jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Verden forsvinner

Verden forsvinner er en roman av den norske forfatteren Liv Køltzow, 
utgitt i 1997.
Romanen foregår i Oslo i 1989, og har av en kritiker blitt karakterisert som en «midtlivskriseroman» Hovedpersonen Nina Blindheim er en lege i 40-årene med en forsømt forfatterdrøm. I løpet av romanen opplever hun en krise i ekteskapet, at en nær venn dør, og at hun på ny må forholde seg til sin kunstnerside, hvorvidt hun skal ta opp igjen de sider av seg selv hun levde ut da hun som ung skrev to bøker. I bakgrunnen speiles handlingen i rapporter om Berlinmurens fall.
Dagbladets kritiker Øystein Rottem skrev at boken er «en klok kvinnes og en moden forfatters verk - en kvinne med dyp innsikt i menneskelige relasjoner, og en forfatter som behersker sine litterære virkemidler til fulle. [...] et høydepunkt i et forfatterskap med en sterk indre sammenheng, et forfatterskap der en uklar lengsel gjøres til gjenstand for en krystallklar analyse». Litteraturkritikeren Ivar Bakke ser det som en generasjonsroman for 68-generasjonen: «dette er gjenkjennelses-litteratur for mange lesere. Den har begynt å se seg tilbake, den første generasjon som tross hindringer opplevde at verden lå åpen. Det var opp til dem selv å velge sine liv; hvem, hvor og hva de skulle bli. [...] "Etterhvert som livet går og vi skjønner at vi har valgt, ønsker vi alltid at vi hadde gjort noe annet" - konstaterer Stefan i Køltzows bok».Boken fikk Brageprisen, og ble i en Dagbladet-serie sommeren 2006 kåret til en av de 25 beste romanene fra de siste 25 år.


== Referanser ==
Verksgata (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Verksgata.Verksgata (9–15, 20a–30b) er ei gate på Rodeløkka i Oslo. Den har navn etter et teglverk, som tidligere lå der Freias fabrikkområde er nå.
Gata starta opprinnelig i Trondheimsveien med omtrent det som i dag er Vardøgata. Nå starter den i Tromsøgata, men den første biten regnes gjerne for å tilhøre Snippen. Vi ender derfor med å si at Verksgata begynner på Rodes plass. Herfra går den til Gøteborggata, før den fortsetter inn på Freia-området til Johan Throne Holsts plass. Før fabrikkområdet blei bygd igjen, fortsatte den fram til Københavngata.
Verksgata 15 er en trevilla, som ligger skjult bak leiegårder og nye blokker inne på området mellom Langgata og Fjellgata. Øvrige gårder som har nummer til Verksgata, er to leiegårder fra slutten av 1800-tallet, henholdsvis på hjørnet av Karlstadgata og Gøteborggata. I tillegg har et par ubebygde tomter og en del av Freia nummer til gata.
Verksgata borettslag (fra 1983, 76 leiligheter) har adresse Fjellgata 1 og 2, men fasader mot Verksgata.
I nr. 14 hadde Sofienberg menighet prestebolig. Seinere blei huset benytta som gamlehjem. Det blei
revet da Sofienberghjemmet skulle bygges på 1960-tallet.
Det gikk tidligere trikk i Verksgata. Den kom opp Rathkes gate og fortsatte gjennom dagens Freia.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Verksgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 612. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Verksgata

Verksgata finnes flere steder:

Verksgata (Oslo)
Verksgata (Stavanger)
Verksgata (Bærum)
Verksgata (Fredrikstad)
Verksgate (Skien)
Paul Lorck Eidem

Paul Lorck Eidem (født 22. oktober 1909, død 24. september 1992) var en norsk forfatter og journalist, tegner og friluftsmann, kjent fra flere utgivelser.
Han var oppvokst på Bastø guttehjem der stefaren var daglig leder.  Hans tegnetalent brakte ham inn til byen (1921) der han etterhvert med  Harald Damsleth drev  plakat-tegnerskole med elever som Knut Yran.  Blant reklameplakatene nevnes «Solo!» (1935) og «Norsk jernbane».
Han var ivrig sportsfisker, med i Oslo Sportsfiskeklubb, samt ølorientert amatørkokk som forfattet kokebok og ledet kokkeprogram om norsk fjellmat med Odd Grythe (1961).
Han drev også reklamebyrået BryhnEidem AS, som forfattet flere reklametekster for øl.


== Utgivelser ==
Juridisk billedbok (1937).  Med Albert Wiesener
En herre på byen. Nøkkel til Oslo (Aschehoug, 1941).  En herremanns erindringer fra 30-tallets Oslo og Hankø.
En herre på nye veier (Aschehoug, 1942)
Av nød til seir. Norge gjennom krigsårene 1940-1945 (F. Bruns Bokhandel, 1945).  Minnehefte (red.)
Endelig! : 30 jubeldøgn av Norges historie (Dybwads, 1945).  Fotobok.
Skjære-Per og Kråke-Lars (Dybwads, 1945).  Barnebok.
Skjære-Per, en liten fabel for dem som ikke er for store (Jacob Dybwads forlag, 1946).  Barnebok.
Da freden brøt løs (1945).  Med Einar Sissener.
Tomm Murstad, Se og lær (Dybwads, 1947).  Skiveiledning.  Illustratør, med Olav Lorck Eidem fotografi.
En annen verden: Gylne Florida (1950).  Reise.
Hanehaler (1950)
Øl i glass og gryte (Bryggeriforeningen, 1959).  Kokehefte.
Eva, den store suksex (Gyldendal, 1958).  Humorbok, tekst og ill. av Eidem.
Klar til fiske!  Sportsfiskere gir råd (1960).  Red. med Olav Kvalheim
Robert C. Rurak, Storvilt på kornet (1960), oversettelse.
Per Hohle, Knut Rom, Ragnar Frislid, Per Søilen, Jakt og fiske i Norge (tre bind, 1960-61).  Illustrert, med Omar Andréen, Kjell Aukrust og P. L. Eidem
Norsk Reklame.  Med Thor Bjørn Schyberg
Gode venner – øl og mat.  Utg. Bryggeriforeningen, 1970).  Kokebok.  Redaktør.
Per Øyvind Heradstveit, På skjermen – råd og vink for TV-opptredende  (Cappelen, 1971).  Illustratør.
Fiskerens kokebok – ute og hjemme (1975).  Med foto av Per Christoffersen, Stein Nielsen, Olaf Heitkøtter.  Oversatt til flere sprog.


== Premier ==
Årets Ølhund 1973


== Referanser ==
Lewis og Harris

Lewis og Harris  (engelsk: Lewis and Harris, skotsk gælisk: Leòdhas agus na Hearadh er Skottlands største øy, og den tredje største øya i De britiske øyer etter Storbritannia og Irland. Den har et areal på 2 179 km². Øya ligger nordvest i øygruppen Hebridene på vestkysten av Skottland.

Den nordlige delen av øya kalles Lewis og den sørlige Harris. De to delene omtales til vanlig som to forskjellige øyer (Isle of Lewis og Isle of Harris), selv om de etter geografisk definisjon er to deler av samme øy. Hele øya har ikke noe felles navn, verken på engelsk eller gælisk. The Long Island har blitt brukt, (skotsk gælisk: an t-Eilean Fada), men dette er et navn som normalt brukes om hele øyrekka i de ytre Hebridene. Øya i sin helhet omtales også noen ganger bare som Isle of Lewis.
Grensen mellom Lewis og Harris går fra fjorden Loch Resort på vestsiden til fjorden Loch Seaforth på østsiden. Skillet gå altså ikke der hvor øya er smalest, ved Tarbert på Harris. Harris består for en stor del av fjellandsskap, mens Lewis har et flatere landskap. Det høyeste punktet på øya er Clisham som er 799 meter over havet.
Administrativt tilhører øya Ytre Hebridene (skotsk gælisk Na h-Eileanan Siar, engelsk Western Isles / Outer Hebrides). Tidligere var Harris del av Inverness-shire mens Lewis var del av Ross and Cromarty.
Lewis og Harris brukes også som fellesbetegnelse på alle øyene nord i de ytre Hebridene. Til denne øygruppa hører da foruten Lewis og Harris de bebodde øyene (Store) Bernera (gælisk:Beàrnaraigh Ùig, engelsk: Great Bernera) og Scalpay (gælisk: Sgalpaigh), og de nå ubebodde øyene Taransay (gælisk:Tarasaigh) og Scarp (gælisk:An Sgarp).


== Referanser ==
Teglverksgata (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Teglverksgata.Teglverksgata (1–11, 2–10) er ei gate på Rodeløkka i Oslo. Navnet er etter et teglverk, som lå der Freia har fabrikkområde nå.
Gata starter ved Helgesens gate, passerer Karlstadgata og fortsetter inn på Freia-området. 
Nr 2, som dekker vestsida av heile det første kvartalet, er gammel industribebyggelse (bygd 1884–1920), som i dag i stor grad disponeres av småbedrifter innen kulturfeltet. Det foreligger planer om om- og nybygging til boliger, men disse er foreløpig (2008) ikke godkjent. På andre sida av gata ligger et par leiegårder fra slutten av 1800-tallet.
Neste kvartal, innover mot Freia, er allerede transformert til boliger. Det er bygd flere nye blokker, og en del eldre industri (Oslo Baand & Lidsefabrik) er gjort om til boliger. Over gata går det her en freda inngangsportal til sjokoladefabrikkområdet. Denne portalen er nå inngangsparti til boligene i gamle Freiafabrikken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Teglverksgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 562. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Teglverksgata

Teglverksgata finnes flere steder:

Teglverksgata (Oslo)
Teglverksgata (Drammen)
Teglverksgata (Sandnes)
Teglverksgata (Hønefoss)
Rodes plass (Oslo)

Rodes plass er en plass på Rodeløkka i Oslo. Den er oppkalt etter stiftsprost Frederik Rode, som hadde en eiendom i området på 1850-tallet.
Plassen ligger der Rathkes gate, Karlstadgata, Verksgata, Langgata og Snippen møtes. Bebyggelsen rundt er svært variert: små trehus, eldre leiegård, leiegård i funkis og moderne institusjonsbygg. Det er imidlertid ingen eiendommer som har adresse til den. 


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Rodes plass». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 469. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Rodes plass, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Mordet på Rodes plass
Ragnhild (roman)

Ragnhild  er en roman av den norske forfatteren Olav Duun, utgitt i 1931. Romanen var den andre i en trilogi som regnes som et høydepunkt i forfatterskapet. Det første boka var av Medmenneske (1929) og den siste i trilogien var Siste leveåret (1933). Trilogien er bygget opp rundt Ragnhilds mord på svigerfaren Didrik, og de følger det får for familien på gården Stavsund.Handlinga i romanen foregår åtte år etter handlingen i den første romanen, Medmenneske, det vil si i 1907. Ragnhild har sittet i tukthus «sørpå» et sted, og etter at hun har sonet ferdig straffen sin, har hun et par års tid arbeidet som budeie på en gård nær Oslo. Her har hun levd «eit dvaleliv utan menneskeleg kontakt», og det er svigermora Tale som reiser sørover for å vekke Ragnhild og hente henne «heim til livet». Tale selv dør under hjemreisen.Når Ragnhild vender hjem til Stavsund, er det fordi hun trengs og er ønsket, og også fordi hun frykter at ektemannen Håkon skal utvikle de destruktive sidene av seg, og ende opp som Didrik. Romanen handler derfor om forholdet mellom Ragnhild og Håkon. Et hovedtema er Ragnhild diskusjon med seg selv om hvorvidt Håkon var offeret verdt. Ragnhilds selvbilde og livsoppgave er å berge det som trenger berging, og hun våkner derfor når Håkon trenger hennes tilgivelse. Håkon på sin side forstår Ragnhild bedre etter at han selv har vært nær ved å la sin egen rettferdige harme gå ut over broren Johannes. Til slutt er det forholdet til, og omsorgen for, sønnen Hallvard som bringer Ragnhild og Håkon tilbake til hverandre.Boka kaster også nytt lys over den første boka i trilogien. I motsetning til den første romanen i trilogien, er oppfølgerne ifølge professor Willy Dahl, «lukket om det personlige, nesten løsrevet fra all sosial sammenheng». Dahl oppfatter dem derved som stillestående. Professor Bjarte Birkeland skriver at oppfølgerne har blitt stående i skyggen av mesterverket Medmenneske, og videre at bøkenes «psykologiske miniatyrkunst» er viktig og sann. Leif Mæhle trekker fram «ein makelaus rikdom på psykologiske nyanser i skildringa av korleis spenningsfelta smått om senn løyser seg opp.»Skuespilleren Ragnhild Vannebo har i scenemonologen Tale på trænet (2013; «trænet» = toget) fortalt historien om hvordan Ragnhilds svigermor Tale reiser sørover til Østlandet for å hente Ragnhild hjem.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ragnhild som gratis e-bok (pdf/epub/mobi/hmtl) fra bokselskap.no
Åshild Thorrud

Åshild Kaldahl Thorrud (født 15. februar 1986) er en norsk fotballspiller. Hun har vært kaptein og visekaptein på Kattem Idrettslags damelag. Kattem IL spilte i Toppserien i 2005 og fra 2007 til 2012. 
Kaldahl Thorrud fullførte sin mastergrad i kommunikasjonsteknologi ved NTNU juni 2011. Masteroppgaven var for Trådløse Trondheim og har tittelen "Design av løsning for automatisk måleravlesning av strøm (AMS) basert på Wi-Fi". Løsningen benytter strømmålere fra Kamstrup og baserer seg på standarden DLMS/COSEM.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Åshild Thorrud – Soccerdonna
Snobgod

Snobgod er et band fra Harstad som startet opp i 1999 og har gjort tallrike konserter i Harstad. Musikken er en blanding mellom blues og pop-rock, men de kan av og til være vanskelig å sette i bås. De har blant annet vært supportband for svenske Bjørn Rosenstrøm og Briskeby.I 2004 ble deres låt Doesn't matter spilt på Nrk P3.Snobgod drev i 2008 innspilling i eget studio i Stavanger.


== Medlemmer ==
Gaute Killi (Gitar)
Åsmund Wilter Eriksson (Bass/vokal),
Jan Viggo Hansen (Trommer)
Håvar Solsvik (Gitar, vokal)


== Konserter ==
2006, Rock mot rus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nrk. Urørt profil
Urørtband på p3 2004
Norwegian Bandindex
Rock mot rus 2006
Hjemmeside
Last FM
Release teknikk

Release teknikk er en danseteknikk, som mer presist beskrives som en anti-teknikk, fordi det grunnleggende prinsippet er å bruke kroppens naturlige kanaler for bevegelse og funksjoner for å tre inn i dansens bevegelse – i motsetning til andre formelle danseteknikker som i stor grad oppmuntrer til «forvrengning» av kroppens naturlige bevegelse eller normale «mekanikk». 
Release teknikken fokuserer på manglende spenning, og bruker pusten i samspill med bevegelsen. Den setter med andre ord kroppens anatomi og avspenningsteknikk i fokus.
Teknikken kom som en reaksjon på den klassiske balletten for ca.100 år siden.
I stedet for å 'oppheve' tyngdekraften – som i balletten – blir den utnyttet fullt ut, slik at man kan bruke hele kroppen på en dynamisk måte.
Man skal bruke minst mulig energi til mest mulig bevegelse.


== Eksterne lenker ==
Forklaring på teknikken på et dansestudios hjemmesider
Lunga (Firth of Lorn)

For øya Lunga i Treshnish Isles, se Lunga (Treshnish Isles)Lunga er en øy i øygruppen Slate Islands i Hebridene på vestkysten av Skottland. Den er den vestligste av de større øyene i Slate Islands, og ligger i Firth of Lorn like nord for Scarba og vest for Luing. Vest for Lunga ligger holmene kjent som Garvellachs.
Navnet Lunga kommer av norrønt Langr-øy, langskip-øya. Andre stedsnavn på øya har gælisk opphav.
Øya er 2,54 km² og den fjerde største av Slate øyene etter Luing, Seil og Shuna. Med til øya regnes holmene Fiola an Droma, Eilean Iosal, Fiona Meadhonach og Rubha Fiola, selv om disse er omflødd ved (høyt) høyvann. Det høyeste punktet på Lunga er Bidean na h-Iolaire (gælisk for «Ørnetoppen») som er 98 meter over havet. Rundt Lunga ligger flere mindre holmer og skjær, blant dem Belnahua, Eilean Dubh Mor og Fladda i nordvest, og Guirasdeal i sørvest. Det urene farvannet og sterk tidevannsstrøm gjør farvannet rundt Lunga vanskelig å navigere. Mellom Lunga og Scarba er en sterk tidevannsstrøm kjent som  Bealach a' Choin Ghlais (den gråe hundens pass), hvor strømmen kan ha hastigheter opp mot åtte knop. Strømmen kalles også lille Corryvreckan etter den større malstrømmen Corryvreckan mellom Scarba og Jura.
Det er bebyggelse både på østsiden av selve Lunga og på Rubha Fiola, den eneste faste bosettingen er tilknyttet et aktivitetssenter på Rubha Fiola. Det høyeste folketallet som er registrert på øya er 29 innbyggere i 1794, folketallet gikk ned utover 1800-tallet og øya hadde ikke fast bosetting på 60 og 70-tallet. Ved folketellingen i 2001 var det registrert 7 innbyggere på Lunga.


== Referanser ==
Tomm Murstad

Tomm Murstad, sr. (født 2. juli 1915 i Fredrikstad, død 19. januar 2001 i Oslo) var en norsk reklamemann og idrettsmann, kjent for sine utmerkede resultater i flere grener (hopp, alpint, vannski).  Med tilnavnet Onkel Tomm etablerte han flere idrettsskoler for barn.


== Liv og virke ==
Murstad var oppvokst på Vinderen i Oslo og ble som ung skitrener i Alpene såvel som i USA, der han også var akrobat med egen fremvisning på Madison Square Garden og Treasure Island utenfor San Francisco. Han etablerte verdens første barneskiskole på Øvreseter (1934), der de norske kongelige har gått. Samme stedet finner man i dag utebarhenget Onkel Tomms hytte (etablert 1990).Murstad var olympiatrener for den norske alpinisten Stein Eriksen. Han etablerte Tomm Murstads sjøleir på Høyerholmen i 1960, og dette er fortsatt et tilbud til barn i alderen 7-16 år. Tommleplassene er utebarnehager i Tryvannsåsen ved Holmenkollen, navngitt etter ham.
Ellers drev han klesbutikk i Majorstuen. Til hans åttiårsdag ga Skiforeningen utstillingen Gi barna sjansen, dedikert Murstad. Hans siste skioppvisning var åpningen av Interskikongressen (1999). Hans sønn (Tomm Murstad junior, født 1943) driver videre i samme geskjeft.


== Utgivelser ==
På ski (Aschehoug, 1946).  Bidragsyter (m.fl.)
De første spor med far og mor (Cappelen, 1960). Med Bjørn Winsnes
Rolf Kirkvaag, Tomm Murstad – en entusiastisk skihistorie (1984).


== Premier ==
Kongens fortjenstmedalje i gull 1980


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Fruitcake

Fruitcake AS er et norsk medieselskap som ble startet i 2001. Selskapet produserer digitale historier og har blant annet produsert performance-stuntet Forfall med Kristopher Schau for NRK. I dag er firmaet er rent designbyrå. I 2006 Flyttet Fruitcake til Galleberg Godshus i Sande i Vestfold. I 2010 skiftet Fruitcake navn til Handverk.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Hage i Viksdalen

Hage er navnet på gårdsnummer 44 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger på nordsiden av Viksdalsvatnet, Fv 421 fra Vikja til Roska passerer over gården.
Gården er inndelt i følgende bruk:

Bruk 1
Bruk 2
Bruk 4, Kongsteigen
Bruk 6


== Historisk ==
Hage finnes i kilden tiendepengskatten fra 1520, den er en av fire gårder i Viksdalen som finnes i denne kilden dette året. Gården har da hatt bosetning etter svartedauden til liks med de tre andre gårdene. Bruket er også dokumentert i en jordebok fra 1463. I kilder fra 15- og 1600-tallet finnes Hage nevnt med betegnelsen Ødebust, et av brukene på gården har da hatt en ødetid. 
I Bergens Kalvskinn fra første halvdel av 1300-tallet står det at kirken i Vikja hadde jordeiendom i Haghauælli, dette viser at det var bosetning på gården før 1350.
Kongsteigen ble i forbindelse med krongodssalget i 1662 en del av Svanøygodset, det gikk senere inn i et av hovedbrukene igjen. I 1846 fikk husmannen Bernt Gjertsson bygsle plassen Kongsteigen.
Maria Hage var jordmor i Viksdalen og bosatt på Hage. Hun fikk Kongens fortjenstmedalje i sølv.


== Litteratur ==
Timberlid, Jan Anders, Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.569-581), Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8
Howard Baker

Howard Henry Baker jr. (født 15. november 1925 i Huntsville i Tennessee, død 26. juni 2014 samme sted) var en amerikansk republikansk politiker. Han representerte delstaten Tennessee i Senatet 1967–1985. Baker var stabssjef i Det hvite hus 1987–1988 og USAs ambassadør i Japan 2001–2005. Baker var kjent for sine diplomatiske evner, og ble derfor kalt The Great Conciliator, «den store megleren», i sin tid i Senatet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av kongressrepresentant og advokat Howard Baker sr. og Dora Ann Ladd. Han tok sin collegeutdannelse ved Tulane University i New Orleans. Under den andre verdenskrig tjenestegjorde han i United States Navy, hvis befalsskole var samlokalisert med University of the South i Sewanee.
Etter krigen avla han sin juridiske eksamen ved University of Tennessee College of Law i 1949 og fikk advokatbevilling samme år.
Baker praktiserte som advokat sammen med faren i firmaet Baker, Donelson, Bearman, Caldwell & Berkowitz, som farfaren James F. Baker grunnla i Huntsville i 1888.


=== Politiker ===
Han tapte suppleringsvalget til USAs senat i 1964 mot Ross Bass. Bass tapte to år senere demokratenes primærvalg mot guvernør Frank G. Clement. Republikanerne i Tennessee nominerte Baker på nytt til senatet og i dette andre forsøketbeseiret han guvernør Clement. Baker ble gjenvalgt to ganger, i 1972 og i 1978. Han var minoritetsleder i Senatet 1977–1981 og majoritetsleder 1981–1985.
Baker etterfulgte Donald Regan den 27. februar 1987 som stabssjef i Det hvite hus. Relasjonene mellom et hvite hus og senatet hadde ikke vært de beste under Regans tid. USAs president Ronald Reagan ble ansett å ville forbedre atmosfæren ved å utse Baker til ny stabssjef. Baker selv hadde stilt seg kritisk til Donald Regans maktutøvelse, og ville ha en jevnere maktbalanse mellom Det hvite hus og USAs kongress. Ved å påta seg vervet som stabssjef, oppgav ham sitt opprinnerlig etterstrebede kandidatur til presidenvalget i 1988.
Året etter ble Baker etterfulgt av Kenneth Duberstein.
Baker tjenestegjorde også i George W. Bushs første presidentperiode som ambassadør i Japan.
Han var gift med døtre til to fremtredende republikanske politikere. Hans første hustru Joy, som døde av kreft, var datter av Everett Dirksen, mangeårig minoritetsleder i Senatet. Baker giftet seg på nytt i 1996 med Nancy Landon Kassebaum, datter av republikanernes presidentkandidat ved valget i 1936, Alf Landon. Nancy Landon Kassebaum Baker er også selv en fremtredende republikansk politiker; hun var representant til USAs senat fra Kansas 1978–1997.
I 1984 ble han tildelt Presidential Medal of Freedom.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Howard Baker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Howard Baker på Internet Movie Database 
(en) Howard Baker hos The Movie Database 
(en) Howard Baker hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) Howard Baker hos American National Biography
Preben Hodneland

Preben Hodneland (født 15. juni 1986) er en norsk skuespiller. Per 2019 er han ansatt ved Det Norske Teatret. Han debuterte på Den Nationale Scene i Hellemyrsfolket i 2014, har spilt på Trøndelag Teater og medvirket i filmer.I 2018 mottok han Heddaprisen for Beste mannlige medspiller for rollen som Eldste McKinley i The Book of Mormon ved Det Norske Teatret. Han ble nominert til Amandaprisen for beste mannlige skuespiller i filmen Når jeg faller i 2019. I 2020 ble han tildelt Heddaprisen for beste mannlige hovedrolle for rollen som Raskolnikov i stykket med samme navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Preben Hodneland på Internet Movie Database
Maria Hage

Maria Hage (født 1868, død 1956) var jordmor i bygden Viksdalen i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Hun var bosatt på gården Hage på nordsiden av Viksdalsvatnet.
Hage kom til Viksdalen i 1897 og tok over jordmorstillingen etter Maria Gjerland. Før denne tiden var det hjelpekoner som bistod rundt fødsel. I begynnelsen av hennes tid som jordmor dekket hun området Viksdalen og Haukedalen, men rundt 1915 ble Haukedalen gjort om til eget distrikt. 

Ifølge kilden var det ingen fødende som døde på barselssengen i perioden Hage var jordmor. Hun ble også brukt dersom det var sykdomstilfeller, da enten ved hjemmebeøk hos pasient eller at pasienten kom til Hagegården. Det var billigere og enklere å bruke Hage, enn å dra til Sande for å oppsøke lege. Hun tok seg av de enkleste ting, men kontaktet legen dersom det var alvorlig. Hage var i besittelse av et koppeapparat som hun brukte til å tappe blod fra steder der folk hadde vondt, hun hadde også et lite medisinlager av nafta, jod og andre desinfiserende stoffer som hun solgte.
Hage ble avløst fra stillingen i 1933 da datteren Jenny overtok.
21. mars 1933 ble Maria Hage hedret med Kongens fortjenstmedalje i sølv for sin lange innsats.


== Kilder ==
Timberlid, Jan Anders, Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.574), Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8