jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vasilij Petrov

Vasilij Ivanovitsj Petrov (russisk: Васи́лий Ива́нович Петро́в; født 2. januarjul./ 15. januar 1917greg., død 1. februar 2014) var en russisk og sovjetisk offiser.
Petrov fullførte videregående i 1935 og studerte deretter et læreropplærelseskurs i to år før han ble med i hæren i 1939 og fullførte løytnantskurs i 1941.
Under andre verdenskrig kjempet Petrov i forsvaret av Odessa, forsvaret av Sevastopol og slaget om Kaukasus. Senere tok han også del i invasjonen av Romania og Budapestoffensiven.
Etter krigen ble Petrov ferdig på Frunze-militærakademiet, og i 1961 ble han forfremmet til generalmajor.
I 1983 ble han forfremmet til marskalk av Sovjetunionen. Fra 1972 til 76 hadde han kommandoen over USSRs østlige militærdistrikt, og han tjente som øverstkommanderende for unionens bakkestyrker fra 1980 til 85.
Petrov tjente også som en militær rådgiver for hæren til det sosialistiske Etiopia under Ogaden-krigen.


== Referanser ==
Bhairon Singh Shekhawat

Bhairon Singh Shekhawat (født 23. oktober 1923 i Rajasthan, død 15. mai 2010) var en indisk politiker. Han satt som visepresident i India mellom 2002 og 2007. Han trakk seg som visepresident i 2007 etter at han tapte presidentvalget mot Pratibha Patil. 
Han satt som guvernør i delstaten Rajasthan i tre perioder: Først fra juni 1977 til februar 1980; så fra mars 1990 til desember 1990; og tredje gangen fra desember 1993 til november 1998.


== Referanser ==
Kortbane-EM i svømming 2002

Europamesterskapet i svømming på kortbane 2002 ble holdt i Riesa i Tyskland fra torsdag 12. desember til søndag 15. desember 2002. 


== Medaljetabell ==


== Medaljeoversikt ==


=== Herrer ===


=== Damer ===


== Eksterne lenker ==
Resultater hos Swim Rankings
Resultater hos GBRSports.com
Karin Lindberg

Karin Lindberg (født 6. oktober 1929 i Kalix) var en svensk turner. Hun representerte turnforeningene Gymnastik- och Idrottsklubben Stockholmsflickorna/Arbetarnas Gymnastikförening og Örebro/Stockholms Studenternas Idrottsförening.
Hun deltok i OL i 1948, 1952 og 1956, første gang kun 18 år gammel og lagets yngste. Sverige kom på 4.-plass av de 11 lagene som stilte ved lagkonkurransen i 1948. To år senere, i 1950, vant Sverige gull i troppskonkurransen med håndapparater, med Lindberg på laget. Ved det påfølgende OL forsvarte Sverige VM-gullet sitt fra 1950, og vant gull i troppskonkurransen; de hadde et program der de brukte baller. Sovjetunionen på andreplass brukte ringer, på samme måte som i moderne rytmisk gymnastikk. I lagkonkurransen sammenlagt kom Sverige på 4.-plass. Individuelt kom hun på 17.-plass.
I sitt siste OL, i 1956, fikk Sverige sølv i troppskonkurransen. Igjen brukte de baller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karin Lindberg – Olympics.com 
(en) Karin Lindberg – Olympic.org 
(en) Karin Lindberg – Olympedia 
(en) Karin Lindberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Karin Lindberg – Sveriges olympiske komité
K. R. Narayanan

Kocheril Raman Narayanan også kjent som K. R. Narayanan (født 27. oktober 1920  i Travancore, død 9. november 2005 i New Delhi) var den tiende presidenten i India etter uavhengigheten fra Storbritannia i august 1947. 
Han begynte på sin politiske karriere i India som medlem av den indiske utenrikstjenesten under administrasjonen til Jawaharlal Nehru. Han tjente også som Indias ambassadør i Japan, Storbritannia, Thailand, Tyrkia, Kina og USA og ble beskrevet av Nehru som «den beste diplomaten i landet». Han ble valgt som visepresident 21. august 1992 og gikk videre fra visepresident til å bli president i India i 1997. 


== Referanser ==
Petter Øien

Petter Øien (født 30. oktober 1973) er norsk musiker og vokalist i musikkgruppa Sie Gubba som han har vært medlem siden 2005. Han er fra Flå i Sør-Trøndelag.
Øien har også spilt i musikkgruppa Too Far Gone sammen med sine søskenbarn, Roar og Ola Buan Øien. I 2004 forlot han og Tore Dalsaune bandet. I 2006 kom hans egenkomponerte singel, «Sånn e livet», som ble Sie Gubbas store gjennombrudd. Singelen lå hele 20 uker på norsktoppen og endte med 3.-plass. På høsten 2009 ga den amerikansk country-musikeren Bobby Bare ut albumet Dream Of Yesterday der Petter Øien og Bobby Bare synger en engelsk versjon av Sånn e livet. 


== Melodi Grand Prix ==


=== 2011 ===
I 2011 deltok han med Sie Gubba i Melodi Grand Prix med låten «Alt du vil ha». I finalen endte de på fjerdeplass.


=== 2012 ===
I tredje delfinale i Florø 4. februar deltok Petter Øien med låten «Things Change» sammen med Bobby Bare. Her fikk de flest stemmer og gikk direkte videre til finalen i Oslo Spektrum sammen med Tooji og Yaseen & Julie Maria, som ble henholdsvis nr. 2 og 3. I finalen i Oslo Spektrum var Øien og Bare blant de fire artistene som fikk flest telefonstemmer og gikk til gullfinalen, men her måtte de nøye seg med en tredjeplass. Rent bortsett fra Bobby Bare hadde han også med seg på scenen;

Olga Kivaeva – fele
Tore Dalsaune – bass, kor
Andreas Dahle Aagård – gitar, kor
Dag Erik Oksvold – trommer


=== 2020 ===
I Melodi Grand Prix 2020 deltok Øien igjen med Sie Gubba. Røk ut i gullduellen i delfinale 3 med låta «Kjære du».


== Diskografi ==


=== Too Far Gone ===
Zetor'n/Treidagsfest på Ler (1997)
Zetor'n (1998)
Bæst i test (2000)
Tia flyg (2002)
Livåt (2008) på «De e slutt (studioversjon)»
Reis av sted (2011) på samle-CD
20 år (2013), sang på «Zetor'n»


=== Sie Gubba ===
Jakta ti alle fjell (1998), produsent
Bykar (2003), komponist
Sie Gubba (2006)
Sånn e livet - live 10 år (2008)
Hemafrå (2009)
Alt du vil ha (2011)
Veien vi ska gå (2014)
Live – 20 år (2015)
Arven (2017)
Norges Bygdeungdomslag (2019)
Våre beste ballader (2019)
Senorita (2019)
Kjære du (2020)


=== Andre deltagelser ===
Dirty Boots: Endless Ride (2003), kor
Stage Dolls: Get a Life (2004), kor
Malin: Malin på månen (2006), kor
Norsk Rekord: Keep the Dream Alive (2008)
Bobby Bare: Dreams of Yesterday (2009), duett på tittelkuttet
Slank Bakfra: Slank Bakfra (2010)
Melodi Grand Prix 2011: Melodi Grand Prix 2011 (2011)
Melodi Grand Prix 2012: Melodi Grand Prix 2012 (2012)
Bobby Bare: Things Change (2012)
ESS Engros: Norsk på engelsk country – 20 norske countryklassikere (2013)
ESS Engros: Norske countryduetter (2014)
Terje Tysland: Bare kjærlighet (2015)
Kathrine Rømmen: Bonanza (2016)
Chand: Studio Sessions (2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Petter Øien på Internet Movie Database 
(en) Petter Øien på Discogs 
(en) Petter Øien på MusicBrainz 
(en) Petter Øien på Spotify
Reidulf Wormdal

Reidulf Wormdal (født 10. august 1974) er norsk musiker på tangentinstrumenter i musikkgruppa Sie Gubba.
Wormdahl begynte i Sie Gubba i 2000 etter at Tommy Holden sluttet, men sluttet selv året etter for å spille i bandet Fark. Denne gruppa ble oppløst året etter. Senere ble han musikklærer, men da Ola Dragmyrhaug i 2009 sluttet i Sie Gubba ble Wormdahl igjen med som medlem på tangentinstrumenter og trekkspill.
Wormdahl er i dag (2011) lærer i medier og kommunikasjon ved Byåsen videregående skole i Trondheim.


== Diskografi ==


=== Sie Gubba ===
Lynx'n (2000)
Bykar (2003), studiomusiker
Alt du vil ha (2011)
Veien vi ska gå (2014)
Live – 20 år (2015)
Arven (2017)


=== Fark ===
Flå de små (2001)


=== Sirkus ===
Kle mæ naken (2003 single)
Ta mæ! (2004)


=== Hollywood Scandal ===
Staying Alive (2009, single)


=== Andre deltagelser ===
Dirty Boots Endless Ride (2003)
Too Far Gone: Løkky (2006)
Ari Bahnd: Gla' som … (2009)
Melodi Grand Prix: Melodi Grand Prix 2011 (2011)
Vicinity: Awakening (2018)
Republikken Kongos departementer

Departementene i Republikken Kongo utgjør 12 administrative enheter, som igjen er delt inn i 86 distrikter og 7 kommuner. 


== Referanser ==
Ben Adams

Benjamin Edward Stephen Adams (født 22. november 1981 i Bracknell i Storbritannia), bedre kjent som Ben Adams, er en britisk musiker, best kjent fra det britisk/norske boybandet A1 sammen med Christian Ingebrigtsen, Paul Marazzi og Mark Read.


== Bakgrunn ==
Ben Adams er sønn av Anita (født Olpherts-Forrester) og Anthony W. Stephens. Foreldrene hans ble skilt, og da han var 8 år i januar 1990, giftet moren hans seg på nytt med forretningsmannen Jeremy Adams. Han fikk deretter sin stefars etternavn.
Ben Adams vokste opp i Middlesex. Han hørte på artister som Madness, James Taylor, Michael Jackson og Tracy Chapman. I oppveksten sang han solo på skoleforestillinger og spilte piano, obo og fiolin. Han fattet også interesse for musikken til Prince og Stevie Wonder.


== Karriere ==


=== A1 (1998–2002) ===
I 1997 ble Adams medlem av popgruppen A1. Mellom 1999 og 2002 ga de ut tre album og fikk en rekke førsteplasser på hitlister og Top 10-hits over hele verden. Med to unntak var alle bandets hitlåter skrevet av Ben Adams – alene eller som medforfatter. 


=== Solokarriere ===
Etter at A1 var oppløst, spilte Adams inn solo-albumet It's Brutal Out There. Han etablerte også selskapet Parkbench Studios og begynte å skrive sanger og produsere for andre artister, både i Storbritannia og USA. 
I 2009 kom Ben Adams på 5.-plass i den britiske versjonen av reality-konkurransen Big Brother.


=== A1 (2009–) ===
A1 ble gjenforent i august 2009 og signerte kontrakt med Universal Music Norge. 
Den 6. februar 2010 stod A1 på scenen i Oslo Spektrum under finalen av den norske musikk-konkurransen Melodi Grand Prix 2010, med sangen «Don’t Wanna Lose You Again». De endte opp med en andreplass.
I 2012 ga de ut albumet Rediscovered.


== Diskografi ==


=== Med A1 ===


==== Album ====
1999: Here We Come (Sony BMG)
2000: The A List (Sony BMG)
2002: Make it Good (Sony BMG)
2010: Waiting for Daylight (Universal)
2012: Rediscovered (Universal)


==== EP ====
2005: Sorry


=== Soloalbum ===
2010: It's Brutal Out There


=== Deltar på ===
2010: Melodi Grand Prix 2010 (2.plass) med A1


== Eksterne lenker ==
(en) Ben Adams på Internet Movie Database 
(en) Ben Adams hos The Movie Database 
(en) Ben Adams på Discogs 
(en) Ben Adams på MusicBrainz 
(en) Ben Adams på Songkick 
(en) Ben Adams på Twitter 
(en) Ben Adams på Myspace
Guitar Hero 5

Guitar Hero 5 er et musikk- og rytmespill som er utviklet av Neversoft og distribuert av Activision. Spillet ble lansert i september 2009 til Xbox 360, PlayStation 2, PlayStation 3 og Wii, og er det femte hovedspillet i Guitar Hero-serien.
Spillet spilles bruker gitarformede kontrollere, som ble solgt alene og i en pakke sammen med spillet. Spillet hadde også støtte for trommesettformede kontrollere og mikrofoner, slik at spillere også kunne «spille» trommer og synge med.


== Mottakelse ==
Ifølge omtalesamlernettstedet Metacritic, har spillet mottatt generelt positive omtaler. Wii-utgaven av spillet har fått en samlet poengsum på 89 ut av 100 poeng. Av de fire utgavene, fikk PlayStation 2-utgaven verst poengssum med 71 poeng ut av 100 mulige, som ifølge nettstedet markerer «blandet eller gjennomsnittlig omtale».Lasse Lervik ved Gamer.no ga Xbox 360-versjonen spillet en poengssum av 8 ut av 10 poeng, men peker på et dårlig utvalg av sanger å velge mellom. Lars Richard Olsen i Altaposten ga spillet terningkast fire, og skriver at spillet er «mye er forbedret i 'Guitar Hero' når det gjelder menyer og valgfrihet, men spillet virker tross dette som alt annet enn friskt og nyskapende.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Guitar Hero 5 hos MobyGames 
(en) Guitar Hero 5 på Metacritic 
(en) Guitar Hero 5 hos GameFAQs 
(en) Guitar Hero 5 hos GameFAQs 
(en) Guitar Hero 5 hos GameFAQs 
(en) Guitar Hero 5 hos GameFAQs
Mikhail Vrubel

Mikhail Aleksandrovitsj Vrubel (russisk: Михаил Александрович Врубель), (født 5. marsjul./ 17. mars 1856greg. i Omsk i Sibir i Russland, død 1. apriljul./ 14. april 1910greg. i St. Petersburg) var en russisk maler, billedhugger, keramiker og scenograf i stilartene symbolisme og jugend. Han var gift med operasangeren Nadezhda Zabela-Vrubel (1868–1913).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Vrubel studerte først på universitetet i St. Petersburg og deretter fra 1880 til 1884 på St. Petersburgs kunstakademi. 


=== Kunstner ===
Fra 1884 til 1889 bodde han i Kyiv hvor han på oppdrag fra det lokale presteskapet laget flere utkast til fresker i Volodymyrskatedralen. Utkastene ble forkastet ettersom de lå langt utenfor tradisjonell kirkekunst. På samme tid tok han som maler del i restaureringen og utfyllingen av freskene i Kyrillkirken.
I 1889 flyttet Vrubel til Moskva hvor han ble med i kunstnerkretsen rundt den russiske mesénen Mamontov. Han arbeidet også med teateroppsettinger og illustrerte dessuten Mikhail Lermontovs dikt og Leo Tolstojs verk Anna Karenina.
Vrubels stil kjennetegnes av en dramatisk intensitet i fargebruken og skarp penselføring. Verkene hans er preget av subjektive og mystiske forestillinger og allegorier. Særlig gjelder dette hans illustrasjoner til Mikhail Lermontovs  dikt Demonen. Disse illustrasjonene, ladet med dyp pessimisme og uro, er hovedgrunnen til at han har blitt regnet som en forløper for symbolismen i russisk kunst.
Motivene til Vrubels verk sprang ut fra så vel russiske eventyr, tradisjoner og helteepos som fra klassisk, vestlig litteratur. Mer og mer søkte han sterke, psykologiske virkemidler for å gripe tak i tilskueren. 
På slutten av sitt liv fikk han et alvorlig psykisk sammenbrudd og ble innlagt på klinikk. Hans psykiske tilstand var en følge av komplikasjoner fordi han led av syfilis i tredje stadium.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Online biografi (engelsk)
Pour l’Amour des Chiens

Pour l'amour Des Chiens (fransk: Av kjærlighet til hundene) er et studioalbum sluppet av bandet The Bonzo Dog Band. Albumet består av fire CD-er (APX2886CD), og ble utgitt den 12. desember 2007. Plata er produsert av Mickey Simmonds og Neil Innes. Albumet ble utgitt 35 år etter forrige album, Let's Make Up and Be Friendly (1972).
Av de opprinnelige bandmedlemmene var Neil Innes, Roger Ruskin Spear, Rodney Slater, «Legs» Larry Smith, Vernon Dudley Bohay-Nowell, Martin «Sam Spoons» Ash og Bob Kerr.


== New Millennium Bonzos ==
På gjenforeningskonserten fikk de assistanse av Adrian Edmondson, Stephen Fry og Phill Jupitus, som også er med på plata. I tillegg deltok Mickey Simmonds (musikalsk leder), David Catlin-Birch (gitar og vokal), Johnny Marter (trommer og perkusjon) og Steve Barnacle (bass og jazzgitar). 
The Times ga albumet fire stjerner og beskrev det som «sjelden mindre enn sjarmerende», mens The Observer ga plata tre stjerner og omtalte den som «forutsigbar» og «kun halvveis underholdende».


== Sporliste ==
«Pour l'Amour Des Chiens» (Innes)
«Let's All Go to Mary's House» (Arrangert av The Bonzo Dog Doo-Dah Band)
«Hawkeye the Gnu» (Arr. Slater/Innes)
«Making Faces at the Man in the Moon» (Rich/Smith/Hoffman)
«Fiasco» (Innes)
«Purple Sprouting Broccoli» (Ash)
«Old Tige» (Burke/Burke/Reeves)
«Wire People» (Ash/Innes)
«Salmon Proust» (Innes)
«Democracy» (Innes)
«I Predict a Riot» (Hodgson/Wilson/Rix/Baines/White)
«Scarlet Ribbons» (Danzig/Segal)
«Paws» (Jupitus)
«And We're Back» (Innes)
«Stadium Love» (Innes/Heatherington/Fraser-Simpson/Milne)
«Mornington Crescent» (Simmonds)
«L'Essence d'Hooligan» (Innes)
«Early Morning Train» (Innes)
«My Friends Outside» (Spear)
«For the Benefit of Mankind» (Innes)
«Beautiful People» (Edmondson)
«Ego Warriors» (Innes)
«Cockadoodle Tato» (Innes)
«Tiptoe Through the Tulips» (Burke/Dubin)
«Sweet Memories» (Smith)
«Sudoku Forecast» (Jupitus)
«Now You're Asleep» (Stanshall/Catlin-Birch)
«Jean Baudrillard» (Innes)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pour l'Amour des Chiens på Discogs 
(en) Pour l'Amour des Chiens på MusicBrainz 
(en) Pour l'Amour des Chiens på AllMusic
Magne Almås

Magne Almås (født 1972) er norsk tekstforfatter, komponist og gitarist i bandet Sie Gubba. Han har vært daglig leder i TS Partner Underholdning som blant annet har arrangert Sommerfestivalen i Selbu.Almås dannet Sie Gubba i 1995 sammen med Hans Skogaas, Ola Dragmyrhaug, og John Ole Morken.Almås har skrevet de fleste av gruppas sanger, blant annet «Finast jenta», «Fjellrypa», «Alt du vil ha» og «Soldat». Han var vokalist i gruppa fra 1995 til 2004 men pleier å synge «Helg, 240 og fest» på konsertene.


== Diskografi ==


=== Sie Gubba ===
Jakta ti alle fjell (1998)
Lynx'n (2000)
Lørdag e'det fæst (2002)
Bykar (2003)
Sie Gubba (2006)
Sånn e livet - live 10 år (2008)
Hemafrå (2009)
Alt du vil ha (2011)
Veien vi ska gå (2014)
Live – 20 år (2015)
Arven (2017)SinglerHelg, 240 og fest (2004, uutgitt)
Alt du vil ha (2011)
Laget e Rosenborg (2013)
Finast jenta (2014, live 2012)
Ta mæ med (2015)
Såmmår og sol (2015)
Bra nok som du e (2016)
Du e' go å ha (2017)


=== Andre deltagelser ===
Stage Dolls-hyllest: Wings of Steel – A Norwegian Tribute to Stage Dolls (2008)
Norsk Rekord: Keep the Dream Alive (2008)
Norsk Rekord: Countrysommer (2008)
Melodi Grand Prix: Melodi Grand Prix 2011 (2011)
ESS Engros: Norsk på norsk country – 19 Country-klassikere (2012)
ESS Engros: Æ e trønder æ – Den beste trøndermusikken (2013)
DJ Traktor: På vei te Selbu (2013)
ESS Engros: Landeveisrock – 22 norske låter for veien (2014)


== Referanser ==
Ivar Grønsveen

Ivar Grønsveen (født 14. juni 1946 på Løten i Hedmark, død 17. oktober 1973) var grunnlegger, frontfigur, gitarist og vokalist i Ole Ivars fra 1964 til sin brå død i 1973.


== Liv og virke ==


=== Oppvekst ===
Grønsveen var født og oppvokst på et lite gardsbruk rett utenfor Hamar i Løten kommune. Han vokste opp i primitive forhold, uten bilvei, strøm og innlagt vann. Som ung lærte han å spille gitar av sin mor som kunne mange religiøse sanger. Noen år senere mistet han en finger på den ene hånda i en ulykke, men han fortsatte likevel å spille gitar frem til sin død.


=== Musiker ===
Grønsveen startet sin karriere i 1962 med bandet The Hurricanes, for så å bli medlem av The Tainix to år senere, hvor han traff Ole Ødegård. Det nye bandet hadde sine store forbilder i Sven-Ingvars fra Sverige – og de valgte å følge sine forbilder også i navnvalg, og endret navn til Ole Ivars etter de to fremtredende medlemmene.
Grønsveen var den store frontfiguren i Ole Ivars i det første tiåret, i tillegg til å ta seg av vokal og gitar. De vant Østlandsmesterskapet for pop-band både i 1965 og 1966, og etter seieren i 1966 kom en representant for plateselskapet Troll bort til Ivar og ville ha gruppen til å spille inn plate. Dette ble gjort høsten 1966, og suksessen kom med singlene «Regnets rytme», «Line» og «Har jeg sagt deg alt jeg ville si deg». Ole Ivars lå i toppen med albumet Ole Ivars på VG og Arbeiderbladets LP–liste høsten 1968.
Suksessen fortsatte med nye utgivelser gjennom 1969, og Grønsveen ga ut en single på egen hånd, «En liten blåveis», sammen med Tor Hauges Orkester. 
Ved inngangen til 70-tallet begynte imidlertid besetningen i Ole Ivars å bli ustabil og danseband ble erstattet av diskotek, noe som hadde innvirkning på både popularitet og plateproduksjon for Hedmarks-gruppen. Grønsveen holdt likevel motet oppe og fikk som foregangsmann fart på bandet igjen. Like etter ble han kjent med NRKs Knut Bjørnsen, som hyret gruppen som husband til et av hans nye TV-programmer.
I 1972 utga gruppen albumet Flydur og andre tonearter, som ble deres siste albumet med Grønsveen.
Ivar Grønsveen døde etter et kraftig anfall av hjerteflimmer som følge av en medfødt defekt i hjertet. Grønsveen var 27 år gammel. 
Lasse Johansen overtok som vokalist etter Grønsveen, og ble værende i gruppen til 1988. I dag er Ole Ødegård den eneste av originalbesetningen som gjenstår i gruppen.


== Ettermæle ==
Kjetil Kjelle skrev hyllningslåten «Lysluggen»til Ivar Grønsveen i 1989. Utgitt på CD med Jannex. Grønsveen lagde selv flere melodier og arrangementer som ble innspilt med Ole Ivars.


== Diskografi ==
SinglerEn liten blåveis/Vær ærlig (1969)


=== Ole Ivars ===
Ole Ivars (1968)
Ole Ivars Vol. 2 (1968)
Jeg vil se deg smile (1969)
Flydur og andre tonearter (1972)
En prästkrage i min hand (1982), låtskriver
For swingende (1987), låtskriver
På en-to-tre (1991), oversetter
Kavalkade 40 låter gjennom 30 år (1994)
Line (2007)


== Kilder ==
Ivar Grønsveen
Smokkevatnet naturreservat

Smokkevatnet naturreservat er et naturreservat i Time kommune på Jæren, Rogaland. Området ble vernet i 1996 for å bevare en viktig hekke-, trekk- og overvintringslokalitet.
Vatnet er hekkeområde for flere våtmarksfugler, særlig brunnakke, og som raste- og overvintringsområde for ender. Verneverdig vegetasjon med truede arter som bustsivaks og mykt havfrugras.
Området er ett av 22 verneområder som inngår i ramsarområdet Jæren våtmarksystem, på grunn av sin betydning for trekkfugler. Jæren våtmarkssystem ble etablert i 1985, og antall delområder ble utvidet til 22 i 2002.


== Eksterne lenker ==
(no) Smokkevatnet naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Linemyra naturreservat

Linemyra naturreservat er et naturreservat i Time på Jæren, Rogaland. Området ble vernet i 1996 for å bevare ei åpen lavlandsmyr som er en viktig hekkeplass.
Området utgjør en liten rest av jærsk torvmyr som til tross for store endringer fremdeles har økologisk verneverdi som eksempel på en biotop og naturtype som snart er forsvunnet på Jæren. Myra er en viktig hekkebiotop med svært mange fugler.
Området er ett av 22 verneområder som inngår i ramsarområdet Jæren våtmarksystem, på grunn av sin betydning for trekkfugler. Jæren våtmarkssystem ble etablert i 1985, og antall delområder ble utvidet til 22 i 2002.


== Eksterne lenker ==
(no) Linemyra naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Tore Dalsaune

Tore Dalsaune (født 23. mars 1972) er norsk musiker og bassist.
Dalsaune vikarierte som bassist i musikkgruppa Sie Gubba for Hans Skogaas inntil sistnevnte sluttet i gruppa, og han ble så medlem på heltid. I 1998 ble han bassist i countrybandet Too Far Gone. I 2004 forlot han og Petter Øien bandet, og de gikk senere begge til Sie Gubba. I 2010 forlot han Sie Gubba og ble erstattet av Leif Arne Olaussen. Han har også spilt i Næver og Trondheim Gospelkor. Han spiller nå i firemannsbandet Flyt.


== Diskografi ==


=== Too Far Gone ===
Zetor'n/Treidagsfest på Ler (1997)
Zetor'n (1998)
Bæst i test (2000)
Tia flyg (2002)
Livåt (2008), bass på «De e slutt (studioversjon)»
Reis av sted (2011) på samle-CD
20 år (2013)


=== Flyt ===
It Will Be All Right (2016, singel)
Mirror Mirror (2016, singel)
Thing to Do (2016, singel)


=== Deltar på ===
Universal Music: 96% låvedans (2001)
Norsk Rekord: Keep the Dream Alive (2008)
Slank Bakfra: Slank Bakfra (2010)
Melodi Grand Prix: Melodi Grand Prix 2012 (2012)
Helge Wærøy: Burning Eyes (2016)
Helge Wærøy: Kobbklys på pipen (2018)
Gisle Aarlott: LER (2018)
Garfjelltunnelen

Garfjelltunnelen er en veitunnel i Lyngen kommune i Troms. Den er 162 meter lang og er en del av fylkesvei 91.


== Se også ==
Storuratunnelen
Veitunneler i Norge
Storuratunnelen

Storuratunnelen er en veitunnel i Lyngen kommune i Troms. Den er 320 meter lang og er en del av fylkesvei 91.


== Se også ==
Garfjelltunnelen
Veitunneler i Norge
Luciano de Paolis

Luciano de Paolis (født 14. juni 1941) var en italiensk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble og 1972 i Sapporo.
De Paolis ble olympisk mester i bobsleigh to ganger under Vinter-OL 1968 i Grenoble. Han vant både toer- og firerbob. Toerbob vant han sammen med Eugenio Monti og de to sammen med Roberto Zandonella og Mario Armano vant firebob.
De Paolis ble verdensmester i firerbob 1970 i St. Moritz.  


== OL-medaljer ==
1968  Grenoble -  Gull i bobsleigh, toerbob  Italia
1968  Grenoble -  Gull i bobsleigh, firerbob  Italia


== Eksterne lenker ==
(en) Luciano de Paolis – Olympics.com 
(en) Luciano de Paolis – Olympedia 
(en) Luciano de Paolis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Luciano de Paolis – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Luciano de Paolis – Italias olympiske komité
Børaunen landskapsvernområde

Børaunen landskapsvernområde er et landskapsvernområde i Randaberg kommune på Jæren, Rogaland. Området ble vernet i 2003.
Børaunen inngår som ett av 22 verneområder i ramsarområdet Jæren våtmarksystem, og er også en del av Jærstrendene landskapsvernområde.
Kolnes fuglefredningsområde

Kolnes fuglefredningsområde er et biotopvern i Sola kommune på Jæren, Rogaland. Området ble vernet i 2003.
Børaunen inngår som ett av 22 verneområder i ramsarområdet Jæren våtmarksystem, og er også en del av det store vernekonglomeratet Jærstrendene landskapsvernområde.