jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Konows gate (Oslo)

Konows gate (1–107, 2–96) er et gammelt veifar i bydel Gamle Oslo. Veien starter ved Oslo gate i Gamlebyen og løper østover langsmed Ekebergskrentens dramatiske og nordvendte forkastning, og videre over Kværner. Den vestre delen av veien het fram til 1901 Gravergata, et navn som trolig henspiller på arbeidene med å bryte løs alunskifer av Ekebergskrenten fra 1737 til 1815. Fra krysset med Ryenbergveien og videre østover het veien Bakerengveien med referanse til gården Bakerenga.
Like nord for utløpet fra Oslogate ligger Oslo hospital. Langs Ekebergsida står fremdeles en rekke gamle våningshus, nr. 3, 25, 27, 29, 31, 33, 35, 37, 41, 43, 45, 49, 51, 53, 55 og 63). Flere av bolighusene har tilhørende uthus. Eiendommene regnes i dag til den forstadsbebyggelsen som skjøt opp utenfor 1859-grensa – delvis definert av veiløpet for Konows gate. Noen av våningshusene var allerede kommet opp før 1859-utvidelsen. Bortsett fra nr. 3 og 63 er eiendommene regulert av Oslo kommune til spesialområde bevaring etter plan- og bygningsloven. I Konows gate 23 (som er revet) bodde den berømte «signekjerringa» Anne Brandfjeld (1815–1905) de siste tiårene av sitt liv. Hun hadde stor søkning fra hele østlandsområdet, og Konows gate ble på folkemunne kalt «De kloke koners gate».Konows gate er også kjent fra spillefilmer og tv-serier som Olsenbanden jr. Huset i Konows gate 35 ble i alle filmene brukt som kulisse, selv om handlingen etter sigende finner sted på Kampen.
Det tradisjonelle veiløpet er brutt ved Konows gate 55, det vil si nr. 45 til nr. 55 er trengt opp i et hjørne ved hjelp av en midlertidig forstøtningsmur i betong satt opp på nødbudsjett på begynnelsen av 1930-tallet – derav det folkelige navnet «Nøds'n» på dette inneklemte strekket av det opprinnelige veifaret. Nord for nødmuren kommer Dyvekes vei vestfra og faller sammen med østre delen av Konows gate. Sammenknytningen mellom Dyvekes vei og østre delen av Konows gate skal ha funnet sted i andre halvdel av 1930-tallet. I en overgangsfase (det vil si før Dyvekes vei fram til østre strekket av Konows gate var ferdigstilt) gikk Konows gate i en liten sløyfe rundt nødmuren.
Etter å ha krysset den nordlige utkjørselen av Ekebergtunnelen løper Konows gate over Kværner gårds gamle marker, med Kværnerdumpa i Lodalen på nordsida og øvre deler av Kværnerområdet på sørsida. I Kværnerdumpa anlegges per i dag Kværnerbyen. Veien går over i Svartdalsveien etter Konows gate 107.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
«Konows gate. "Dyvekes hus"». Historier.no. Besøkt 6. april 2019.
Arkhytas

Arkhytas (gresk: Αρχύτας, født 428 f.Kr. i Tarentum, Magna Graecia i dagens Italia, død mellom 355 og  350 f.Kr.) var en filosof, matematiker, astronom, statsmann og militærstrateg fra antikkens Hellas. 
Arkhytas' far var sannsynligivs Hestiaios. Ifølge andre, mindre troverdige angivelser var farens navn Mnesagoras, Mnasagetes eller Mnesarkhos.Cicero skrev at Arkhytas var elev av  Filolaos fra Kroton. I likhet med Arkhytas tilhørte Filolaos pytagoreerne, skolen som Pythagoras fra Samos grunnla, så Ciceros opplysning er plausibel, om ikke sikker.Av Arkhytas elever er bare matematikeren Eudoksos fra Knidos kjent ved navn.Arkhytas var vitenskapsmann ved Pythagoras-skolen og kjent for å være en god venn av Platon. Hans og Eudoksos' student var Menaikhmos.


== Litteratur ==
Carl Huffman: «Archytas» i Edward N. Zalta (red.): Stanford Encyclopedia of Philosophy


== Referanser ==
Ågskaret

Ågskaret er ei bygd på sørsiden av Skarsfjorden i Meløy kommune i Nordland fylke. Innbyggertallet for 2007 var 134 personer.
Stedet ligger ved fylkesvei 17 (Kystriksveien), med fergeforbindelse til Forøy (Halsa) og resten av Meløy kommune. Bygda strekker seg videre til kommunegrensen mot Rødøy kommune i sør. Stedet har bedehus, samfunnshus og en del private bedrifter.


== Eksterne lenker ==
Ågskardets hjemmeside
Gårdshistorie fra Ågskardet
Kvernøya

Kvernøya er ei øy i Flatanger kommune i Trøndelag.  Øya måler 5,1 kvadratkilometer og er Flatangers største. De nordlige og østlige delene består for en stor del av kupert, skogbevokst terreng, mens det i vest og sør er mer snaufjell, lyng- og myrområder og dessuten jordbruksarealer. Høyeste punkt er Kvernøyfjellet (144 moh). 
Det er funnet spor etter bosetning her tilbake til yngre steinalder. Den nevnes første gang i skriftlige kilder i lensreknskapet i 1557. Under og like etter andre verdenskrig bodde det ca. 80 mennesker på øya og hovednæringene var fiske og jordbruk, gjerne drevet i kombinasjon. Det ble bygd en større steinkai på vestsida av øya tidlig på 1950-tallet, og i 1957 fikk innbyggerne elektrisk kraft. Det ble anlagt ny vei (om lag 3 kilometer) og nytt havneanlegg (kai og molo) på Kvernøya i 1980-81. Dette havneanlegget ligger på øyas sørside. I årene ca. 1980-1990 hadde den også fast rutebåtforbindelse. Sist på 1980-tallet kom det elg til Kvernøya, og i 1999 ble øya eget elgvald.


== Referanser ==
Scion

Scion er et japansk bilmerke som er eid av Toyota.
De lanserte modeller for et yngre publikum som hadde få variasjoner, samtlige basert på Toyotachassis. Scion ble solgt i rundt en million eksemplarer, de fleste i USA, og ingen til Norge.

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Scion vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Scion – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Føllblom

Følblom (Scorzoneroides autumnalis, synonym: Leontodon autumnalis L.) er en korgplante som er vanlig i hele landet. 
Planta har en bladrosett av blader som oftest er flika (tidligere slektsnavn, Leontodon= "løve + tenner"). Det er som regel 1-2 gule blomsterkorger på hver blomsterstengel og stengelen går gradvis over i korga. Hver plante har som regel flere blomsterstengler. 
Følblom starter blomstringa relativt seint (autumnalis=høstblomstrende) og blomstrer mange steder til frosten kommer om høsten. Voksested er eng, beitemark, beita skog, strandeng, setervoller, veikanter og ruderatmark (=skrotemark).


== Systematisk navn ==
Det vanlige vitenskapelige navnet på følblom har vært Leontodon autumnalis L. 1753, men nyere molekylære studier har entydig vist at slekta Leontodon består av to klart skilte grupper: Leontodon s.s. og Scorzoneroides. Siden følblom hører til siste gruppe og typearten i Leontodon er lødnefølblom (Leontodon hispidus L. 1753), må følblom flyttes til slekta Scorzoneroides Vaill. Dette er også navnet som brukes av Artsdatabanken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) føllblom i Encyclopedia of Life 
(en) føllblom i Global Biodiversity Information Facility 
(no) føllblom hos Artsdatabanken 
(en) føllblom hos ITIS 
(en) føllblom hos Panarctic Flora 
(en) føllblom hos The International Plant Names Index 
(en) føllblom hos Tropicos 
(en) Kategori:Scorzoneroides autumnalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Leontodon autumnalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Scorzoneroides autumnalis – detaljert informasjon på Wikispecies
Inspektør Gadget

For videospillet fra 1993, se Inspektør Gadget (videospill).Inspektør Gadget (originaltittel: Inspector Gadget) er en amerikansk tegnefilmserie som gikk fra 1983 til 1985. Serien er bygd rundt eventyrene til den klønete og dumme detektiven Gadget, som er et menneske med ulike tekniske hjelpemidler bygget inn i kroppen. Hans fiende er Doktor Klo, lederen av forbrytersyndikatet M.A.D. 
Hele serien ble i Norge sendt på TV 2 og Fox Kids (senere Jetix) med norsk tale. Enkelte episoder ble utgitt på norsk DVD og strømming med samme dubb.


== Handling ==
Inspektør Gadget handler om en uvanlig politidetektiv som bor i byen Metro City sammen med niesen Penny og hunden Hjernen. Det spesielle med Gadget er at han er en kyborg, halvt-menneske og halvt-maskin med masse robotfinesser inkorporert i kroppen sin. For å aktivere dem sier han bare «Kom igjen, Gadget» fulgt av navnet på gjenstanden. Disse dingsene bruker han i kampen mot Doktor Klo og forbrytersyndikatet M.A.D. Men Gadget er både klønete og dum, så det blir som regel det tekniske geniet Penny og den ressurssterke Hjernen som løser sakene for ham bak hans rygg.


== Rollefigurer ==


=== Inspektør Gadget ===
(engelsk: Inspector Gadget)


=== Penny ===
(engelsk: Penny)


=== Hjernen ===
(engelsk: Brain)


=== Dr. Klo ===
(engelsk: Dr. Claw)


=== Villkatt ===
(engelsk: M.A.D. Cat)


=== Sjef Quimby ===
(engelsk: Chief Quimby)


== Utgivelser på DVD og strømming med norsk tale ==
To DVD-utgaver kom ut i Norge i 2004, Inspector Gadget 1 og Inspector Gadget 2. Nummer 1 inneholdt episode 1–4, mens 2 inneholdt episode 5–8.
I 2012-2014 var hele sesong to (episode 66–86) tilgjengelig på de norske strømmetjenestene Netflix og Viaplay.
De tolv første episodene av sesong to (episode 66–77) ble også utgitt på finsk DVD i 2014 med norsk lydspor inkludert, under tittelen Tarkastaja Gadget.


== Norske stemmer ==
Anders Sundstedt som Inspektør Gadget
Øystein Røger som Inspektør Gadget (i episode 73 og 74 (sesong 2))
Kari-Ann Grønsund som Penny (i tidlige episoder) og Amazon-Annie (kun sesong 1 episode 4)
Siri Nilsen som Penny (i senere episoder)
Trond Teigen som Sjef Quimby, Tykk MAD-agent, Korporal Kappgang og Professor Von Slickstein (kun sesong 1 episode 4)
Ivar Nørve som Dr. Klo, Tynn MAD-agent og Den Lille Wambini (kun sesong 2 episode 1-3)
Harald Mæle som Dr. Klo (kun i noen episoder)
Hallvard Lydvo som Den Store Wambini (kun sesong 2 episode 1-3) og Den Store, Store Gudfaren (SSG) (kun sesong 2 episode 19)


== Engelske/originale stemmer ==
Don Adams som Inspektør Gadget
Cree Summer som Penny
Frank Welker som Dr. Klo, Hjernen og Villkatt
Dan Hennessey som sjef Quimby
Bertie Mee

Bertie Mee (født 25. desember 1918, død 22. oktober 2001) var en britisk fotballspiller og manager, og er berømt for å lede Arsenal FC til deres første double-mesterskap i 1971. Han var den yngre bror av fotballspillerern Georgie Mee.


== Karriere ==
Han ble født i Bulwell i Nottinghamshire, så spilte han for Derby County og Mansfield Town, men karrieren ble kort på grunn av skader. Mee gikk inn i hærens medisinske avdeling (Royal Army Medical Corps) og utdannet seg til fysioterapeut, i løpet av sine seks år i hæren oppnådde han grad som sersjant. I den tiden han var i hæren oppholdt han seg en periode i Israel, der han for en tid spilte for Maccabi Netanya. Etter sin militære karriere, arbeidet han som fysioterapeut i flere klubber, før han kom til Arsenal FC i 1960, og erstattet Billy Milne.


== Arsenal FC ==
Etter at Billy Wright fikk sparken som manager i 1966, ble Mee overraskende spurt om å ta over som manager, noe som sannsynligvis også overrasket han selv. Mee ba om en klausul i kontrakten som gav han mulighet til å gå tilbake til stillingen som fysioterapeut i klubben, hvis han ikke skulle fungere med han som manager de første tolv månedene. Mee rekrutterte Dave Sexton og Don Howe som sine assistenter, slik at de skulle veie opp for hans egne taktiske mangler.
The Fairs Cup var kun en oppvarming til den store begivenheten som kom i 1971, med the Double, seier i både FA-cupen og ligaen. Ligatittelen ble vunnet på White Hart Lane, hjemmearena til deres store rivaler Tottenham Hotspur, på ligaens siste runde. Fem dager senere tok Arsenal seieren i FA-cupen mot Liverpool FC, med 2-1 etter ekstraomganger på Wembley. Vinnermålet ble laget av Charlie George.
Mee klarte ikke å bygge videre på Arsenals suksess, og de tapte finalen i 1972 mot Leeds United og havnet etter hvert i et liv midt på tabellen. Mee offentliggjorde sin avskjed i 1976, som Arsenals til da mest suksessfulle manager med 241 seierer, en rekord som ikke skulle bli slått før i 2006 av Arsenes Wengers Arsenal. Han kom senere til Watford som Graham Taylors assistent i 1978, der han hadde ansvaret for talentspeiderne (og han ble kreditert med oppdagelsen av John Barnes), og han ble senere styremedlem i klubben før han pensjonerte seg i 1991.
Han ble i 1984 utnevnt til offiser av Order of the British Empire for sin innsats innen fotballsporten. Han døde i London, 82 år gammel, i 2001.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bertie Mee – Transfermarkt (manager)
Bognor Regis

Bognor Regis er en ferieby ved kysten og et verdslig sogn, administrert i distriktet Arun i grevskapet West Sussex ved sørkysten England. Den ligger 89 km fra London, 39 km vest for Brighton og 9 km sørøst for Chichester. Andre byer i nærheten er Littlehampton i øst-nordøst og Selsey i sørvest. De nærliggende landsbyene Felpham (hvor dikteren William Blake engang bodde) og Aldwick er nå forsteder til Bognor Regis, sammen med landsbyene North og South Bersted. I 1960 åpnet Billy Butlin en av sine berømte ferieleirer, Butlins Holiday Camps, i Bognor Regis. Den ble senere kalt Southcoast World, inntil 1998 da de fikk navnet Butlins Bognor Regis. I henhold til folketellingen i 2011 av det urbane området (inkludert Felpham og Aldwick) er det en befolkning på 63 885 innbyggere i byen. Byen alene utgjør rundt 24 064 innbyggere for samme tidsrom.


== Stedsnavnet ==
Bognor er et av de eldste nedtegnede angelsaksiske stedsnavnene i Sussex. I et dokument fra år 680 er det referert til som Bucgan ora, i betydningen «Bucges kyst», eller landingssted. Bucge er et angelsaksisk kvinnenavn.Bognor Regis het opprinnelig kun Bognor og var en landsby som drev med fiske (og smugling) fram til 1700-tallet da den ble omformet til et feriested av Richard Hotham som døpte stedet om til Hothampton, men det ble aldri populært. Det har blitt postulert at Hotham og hans nye feriested er portrettert i Jane Austens ufullførte roman Sanditon.Den 12. desember 1928 ble det utført en lungeoperasjon på kong Georg V etter at han var blitt syk. I etterhånd var det påkrevd med rekonvalesens, og Buckingham Palace trengte å finne et egnet sted som hadde de nødvendige «nærhet til havet, ligge i sør, beskyttelse fra vind, være privat, og ha rimelige tilgang til og fra London.» Bognor ble valgt, og som et kongelig sted, ønsket man å legge til Regis («av kongen») til stedsnavnet som kongelige patronat. Dette ønsket ble framlagt den aldrende kongen som etter sigende skal ha svart «Bugger Bognor!», det vil si «Pokker ta Bognor!» Kongens sekretær vendte deretter tilbake og informerte om at «kongen har vært vennligsinnet til å innvilge deres ønske.» En variant av den samme historien er at kongen kort tid før sin død ble fortalt at han snart var frisk nok til å besøke Bognor. Kongen skal da gryntet: «Bugger Bognor!» Selv om det er få bevis på at kongen skal ha ytret disse i ordene i denne konteksten, og at sjøluften i byen faktisk var til hjelp, er det sikkert at kongen brydde seg svært lite om byen.I 1944 ble 331 (Norwegian) Squadron flyttet i den anledning til Bognor Regis i påvente av invasjonen av Normandie.


== Vennskapsbyer ==
Bognor Regis har følgende vennskapsbyer:

 Saint-Maur-des-Fossés, Frankrike
 Weil am Rhein, Tyskland
 Trebbin, Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bognor Regis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  Bognor Regis hos Wikivoyage

Bognor Regis Town Council
Claus Jervell

Claus Moxnes Jervell (født 9. januar 1961) jobber i Fellesforbundet. Tidligere var Claus fagdirektør i samfunnsavdelingen for Likestillings- og diskrimineringsombudet. Claus har også tidligere vært leder for Oslo hotell- og restaurantarbeiderforening (som nå er en del av Fellesforbundet) og av Rød Ungdom (1989-1990).
Fra 1976 til 1987 bodde han i Trondheim og ble han aktiv i ml-bevegelsen og ungdomspartiet Rød Ungdom. Han har studert kinesisk og jobbet som kokk i Kina.


== Referanser ==


== Kilder ==
LO-Aktuelt: – En mann – flere stemmer
Bernard Freyberg

Bernard Freyberg (født 21. mars 1889, død 4. juli 1963) er New Zealands mest kjente soldat, militærkommandant og generalguvernør på New Zealand. Han nådde i sin militære karriere grad av generalløytnant.
Han ble offiser i British Army under første verdenskrig, tiden da han også ble tildelt Victoria Cross.
Under andre verdenskrig kommanderte han New Zealands ekspedisjonsgruppe i slaget om Kreta, Felttoget i Nord-Afrika og slaget om Monte Cassino.
Freyberg ble tildelt Victoriakorset, utnevnt til Knight Grand Cross  av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden, Knight Commander  av Badets orden, Knight Commander av Order of the British Empire og ble tre ganger tildelt Distinguished Service Order. Utnevnelsen til Knight Commander av Order of the British Empire medførte opphøyelse i ridderstanden og retten til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn. I 1951 ble Freyberg adlet som baron Freyberg of Wellington in New Zealand and of Munstead in the County of Surrey. Han ble deretter titulert som lord Freyberg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bernard Freyberg, 1st Baron Freyberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bernard Freyberg, 1st Baron Freyberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bernard Freyberg hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Bernard Freyberg hos The Peerage 
(en) Bernard Freyberg – Olympedia
Psychopathic Records

Psychopathic Records, også kjent som the «Hatchet», er et uavhengig amerikansk plateselskap grunnlagt i 1991 av Joseph Bruce (a.k.a. Violent J) og Joseph Utsler (a.k.a. Shaggy 2 Dope) fra rapduoen Insane Clown Posse (ICP), sammen med tidligere platesjappe-eier og manager Alex Abiss. Selskapets utgivelser er innen undergrunnsrap fra Detroit i sjangrene horrorcore og acidrap.


== Nåværende artister ==
Insane Clown Posse (ICP)
Twiztid
Blaze Ya Dead Homie
Boondox
The R.O.C.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Psychopathic Records – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
www.insaneclownposse.com
www.twiztid.com
www.juggalonews.com
Gelindo Bordin

Gelindo Bordin (født 2. april 1961 i Vicenza) er en italiensk tidligere langdistanseløper. 
Han fikk sitt første gjennombrudd i EM 1986, der han vant gull på maratondistansen.
Året etter løp han igjen maraton i verdensmesterskapet i Roma. Maratonløpet gikk på en dag med høy temperatur og luftfuktighet, og han la seg et godt stykke bak ledergruppen. Han tok igjen flere løpere etter 35 km, og kom til slutt på bronseplass.
I OL 1988 i Seoul løp Bordin i tetgruppen fra start. Etter 25 km mistet stadig flere løpere kontakten med ledergruppen, og fem kilometer før mål gjenstod bare tre løpere, Bordin, Douglas Wakiihuri fra Kenya og Ahmed Salah fra Djibouti. En kilometer fra mål satte Bordin inn et rykk motstanderne ikke kunne følge, og løp inn til gullmedaljen.
Bordin forsvarte tittelen i EM 1986 i 1990, og ble den første som vant EM-tittelen i maraton to ganger. I VM 1991 i Tokyo tok han en skuffende åttendeplass. Bordin la opp etter OL i 1992, der han brøt maratonløpet etter halv distanse.
Bordin er den eneste løperen som har vunnet både Boston Marathon og OL-gull i maraton. Han vant Boston Marathon i 1990.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Gelindo Bordin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Gelindo Bordin – Olympedia 
(en) Gelindo Bordin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Gelindo Bordin – Italias olympiske komité 
(en) Gelindo Bordin – World Athletics 
(it) Gelindo Bordin – FIDAL 
(en) Gelindo Bordin – Track and Field Statistics 
(en) Gelindo Bordin – TheSports.org
Arundel

Arundel er en markedsby og verdslig sogn i en bratt dal i naturområdet South Downs i grevskapet West Sussex i England. Elven Arun strømmer forbi på østsiden av byen, som den har gitt navn til, og Arundel har vært et viktig krysningssted over elven. Byen er 79 km sør-sørvest for London, 29 km vest-nordvest for Brighton, og 16 km øst for grevskapshovedstaden Chichester. Større byer i nærheten er Worthing, Littlehampton og Bognor Regis. Arundel er en godt bevart by med store grønne bufferområder og en festning fra middelalderen og en katolsk katedral. Selv om byen er mindre i folketall enn de fleste andre sogn, har Arundel et museum og kommer kun på andreplass bak langt større Chichester i antallet beveringsverdige bygninger i West Sussex.
Arundel var en av de kommuner (borough) som ble reformert ved Kommunereformloven av 1835. Fra 1836-1889 hadde byen sin egen politistyrke på tre politimenn. I 1974 ble byen en del av distriktet Arun og er nå et verdslig sogn med eget byråd. I henhold til folketellingen i 2011 hadde sognet en befolkning på 3 475 innbyggere.


== Beskrivelse ==

Byen Arundel er et viktig bropunkt over elven Arun da den var den laveste veibro fram til åpningen av svingbroen ved Littlehampton i 1908. Festningen Arundel Castle ble bygget av normannerne for beskytte den sårbare skogkledte sletten i nord for dalen gjennom South Downs. Byen vokste opp på en skråning nedenfor festningen i sør. Elven het tidligere Tarrant og ble døpt om til Arun etter byen etter påtrykk fra fortidsminnegranskere.
Arundel ligger nord for hovedveien A27, mens Arundel stasjon betjener Arun Valley Line.
I 2004 fikk Arundel status som Fairtrade Town.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Arundel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  Arundel hos Wikivoyage

Offisielt nettsted
«Arundel» i Domesday Book
Terry Neill

William John Terence «Terry» Neill (født 8. mai 1942, død 28. juli 2022) var en nord­irsk fotball­spiller og -manager.
Født i Belfast, så spilte han i sine unge år for Bangor FC, før han flyttet til Arsenal FC i 1969. Han lagde mål i sin første kamp for Arsenal mot Sheffield Wednesday, og ble en dyktig midt­stopper (men han spilte også sideback). Han ble fast både på Arsenal-laget og på det nord­irske landslaget på 1960-tallet, og kom til å bli kaptein på begge lagene. Han ble Arsenals yngste kaptein i en alder av 20 år, og spilte totalt 255 kamper for Arsenal og 59 landslags­kamper for Nord-Irland.
Mot slutten av 1960-tallet ble Neill plaget av skader og gulsott, og kunne ikke være med i liga­cup­finalen i 1969 (Arsenal tapte). Selv om han bare var 28 år gammel, så ble han i 1970 ansatt av Hull City som spillende manager, en av tidenes yngste i den engelske liga. Senere ble han også spillende manager for det nord­irske landslaget. Han gav seg som aktiv spiller i 1973, og forlot Hull ett år senere for å ta over som manager i Arsenals største rival Tottenham Hotspur, der han erstattet Bill Nicholson. Han ledet Spurs i to år, og var nær på å rykke ned med laget.
Til tross for hans dårlige resultater i Tottenham, så ble han rekruttert av Arsenals styre for å ta over etter Bertie Mee i 1976, og ble Arsenals yngste manager. Med signeringene av spillere som Malcolm Macdonald og Pat Jennings, så opplevde klubben en mindre opp­blomstring der de nådde finalen i FA-cupen tre år på rad mellom 1978 og 1980, men vant bare den i 1979. I tillegg kom klubben til finalen i cupvinner-cupen i 1980, men tapte på straffespark­konkurranse mot Valencia CF. I ligaen kunne ikke Arsenal vise til de samme resultatene som i cupene, og med spillere som gikk til andre klubber (Liam Brady og Frank Stapleton) og med en skadet Malcolm Macdonald, så ble resultatene bare verre. Det blir sagt at Neil ikke klarte å skape et godt samarbeid med flere av de viktige spillerne, spesielt med Alan Ball som forlot klubben kort tid etter Neills ankomst. En rekke med flaue cup-tap tidlig i 1980-årene, og da spesielt hjemme­tapet i liga­cupen mot Walsall FC 23. november 1983, viste seg å være siste sjanse. Han ble sparket som manager 16. desember 1983.
Neill trakk seg tilbake fra fotballen og åpnet sportsbarer i Hendon og Holborn, i det sentrale London.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Terry Neill – Transfermarkt 
(en) Terry Neill – Transfermarkt (manager) 
(en) Terry Neill – national-football-teams.com 
(en) Terry Neill – WorldFootball.net 
(en) Terry Neill – FootballDatabase.eu 
(en) Terry Neill – EU-Football.info