

Skipet er innleid i 2009 av Kystvakten for 15 år (+ opsjoner) fra Remøy Management, som eier skipet. Skipet skal ha kostet omtrent 300 millioner kroner.Skipet vil bli brukt i nordområdene innen fiskerikontroll, oljevern, slepekapasitet, brannvern og søks- og redningsoperasjoner.
Kystvakten hadde en periode, som strakk seg i alle fall fram til 2004, et annet bruksvakt-/kystvaktfartøy (KV 22) med samme navn operativt i nordområdene. Dette skipet skal ha vært innleid, ubevæpnet og ble bygget i 1957.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9389356 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) KV «Barentshav» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Jorma Kinnunen

Jorma Vilho Paavali Kinnunen (født 15. desember 1941 i Pihtipudas, død 25. juli 2019 i Äänekoski) var en finsk spydkaster, olympisk sølvmedaljør og verdensrekordholder.
Jorma Kinnunen tok sølv i OL i Mexico i 1968. Under OL 1964 ble han nummer 6 (landsmannen Pauli Nevala vant) og i München 1972 ble han også nummer seks. 18. juni 1969 satte Kinnunen ny verdensrekord med et kast på 92,70 m under et stevne i Tammerfors.
Han ble finsk mester i spydkast i 1964, 1965, 1966, 1968 og 1969.
I 1972 og 1975 vant han «Spjutkarnevalen» i Pihtipudas, en finsk spesialkonkurranse for spydkastere som arrangeres på Kinnunens fødested. Kallenavnet til den småvokste Kinnunen var «den lille kjempen fra Äänekoski». Hans sønn, Kimmo Kinnunen, ble verdensmester i spydkast i 1991.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jorma Kinnunen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jorma Kinnunen på Internet Movie Database 
(de) Jorma Kinnunen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jorma Kinnunen – Olympics.com 
(en) Jorma Kinnunen – Olympic.org 
(en) Jorma Kinnunen – Olympedia 
(en) Jorma Kinnunen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jorma Kinnunen – World Athletics 
(en) Jorma Kinnunen – Track and Field Statistics