jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Forjeksel

Forjeksler er tennene rett bak hjørnetannen hos pattedyr. Selv om forjekslene ikke har den samme kompliserte bygningen som jekslene, har de vanligvis flere spisser og kan ha doble røtter. Hos de fleste pattedyr brukes jekslene til å grovdele opp maten, før videre tygging av maten skjer mellom jekslene. Det latinske navnet premolares kommer av pre – før og mola – møllestein.


== Forjeksler hos menneske ==
Voksne mennesker har åtte forjeksler, fordelt på to i hver halvdel av over- og underkjevene. «Melkejeksler» (1- og 3-årsjeklslene) er forjeksler, de virkelige jekslene kommer først rundt 6-årsalderen og beholdes hele livet.
Forjekslene er såkalt bicuspside, det betyr at de har to spisser i tannkronen, en på yttersiden og en på tungesiden. Spissen på tungesiden hos den første forjekslen i underkjeven er mindre og lavere enn den den ytre, slik at tanna utenfra ser ut som om den bare har en enkel spiss, slik som hjørnetannen. Vanligvis vil den andre forjekslen i underkjeven ha en dobbel tannspiss på tungesiden, og derved være tricupsid. Forjeksler har vanligvis en enkelt rot, men røttene kan ha en dyp fure på siden og doble røtter forekommer.


== Jeksler hos andre pattedyr ==
Pattedyr har i utgangspunktet fire forjeksler oppe og nede i hver kjevehalvdel. Hos primitive pattedyr som pungrotte finner vi fortatt alle fire. Hos rovdyr har de bakerste forjekslene i overkjeven en skarp kant, og skjærer mot en tilsvarende kant på de fremre jekslene i underkjeven, en såkalt rovtann. Hos høyere primater (inklusive menneske) er to fremste forjekslene borte, slik at det til sammen bare er åtte forjeksler i munnhulen. Hos pungdyr er melketennene sterkt redusert, og bare tredje forjeklsel i hver kjevekvadrant finnes som melketann.Det finnes mange former for forjeksler og jeksler hos forskjellige pattedyr, hver med sitt spesielle navn:

Tribosphenisk: Denne typen finnes hos insektetere og i melketenner hos nebbdyr. Den øvre tanna ser har tre pigger på rad, den nedre to pigger samt en litt til siden, slik at øver og nedre tann passer i hverandre.
Bunodont: I stedet for å være spisse er forhøyningene på tennene avrunnede. Hele tanna er dekket av tannemalje. Bunodonte tenner har gjerne et 2-4 spisser i kronen, som hos menneske, piggsvin og bjørn.
Hypsodont: Mye emalje og dentin stikker opp over tannkjøttet og nerven. Denne type tenner finnes gjerne hos dyr som sliter tennene hardt, slik som bever og hest.
Zalambdodont: Tennene har to forhøyde riller som møtes i en vinkel, som den greske bokstaven lamda (en opp-ned V).
Dilambdodont: Som Zamblodont, men det er to lambda’er på rekke (som en W i stedet for en V).
Lophodont: Tanna har få men kraftige riller på tvers av tannrekka.
Selenodont: Tanna har en halvmåneformet rille eller riller.
Loxodont: Tanna har en serie skråstilte, parallelle riller på overflaten. Afrikanske elefanter, slekten Loxodonta har fått navnet sitt på grunn av sine loxodonte tenner.


== Flere bilder ==

		
		
		


== Se også ==
Fortann
Hjørnetann
Jeksel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Diversity of Cheek Teeth - bilder av diverse tenner.
Jim White

Jim White (født 10. mars 1957) er en sanger og låtskriver fra Sørstatene i USA.  Whites musikk kan løst beskrives som «alternativ country», men tar også andre retninger, noen ganger eksperimentelle.Searching for the Wrong-Eyed Jesus er en BBC-dokumentar hvor White beskriver sin oppfatning av landsbygda i Sørstatene.
White har samarbeidet med blant andre Aimee Mann og Bill Frisell.


== Eksterne lenker ==
(en) Jim White på Internet Movie Database 
(en) Jim White på Discogs 
(en) Jim White på MusicBrainz 
(en) Jim White på Songkick 
(en) Jim White på Last.fm 
(en) Jim White på AllMusic 
(en) Jim White på Facebook 
(en) Jim White på Myspace
Pekhorka

Pekhórka er ei elv i Moskva oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til elva Moskva). Den er 42 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 523 km².Langs elva ligger byene Balasjikha og Zjeleznodorozjnyj, og de bymessige bosetningene Tomilino og Kraskovo. På 1800-tallet ble elva mye brukt som kraftkilde for bomullsfabrikkene i Balasjikha, og mange av reservoarene og vannveiene eksisterer fremdeles. 
I 1971 var elva inkludert i Moskvas generalutviklingsplan, som blant annet omfattet bygging av en båtkanal øst for Moskva for å minske belastningen på den sterkt trafikkerte Moskva-elva. Pekhorka ville ha blitt en del av Ljubertsy-reservoaret, men kanalen ble aldri bygget.


== Referanser ==
Helvete år 2019

Helvete år 2019 (orig: I Nuovi barbari) er en italiensk dystopisk actionthriller og science fiction-film fra 1983 regissert av Enzo G. Castellari. Filmen er lagt til en uhyggelig fremtidsverden etter en atomkrig. En morderisk gruppe kalt The Templars" terroriserer overlevende som forsøker å etablere et nytt samfunn. Hovedrollene spilles av Giancarlo Prete og George Eastman, mens sentrale biroller spilles av Fred Williamson og Anna Kanakis.
Filmen er også kjent under titler som Warriors of the Wasteland, The New Barbarians og Metropolis 2000.


== Handling ==
Handlingen er lagt til en uhyggelig fremtid i en verden etter atomkrigen. En verden der menneskene er få og kampen for livet er hard. 
"The Templars" er en gruppe skrupelløse mordere anført av sadisten "One". De mener at siden de overlevde «smellet», er de de eneste som har livets rett. Dette praktiserer de ved å plyndre og myrde reisende som har slått seg sammen for å finne overlevende. Scorpion har også overlevd, han er også en kjeltring, men ingen morder. Alene drar han i sitt superkjøretøy for å møte The Templars for å stoppe deres myrderier. På veien får han følge av den fargede Nider, en mester med en meget sofistikert pil og bue. I mellomtiden har bandittene overfalt en transport, og eneste overlevende, kvinnen Alma, slepes gjennom en grusgrav etter Makos modifiserte fremtidskjøretøy. Scorpio beslutter seg for å hjelpe kvinnen Alma. "One" er rasende over Scorpios inngripen og forlanger ham fanget. Scorpios tidligere makker Nadir dukker imidlertid opp og sammen oppsøker de en gruppe sivilister for å få hjelp til Alma, som er såret etter oppgjøret med Mako. Scorpio nekter imidlertid å hjelpe sivilisterne mot The Templars og forlater dem, men situasjonen tilspisses da Scorpio fanges og tortureres av Ones folk. Nadir redder Scorpio, som gjenopptrenes og gjøres klar til det endelige oppgjøret med One og hans menn.


== Om filmen ==
Helvete år 2019 er en av en rekke italienske fremtidsfilmer på 1980-tallet. Filmen har tydelig hentet inspirasjon fra de australske Mad Max filmene. På grunn av dens voldelige innhold fikk den problemer med filmsensuren i flere land på 1980-tallet. 


=== I Norge ===
Filmen ble ikke vist på kino, men ble utgitt på video i 1984 av OVC under tittelen Helvete år 2019. Den ble relansert på video i 1987 av Screen Entertainment. Den ble samme år utgitt av Norsk Videoklubb under tittelen Etter Atomkrigen.


== Rollebesetning ==
Giancarlo Prete som Scorpion
George Eastman som One
Fred Williamson som Nadir
Anna Kanakis som Alma
Ennio Girolami som Shadow
Venantino Venantini som Father Moses
Massimo Vanni som Mako
Giovanni Frezza som den unge mekanikeren (Nadirs følgesvenn)
Iris Peynado som Vinya
Andrea Coppola som Mako's Friend


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helvete år 2019 på Internet Movie Database 
(sv) Helvete år 2019 i Svensk Filmdatabas 
(fr) Helvete år 2019 på Allociné 
(nl) Helvete år 2019 på MovieMeter 
(en) Helvete år 2019 på AllMovie 
(en) Helvete år 2019 på Rotten Tomatoes
Ari Libsker

Ari Libsker (hebraisk: ארי ליבסקר; født 1972 i Haifa) er en israelsk journalist og dokumentarfilmskaper. I 2004 vakte han oppsikt med filmen, Omskjæring, hvor han tok for seg omskjæringens følger for sexlivet i Israel.
Dokumentarfilmen om Stalag-pornoen i Israel i 60-årene, Stalags – Holocaust and Pornography in Israel, hadde premiere høsten 2007. Den ble vist på Jerusalem Film Festival. Filmen utløste en debatt om Israels forhold til og behandling av Holocaust, blant annet i skolene.
Libskers besteforeldre var selv konsentrasjonsleirfanger, men overlevde.


== Eksterne lenker ==
(en) Ari Libsker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ari Libsker på Internet Movie Database 
(fr) Ari Libsker på Allociné 
(en) Ari Libsker på AllMovie
Thích Quảng Đức

Thích Quảng Đức (født Lâm Văn Tức i 1897, død 11. juni 1963) var en vietnamesisk munk som begikk selvmord ved å tenne på seg selv. Han var en Mahayana-munk og ble kjent etter at han tente på seg selv som en protest mot den sørvietnamesiske presidenten Ngo Dinh Diem. 
Det ble tatt et kjent bilde av da han tente på seg selv av Pulitzerpris-vinneren Malcolm Browne. Bildet er blant annet brukt på forsiden til det amerikanske bandet Rage Against the Machine sitt debutalbum.
Gunnar Sætra

Gunnar Sætra (født 29. mars 1960 i Narvik) er ansvarlig redaktør i Sør-Varanger Avis. Han har vært aktiv i Natur og Ungdom, og ga i sin tid Smutthullet sitt navn. Sætra har tidligere jobbet i NRK, NTB, Nordlys, Fiskeribladet, ved Høgskolen i Finnmark og i Havforskningsinstituttet. 
Sammen med Ole Åsheim mottok han i 2001 «Svarte natta»-prisen, en hederspris for nordnorske journalister.
Han har ledet en rekke kurs for Nordisk Journalistcenter og er deres prosjektleder i Nordvest-Russland. Han har bachelorgrad i russisk.
Sætra var med i Norges offisielle delegasjon til verdenstoppmøtet om bærekraftig utvikling i Johannesburg i 2002.


== Bibliografi ==
Kald morgen – Lance II forliser


== Referanser ==
Mudhoneys diskografi


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===


=== Samlealbum ===


=== EP ===


=== Livealbum ===


== Film album ==


== Listeplassering ==


== Musikk videoer ==


== Andre album ==


== Referanser ==
HMS «Vanguard» (1909)

HMS «Vanguard» var et britisk slagskip av «St. Vincent»-klassen.
HMS «Vanguard» hadde som hovedbestykning ti 50-kaliber Mk XI 12" kanoner plassert parvis i fem tårn. Sekundærbestykingen bestod av tyve 50-kaliber 4" kanoner og hun var utstyrt med tre 18" torpedorør, to i baugen og en akter. Det aktre torpedorøret var fjernet i 1917.
HMS «Vanguard» ble operativ i mars 1910 med 1. divisjon i Home Fleet. 5. mai 1912 ble hun en del av 1. slagskipskvadron, og fra august 1914 en del av Grand Fleet med 4. slagskipskvadron og deltok i Jyllandsslaget. 9. juli 1917 sank hun ved anker i Scapa Flow etter en massiv eksplosjon forårsaket av feil med ammunisjonen.


== Referanser ==
Robert Gardiner, red. (2006). All the Worlds Fighting Ships 1906-1921. London: Conway Maritime Press. s. 23. ISBN 0-85177-245-5.
Weeki Wachee Springs

Weeki Wachee Springs er en naturlig turistattraksjon lokalisert i Weeki Wachee, hvor undervannsforestillinger av «havfruer», kvinner kledd med finner om benene samt annet utstyr, kan sees i en akvariumliknende iscenesetting om våren på Weeki Wachee-elva. En vannpark, Buccaneer Bay, og båtturer er også en del av attraksjonen.
Attraksjonen ble laget i 1947 av eksmarinesvømmeren ved navn Newton Perry, som baserte forestillingen på kampsvømmerteknikker. Berømtheter som har gjestet parken er blant annet Elvis Presley og Hollywood har til tider brukt attraksjonen og dens havfruer til å spille inn filmer som Mr. Peabody and the Mermaid (1948), Neptune's Daughter (1949) og mange TV-show. Attraksjonen var for en stund eiet av kringkastingsnettverket ABC, og dette førte til en økning i publisitet for attraksjonen. Administrerende direktør Robyn Anderson er også byen borgermester.
I 2005 spilte det engelske rockebandet Supergrass inn sin film for sangen «Low C», på albumet Road to Rouen ved Springs. De filmet en kort dokumentarfilm om Springs, og spilte ved den lokale baren og svømte med havfruene.
I 2007 hadde parken sekstiårsjubileum.
I 2008 ble det kunngjort at staten Florida ville ta over Weeki Wachee Springs som en statspark.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Weeki Wachee Springs State Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Weeki Wachee Cave System
Karst Underwater Research
National Geographic: "Mermaids" Fight to Save Florida Roadside Attraction
The Little Merman Arkivert 29. desember 2012 hos Wayback Machine., Web-TV-show
«Juan Carlos I» (L61)

«Juan Carlos I» er et spansk amfibiekrigsskip.
«Juan Carlos I» skal erstatte hangarskipet «Principe de Asturias» og er forventet å være operativt i 2010. Skipet blir i den spanske marinen betegnet som et «Buque de Proyección Estratégica» og vil ha kapasitet til å transportere opptil 1 200 soldater, 27 000 tonn last og opptil 30 fly.


== Eksterne lenker ==
(en) Juan Carlos I (L-61) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hunan Satellit TV

Hunan Satellit TV er et kinesisk fjernsynsselskap. Det har sendinger via satellitt fra hovedkontoret i Changsha i Hunan-provinsen. Fra 2003 har dens målsetting vært å bli best på Tv-underholdning i Kina. Tv-stasjonen når 760 millioner seere.
Finalen i Super Girl ble historiens mest sette TV-program i Kina. Selskapets image er «ungdom, skjønnhet og mote».
Hunan Satellit TV ble grunnlagt 1. januar 1997.


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted
50 Virginia

50 Virginia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 4. oktober 1857 av James Ferguson fra U.S. Naval Observatory i Washington. Den er oppkalt, enten etter en kvinneskikkelse fra romersk legende, mer korrekt stavet Verginia, eller etter den amerikanske delstaten Virginia – eller muligens begge deler.


== Eksterne lenker ==
(en) 50 Virginias baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 50 Virginias oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
51 Nemausa

51 Nemausa er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 22. januar 1858 av Joseph Jean Pierre Laurent fra Nîmes. Nemausa er det latinske navnet på Nîmes.


== Eksterne lenker ==
(en) 51 Nemausas baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 51 Nemausas oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
52 Europa

52 Europa er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Hygiea. Den ble oppdaga den 4. februar 1858 av Hermann Mayer Salomon Goldschmidt fra Observatoire de Paris i Paris. Den ble oppkalt etter den greske mytologiske skikkelsen Europa, til tross for at hennes navn alt var gitt til Jupiters måne Europa, – i tillegg til kontinentet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 52 Europas baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 52 Europas oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
53 Kalypso

53 Kalypso er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 4. april 1858 av Karl Theodor Robert Luther fra Sternwarte Bilk i Düsseldorf. Den er oppkalt etter nymfen Kalypso fra gresk mytologi. Navnet er i formen Calypso senere også gitt til en av Saturns måner.


== Eksterne lenker ==
(en) 53 Kalypsos baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 53 Kalypsos oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
Ming-dynastiets graver

Mingdynastiets graver (kinesisk: 明朝十三陵; pinyin: Míng cháo shí sān líng; ordrett Mingdynastiets tretten graver) ligger rundt 50 kilometer rett nord for Beijing på et sted utpekt av den tredje av Ming-keiserne, Yongle-keiseren (1402 – 1424), som flyttet landets hovedstad fra Nanjing nordover til Beijing. Dette er gravene til tretten keisere fra Ming-dynastiet. Anlegget ligger i sørhellingen under Taishou-fjellet (som opprinnelig het Huangtu-fjellet). 
Etter at han hadde foretatt oppbyggingen av sitt keiserpalass inne i Beijing (og som på folkemunne ble hetende Den forbudte by) i 1420, utvalgte Yongle-keiseren sitt gravsted og bygde sitt eget mausoleum. 
Det skulle fra og med ham begraves tretten mingkeisere i dette feltet. Gravene til de første to mingkeiserne er imidlertid nær Nanjing (som var deres hovedstad). Heller ikke Jingtai-keiseren ble gravlagt her, ettersom keiserlig begravelse ble nektet av Tianshun-keiseren. I stedet ligger Jingtai-keiseren i et mausoleum vest for Beijing.  Chongzhen-keiseren, som hengte seg i april 1644, var den siste som ble begravet her. Hans gravanlegg, kalt Si Ling av Qing-keiseren, er mye mindre enn forgjengernes.
Under Ming-dynastiet var området avsperret for vanlige borgere. Da Li Zichengs opprørshær rykket frem mot Beijing i 1644, var de først innom her og plyndret og brente før de inntok hovedstaden og styrtet Mingdynastiet. 
Anlegget er en av de viktigste turistattraksjoner i Beijing, i bydistriktet Changping. 


== Litteratur ==
Ann Paludan: The Ming Tombs, Hong Kong: Oxford University Press, 1991.


== Eksterne lenker ==
(en) Thirteen Tombs of the Ming Dynasty – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 明十三陵 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
World Heritage List – Ming Dynasty Tombs fra UNESCO
Minggravenes hjemmeside
Kaisergräber der Ming-Dynastie Arkivert 22. august 2008 hos Wayback Machine.
Ming Tombs
Die Kaiserlichen Gräber der Ming-Dynastie
Ming-gravene
Ming-gravene
The Ming Ancestor Tomb: Lesser-known Ming Tombs Arkivert 30. desember 2014 hos Wayback Machine.
Heini.de: Die Ming-Gräber in 10 Fotos
54 Alexandra

54 Alexandra er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 10. september 1858 av Hermann Mayer Salomon Goldschmidt fra Observatoire de Paris i Paris. Navnet hedrer den tyske oppdageren Alexander von Humboldt, men ble gitt i feminin form ettersom det var tradisjon at alle astroider skulle ha kvinnenavn.


== Eksterne lenker ==
(en) 54 Alexandras baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 54 Alexandras oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
55 Pandora

55 Pandora er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 10. september 1858 av George Mary Searle fra Dudley Observatory i Albany. Den er oppkalt etter den greske mytologiske skikkelsen Pandora.


== Eksterne lenker ==
(en) 55 Pandoras baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 55 Pandoras oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
Contamination

Contamination er en italiensk sciencefiction-grøsser fra 1980 regissert av Luigi Cozzi. Hovedrollene spilles av Ian McCulloch og Louise Marleau.


== Handling ==
Et skip som tilsynelatende er uten mannskap ankommer New York havn. Skipet tas over av havnemyndighetene og ombord finner man de ille tilredte likene til mannskapet. Likene synes å ha eksplodert fra innsiden. I ett av lasterommene oppdager de også store geleaktige egg. Ved kontakt eksploderer eggene og de som blir truffet av den kjemiske substansen eksploderer fra innsiden. De militære kobles inn og sikkerhetsoffiseren Stella (Louise Marleau) får i ansvar å lede det hele. Hun etablerer raskt en kobling mellom eggene og en romferd til Mars noen år tidligere. En ferd som fikk tragiske konsekvenser for de to astronautene som besøkte planeten. Den ene astronauten forsvant og den andre, Commander Hubbard (Ian McCulloch), hadde et sammenbrudd og henfalte senere til alkoholisme. Hun klarer å presse Hubbard til å hjelpe henne og etterhvert peker sporene til en kaffeplantasje i Sør-Amerika. Det viser seg senere at noen har planer om å utrydde menneskeheten.


== Om filmen ==
Contamination er en italiensk scifi-grøsser med mye «splatter»-effekter som ble for drøy kost for filmsensuren i mange land. Den ble i mange land utgitt i klipt versjon eller totalforbudtforbudt. I Storbritannia ble den raskt stemplet som en Video nasty. Filmen har tydelig hentet mye inspirasjon fra den kjente grøsseren Alien fra 1979.
Contamination synes å ha fått noe bedre kritikker enn de fleste andre italienske splatterfilmer fra 1980-tallet, men de store ovasjonene har uteblitt. Filmsiden eFilCritic er mer positiv enn negativ og skrev i 2004 at: «...is actually worth taking a look at -- but just barely». Video Graveyard var noe mindre positiv i sin omtale og skrev at den har en «lovende start», men at det derfra går nedover for til slutt å ende opp som en «søppel film». De skriver videre at den har et «tåpelig manus». AllMovie gav den to av fem stjerner.Musikken er av den italienske prog-rock gruppa Goblin.


=== I Norge ===
Filmen ble ikke satt opp på norske kinoer, men ble utgitt på video av Mayco rundt 1982-83, med undertittelen «Dødssmitten fra Verdensrommet».


== I rollene ==
Ian McCulloch som Commander Ian Hubbard
Louise Marleau som Oberst Stella Holmes
Marino Masé som Løytenant Tony Aris, NYPD
Siegfried Rauch som Hamilton
Gisela Hahn som Perla de la Cruz
Carlo De Mejo som Agent Young
Carlo Monni som Dr. Turner
Mike Morris som Dr. Hilton
Martin Sorrentino som svart varehus vakt
Angelo Ragusa som Wvarehus vakt
Brigitte Wagner som Doctor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Contamination på Internet Movie Database 
(fr) Contamination på Allociné 
(nl) Contamination på MovieMeter 
(en) Contamination på AllMovie 
(en) Contamination på Turner Classic Movies 
(en) Contamination på Rotten Tomatoes 
Svensk VHS videocover fra ca. 1982-83 (Identisk med det norske fra Mayco)
Filmtrailer (YouTube)
56 Melete

56 Melete er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 9. september 1857 av Hermann Mayer Salomon Goldschmidt fra Observatoire de Paris i Paris. Den er oppkalt etter en muse i gresk mytologi.


== Eksterne lenker ==
(en) 56 Meletes baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 56 Meletes oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
57 Mnemosyne

57 Mnemosyne er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 22. september 1859 av Karl Theodor Robert Luther fra Sternwarte Bilk i Düsseldorf. Den er oppkalt etter Mnemosyne, musenes mor i gresk mytologi.


== Eksterne lenker ==
(en) 57 Mnemosynes baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 57 Mnemosynes oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
58 Concordia

58 Concordia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 24. mars 1860 av Karl Theodor Robert Luther fra Sternwarte Bilk i Düsseldorf. Den er oppkalt etter den romerske gudinnen Concordia.


== Eksterne lenker ==
(en) 58 Concordias baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 58 Concordias oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
59 Elpis

59 Elpis er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 12. september 1860 av Jean Chacornac fra Observatoire de Paris i Paris. Den er oppkalt etter den greske mytologiske skikkelsen Elpis.


== Eksterne lenker ==
(en) 59 Elpisʼ baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 59 Elpisʼ oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
60 Echo

60 Echo er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 14. september 1860 av James Ferguson fra U.S. Naval Observatory i Washington. Den er oppkalt etter nymfen Ekko fra gresk mytologi.


== Eksterne lenker ==
(en) 60 Echos baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 60 Echos oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
Ingeborg Helen Marken

Ingeborg Helen Marken (født 23. januar 1975 i Kongsberg, oppvokst i Eggedal) er en tidligere norsk alpinist. Hun var spesialist i fartsdisiplinene Super-G og utfor og har én verdenscupseier fra rennet i Kvitfjell den 7. mars 1996, samt to pallplasseringer i utfor.
Under VM 1996 i Sierra Nevada kom Marken to ganger på sjetteplass, i utfor og kombinasjonsrennene. Under OL 1998 i Nagano og under OL 2002 i Salt Lake City kom hun på 11.-plass og 13.-plass i utfor. Hun la opp som alpinist i 2002.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingeborg Helen Marken – Olympedia 
(en) Ingeborg Helen Marken – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ingeborg Helen Marken – FIS (alpint) 
(en) Ingeborg Helen Marken – ski-db.com 
«Nagano 1998 - Athlete profile: Ingeborg Helen Marken» (engelsk). CNN/SI. A Time Warner Company. 3. februar 1998. Arkivert fra originalen 14. juli 2012. Besøkt 15. oktober 2014.