jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Koldinghus

Koldinghus er et kongeslott i Kolding i Danmark som ble grunnlagt midt på 1200-tallet. Det brant i 1808 og sto lenge som en ruin, innen en langvaring restaurering ble satt i verk. Både slottet, selve restaureringen og museet på Koldinghus er i dag severdigheter.
Fra vollanlegget rundt slottet er det utsikt over byen og vannet.


== Historie ==

Koldinghus i Kolding ble grunnlagt på slutten av 1200-tallet og bygget opp gjennom århundrer, hvor slottet hadde en skiftende tilværelse og mange forskjellige funksjoner som festning, kongelig residensslott, ruin, museum og ramme om utallige forhandlinger.
Under den voldsomme pestepidemien i København i 1711 oppholdt kong Frederik IV og hoffet seg på Koldinghus.
Sin karakteristiske profil fikk Koldinghus rundt 1600 da Christian IV fikk forhøyet vestfløyen med en etasje og oppførte det såkalte «Kæmpetårn», som fikk sitt navn på grunn av de fire statuene av helter og kjemper fra gresk mytologi som ble oppført på tårnet. I dag er bare statuen av Herkules igjen. Slottet brant i 1808 under de spanske hjelpetroppenes innkvartering og lå som en ruin i en årrekke. Gjennom en periode på ca. 100 år er ruinen gradvis blitt overdekket og bygget opp igjen for endelig å stå ferdigrestaurert i 1991.
Koldinghus administreres av Museet på Koldinghus som ble opprettet i 1890.


== Staldgården ==
Staldgården, som ligger ved Koldinghus, har vært benyttet som staller for hester tilhørende konger og embetsmenn på Koldinghus. Akkurat som Koldinghus stammer Staldgården fra slutten av 1200-tallet, men bygningenes nåværende utseende stammer fra slutten av 1600-tallet. I 1718 innredet Frederik IV Staldgården til bruk for kavaleriet og i mer enn 100 år var denne hjemsted for kavaleriet, først Koldinghus Rytterdistrikt, senere Det holstenske Lansenerregiment. 
Staldgården unngikk brannen på Koldinghus i 1808, og ble brukt til oppmagasinering av militært materiell under Englandskrigene i 1808-1814. Senere ble bygningene benyttet av byens kjøpmenn til oppmagasinering. I 1907 ble Staldgården igjen overtatt av militæret, og det ble innredet  et remontedepot (dvs. oppdrett og øvelsesriding av hester til hæren).
Fra 1942 lå Gestapos syd- og sønderjyske hovedkvarter her. I den ene av Gestapos to celler, hvor de danske motstandsfolkene som var tatt til fange var innesperret, kan man se fangenes navnetrekk og inskripsjoner risset inn på veggene.


== Fredning ==
Koldinghus ble fredet i 1918. Fredningen omfatter slottsanlegget med Kæmpetårnet og Staldgården.


== Eiere av Koldinghus ==
(1248-1849) – Kronen
(1849- Den Danske Stat


== Billedgalleri ==

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jytte Ortmann: Slotte og Herregårde i Danmark, Forlaget Sesam, 1994, side 63-65, ISBN 87-7801-392-5


== Eksterne lenker ==
Museet på Koldinghus hjemmeside
Gaya (India)

Gaya (hindi: गया) er en by i den indiske delstaten Bihar. Det er også administrativt hovedkvarter for distriktet med samme navn. I dette distriktet ligger også den kjente byen Bodh Gaya. Gaya ligger 100 km sør for Patna, som er delstatshovedstaden. Byen ligger på bredden av elven Falgu (i Ramayana kalt Niranjana) og er en viktig møteplass både for hinduer og buddhister. Byen er omgitt av små fjelltopper (Mangla-Gauri, Shringa-Sthan, Ram-Shila og Brahmayoni)  i tre retninger, med elven rennende på den fjerde og østre siden. Gjennomsnittlig høyde over havet er 111 m. Gaya har en blanding av naturlige omgivelser, gamle bygninger og smale bygater. I 2001 hadde distriktet en samlet befolkning på 3 473 428 innbyggere, men selve byen hadde kun 383 197 innbyggere. 
Gaya var en del av det tidligere indiske riket Magadha. Tekari Raj-familien var den mest fremtredende representanten av Bhumihar Brahmin (en høy kaste) i Sør-Bihar. Familiens opphold i Gaya kan faktisk dateres tilbake til tidlig i det 18. århundre.


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2001 hadde Gaya 383 197 innbyggere. Av disse var 53 % menn og 47 % kvinner. Gjennomsnittlig lesekyndighet blant befolkningen var da 68 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %; mannlig lesekyndighet var 74 % mens kvinnelig lesekyndighet var kun 60 %. 14 % av befolkningen i byen utgjorde barn under 6 år. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Distriktets offisielle nettside (engelsk)
Oppføring av Gaya i buddhistordboka Pali Proper Names (engelsk)
Johan Georg Müller

Johan Georg Müller (født 1771 i Bergen, død 28. mars 1822 i Bergen) var en norsk maler. 
Han var elev ved Kunstakademiet i København i tiden 1790–92. Etterpå slo han seg ned i Bergen som håndverksmester. Like ved Mariakirken drev han fargehandel og verksted med flere svenner og læregutter. Han ble laugsmester i 1793. Sammen året etablerte han en tegneskole hvor det ble undervist i figurtegning og senere også arkitektur- og perspektivtegning. Årene 1803–1809 var I. C. Dahl læregutt og svenn hos Müller.
Müller ble den ledende malermester i Bergen og mye brukt dekorasjonsmaler. Av hans bevarte arbeider kan nevnes utsmykningen i storstuen på Brødretomten, som framstiller Slaget på Københavns red 2. april 1801 og Den engelske flåte på vei gjennom Øresund (1802). Han fikk også utført dekorasjoner på lysstedene Frydenlund og Elsesro.
I 1794 ble Müller teatermaler og maskinmester ved Det Dramatiske Selskab. Han fikk her ansvar for dekorasjoner og kulisser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Johan Georg Müller i Norsk biografisk leksikon
AA-12

Auto Assault-12 (AA-12), opprinnelig designet og kjent som Atchisson Assault Shotgun, er et hagle utviklet i 1972 av amerikaneren Maxwell Atchisson. Den mest fremtredende funksjonen er redusert rekyl. Den siste 2005-versjonen ble utviklet over 18 år, og patentet ble solgt til Military Police Systems, Inc. Det opprinnelige designet la grunnlaget for flere senere våpen, inkludert USAS-12-haglen. Våpenet er bare helautomatisk, og skyter med en skuddtakt på 300 skudd per minutt slik at enkeltskudd kan avfyres ved å ta raske avtrekk. Det finnes et 8-skudds stavmagasin og 20- eller 32-skudds trommelmagasin.  


== Historie ==
I 1987 solgte Max Atchisson rettighetene til AA-12 til Jerry Baber fra Military Police Systems, Inc. (MPS), Piney Flats, Tennessee. MPS utviklet i sin tur etterfølgeren som bare ble kjent som Auto Assault-12 som ble redesignet over 18 år med totalt 188 endringer og forbedringer fra den opprinnelige utgaven. Endringene fra AA-12 fra bestod blant annet av å gå fra masseretardert sluttstykke til gassdrevet mekanisme med låst sluttstykke. Når sluttstykket veksler etter avfyring skal rundt 80% av den følte rekylen absorberes ved hjelp av et proprietært gassystem. En rekylfjær skal fjerne ytterligere 10%, slik at den følte rekylen skal tilsvare 10% av normal rekyl for en kaliber 12 hagle. MPS samarbeidet også med firmaene Action Manufacturing Company og Special Cartridge Company for å kombinere haglen med FRAG-12 høyeksplosiv ammunisjon. Vekten ble redusert til 4.76 kg og lengden forkortet til 966 mm, men original pipelengde ble beholdt. SIBO-modellen har en 330 mm lang pipe, veier rundt 220 gram mindre enn den vanlige modellen. I motsetning til mange andre automatiske haglgevær avfures AA-12 fra åpent sluttstykke, en mekanisme som oftest finnes på maskinpistoler. Grunnet bruk av mye rustfritt stål og selvrensende design oppgir MPS at våpenet krever lite eller ingen rengjøring og smøring. Designeren anbefaler rengjøring etter 10 000 skudd.


== Se også ==
Benelli Nova
Fiskipedia

Fiskipedia var et Internett-basert fiskeleksikon, med hovedvekt på artsbestemmelse, utbredelse og biologi til fiskearter i norske farvann (både salt- og ferskvann). Sidene ble lansert 1. januar 2009 og blir utarbeidet på dugnad av redaktørene Tom Ole Holth, Arve Lynghammar og Irvin Kilde. Fiskipedia opererer med 293 norske fiskearter, og per 18. oktober 2010 hadde prosjektet 172 ferdigstilte artsbeskrivelser.
I juni 2015 ble det for første gang rapportert om tekniske problemer på websiden, og i oktober 2016 var sidene fortsatt nede, et resultat av et «alvorlig» hackerangrep.
Selv om navnet speiler på Wikipedia, er det ikke åpnet for direkte bidrag fra publikum. Redaktørene oppfordrer imidlertid publikum til å sende inn relevante observasjoner, spesielt vedrørende arter som opptrer på uvanlige steder, eller dersom det skulle oppdages feil på sidene.
Artsartiklene er basert på relevant litteratur, blant annet Aschehougs store fiskebok (Per Pethon), Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean (FNAM), FishBase, Fiskeridirektoratets fiskeristatistikk og andre relevante vitenskapelige artikler.


== Referanser ==


== Samarbeidspartnere ==
Fiskipedia benytter bilder fra Rudolf Svensen ved bildebyrået UWPhoto ANS, Thomas de Lange Wenneck ved Havforskningsinstituttet og Sven O. Kullander ved Naturhistoriska riksmuseet i Stockholm.


== Eksterne lenker ==
Fiskipedia (offisielt nettsted)
UWPhoto ANS
FNAM (engelsk)
Fiskeridirektoratets fiskeristatistikk
«Mahmudiye»

«Mahmudiye» var et linjeskip og førsteklasses krigsskip av sin generasjon. Det ble konstruert etter bestilling fra sultanen av Det osmanske rike, Mahmud II og ble bygget på 1820-tallet av Imperial Naval Arsenal ved Det gylne horn i Konstantinopel. Det var i mange år verdens største krigsskip med 62 meters lengde, 17 meters høyde og 7 meters bredde. Fordelt på tre dekk var skipet utstyrt med tilsammen 128 kanoner.
Mahmudiye deltok i en rekke avgjørende sjøslag, deriblant beleiringen av Sevastopol (1854–1855) under krimkrigen. Skipet ble tatt ut av tjeneste i 1875.


== Eksterne lenker ==
(en) Mahmudiye (ship, 1829) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anna Rupprecht

Anna Rupprecht (født 29. desember 1996) er en tysk skihopper som representerer SC Degenfeld.
Rupprecht debuterte i kontinentalcupen (sommer) med 30.-plass (av 60 deltakere) i Bischofsgrün 10. august 2008, bare 11 1/2 år gammel. Hennes beste plassering i kontinentalcupen er 9.-plass i Schonach 23. januar 2010.
Rupprecht debuterte i verdenscupen i Hinterzarten 7. januar 2012, hvor hun ikke kom til finaleomgangen. Den 2. desember 2016 tok hun en 3.-plass under verdenscupen på Lillehammer som beste plassering.
Rupprecht ble nummer 9 i junior-VM i Hinterzarten i 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anna Rupprecht – FIS (skihopping) 
(pl) Anna Rupprecht – skijumping.pl
Sergio Canales

Sergio Canales Madrazo (født 16. februar 1991) er en spansk fotballspiller som spiller for Real Betis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sergio Canales – FIFA 
(en) Sergio Canales – FIFA 
(en) Sergio Canales – UEFA 
(en) Sergio Canales – Transfermarkt 
(en) Sergio Canales – national-football-teams.com 
(en) Sergio Canales – WorldFootball.net 
(en) Sergio Canales – FootballDatabase.eu 
(en) Sergio Canales – Soccerway 
(en) Sergio Canales – EU-Football.info 
(en) Sergio Canales – FBref
Mitja Mežnar

Mitja Mežnar (født 30. juni 1988) er en slovensk skihopper som representerer NSK Trzic Trifix.
Han debuterte internasjonalt i et FIS-renn i Villach i 2003. I verdenscupen debuterte han med 43.-plass i Engelberg 22. desember 2007. Hans beste individuelle plassering i verdenscupen er 17.-plass på Lillehammer 6. desember 2009. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 57 i sesongen 2008-09.
Mežnar deltok i junior-VM i 2004, 2005, 2007 og 2008. Han ble juniorverdensmester i lagkonkurransen for Slovenia i Rovaniemi i 2005 og i Tarvisio i 2007. Individuelt er hans beste plassering 4.-plass i 2007. I senior-VM i Liberec i 2009 ble han nummer 31 i normalbakken og nummer 47 i storbakken, og var på det slovenske laget som ble nummer 7 (av 12 lag) i lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mitja Mežnar – Olympedia 
(en) Mitja Mežnar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mitja Mežnar – FIS (skihopping)
Ginger Baker

Peter Edward «Ginger» Baker (født 19. august 1939 i Lewisham i London, død 6. oktober 2019) var en britisk trommeslager kjent for sin tid i bandene Cream og Blind Faith sammen med blant andre Eric Clapton, Jack Bruce og Steve Winwood. Han spilte også sammen med en rekke andre artister og band, som Paul McCartney og Wings, Gary Moore, Hawkwind og Public Image Ltd. 
Baker ble først kjent da han spilte i bandet Graham Bond Organisation, før han i 1966 startet Cream sammen med Eric Clapton og Jack Bruce. Da Cream oppløstes i 1969, startet han Blind Faith sammen med Clapton, Steve Winwood og Ric Grech. Blind Faith ble oppløst etter kort tid, og Baker startet senere sine egne band, samt at han holdt en solokarriere gående. 


== Diskografi ==


=== Med Bob Wallis, Ginger Baker w/The Storyville Jazzmen and The Hugh Rainey All Stars ===
1958 Storyville Re-Visited


=== Med Graham Bond Organisation ===
1961 Roarin' med Don Rendell (Jazz)
1964 Live at Klooks Kleek
1965 The Sound of 65
1965 There's a Bond Between Us


=== Med Cream ===
1966 Fresh Cream
1967 Disraeli Gears
1968 Wheels of Fire
1969 Goodbye
1970 Live Cream
1972 Live Cream Volume II
1968 Live 1968
2003 BBC Sessions
2005 Royal Albert Hall London May 2-3-5-6, 2005


=== Med Blind Faith ===
1969 Blind Faith


=== Med Ginger Baker's Air Force ===
1970 Ginger Baker's Air Force
1970 Ginger Baker's Air Force 2


=== Med Baker Gurvitz Army ===
1974 Baker Gurvitz Army
1975 Elysian Encounter
1976 Hearts on Fire
2003 Flying In and Out of Stardom
2003 Greatest Hits
2005 Live in Derby
2005 Live


=== Solo ===
1972 Stratavarious
1977 Eleven Sides of Baker
1983 From Humble Oranges
1986 Horses & Trees
1987 No Material (konsertalbum)
1990 Middle Passage
1992 Unseen Rain
1994 Going Back Home
1995 Ginger Baker's Energy
1995 Ginger Baker The Album
1995 Falling off the roof
1998 Do What You Like
1999 Coward of the County
2001 African Force
2006 African Force: Palanquin's Pole


=== Andre utgivelser der Ginger Baker medvirker ===
1971 Live ! (with Ginger Baker), Africa 70 and Fela Kuti
1973 Band on the Run, Paul McCartney og Wings
1980 Levitation, Hawkwind
1983 Zones, Hawkwind
1984 This Is Hawkwind, Do Not Panic, Hawkwind
1986 Album, Public Image
1992 Unseen Rain, med Jens Johansson og Jonas Hellborg
1992 Sunrise on the Sufferbus, Masters of Reality
1994 Around the Next Dream, BBM
1999 Coward of the County, Ginger Baker and the Denver Jazz Quartet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ginger Baker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ginger Baker på Internet Movie Database 
(en) Ginger Baker hos The Movie Database 
(en) Ginger Baker på Discogs 
(en) Ginger Baker på MusicBrainz 
(en) Ginger Baker på Songkick 
(en) Ginger Baker på AllMusic 
Det offisielle Ginger Baker-arkivet og trommeslagerforum
Ginger Bakers offisielle nettsted
Biografi og diskografi på Musicianguide.com
Armand Joseph Bruat

Armand Joseph Bruat (født 26. mai 1796 i Colmar, død 19. november 1855 på sjøen) var en fransk admiral.


== Liv og virke ==
Bruat startet sin sjømilitære karriere i den franske marine i 1811, altså mens Napoleonskrigene gikk mot slutten. Hans første år deltok han i flere oppdrag i fjerntliggende farvann, deriblant i Brasil og Vestindia, men han var også innom Skandinavia. I perioden 1817 til 1820 deltok han med de franske styrkene i Levanten i Midtøsten. Derfra og frem til 1824 var han stasjonert først i Senegal og deretter i Middelhavet.
Som løytnant deltok Bruat i slaget om Navarino i 1827, og han ble dekorert for sin innsats i slaget. I 1830 ble han tildelt kommandoen over briggen Silenus, men opplevde å vrake skipet og bli tatt som krigsfange i Algerie. Han ble løslatt i en fangeutveksling i 1831, forfremmet til kaptein, og også gjort til guvernør av Marquesasøyene i 1843. I løpet av denne tiden var han også Frankrikes representant i rådgiverskapet til dronning Pomare av Tahiti. Han klarte å overbevise dronningen om fordelene ved å la Tahiti bli et fransk protektorat.
I 1849 ble Bruat generalguvernør i Antillene. Han ble i 1852 forfremmet til viseadmiral. I 1854, under Krimkrigen, ble han utnevnt til kommandør for den franske flåten.
Han døde på sjøen på vei tilbake til hjemlandet 19. november 1855. Dødsårsaken var kolera. Han ble begravet på gravstedet Père Lachaise i Paris, hvor det også er reist en storslagen skulptur til ære for ham.


== Referanser ==


== Kilder ==
Charles Mullié, Biographie des célébrités militaires des armées de terre et de mer de 1789 à 1850, 1852
Tsawwassen Indian Reserve

Tsawwaseen Indian Reserve var et indianerreservat i kommunen Delta nær storbyen Vancouver i Canada, sør for byen og ut mot Strait of Georgia, et sund i Stillehavet. Det var det eneste reservatet for tsawassenstammen, og omfattet 272,6 hektar. Det lå inntil en viktig fergeterminal, fra det kanadiske fastland til Vancouverøya. En viktig næring for befolkningen var tjenesteytelser og underholdning for passerende fergepassasjerer. Statusen som indianerreservat vedvarte til 3. april 2009.
Tsawwassen

Tsawwassen er en urfolksgruppe i Canada. Den hadde sitt tradisjonelle utbredelsesområde ved Strait of Georgia på Canadas vestkyst, nær grensen til USA, for det meste på fastlandssiden av dette sundet.Språklig hører de til språkfamilien salish og taler en variant ved navn hun’qum’i’num. 
Stammen hadde frem til april samme år et lite indianerreservat i fylket Delta, Tsawwassen Indian Reserve.  


== Litteratur ==
Randy Bouchard/Dorothy Kennedy: Tsawwassen Ethnography and Ethnohistory, in: Archaeological Investigations at Tsawwassen, B.C., Port Coquitlam: Arcas Consulting Ltd. 1991
William C. Sturtevant (Hrsg.): Handbook of North American Indians. Band 7: Wayne Suttles (Hrsg.): Northwest Coast. Smithsonian Institution Press, Washington D.C. 1990, ISBN 0-87474-187-4.
Alexander Groven

Alexander Groven (født 2. januar 1992) er en norsk fotballspiller som spiller for Hønefoss Ballklubb.Han kom til Lyn fra KFUM-Kameratene Oslo i 2006. Groven fikk sin debut 4. oktober 2009 med et innhopp i bortekampen mot Lillestrøm på venstre kant, og dette var også hans eneste opptreden for Lyn sitt A-lag i 2009. 8. januar 2010 ble det kunngjort av Lyn at Groven hadde signert en kontrakt som bandt ham til klubben ut 2011, men innen den tid gikk Lyn konkurs og Groven signerte for Hønefoss sommeren 2010. 
Han har en rekke kamper for aldersbestemte landslag. I 2011 byttet han etternavn fra Hassum til Groven.
I 2015 signerte han for Tippeligaklubben Sarpsborg 08


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Groven – Transfermarkt 
(en) Alexander Groven – Soccerway 
(no) Alexander Groven – Norges Fotballforbund 
(en) Alexander Groven – FBref 
Profil på lynfotball.net
Profil hos Sarpsborg08.no
Edwin Kjeldner

Edwin Kjeldner (født 1. mars 1990) er en norsk fotballspiller som spiller for Ålgård. Han kan bekle flere roller på midtbanen og i angrep. 
I 2009 og 2010 spilte han for Lyn og fikk sin debut for klubben 23. august 2009 med et innhopp i hjemmekampen mot Start, som også ble hans eneste opptreden for Lyn sitt A-lag i 2009. Etter nedrykket til Adeccoligaen fikk han en mer sentral rolle i Lyn. Kjeldner har aldersbestemte landskamper for Norge. Etter at klubben gikk konkurs, gikk han til Ålgård, klubben han forlot til fordel for Lyn. Han kom tilbake til Lyn i 2012, men det ble med en sesong før han igjen gikk tilbake til hjemklubben.


== Karrierestatistikk ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edwin Kjeldner – Transfermarkt 
(en) Edwin Kjeldner – FBref 
Profil på Lyn.no
Profil på lynfotball.net Arkivert 30. oktober 2010 hos Wayback Machine.
Tarjei Aase Omenås

Tarjei Aase Omenås (født 2. februar 1992) er en norsk tidligere fotballspiller.Omenås kom til Lyn 1. august 2009 fra Sportsklubben Herd i Ålesund. Han debuterte for Lyn mot Fredrikstad FK 1. november 2009, da han kom inn etter at Arnar Darri Pétursson fikk rødt kort. Sommeren 2010 gikk Lyn konkurs og han signerte for Skeid etter kort tid. Etter å ha trent med Lyn hele vinteren 2013 ble han klar i mars og signerte en amatørkontrakt med klubben. Han mistet hele 2013-sesongen på grunn av en korsbåndskade han pådro seg i sesongoppkjøringen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tarjei Aase Omenås – Soccerway 
(en) Tarjei Aase Omenås – FBref
Ole T. Ytterdal

Ole Th. Ytterdal (født 1890 i Ytterdal, nå Eidsdal, død 1971) var en norsk billedkunstner.
Ytterdal var naturlig begavet og laget gode malerier allerede i 13-årsalderen. Han dro som 16-åring til Kristiania på tegneskole. I 1908 dro han på et studieopphold på Académie Colarossi i Paris. Han begynte i 1910 på det da nyopprettede Kunstakademiet i Oslo med Chr. Krohg og Halfdan Strøm som lærere og fullførte sin utdannelse der.
Ytterdals debut var på Høstutstillingen i 1913. Der var han representert 10 ganger, siste gang i 1935. Han hadde sin første separatutstilling i Oslo i 1917, og senere i kunstforeningene i Bergen, Trondheim, Stavanger og Ålesund. I Ålesund hadde han en rekke utstillinger. Han reiste mye og i 1920 dro han på nytt til Paris, denne gangen til den kjente Othon Friesz, og studerte malerkunst der i flere år. Etter dette dro Ytterdal hjem til Eidsdal og ble boende der resten av livet. Der malte han mange lokale naturbilder, i tillegg til en rekke både stilleben og portretter.
I 1932 tok en storflom i Ytterdalselva atelieret til Ytterdal, og han mistet 150 bilder. To bilder ble funnet igjen på fjorden, og i tillegg til ett som han hadde på Vestlandsutstillingen var det alt han hadde igjen.
Ytterdal fortsatte å male så lenge han levde, og blir sett på som en av de fremste, mest særmerkte kunstnere Sunnmøre har hatt. Han har også blitt kalt Sunnmøres Nikolai Astrup.


== Referanser ==
Royal College of Music

Royal College of Music er et college i South Kensington, London.
Det ble etablert i 1882 av den daværende fyrste av Wales, senere kong Edvard VII av Storbritannia.
Runhild Olsen

Runhild Olsen (født 19. november 1976, Reine i Lofoten) er en norsk skuespiller og vokalist bosatt på Nesodden. 


== Biografi ==
Runhild Olsen ble i 1996 tatt opp som skuespiller-aspirant i Lofoten Teater. Da teateret delte seg i to grener og det nye Teater NOR ble skapt, fortsatte hun som skuespiller og medeier i den nye friteatergruppen. I 1999 flyttet hun til Oslo for å jobbe freelance innen teater, film og musikk og hun har siden 2008 vært fast tilknyttet ensemble Fabula Rasa hvor hun er kjent fra forestillingene En Hemmelig Hage, (Basert på Den hemmelige hagen av Frances Hodgson Burnett) og Veras Vinduer. 
Som vokalist blir hun ofte betegnet med røykfull fortellerstemme og sammen med musikkprodusent Thomas Hildebrand er hun gjestevokalist og co-låtskriver i bandet HILDEBRAND fra 2002. Hun har siden viet tid til sitt andre band Annonyme Melankolikere (AM), i tett samarbeide med scenekunstner Marius Kolbenstvedt. 


=== Forestillinger ===
Un Jardin Secret – 2009 Fabula Rasa
Veras Vinduer – 2008 Fabula Rasa,
En Hemmelig Hage – 2006 Fabula Rasa
Backfish – 2006 Blendwerk teater
Macbeth – Et Havari – 2005 Bal teatret.
Macbeth – 2003 Bal teateret.
Tilstedeværelset – 2002 Regi: Ole Vevle.
På Koppene Våre Står Det Snill Pike – 2001 iProduksjoner!
Tilfeldigheter Og Andre Demoner – 2001 Teater Aaarrgh!!!
Messe for dårlig vær II – 1999 Teater NOR
Spellemannens Bekjennelser – 1999 Teater NOR
Messe For Dårlig Vær – 1998 Teater NOR
Tidsrottene – 1997 Lofoten Teater
Demoner – 1997 Lofoten Teater
Soga Om Ho Tennes Kaspara – 1996 Regi: Piotr Cholodzinski


=== Vokalist ===
AM – Anonyme Melankolikere
HILDEBRAND


== Referanser ==

Video og lydspor

Skuespiller i musikkvideoen Teardrop av Twinklehead
Utdrag fra Teaterforestillingen En Hemmelig Hage
Myspace side HILDEBRAND


== Eksterne lenker ==
Runhild Olsen – Offisiell side
Runhild Olsen på Twitter Myspace Facebook