jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gram (Danmark)

Gram (tysk: Gramm) er en by i det sentrale Sønderjylland med 2 440 innbyggere (2013). Navnet kommer av det olddanske Gra som betyr «grå» (fargen) og hem med betydningen «hjem». 
Byen er mest kjent for herregården Gram slott, oppført i rød murstein på 1500-tallet, med tilhørende slottspark på fire hektar anlagt i barokkstil. På Slotsvej et par kilometer nord for byen ved Gram Lergrav finner man Museum Sønderjylland, som ligger på gammel havbunn hvor man kan se fossiler fra dyrelivet for 6 millioner år siden. 
I den vestlige del av byen ligger Gram kirke, bygget på 1100-tallet, og  i den nordlige delen, like ved slottet, ligger Sønderjysk Brandværnsmuseum med utstillinger om det sønderjyske brannverns historie gjennom 130 år. Byen har to eldre kroer, nemlig Den Gamle Kro fra 1855 på Slotsvej og Gram Slotskro fra 1714 like ved slottet.
Gram ligger i Haderslev kommune og ligger under Region Syddanmark. Fra byen er det 20 kilometer til Ribe, 32 kilometer til Haderslev og 39 kilometer til Kolding.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gram (Sønderjylland) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
John Boyne

John Boyne (født 30. april 1971 i Dublin) er en irsk forfatter. Han studerte engelsk litteratur ved Trinity College i Dublin. Da han var ferdig med å studere, begynte han å jobbe i bokhandel. Nå har han bestemt seg for å være forfatter på heltid. Han har skrevet syv romaner i tillegg til ti noveller. Romanen Gutten i den stripete pyjamasen vant to irske Book Awards, og var hans første barnebok. Gutten i den stripete pysjamasen handler om en gutt som lever under andre verdenskrig. Der ender det i en tragisk fangeleir for jøder.
Han har også skrevet Mytteriet på Bounty, som handler om kahyttsgutten John Jacob Turnstile og hans forhold til kapteinen på tvers av klasseskille og rang, og om Bounty's episke eventyr, som ender i et mytteri. I boken har Boyne basert handlingen på historiske fakta, krydret med dramatikk og humor. I boken fremheves mye om både britisk sjøfartshistorie, klasseskille og det britiske samfunnet på 1700-tallet. 


== Bibliografi ==
2000: The Thief of Time
2001: The Congress of Rough Riders
2004: Crippen
2006: Next of Kin
2006: The Boy in the Striped Pyjamas
2008: Mutiny: a Novel of the Bounty
2008: The Second Child
2009: The Dare
2009: The House of Special Purpose
2010: Noah Barleywater Runs Away
2011: The Absolutist
2012: The Terrible Thing That Happened To Barnaby Brocket
2013: Stay Where You Are And Then Leave
2013: This House Is Haunted
2014: A History of Loneliness
2015: The Boy At The Top Of The Mountain


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) John Boyne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Boyne på Internet Movie Database 
(en) John Boyne hos The Movie Database 
(en) John Boyne på Discogs 
(en) John Boyne på MusicBrainz 
(en) John Boyne på Twitter
Vitenskapsåret 1692

Vitenskapsåret 1692 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1692.


== Matematikk ==
Christiaan Huygens utleder traktrisens egenskaper, og gir kurven sitt navn.


== Medisin ==
Thomas Sydenhams «Processus integri» (Helingsprosessen) blir utgitt posthumt. London.


== Fødsler ==
22. april – James Stirling (død 1770),skotsk matematiker.
31. oktober − Anne Claude de Caylus (død 1765), fransk arkeolog.


== Dødsfall ==
Ukjent dato − Hendrick Hamel (født 1630), nederlandsk oppdagelsesreisende.
Ukjent dato − Hennig Brand (født om lag 1630), tysk alkymist.
Aleksandr Gerasimov

Aleksandr Mikhailovitsj Gerasimov (russisk: Алекса́ндр Миха́йлович Гера́симов; født 31. julijul./ 12. august 1881greg. i Kozlov, død 23. juli 1963) var en russisk kunstmaler. Han var en ledende talsmann for stilarten sosialistisk realisme i bildekunsten. Han malte både Stalin og andre sovjetledere.


== Liv og arbeid ==
Gerasimov kom til verden i Kozlov (nå Misjurinsk) i Tambov-guvernementet. Han studerte ved Moskvas skole for maling, billedhugging og arkitektur fra 1903 til 1915. I disse årene talte han for en kunst som la vekt på realistiske fremstillinger og avviste avant-garde-kunsten.
Under første verdenskrig og den russiske borgerkrigen tjenestegjorde han i hæren. Derifra reiste han til hjembyen for å verte scenograf, med håp om å medvirke til oppsetninger av skuespill som hyllet revolusjonen og sovjetstyret.
I 1925 flyttet Gerasimov til Moskva. Han kombinerte akademi-realisme med lette innslag av impresjonisme i bildene sine. Han likte best en stilart kalt heroisk realisme, en stil med maleri som fremstilte Lenin og andre revolusjonære som helter av overjordiske dimensjoner. Etter at Stalin strammet maktgrepet over det russiske samfunnet, forfalt Gerasimovs verk til pompøse, offisielle portretter. For et av disse, Stalin og Vorosjilov i Kreml, ble han tildelt Stalin-prisen i 1941. Han laget mange helte-portretter av Kliment Vorosjilov, så mange at Nikita Khrusjtsjov senere skyldte på Vorosjilov for å ha brukt mesteparten av tiden sin i Gerasimovs atelier, til skade for sitt ansvar som forsvarskommissær.
Gerasimovs hardhendte lederskap av den sovjetiske kunstnerunionen, og av Sovjetunionens kunstakademi, gjorde han beryktet. Under zjdanovismen (1946–1956) var han i frontlinjen mellom de som angrep stilretningene kosmopolitisme og formalisme.
Gjennom de smigrende portrettene av sovjetledere og hans politiske aktivitet mot kunstnere som ikke fulgte hans retningslinjer for kunsten, fikk Gerasimov rykte for å være en politisk hauk. Likevel mistet han ikke helt grepet på sitt eget kunstneriske driv. Livet gjennom holdt han frem å måle mollstemte, nesten impresjonistiske landskap. Fremstillingene som brøt nokså tvert med det han fremhevet i offisielle sammenhenger.


== Referanser ==
Arkadij Plastov

Arkadij Aleksandrovitsj Plastov (russisk: Аркадий Александрович Пластов; født 19. januarjul./ 31. januar 1893greg. i det nåværende Uljanovsk oblast, død 12. mai 1972 samme sted) var en sovjet-russisk sosialistisk realistisk kunstmaler og bokillustratør.


== Liv og arbeid ==
Plastov ble født i landsbyen Prislonikha i det daværende guvernementet Simbirsk. Faren var ikonmaler. Plastov studerte fra 1914 ved billedhugger-avdelingen på Moskvas skole for maling, billedhugging og arkitektur. Etter tre år, i 1917, reiste han hjem til fødebyen. Der var han opptatt med å male bilder som viser naturen på stedet.
Plastov ble kjent for allmennheten i 1935 da han viste frem sjangermaleri som var fullt i samsvar med tidens strikse politisk-kunstneriske doktrine. Denne åpnet bare for verk som fulgte den sosialrealistiske stilen, og det i alle typer kunst. Plastov heroiserer livet i Sovjetunionen, og yter sitt i oppbyggingen av det sosialistiske samfunnet. Verkene er preget av hans kjennskap til landsbylivet i Sovjetunionen og hans kjærlighet til fedrelandet. De er kjennetegnet av livfulle, kraftige avbildinger, samt ypperlige håndverk. Som en følge av de hendelsene som forandret livet til folk i Sovjetunionen, viste Plastov i sine malerier khvordan landsbylivet hadde blitt endret av kollektiviseringen. Til modeller som hovedpersoner i sine verk valgte Plastov personer på hjemstedet.
Etter utbruddet av andre verdenskrig kom nye motiver inn i Plastovs kunst. Disse viser folkets lidelser under krigen. Flere verk viser kvinner, gamle mennesker og barn i arbeid på engene på kolkhozene. Etter verdenskrigen holdt Plastov seg til motiver som viste landsbylivet.
Maleriet Vår fra 1954 er karakteristisk for Plastovs verk. Det viser ei ung, naken kvinne som kler av ei jente ved ei hytte, trolig ei "banja" (tilsvarende den finske sauna). Det snør, og i bakgrunnen ser en snødekte beitemarker. Vår blir regnet som et vendepunkt i sovjetisk kunsthistorie. For første gang siden begynnelsen av sosialrealismen ble et verk som viste hverdagslivet utstilt, og det helt fritt for politisk innhold. Bildet var verken politisk aktuelt eller idealiserende, slik tilfellet var i Plastovs tidligere verk, de som glorifiserte kollektiviseringen. Den kunstneriske endringen, bare et år etter Stalins død, gjenspeiler den politiske oppmykingen i Sovjetunionen under Nikita Khrusjtsjov.
Plastov døde i fødebyen Prislonikha, 79 år gammel.


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1691

Vitenskapsåret 1691 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1691.


== Astronomi ==
Christopher Scheiner fant opp Hartmannmasken som brukes til å fokusere teleskop.


== Matematikk ==
Gottfried Leibniz oppdaget metoden for separasjon av variable ved løsning av ordinære differensialligninger.
Michel Rolle fikk publisert avhandlingen «Démonstration d'une Méthode pour resoudre les Egalitez de tous les degrez» (Visning av en metode for å løse ligningene i alle gradene), der han uttrykker Rolles teorem.
Jacques Ozanam fikk publisert «Dictionnaire mathématique» (Matematisk ordbok).


== Teknologi ==
Edmond Halley laget et forslag til en dykkerklokke.
Andreas Werckmeister utviklet veltemperert temperering for orgel, et viktig skritt på veien mot dagens likesvevende temperering.
Christopher Polhem demonstrerte en modell av en gigantisk maskin for å heise malm ut fra gruver.


== Medisin ==
Anton Nuck fikk publisert avhandlingen «Adenographia curiosa et uteri foeminei anatome nova» (Spørsmål i adenografi og ny anatomi av kvinners mage), der han viste at embryo kommer fra eggstokkene og ikke fra spermie. Leiden.


== Fødsler ==
18. november − Mårten Triewald (død 1747), svensk maskiningeniør.
Ukjent dato − Philip Miller (død 1771), skotsk botaniker.


== Dødsfall ==
23. mai − Adrien Auzout (født 1622), fransk astronom og fysiker.
31. desember – Robert Boyle (født 1627), irsk-engelsk kjemiker.


== Referanser ==
Jesuittkollegiet i Ingolstadt

Jesuittkollegiet i Ingolstadt var en jesuittskole i byen Ingolstadt i Bayern, som ble grunnlagt i 1549 og som fortsatte å bestå etter nedleggelsen av jesuittordenen i 1773.


== Litteratur ==
Ingolstadt. In: Ludwig Koch: Jesuiten-Lexikon. Die Gesellschaft Jesu einst und jetzt. Paderborn 1934, Spalten 869-872.
Gerd Treffer u.a.: Historisches Ingolstadt. Bamberg: 1988, S.67-72.
Gerd Treffer: Kleine Ingolstädter Stadtgeschichte. Regensburg: 2004, S. 83-92.
Stadt Ingolstadt (Hg.): Unsere Stadt Ingolstadt. Eine Broschüre für Neubürger. Ingolstadt: 2006, S. 40.
Aeolus

Aoelus eller Æolus kan referere til:

Aiolos, navn på flere guder i gresk mytologi
Aeolus (programvare), programvare for styring av virtuelle maskiner i nettskyen
Æolus-kvartalet i Stockholm
Storlosjen i Preußen benevnt Royal York av Vennskap

Storlosjen i Preußen benevnt Royal York av Vennskap (tysk: Große Loge von Preußen genannt Royal York zur Freundschaft) var en storlosje innenfor tysk frimureri med hovedsete i Berlin, som ble grunnlagt i 1760. Storlosjen ble nedlagt i 1935 under det tyske rike. Etter andre verdenskrig ble den ikke gjenopprettet. Storlosjen hadde sin største utbredelse i 1932 med 11 500 medlemmer fordelt på 104 losjer. Den var den yngste av de tre «gammelprøyssiske» storlosjer. Den 19. juni 1949 ble dens losjer tilsluttet Den tyske storlosje av gamle, frie og anerkjente murere.


== Litteratur ==
Eugen Lennhoff/Oskar Posner: Internationales Freimaurer-Lexikon. Almathea-Verlag München 1980, Reprint von 1932, ISBN 3-85002-038-X
Helmut Neuberger: Winkelmaß und Hakenkreuz: Die Freimaurer und das Dritte Reich. Herbig Verlag, München 2001, ISBN 3-7766-2222-9
Ferdinand Runkel: Geschichte der Freimaurerei. Hobbing, Berlin, 3 Bde., Nachdruck: Edition Lempertz, Bonn 2006, ISBN 3-933070-96-1
Morgul

Morgul er norsk black metal-band etablert i 1991.


== Medlemmer ==
Nåværende medlemmerJack D. Ripper – vokalist, gitar, bassgitar og synthesizer
Pete Johansen (aka Maestro Pete Johansen) – fiolinTidligere medlemmerEspen Andreassen (Gorthaur) - trommer (1990 -1997)
Petter Svea - gitar (1993 - 1994)
Hex – trommer (1997 - 1998)
Tom Cuper – trommer


== Diskografi ==
Vargvinter (Demo, 1994)
In Gowns Flowing Wide (Demo, 1995)
Lost In Shadows Grey (Studioalbum, 1997)
Parody of the Mass (Studioalbum, 1998)
The Horror Grandeur (Studioalbum, 2000)
Sketch of Supposed Murderer (Studioalbum, 2001)
All Dead Here... (Studioalbum, 2005)


== Eksterne lenker ==
(en) Morgul på Discogs 
(en) Morgul på MusicBrainz 
(en) Morgul på Encyclopaedia Metallum 
(en) Morgul på MySpace
Pete Johansen

Per Oscar "Pete" Johansen (født 5. november 1962) er en norsk fiolinist kjent for deltagelse på noen gothic metal-band.


== Diskografi ==
AlbumIt's Been Real (2011)
It's Been Real Too (2012)
You Don't Know Me (2014)
Home (2017)SinglerWorthy of Your Love (2011)
Come Away Melinda (2011), med Susanne Nordbøe
Worthy of Your Love (2011)
Our Love (2017)
Last Train Home (2017)


=== The Scarr ===
Animalenemy (2001)
Bastard Music (2013)


=== The Tramps ===
Silver & Gold (1995)
Fireland (1998)
Halfway to the Moon (2000)
Best of The Tramps (2004)


=== The Sins of Thy Beloved ===
Lake of Sorrow (1998)
All Alone (1998)
Perpetual Desolation (2000)


=== Modesty Blaise ===
Face of the Sun (1990)
Little White What? (1993)
Face of the Sun II (1998)
Live 90 (2014)
Another Face of the Sun (2015)


=== Andre deltagelser ===
Bror te Larsen Band: Norway's Burning (1984)
Det pene bæn: Det pene bæn! (1991)
Ingenting: Pass ikkje inn (1993)
Rabalder!!: Eu eller eu'kje (1994)
Yngvar Gregersen: 820 venner (1996)
Tristania: Widow's Weeds (1998)
Tristania: Beyond the Veil (1999)
Tumbleweed: NeoCosmicBreakdownDeluxe (1999)
D.D.E.: No e D.D.E. jul igjen (1999)
Morgul: The Horror Grandeur (2000)
Möralens Vökter: Radioactive Cannibals E.P. (2000)
Tristania: World of Glass (2001)
Morgul: Sketch of Supposed Murderer (2001)
Sirenia: At Sixes and Sevens (2002)
Los Bongos: Complete Madness (2003)
Trim Solo: Your Nemesis Is Out Living It Up (2004)
Helldorado: Director's Cut (2004)
Morgul: All Dead Here… (2005)
Maylin: Finally (2006)
Tristania: Rubicon (2010)
Musikkfest Stavanger: Musikkfest Stavanger 2011 (2011)
Falling Leaves: Mournful Cry of a Dying Sun (2012)
Deathbarrel: Merciless Winds (2012)
Azure Emote: The Gravity of Impermanence (2013)
Darkonelly: Stories From Beyond (2015)
Empire Saint: R'n'S (2015)
Høie Johansen: Tvoikorn (2015)
Ingenting: 25 år i box! (2016)
Ormeslange

Ormeslangen Typhlops vermicularis er den eneste europeiske representanten for gruppen ormeslanger.
Den har i likhet med andre ormeslanger svært reduserte øyne, og tilbringer det meste av livet under jorda. Skjellene er små og glatte, og i motsetning til alle andre slanger i Europa har den ikke forstørrede bukskjell. En finner den ofte i maur- og termittuer, eller under steiner. Den trives godt i halvtørre og tørre områder med åpen vegetasjon.
Utbredelsen omfatter Albania, Bulgaria, Nord-Makedonia, Kroatia (bare Dugi otok), Hellas (inkludert Korfu, Lésvos, Khíos, Limnos, Samos, Thasos, Kos og Rhodos), Tyrkia, Kypros, Russland (bare sørlige Dagestan), Armenia, Aserbajdsjan, østlige Georgia, Turkmenistan, sørlige Usbekistan, Tadsjikistan, Iran, Afghanistan, Syria, Irak, Libanon, Israel og Egypt.


== Litteratur ==
N. Arnold (2002). A Field Guide to the Reptiles and Amphibians of Britain and Europe (2 utg.). Collins. s. 200–201. ISBN 9780002199643. 
(en) The Reptile Database - Xerotyphlops vermicularis Besøkt 13. desember 2015.
N.B. Ananjeva;  m.fl. (2006). The Reptiles of Northern Eurasia: Taxonomic Diversity, Distribution, Conservation Status. Sofia: Pensoft Publishers. s. 118-120. ISBN 978-954-642-269-9. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Ormeslange i Encyclopedia of Life 
(en) Ormeslange i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ormeslange hos Fauna Europaea 
(en) Ormeslange hos ITIS 
(en) Kategori:Xerotyphlops vermicularis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Xerotyphlops vermicularis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Xerotyphlops vermicularis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Amphibians and Reptiles of Europe – Worm snake
Lyle Campbell

Lyle Richard Campbell (født 1942 i Oregon) er en amerikansk lingvist og ekspert på indianske språk i Amerika – særlig de mesoamerikanske – og historisk lingvistikk generelt. Han har også ekspertise i uralske språk. Campbell var i mange år professor i lingvistikk ved University of Utah i Salt Lake City og direktør for universitetets Center for American Indian Languages («Senter for amerikansk-indianske språk», CAIL). Før det var han professor ved flere forskjellige univeriteter bl.a. State University of New York og Louisiana State University. Han gikk av med pensjon i 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lyle Campbell på Internet Movie Database 
(en) Lyle Campbells hjemmeside
(en) Verk av eller om Lyle Campbell hos WorldCat
Lester Germer

Lester Halbert Germer (født 10. oktober 1896, død 3. oktober 1971) var en amerikansk fysiker. Sammen med Clinton Davisson beviste han bølge-partikkel-dualiteten av materie i Davisson–Germer eksperimentet, som var viktig for utviklingen av elektronmikroskop. Disse studiene støttet det teoretiske arbeidet til de Broglie. Han studerte også termisk elektronemisjon, erosjon av metaller, og kontaktfysikk.
Etter å ha tjenestegjort som jagerflypilot under første verdenskrig, jobbet Germer senere ved Bell Laboratories i New Jersey.
I 1945 (i en alder av 49 år), startet Germer en karriere som en fjellklatrer. Han klatret mye rundt det nordøstlige USA, og spesielt på New Yorks Shawangunk Ridge. Selv om Appalachian Mountain Club var dominerende i området på den tiden, og strengt regulert fjellklatring, ble Lester aldri knyttet til klubben, og fant seg selv i konflikt med den ledende klatreren i området, Hans Kraus, som var leder av AMC-sikkerhetskomite. Han ble en gang avvist for klatresertifisering med kommentaren «Liker folk altfor mye og altfor entusiastisk». Lester var kjent for å være sjenerøs og vennlig. Han ble en gang kalt «En én manns klatre skole».
I 1971, en uke før sin 75-årsdag, døde Lester Germer av et massivt hjerteinfarkt mens han klatret på Shawangunk Ridge (Ewbank, 5.6). Inntil da, hadde Germer en rekord på 26 år med sikkerhetsmessig feilfri fjellklatring; han hadde aldri tatt et ledefall.


== Litteratur ==
Schwartz, Susan (2005) Into The Unknown: The Remarkable Life of Hans Kraus
Waterman, Laura and Guy (1993) Yankee Rock and Ice
Ériu

For tidsskriftet, se Ériu (tidsskrift)
Ériu, datter av Ernmas av Tuatha Dé Danann, var skytsgudinnen av Irland som hun også ga navn til (irsk for Irland er Éire). Det engelske navnet for Irland er også avledet fra navnet Ériu og det germanske (norrøne eller angelsaksiske) ordet for land.
Hennes ektemann var Mac Gréine («Solens sønn»). Hun var også mor av Bres av prins Elatha av fomoriere.


== Rolle og mytisk fremstilling ==
Sammen med sine søstre, Banba og Fodla, var Ériu en del av et viktig triumvirat, gruppe på tre gudinner. Da Milesiere kom til Irland fra Spania ba hver av søstre at nettopp deres navn ble gitt for den grønn øya. Dette ble skjenket dem, skjønt Ériu (Éire) ble det fremste navnet som ble benyttet, men også Banba og Fodla kan fortsatt bli tidvis bli benyttet som poetiske omskrivelser for Irland, tilsvarende som Albion er for Storbritannia.
Ériu, Banba og Fodhla er fortolket som gudinner for suverenitet.I henhold til Seathrún Céitinn var Éire, Banbha og Fódhla de tre gudinnene Badhbh, Macha og Móirríoghan (henholdsvis?). Som Ériu er gudinnen Badb også tidvis navngitt som en datter av Ernmas, men om det betyr at de to gudinnene tidvis ble oppfattet som like er uvisst.


== Navn og etymologi ==
Leksikon for rekonstruerte urkeltiske ord ved Universitetet i Wales har gitt *Φīwerjon- (nominativ entall Φīwerjō) som urkeltisk etymologi av navnet. Denne keltiske formen antyder urindoeuropeiske *piHwerjon-, sannsynligvis beslektet med adjektivisk forstavelsen *piHwer- «feit» (sammenlign sanskrit pīvan, f. pīvarī og på-form pīvara, «feit, full, rundt»), således mening «feit land» eller «land av overflod», som ble gitt tidlig til den grønne øya Irland. Den urkeltiske formen ble *īweriū i q-keltisk (urgoidelisk). Fra en tilsvarende eller noe senere form ble også lånt fra gresk Ἰέρνη I[w]ernē og Ἰουερνία Iouernia; den siste formen ble konvertert til latinske Hibernia.


== Referanser ==
Mam

Mam er et språk som snakkes av ca. 500 000 medlemmer av mamfolket i det vestlige høylandet i Guatemala. Språket tilhører den mayiske språkfamilien.
Mam kan deles inn i minst tre dialektgrupper: nordlig, sørlig og sentral. Dialektene er gjensidig forståelige.


== Litteratur ==
Academia de Lenguas Mayas de Guatemala (2003). Pujb'il Yol Mam: Vocabulario Mam. Guatemala by, Guatemala: ALMG. 
England, Nora C. (1983). A grammar of Mam, a Mayan language. Austin: University of Texas Press.
Perez, Eduardo B'aayil y Jiménez O. Ajb'ee (1997) Ttxoolil Qyool Mam: Gramática de Referencia Mam. Guatemala: Editorial CHOLSAMAJ.


== Eksterne lenker ==
Mam hos Ethnologue
Mam-spansk ordliste
Aguakatansk

Aguakatansk (awakateko) er et mayisk språk som snakkes av ca. 18 000 aguakatanere, hovedsakelig i kommunen Aguacatán i de vestlige høylanda i Guatemala. Det er også registrert rundt 2 000 talere i Mexico. Språket er nært beslekta med ixil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aguakatansk hos Ethnologue
Edison-Richardson-effekt

Edison-Richardson-effekt eller gløde-emisjon kalles det fenomenet som oppstår når en glødekatode blir oppvarmet. Over en bestemt temperatur, som er avhengig av katodens materiale, vil det dannes en romladningssky av elektroner rundt katoden. 


== Historie ==
1873 hadde den engelske fysikeren Frederick Guthrie beskrevet hvordan et positivt ladet elektroskop utlades når det kommer i nærheten av et glødende metallstykke som er jordet. Dersom elektroskopet er negativt ladet skjer ingen ting, noe som betyr at glødende metall bare kan avgi negative ladninger.
Under eksperimenter med glødelamper 1880 gjenoppdaget Thomas Alva Edison denne effekten, og 1883 anmeldte han et patent på en innretning som utnyttet denne effekten. Owen Willans Richardson publiserte 1901 ligningen for metningsstrømstyrken for glødeemisjon fra metaller, 1928 ble han for dette utmerket med nobelprisen i fysikk. Oppdagelsen førte blant annet til at John Ambrose Fleming tok patent på rørdioden i 1904


== Definisjon ==
Normalt autobiaserer man en triode (m.fl) ved hjelp av en katodemotstand mellom katoden og jord og en gittermotstand mellom gitteret og jorden. For å få så mye forsterkning som mulig, avkobler man også katodemotstanden med en kondensator. Man får da en gitter-katodesløyfe, som oppfører seg forskjellig, avhengig av hvor stor gittermotstanden er. 
Når elektronene emitteres ved katoden har noen elektroner så mye energi at de når gitteret, dersom dette ikke har negativ forspenning. Er gittermotstanden stor nok (typisk > 1Mohm) vil det bygges opp et ekstra negativt potensial på gitteret og redusere anodestrømmen. Dette vil variere med vekslende inngangsspenning, og vi kan få ulineariteter i forsterkningen. 
Om man ser bort fra litt mer ulineariteter enn vanlig, kan man faktisk nytte Edison-Richardson-effekten i praksis. Man kan med andre ord la være å bruke katodemotstand, og bare bruke en stor gittermotstand. I tillegg til litt ulinearitet er ulempen at man må bruke en kondensator på gitteret for å isolere dette på grunn av potensialforskjellen som oppstår på grunn av gitterstrømmen. 
Det finnes en rekke rør med ekstrem linearitet. For å unngå mindre linearitet på grunn av Edison-Richardson-effekten benyttes dermed en gittermotstand med moderat størrelse, vanligvis 1 Mohm for forforsterkerrør og 100 kohm for sluttrinnsrør.


== Referanser ==