jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bladskjærerbier

Bladskjærerbier er en slekt med bier i familien Megachilidae som lever solitært. De tapetserer et bol (rede) med blad de har skåret løs med de kraftige kjevene.


== Utbredelse ==
Megachile finnes i hele verden, vanligvis på varme solrike steder. Ti arter i Norge, særlig i sør.


== Utseende ==
Megachile er mellom 8 og 12 mm lange. Hodet er generelt ganske bredt. 


== Levevis ==
Bladskjærerbiene finnes vanligvis på varme solrike steder, de voksne sees ofte på blomster i mai til august. De lever solitært (ikke i samfunn) og lager sylindriske bol i gammelt morkent treverk eller i hulrom i jorden. Bolet fores innvendig med biter av blad fra ulike trær, som roser, pære og andre. Larvene lever i bolet av såkalte biebrød, en blanding av nektar og pollen, som hunnen etterlater seg sammen med egget. Etter puppestadiet bryter (skjærer) den voksne bien seg ut fra bolet. 


== Norske arter ==
Slekt Megachile
Underslekt  Megachile s.str.
Megachile alpicola Alfken, 1924
Megachile centuncularis (Linné, 1758)
Megachile lapponica Thomson, 1872
Megachile ligniseca (Kirby, 1802)
Megachile pyrenaea Pérez, 1890
Megachile versicolor F. Smith, 1844
Underslekt Xanthosarus 
Megachile circumcincta (Kirby, 1802)
Megachile lagopoda (Linné, 1761)
Megachile nigriventris Schenck, 1870
Megachile willughbiella (Kirby, 1802)


== Utenlandske arter ==
De mest kjente utenlandske bladskjærerbiene:
Nest etter honningbia er Megachile (Eutricharaea) rotundata den biearten med størst økonomisk betydning. Den brukes kommersielt til bestøving av lusern. Artens opprinnelige utbredelse er tempererte deler av Eurasia, men ikke Nord-Europa, den er nå innført til Nord-Amerika.
Livshistoriene til de mellom- og sydeuropeiske Megachile (Chalicodoma) parietina og Megachile (Chalicodoma) sicula ble dokumentert av den franske entomologen og forfatteren Jean-Henri Fabre.
Verdens største bie er Megachile (Callomegachile) pluto. Den finnes på øygruppa Molukkene i Indonesia og bygger bol i termittuer.
Megachile (Callomegachile) sculpturalis kommer opprinnelig fra Øst-Asia, men har nå spredd seg til USA hvor den ble rapportert første gang i 1994. I 2008 ble den fotografert i Frankrike. Det er en stor art som vekker mye oppsikt.


== Litteratur ==
Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) Cappelens naturhåndbøker: Småkryp. Cappelen. Side 156. ISBN 82-02-13551-6


== Eksterne lenker ==
(en) bladskjærerbier i Encyclopedia of Life 
(en) bladskjærerbier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bladskjærerbier hos Artsdatabanken 
(sv) bladskjærerbier hos Dyntaxa 
(en) bladskjærerbier hos Fauna Europaea 
(en) bladskjærerbier hos Fossilworks 
(en) bladskjærerbier hos ITIS 
(en) bladskjærerbier hos NCBI 
(en) Kategori:Megachile – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Megachile – detaljert informasjon på Wikispecies
Edward Vajda

Edward Vajda (født 10. september 1958 i Nord-Carolina i USA) er en amerikansk forsker innenfor sammenlignende lingvistikk ved Western Washington University. Han er kjent for sitt arbeide med de dené-jenisejiske språk, og har arbeidet med å bevise at ketisk i Sibir og na-dené-språkene i  Nord-Amerika har sitt opphav i et felles urspråk. Vajda innledet sine studier av ketisk på 1990-tallet, etter Sovjetunionens oppløsning, intervjuet ketisk-talende i Tyskland og reiste senere til Tomsk i det sørvestlige Sibir for å utføre feltarbeid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vajdas hjemmeside Arkivert 13. mai 2008 hos Wayback Machine. ved Western Washington University
Video av Vajda som forteller om det ketiske språket
Inerti

Inerti betyr treghet på latin. Uttrykket brukes i fysikk for å beskrive et legemes tendens til enten å forbli i ro, eller fortsette i en gitt bane og hastighet så lenge det ikke påvirkes av ytre faktorer. Fenomenet er beskrevet av Isaac Newton. 
Inertia utnyttes for eksempel ved gyroskoper, der bevegelsesmønsteret i rotoren (svinghjulet) holder akselen i en fast posisjon. Måling/registrering er av kreftene som påvirker gyroskopet brukes til å fortelle om gyroskopet er i relativ ro, eller beveger seg og i hvilken retning. 


== Se også ==
Treghet
Beiyang

Beiyang (kinesisk: 北洋; pinyin: Běiyáng; Wade-Giles: Peiyang; som betyr «Nordlige hav») er et uttrykk som ble tatt i bruk mot slutten av Qing-dynastiets tid i Kina, og det betegnet de kystnære regionene i provinsene Zhili, Liaoning og Shandong i det nordøstre Kina.
Beiyangregjeringen

Beiyangregjeringen (kinesisk: 北洋政府; pinyin: Běiyáng zhèngfǔ) eller krigsherreregjeringen er en betegnelse som benyttes om en rekke militærregjeringer som styrte fra Beijing fra 1912 til 1928, med sete i Zhongnanhai. Den ble internasjonalt anerkjent som Republikken Kinas rettmessige regjering. 

Navnet er avledet fra Beiyanghæren som dominerte regjeringenes politikk. Hæren kom til en slik dominerende stilling med Yuan Shikai, som var general fra Qing-dynastiets siste år. Selv om Yuans død førte til at hæren ble splittet i konkurrerende fraksjoner, var regjeringen hele tiden kontrollert av beiyanggeneralene, skjønt med en konstitusjonell og sivil fasade. Den fraksjon som kontrollerte Beijing nøt godt av en aura av legitimitet, hadde kontroll med tollvesenet og dets inntekter, og var lettere i stand til å oppta lån i utlandet. 
På hjemmebane ble beiyangregjeringens legitimitet fra 1917 av utfordret av Sun Yat-sens Guangzhoubaserte Kuomintangregjering (KMT). Suns etterfølger, Chiang Kai-shek, anførte Nordekspedisjonen i 1926-28, og den feide til slutt krigsherrene i Beijing til side. Etter dette var det Koumintangtregjeringen, nå i Nanjing, som nøt internasjonal anerkjennelse.
Tasjtykkulturen

Tasjtykkulturen var en kultur som blomstret fra 300-tallet f.Kr. til det første århundre f.Kr. i Minusinsksenkningen i Jenisej-dalen, i den østlige delen av det nåværende Kemerovo oblast i Krasnojarsk.  Tidsmessig overlapper kulturen Jenisej kirgisernes bosetning i området fra 200-tallet f.Kr. til 800-tallet. Den var etterfølgeren til Tagarkulturen.


== Utforskning og levninger ==
Tasjtykk-bosetninger og bygdeborger har blitt avdekket over hele Jenisej-regionen, spesielt i Sajanfjellenes canyon-område langs Jenisej, men også langs Minusa-elven og i skogs-steppene i nærheten av dagens Atsjinsk og Mariinsk. Deres mest imponerende monumenter var enorme gravhaug-strukturer med krypter, steinvegger og tømmertak. I Tasjtykk-kulturen forekom det både rituelle begravelser og kremering, med oppføring av steler til minne om de avdøde. I gravene er det funnet store mengder med leir-skåler og ornamenter av metall.
Under sin utgraving av gravstedet Oglahty sør for Minusinsk, oppdaget arkeologen  Leonid Kyzlasov flere mumier med rikt dekorerte dødsmasker laget av gips. Det ble også oppdaget intakte pels-hatter, silkeklær og fottøy, som nå er oppbevart i Eremitasjen i St. Petersburg.
Enkelte graver inneholdt lærmodeller av menneskekropper med hodene inntullet i lyst malt tøy. Inne i modellene var det små lær-sekker som trolig symboliserte magen, og som inneholdt brente menneskebein. Nedskalerte kopier av sverd, buer og pilkogger ble funnet i nærheten.
Gjenstandene som er funnet fra denne kulturen omfatter våpen, seler, belter, dekorativ kunst, arbeidsverktøy og keramikk. 
I tillegg er det avdekket tallrike petroglyffer etter Tasjtykkulturen. 
Etter dødsmaskene å dømme, var Tasjtyk-stammene europide, muligens en blanding mellom tyrkere, iranske folk og Tocharere. Dødsmaskene av gips tilhører Jenisej-kirgisernes tidsepoke.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Christian, David: A History of Russia, Central Asia and Mongolia. Blackwell Publishers, 1999.
Leonid Kyzlasov: Tashtyk Era (Таштыкская эпоха). Moskva, 1953. side 13.
«Oglakhty». Great Soviet Encylopaedia, 3. utgave, 1969-1978.
«Tashtyk culture». Great Soviet Encylopaedia, 3. utgave, 1969-1978.


== Eksterne lenker ==
Funn fra Oglakhty i Eremitasjen
Uttrøndelag

Uttrøndelag er en tidligere administrativ inndeling av Sør-Trøndelag utenfor Trondheim. I administrativ sammenheng er begrepet ute av bruk siden 2002.
I middelalderens fylkesinndeling omfattet Uttrøndelag områdene sørover fra Leksvik, Frosta og Åsen (Levanger) og øst for Agdenes, og var i Frostatingsloven inndelt i småfylkene Stiordælafylki, Strindafylki, Gauldœlafylki og Orkdœlafylki med fellesting på Øra ved Nidelvosen (nå Trondheim). Den tilsvarende enheten Inntrøndelag omfattet da nåværende Innherred i Nord-Trøndelag, og var likeledes inndelt i fire småfylker med fellesting på Mære.
Senere har begrepet Uttrøndelag kommet til å bli benyttet om hele dagens Sør-Trøndelag fylke, mens kommunene Leksvik, Frosta, Stjørdal og Meråker som hører til Nord-Trøndelag fylke har kommet til å bli regnet til Inntrøndelag sammen med Innherred. Eksempler på dette er Uttrøndelag politidistrikt og Inntrøndelag politidistrikt frem til 2001. Uttrøndelag politidistrikt omfattet hele Sør-Trøndelag unntatt Trondheim.


== Språkgrenser ==
I dialektsammenhenger brukes begrepene inntrøndersk og uttrøndersk som klassifiseringer av språklige kjennetegn i trøndersk. Det inntrønderske dialektområdet går gjennom hele Trøndelag fra Oppdal i sør til Røyrvik i nord, mens det uttrønderske omfatter kystbygdene i Trøndelag.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jørn Sandnes (1971). Ødetid og gjenreisning : Trøndsk busetningshistorie ca. 1200–1600. Universitetsforlaget. 
Per Sveaas Andersen (1977). Samlingen av Norge og kristningen av landet : 800–1130. Universitetsforlaget. ISBN 8200024121. 
Aslak Bolt (1997). Aslak Bolts jordebok. Riksarkivet. ISBN 8254800529.  [ny utgave]
Nick Willis

Nicholas Ian «Nick» Willis (født 25. april 1983) er en friidrettsutøver fra New Zealand som konkurrerer i mellomdistanseløping.
Han kom på fjerdeplass i junior-VM i 2002. I de to første store seniormesterskapene Willis deltok i (OL 2004 i Athen og VM 2005 i Helsingfors) ble han slått ut i semifinalen. 
Han vant sin første store tittel i Samveldelekene 2006, da det ble gull på 1500 meter. I VM 2007 gikk han til finalen, men endte på 10.-plass.
Willis tok sølv under OL 2008 i Beijing, det var New Zealands første mannlige OL-medalje siden 1976. Han var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.Willis ble i 2008 utnevnt til medlem av New Zealands fortjenstorden.Han representerte New Zealand under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 1500 meter og hadde 19. beste tid  i semifinalen, men kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nick Willis – Olympics.com 
(en) Nick Willis – Olympic.org 
(en) Nick Willis – Olympedia 
(en) Nick Willis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nick Willis – New Zealands olympiske komité 
(en) Nick Willis – Commonwealth Games Federation 
(en) Nick Willis – World Athletics 
(en) Nick Willis – Diamond League 
(en) Nick Willis – Track and Field Statistics
Coelostomidiidae

Coelostomidiidae er en familie med plantelus som hører til gruppen skjoldlus, Coccoidea. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner. 


== Utseende ==
Hunner av Coelostomidiidae har vanligvis et avrundet, hvelvet, tykt skall av hard voks. Fra bakenden stikker det oftest ut et hvitt voksrør. Slekten Coelostomidia og Mimosecerya har velutviklede bein og antenner, hos de øvrige er beina redusert til kjegleformede knopper.


== Levevis ==
Denne familien kan leve på en rekke ulike planter, men helst på busker og trær. Hunnene utvikler seg gjennom fire stadier, hannene gjennom fem. Artene som lever på New Zealand er forholdsvis godt kjente. Hos i alle fall noen av disse legges eggene under hunnens skjold, og hun skrumper inn ettersom eggene blir lagt. De nyklekte nymfene kryperut gjennom en åpning i den bakre enden av skjoldet, finner seg en barksprekk og slår seg ned der og begynner å suge plantesaft. De danner et voksrør i den bakre enden og skiller ut et tykt lag av bomullsaktig voks som etter hvert herdes. De voksne hunnene har reduserte munndeler og tar ikke til seg næring, men lever på reserver fra nymfetiden. Hannene utvikler seg temmelig likt hunnene i det to første stadiene, det tredje stadiet er ganske aktivt, men det fjerde stadiet er et hvile- ("puppe")  stadium. De voksne hannene er igjen bevegelige og aktive.


== Utbredelse ==
Familien forekommer i Mellom- og Sør-Amerika og på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

ordenen Nebbmunner, Hemiptera
underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
overfamilien Skjoldlus, Coccoidea
familien Coelostomidiidae
slekten Coelostomidia – 6 arter
slekten Cryptokermes – 3 arter
slekten Mimosecerya – én art
slekten Paracoelostoma – én art
slekten Ultracoelostoma – 3 arter


== Kilder ==
Liste over alle beskrevne arter
Coelostomidiidae på ScaleWeb


== Eksterne lenker ==
(en) Coelostomidiidae i Encyclopedia of Life 
(en) Coelostomidiidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Coelostomidiidae hos Fossilworks 
(en) Coelostomidiidae hos NCBI 
(en) Kategori:Coelostomidiidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Coelostomidiidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Marchalinidae

Marchalinidae er en liten familie med en eneste slekt med plantelus som hører til gruppen skjoldlus, Coccoidea. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.


== Utseende ==
Store (opptil 11 mm) skjoldlus, vanligvis gule. Kroppsformen er avlangt-oval. Beina er fullstendige, men korte, antennene ganske korte. Hunnene produserer en hvit eggsekk på underisden.


== Levevis ==
Disse skjoldlusene lever bare på bartrær i slekten furu (Pinus), edelgran (Abies) og gran (Picea). Hunnene utvikler seg gjennom fire stadier, hannene gjennom fem. I alle fall M. caucasica, som lever i stor høyde i Kaukasus, bruker to år på utviklingen.


== Utbredelse ==
De tre kjente artene forekommer henholdsvis i Nord-Amerika, i Kaukasus og i Hellas.


== Systematisk inndeling ==
Tidligere har artene blitt regnet til Margarodidae, eventuelt til Coelostomidiidae eller Monophlebidae.

ordenen Nebbmunner, Hemiptera
underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
overfamilien Skjoldlus, Coccoidea
familien Marchalinidae
slekten Marchalina
Marchalina azteca Ferris – Nord-Amerika
Marchalina caucasica Hadzibeyli – Kaukasus
Marchalina hellenica (Gennadius) – Hellas


== Kilder ==
Liste over alle beskrevne arter
Marchalinidae på ScaleWeb
Fauna europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Hogdson, C. og Gounari, S. (2006) Morphology of Marchalina hellenica (Gennadius) (Hemiptera: Coccoidea: Marchalinidae) from Greece, with a discussion on the identity of M. caucasica Hadzibeyli from the Caucasus. Zootaxa 1196: 1-32. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Marchalinidae i Encyclopedia of Life 
(en) Marchalinidae i Global Biodiversity Information Facility 
Marchalinidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Sergej Mikhalkov

Sergej Vladimirovitsj Mikhalkov (Сергей Владимирович Михалков) (født 28. februarjul./ 13. mars 1913greg. i Moskva, død 27. august 2009 samme sted) var en russisk barnebok-forfatter og dramatiker.
I løpet av en sekstiårsperiode, skrev han teksten til nasjonalsangen hele tre ganger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sergey Mikhalkov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sergej Mikhalkov på Internet Movie Database 
(en) Sergej Mikhalkov hos The Movie Database
UFC 102

UFC 102: Couture vs. Nogueira var et MMA-arrangement i regi av promotøren UFC i Portland, Oregon USA 29. august 2009. Hovedkampen var mellom tidligere Heavyweight og Light Heavyweight tittelholder Randy Couture og tidligere PRIDE Heavyweight tittelholder og tidligere UFC Interim Heavyweight tittelholder Antônio Rodrigo Nogueira.


== Resultater ==


=== Innledende kamper ===
Lettvekt kamp:  Marcus Aurelio vs.  Evan DunhamDunham beseiret Aurelio med delt avgjørelse (29-28, 28-29, 30-27). Denne kampen ble vist under direktesendingen.Middelvekt kamp:  Nick Cione vs.  Mark MuñozMuñoz beseiret Cione med delt avgjørelse (28-29, 30-27, 29-28).Tungvekt kamp:  Tim Hague vs.  Todd DuffeeDuffee beseiret Hague med KO (slag) 0:07 i runde 1.Med seieren satte Duffee ny rekord for den raskeste KO i UFC. Denne kampen ble vist under direktesendingen.Tungvekt kamp:  Justin McCully vs.   Mike RussowRussow beseiret McCully med enstemmig avgjørelse (29-28, 30-26, 30-27).Tungvekt kamp:  Gabriel Gonzaga vs.  Chris TuchschererGonzaga beseiret Tuchscherer med TKO (slag) 2:27 i runde 1.Middelvekt kamp:  Ed Herman vs.  Aaron SimpsonSimpson beseiret Herman med TKO (injury) 0:17 i runde 2. Denne kampen ble vist under direktesendingen.


=== Main card ===
Lett Tungvekt kamp:  Brandon Vera vs.  Krzysztof SoszynskiVera beseiret Soszynski med enstemmig avgjørelse (30-27, 30-27, 30-27).Middelvekt kamp:  Chris Leben vs.  Jake RosholtRosholt beseiret Leben med submission (arm triangle choke) 1:30 i runde 3.Middelvekt kamp:   Nate Marquardt vs.  Demian MaiaMarquardt beseiret Maia med KO (slag) 0:21 i runde 1.Lett Tungvekt kamp:  Keith Jardine vs.  Thiago SilvaSilva beseiret Jardine med KO (slag) 1:35 i runde 1.Tungvekt kamp:  Randy Couture vs.  Antônio Rodrigo NogueiraNogueira beseiret Couture med enstemmig avgjørelse (30-27, 30-27, 29-28).


== Utbetalte bonuser ==
Utøverne ble tildeld $60,000 i bonuser.
Fight of the Night:  Randy Couture vs.  Antônio Rodrigo Nogueira
Knockout of the Night:  Nate Marquardt
Submission of the Night:  Jake Rosholt


=== Referanser ===
Coatzacoalcoselva

Coatzacoalcoselva er ei elv i Mexico. Den har sitt utspring i Sierra de Niltepec, krysser Oaxaca ved Tehuantepec-eidet, og renner deretter gjennom den sørlige delen av Veracruz. Elva er 282 kilometer lang og renner ut i Mexicogolfen ved byen Coatzacoalcos.
Ifølge legenden seilte den aztekiske guden Quetzalcoatl nedover Coatzacoalcoselva på en flåte av slangeskinn helt til han ble borte i horisonten. Denne hendelsen er opprinnelsen til navnet Coatzacoalcos, som betyr «Slangens gjemmested» på nahuatl.
Gerda Grepp

Gerda J. Helland Grepp (født 1907, død august 1940) var en norsk journalist.


== Familie ==
Hun var datter av Kyrre Grepp og Rachel Grepp.
Hun var gift med den italiensk-sveitsiske keramiker Mario Mascarin (1901–66). De fikk sønnen Olav Kyrre (Ping) Grepp (født 19. mai 1926, død 1992) og  datteren Solveig Marie Alexandra «Sacha» Grepp (født 4. desember 1933). Datteren var oppkalt etter revolusjonspolitiker og familievenn Aleksandra Kollontaj, og bodde i årene 1935–1945 på Fjøsanger utenfor Bergen der Helland-familien har bodd fra ca. 1875.


== Yrkesliv ==
Hun arbeidet som moren Rachel Grepp, som journalist i Arbeiderbladet. 
Hun ble den første norske journalist som rapporterte fra den spanske borgerkrigen, hvor hun jobbet med Arthur Koestler, Nordahl Grieg og Lise Lindbæk. Hun representerte det franske Agence Espagne i Paris 1937–38.


== Sykdom og død ==
Gerda Grepp døde av tuberkulose, i likhet med sin far Kyrre Grepp (1922) og broren Peter Andreas Grepp (1933).


== Ettermæle ==
I 2018 ble et auditorium ved Oslomet – storbyuniversitetet gitt navnet Gerda Grepps auditorium.


== Bibliografi ==
Axel Wedding, Gutten og sigøynerpiken (1934).  Oversettelse av  Ede und Unku
Hermynia Zur Mühlen, De tok våre døtre (Tiden, 1934).  Oversettelse av Unsere Töchter, die Nazinen
Kvinnen i det tredje rike (Arbeidernes oplysningsforbunds kvinnekomite, 1935). Oversettelse (23 sider).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jo Stein Moen, Rolf Sæther: Tusen dager, Gyldendal, Oslo (2009) ISBN 9788205393516
Elisabeth Vislie: Ved fronten - Gerda Grepp og den spanske borgerkrigen, Pax, Oslo (2016) ISBN 9788253038667


== Eksterne lenker ==
«Hun var den dristigste av alle», artikkel om Gerda Grepp i Dagsavisen
Omtale av Gerda Grepps innsats som krigskorrespondent i Spania på nettstedet for boken Tusen dager
Paul Otto Johnsen

Paul Otto Johnsen (født 12. september 1924 i Haugesund, død 13. februar 2012) var ordfører i Kristiansand fra 1978 til 1991. Han representerte Høyre og hadde før han ble ordfører vært informasjonssjef i Hansen-Tangens rederi fra 1975.


== Biografi ==
Johnsen vokste opp i Haugesund og engasjerte seg i Unge Høyre i hjembyen i tiden etter andre verdenskrig. Han var medlem av bystyret i Haugesund og ble fylkessekretær i Rogaland Høyre, siden i Akershus Høyre. Fra 1954 til 1958 var han redaktør av Fjordenes Tidende i Måløy, og i 1966 flyttet han til Kristiansand for å bli redaktør av Christianssands Tidende. I hans tid byttet avisen navn til Sørlandske Tidende, men i 1975 måtte avisen gå inn. 


=== Verv ===
Johnsen hadde en rekke styreverv og vært engasjert på mange områder i samfunnet: Norsk Havneforbund, Norsk Flyktningeråd, Kontaktforum for innvandrere og regjeringen, Jernbanerådet, KLPs forsikringsutvalg, Sparebanken Sør, Sparebanken Pluss, Christianssands Byselskab, Vest-Agder krets av Norsk Pensjonistforbund, Vest-Agder fylkes eldreråd, rådet for Strømmestiftelsen og Kristiansand havnevesen er noen av hans mange styreverv.


== Bibliografi ==
I forbindelse med sitt engasjement i Christianssands Byselskab skrev Johnsen flere artikler i Christianssands Byselskabs Årsskrift:

1998: Herman Wedel Major
1999: «Stort og smått om aviser»
1999: Om rikdom, fattigdom og justis i hine hårde dager
2000: «....største bondehøvding... siden sagatiden»
2001: Da Gabriel Scott møtte Knut Hamsun i Kristiansand
2002: Kristiansandsskolen i hine hårde dager
2003: Om parykksalg og sosial rang
2004: Dengang Posebyen sto for fall
2004: Rabinowitz – Mannen som også elsket Kristiansand


== Referanser ==


== Kilder ==
Lars Hollerud: Høyre for alltid. Omtale i forbindelse med 85-årsdagen i Fædrelandsvennen I dag 10. september 2009 side 16.


== Eksterne lenker ==
Christianssands Byselskab – Årsskrifter
Anna Jesień

Anna Marta Jesień-Olichwierczuk (født 10. desember 1978) er en polsk friidrettsutøver (hekkeløper) som har spesialisert seg på 400 meter hekk.
Jesień har deltatt i tre OL, Sydney 2000, Athen 2004 og Beijing 2008. Hun kom ikke til finalen i 2000 og 2004, men i 2008 endte hun på femteplass i finalen med tiden 54,29.
Hun har bedre resultater fra verdensmesterskap, der hennes beste plassering er en tredjeplass fra VM 2007 i Osaka. I VM 2005 ble hun nummer fire.
Jesień tok bronse på 400 meter hekk i EM 2002 i München, og i EM 2002 og 2006 løp hun for det polske stafettlaget som ved begge anledninger tok bronsemedaljene på 4 x 400 meter.


== Personlige rekorder ==
400 meter – 51,74
400 meter hekk – 53,86


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anna Jesień – Olympics.com 
(en) Anna Jesień – Olympic.org 
(en) Anna Jesień – Olympedia 
(en) Anna Jesień – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Anna Jesień – Polens olympiske komité 
(en) Anna Jesień – World Athletics 
(en) Anna Jesień – Diamond League 
(en) Anna Jesień – Track and Field Statistics
Charles Hubert Millevoye

Charles Hubert Millevoye (født 4. desember 1782 i Abbeville i Frankrike, død 12. august 1816) var en fransk lyrisk dikter med betydelig suksess i sin tid. Levde et liv i relativ luksus, delvis understøttet av Napoleon. Mest kjent for sine elegier, særlig «Fallende løv» («La chute des feuilles»). Gjenstand for et dikt av Herman Wildenvey om berømmelsens forgjengelighet («Charles Millevoye» i Ildorkesteret, 1923).


== Referanser ==
IFK Mariehamn

IFK Mariehamn (forkortet MIFK) er en finsk fotballklubb som hører hjemme i byen Mariehamn på Åland. Klubben spiller for tiden i Finlands øverste divisjon, Veikkausliiga. Klubbens fotballtrener heter Pekka Lyyski, og laget spiller sine hjemmekamper på Wiklöf Holding Arena, som er en multisportsarena oppført i 1932 med plass til 4 000 tilskuere.


== Sesonger ==


== Kjente spillere med en fortid i klubben ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IFK Mariehamn fotboll.com
Supporterklubben Grean Mean Machine
Spillerstall - Transfermarkt