jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Grefsen og Disen Velhus

Grefsen og Disen Velhus – populært kalt «Svetter'n» – ligger i Kjelsåsveien 18, altså midt i mellom strøkene Grefsen og Disen, i Bydel Nordre Aker i Oslo.
Bygningen er oppført på Byantikvarens gule liste – en oversikt over registrerte verneverdige kulturminner og kulturmiljøer i Oslo. 21.juni 2010 mottok  Svettern kulturskiltet «blåmerke» av selskapet for Oslo Byes Vel.
Pr. 2012 brukes Grefsen og Disen Velhus som selskapslokale og til kurs, seminarer og som samlinglokale for nærmiljøet. Huset har for øvrig kaffebar, frisørsalong, en butikk for barn/voksenklær og lager for et murerfirma.


== Historikk ==
Disen Vel syslet med planer om eget velhus allerede i 1912, men først i 1917, da vellene i området hadde slått seg sammen, ble det mer realisme i planene. Henrik Nissen d.y. – en av byens ledende arkitekter på den tiden – ble engasjert som arkitekt. Et murhus i nyklassisisme med den karakteristiske søylefronten reiste seg og sto ferdig i 1928. Etter mange års arbeid med tomtespørsmål og økonomi kunne Grefsen og Disen Vel den 19. mars 1929 ønske velkommen til årsmøte i eget velhus.
Huset var i full drift fra første stund. Det var kino i 2. etasje, og 1. etasje ble leid ut til restaurant i en del år. Revyer ble satt opp, og kor, musikkorps m.m. hadde øvelser og konserter her. Sanitetsforeningen, Grefsen Idrettslag med flere hadde basarer, møter og sammenkomster. Under andre verdenskrig ble huset beslaglagt av okkupasjonsmakten og benyttet til lasarett. Etter krigen fortsatte virksomheten med uforminsket styrke i noen år, blant annet med jazzklubben Grefsen Jazz-society. På midten av 1960-tallet ble huset bortleid i en periode, men ny drift tok til på begynnelsen av 1980-tallet. Bygningen ble pusset opp i 2007, blant annet med nytt gulv i storsalen. I 2011 ble taket skiftet med nytt belegg og en del murarbeid ble gjort.


== Kuriosa ==
Navnet «Svetter'n» stammer fra Grefsen kino – den tidligere kinoen i 2. etasje hvor det ofte var veldig varmt og nesten alltid fullt hus.
Kinoen holdt på fram til juni 1962.


== Kilder ==
Nord i Aker gjennom 10 000 år, Historielaget Grefsen – Kjelsås – Nydalen 2004, ISBN 82-303-0167-0
Sør for Maridalsvannet, Historielaget Grefsen – Kjelsås – Nydalen, 1991
Under åsen – langs elva, Historielaget Grefsen – Kjelsås – Nydalen, 1984
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
(en) Grefsen og Disen Velhus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Historielaget Grefsen – Kjelsås – Nydalen
(no) Grefsen og Disen Vel
(no) Arkitekt Henrik Nissen d.y. (1888–1953)
«Grefsen og Disen Velhus». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ellen MacArthur

Ellen Patricia MacArthur (født 8. juli 1976 i Derbyshire i England) er en tidligere britisk seiler. 7. februar 2005 satte hun verdensrekord i seiling jorden-rundt alene. Hun seilte 27 354 nautiske mil (50 660 km) med en gjennomsnittsfart på 15,9 knop og brukte 71 dager, 14 timer, 18 minutter og 33 sekunder og slo den tidligere verdensrekorden med en dag, åtte timer, 25 minutter og 49 sekunder.
Franske Francis Joyon som hadde verdensrekorden før MacArthur, satte ny verdensrekord i 20. januar 2008.MacArthur ble 8. februar 2005 utnevnt til Dame Commander (forkortet DBE) i Order of the British Empire for sine ferdigheter i seiling. Hun er således blitt adlet og har rett til å føre tiltaleformen Dame foran sitt navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ellen MacArthur – Munzinger Sportsarchiv
Einar Lönnberg

Einar Lönnberg (født 24. desember 1865 i Stockholm, Sverige, død 21. november 1942 i samme by) var en svensk zoolog.
Lönnberg grunnla i 1904 det biologiske tidsskriftet Fauna och Flora og var ansvarlig utgiver frem til sin død i 1942.
Lönnberg ble i 1912 hedret av ornitologen Gregory Mathews ved at han navnga en underart av sørhavsjo etter ham, Stercorarius antarctica lonnbergi. Noen anser denne som en egen art under navnet Stercorarius lonnbergi.
Den ene forskningshytta som United States Antarctic Research Program oppførte på Birdøya like utenfor Sør-Georgia i desember 1962 ble navngitt 
Lönnberg House etter hans bekymring i forbindelse med sel- og hvalfangst rundt Sør-Georgia i 1906. Lönnberg House ble revet i juni 2005.


== Referanser ==
Doi Inthanon

Doi Inthanon (thai ดอยอินทนนท์) er det høyeste fjellet i Thailand. Det er 2 565 meter høyt. Fjellet var også tidligere kjent som Doi Luang (som betyr stort fjell) og Doi Ang Ka (som betyr toppen av kråkenes dam). I nærheten av bunnen av fjellet var det en dam hvor mange kråker samlet seg. Navnet Doi Inthanon ble gitt for å ære kong Inthawichayanon, en av de siste kongene av Chiang Mai, som var bekymret for skogene i nord og prøvde å bevare dem. Han ga ordre om at etter hans død skulle han begraves ved Doi Luang, som da ble gitt det nye navnet.
Skogene rundt Doi Inthanon ble i 1954 gjort om til en av Thailands originale fjorten nasjonalparker. I 1972 og 1975 ble området nasjonalparken omfattet utvidet, og nasjonalparken dekker i dag 482,40 kvadratkilometer.


== Galleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Doi Inthanon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Den thailandske nasjonalparken ved Doi Inthanon
thaibirding.com om Doi Inthanon
Edward Lessimore

Edward John Lessimore (født 20. januar 1881, død 7. mars 1960)  var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Lessimore ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det britiske laget som vant lagskytingen i 50 meter rifle med 762 poeng foran Sverige med 748. De andre på laget var William Pimm,  Joseph Pepé og Robert Murray. Det var seks lag med fire mann på hvert som deltok i konkurransen. Lessimore skjøt 193 poeng som var det nest beste resultatet på det britiske laget.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Gull i skyting, 50 meter rifle lagskyting (Storbritannia)


== Eksterne lenker ==
(en) Edward Lessimore – Olympedia 
(en) Edward Lessimore – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Edward Lessimore – databaseOlympics.com (arkivert)
Gjesdahl

Flere personer har navnet Gjesdahl, blant annet:   

Christen Mellbye Gjesdahl, Minervas redaktør våren 1965.
Johan Fredrik Gjesdahl, møtte som vara for stortingsrepresentant Fredrik Ludvig Konow når han var Statsråd i Finansdepartementet i Bratlies regjering (1910–1912).
Katharina Gjesdahl (1885–1975) – norsk forfatterinne.
Kerstin Sofie Mellbye Gjesdahl Noach (f. 1935), norsk arkitekt.
Paul Gjesdahl (1893–1969) – norsk journalist, teaterkritiker, forfatter og oversetter.


== Se også ==
Gjesdal
Vrangselva

Vrangselva (svensk: Vrångsälven) er ei elv som renner fra Lierfløyta i Kongsvinger kommune, gjennom Eidskog kommune og videre over grensen inn i Eda kommune i Sverige hvor den renner ut i sjøen Hugn. Derfra renner vannmassene videre gjennom andre elver og sjøer før det når Vänern og følger Göta älv ut i Kattegat.
Ettersom vannskillet mellom Vingersjøen og Vrangselva bare er noen få meter høyt, vil vann ved høy vannstand i Glomma renne via Vingersjøen og over i Vrangselva. Vannskillet er på 145,56 meter ved gården Gropa om lag 500 meter sør for Granli stasjon. Dette fenomenet kalles bifurkasjon. Flom i Glomma kan på denne måten skape flom i Vrangselva. Det er mulig at Vrangselva følger Glommas tidligere løp slik det var før noe fikk Glomma til å renne vestover ved Kongsvinger.


== Krepsepestangrepet i 1971 ==
Vrangselva ble i 1971 rammet av krepsepest som spredte seg oppover fra Sverige. Det ble forsøkt å stoppe spredningen med elektriske gjerder, men disse mislyktes. Spredningen stoppet først ved en betongdemning nesten øverst i elva.


== Referanser ==
Joseph Pepé

Joseph Pepé (født 5. mars 1881, død 1970) var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Pepé ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det britiske laget som vant lagskytingen i 50 meter rifle med 762 poeng foran Sverige med 748. De andre på laget var William Pimm, Edward Lessimore og Robert Murray. Det var seks lag med fire mann på hvert som deltok i konkurransen. Pepé skjøt 189 poeng som var det nest svakeste resultatet på det britiske laget. Han var også med på det britiske laget som kom på andreplass 25 meter rifle bak Sverige.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Gull i skyting, 50 meter rifle lagskyting (Storbritannia)
1912  Stockholm –  Sølv i skyting, 25 m rifle, bevegelig mål lagskyting (Storbritannia)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph Pepé – Olympedia 
(en) Joseph Pepé – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Joseph Pepé – databaseOlympics.com (arkivert)
Robert Murray

Robert Cook Murray (født 18. februar 1870 i Edinburgh, død 28. april 1948) var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Murray ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det britiske laget som vant lagskytingen i 50 meter rifle med 762 poeng foran Sverige med 748. De andre på laget var William Pimm, Edward Lessimore og Joseph Pepé. Det var seks lag med fire mann på hvert som deltok i konkurransen. Murray skjøt 185 poeng som var det svakeste resultatet på det britiske laget.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Gull i skyting, 50 meter rifle lagskyting (Storbritannia)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Murray – Olympedia 
(en) Robert Murray – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Robert Murray – databaseOlympics.com (arkivert)
James Graham

James R. Graham (født 12. februar 1873 død 18. februar 1950) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Graham ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han vant trap-konkurransen med 96 poeng foran tyske Alfred Goeldel med 94. Han var også med på det amerikanske laget som vant lagskyting i  trap med 532 poeng foran Storbritannia med 511. De andre på laget var Charles Billings, Edward Gleason, Frank Hall, John Hendrickson og Ralph Spotts. Graham skjøt totalt 94 poeng som var det beste resultatet på det amerikanske laget.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Gull i skyting, trap
1912  Stockholm –  Gull i skyting, trap lagskyting (USA)


== Eksterne lenker ==
(en) James Graham – Olympedia 
(en) James Graham – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Charles Billings

Charles W. Billings (født 26. november 1866, død 13. desember 1928) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Billings ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 532 poeng foran Storbritannia med 511. De andre på laget var Edward Gleason, James Graham, Frank Hall, John Hendrickson og Ralph Spotts. Billings skjøt totalt 93 poeng som var det nest beste resultatet på det amerikanske laget.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Gull i skyting, trap lagskyting (USA)


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Billings – Olympics.com 
(en) Charles Billings – Olympic.org 
(en) Charles Billings – Olympedia 
(en) Charles Billings – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Charles Billings – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Charles Billings – ISSF
John Hendrickson

John H. Hendrickson (født 20. oktober 1872 i New York, død 24. februar 1925) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Hendrickson ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 532 poeng foran Storbritannia med 511. De andre på laget var Edward Gleason, James Graham, Frank Hall og Ralph Spotts. Hendrickson skjøt totalt 89 poeng som var det fjerde beste resultatet på det amerikanske laget.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Gull i skyting, trap lagskyting (USA)


== Eksterne lenker ==
(en) John Hendrickson – Olympedia 
(en) John Hendrickson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) John Hendrickson – databaseOlympics.com (arkivert)
Ralph Spotts

Ralph Lewis Spotts (født 14. juni 1875 i Canton, Ohio, død 17. april 1924 i New York) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Spotts ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 532 poeng foran Storbritannia med 511. De andre på laget var Edward Gleason, James Graham, Frank Hall og John Hendrickson. Spotts skjøt totalt 90 poeng, som var det tredje beste resultatet på det amerikanske laget.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Gull i skyting, trap lagskyting (USA)


== Eksterne lenker ==
(en) Ralph Spotts – Olympedia 
(en) Ralph Spotts – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ralph Spotts – databaseOlympics.com (arkivert)
The Split Program II

The Split Program II (utgitt 2005) er det andre split albumet mellom de to tyske Metalcore-bandet Caliban og Heaven Shall Burn.


== Sporliste ==
Heaven Shall Burn 

«Unleash Enlightment» (5:03)
«No One Will Shed a Tear» (4:42)
«Nyfædd von» (2:49)
«If This Is a Man» (2:39)
«Downfall of Christ» (Merauder plateomslag) (3:11)
«Destroy Fascism» (Endstand plateomslag) (2:00)Caliban 

 «The Revenge» (3:20)
«Arena of Concealment» (3:18)
«One Day» (2:22)
«A Summer Dream» (4:41)
«One More Lie» (3:36)


== Kilder ==
The Split Program II hos Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) The Split Program II på Discogs 
(en) The Split Program II på MusicBrainz 
(en) The Split Program II på AllMusic
Frank Hall

Frank Hall (født 8. juli 1865 Jersey City, New Jersey død 31. juli 1939 i New York) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Hall ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 532 poeng foran Storbritannia med 511. De andre på laget var Edward Gleason, James Graham, John Hendrickson og Ralph Spotts. Hall skjøt totalt 86 poeng som var det nest svakeste resultatet på det amerikanske laget.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Gull i skyting, trap lagskyting (USA)


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Hall – Olympics.com 
(en) Frank Hall – Olympic.org 
(en) Frank Hall – Olympedia 
(en) Frank Hall – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frank Hall – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Frank Hall – ISSF
Edward Gleason

Edward Francis Gleason (født 9. november 1869 i Hyannis, Massachusetts, død 9. april 1944) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Gleason ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 532 poeng foran Storbritannia med 511. De andre på laget var James Graham, Frank Hall, John Hendrickson og Ralph Spotts. Gleason skjøt totalt 80 poeng som var det svakeste resultatet på det amerikanske laget.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Gull i skyting, trap lagskyting (USA)


== Eksterne lenker ==
(en) Edward Gleason – Olympedia 
(en) Edward Gleason – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Edward Gleason – databaseOlympics.com (arkivert)
Emil Smith

Emil Smith (født 7. mai 1887, død 16. mai 1957) var en norsk historiker og professor i klassisk filologi ved universitetet i Oslo. Foruten flere bøker om gresk og romersk historie skrev han den populære boken Disse fjerne år (1936), en vidtfavnende skildring av Norge i de siste tiårene før første verdenskrig, slik Smith kjente dem fra sin egen barndom og ungdom. 1954–55 bodde han i Hellas, og sendte reisebrev derfra til Dagbladet. Disse ble utgitt i bokform som Sol og søyler: lykkelige dager i Hellas i 1955.
Han var sønn av kriminaldommer Hjalmar Smith (1857–1928) og Johanna Ovidia Fredrikke Ellefsen (1864–1947). Han var første gang gift (fra 1916) med stud.philol. Alfhild Marie Frost (1889–1921), datter av kongelig fullmektig Diderik Cappelen Frost, og andre gang (fra 1924) med cand.mag. Ragna Rogstad (1897–1960), datter av rektor Trond Rogstad. Smith ble medlem av Norsk Kvinnesaksforening, etter at Margarete Bonnevie hadde blitt ny leder i 1936.


== Verker ==
Hellas før Homer: den forhistoriske kultur i den greske verden (1926)
Homer og hans samtid (1928)
Disse fjerne år: tids- og miljøskildringer fra Norge i tiden omkring århundreskiftet og frem til verdenskrigen (1936)
Det romerske keiserdømmes historie (1938)
Norge i tusen tunger: en analyse av tanker og innhold i norsk litteratur gjennom tidene (1941)
Romerske keisere: populære forelesninger (1942)
Det antikke verdensbilde (1943)
Det store århundre i romersk keisertid (sammen med H. P. L'Orange, 1944)
Sol og søyler: lykkelige dager i Hellas (1955)


== Referanser ==
Jay Clark

Jay Clark, Jr. (født 25. januar 1880 i Newton, Iowa, død 6. februar 1948) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Clark, Jr. ble olympisk mester i skyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 547 poeng foran Belgia med 503. De andre på laget var Mark Arie, Horace Bonser, Forest McNeir, Frank Troeh og Frank Wright. Clark, Jr. skjøt totalt 84 poeng som var det svakeste resultatet på det amerikanske laget. Det var åtte lag med seks deltakere på hvert lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 22. og 23. juli 1920. 


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen –  Gull i skyting, trap lagskyting (USA)


== Eksterne lenker ==
(en) Jay Clark – Olympedia 
(en) Jay Clark – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jay Clark – databaseOlympics.com (arkivert)
Forest McNeir

Forest Waldemar «Seluya» McNeir (født 16. august 1875 i Washington, D.C. død 9. mai 1957 i Houston, Texas) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
McNeir ble olympisk mester i skyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 547 poeng foran Belgia med 503. De andre på laget var Mark Arie, Horace Bonser, Jay Clark, Frank Troeh og Frank Wright. McNeir skjøt totalt 93 poeng som var det nest beste resultatet på det amerikanske laget. Det var åtte lag med seks deltakere på hvert lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 22. og 23. juli 1920. 


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen –  Gull i skyting, trap lagskyting (USA)


== Eksterne lenker ==
(en) Forest McNeir – Olympedia 
(en) Forest McNeir – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Forest McNeir – databaseOlympics.com (arkivert)
Frank Troeh

Frank Merlin Troeh (født 19. februar 1882 i Sioux City, Iowa død 24. desember 1968 i Portland, Oregon) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Troeh ble olympisk mester i skyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 547 poeng foran Belgia med 503. De andre på laget var Mark Arie, Horace Bonser, Jay Clark, Forest McNeir og Frank Wright. Troeh skjøt totalt 94 poeng som var det beste resultatet på det amerikanske laget. Det var åtte lag med seks deltakere på hvert lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 22. og 23. juli 1920. Han kom på andreplass i den individuelle trapskytingen bak landsmannen Mark Arie.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen –  Gull i skyting, trap lagskyting (USA)
1920  Antwerpen –  Sølv i skyting, trap


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Troeh – Olympedia 
(en) Frank Troeh – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frank Troeh – databaseOlympics.com (arkivert)
United States Antarctic Program

United States Antarctic Program (eller USAP; tidligere kjent som United States Antarctic Research Program eller USARP og United States Antarctic Service eller USAS) er en offentlig amerikansk organisasjon som koordinerer forskning og bistand for forskningsorganisasjonene i Antarktis.
United States Antarctic Program ble etablert av det amerikanske National Science Foundations polaravdeling og yter bistand til forskning som kun kan utføres fra Antarktis eller som er best egnet til å utføres derfra.
I dag har organisasjonen ansvaret for tre helårlige forskningsstasjoner i Antarktis; McMurdo Station, Amundsen-Scott South Pole Station og Palmer Station. I tillegg kommer flere sesongstasjoner og marinefartøyer som seiler i antarktiske farvann.


== Eksterne lenker ==
(en) United States Antarctic Program
Frank Wright

Frank Seymour Wright (født 26. desember 1878  i South Wales, New York, død 13. februar 1931) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Wright ble olympisk mester i skyting i OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 547 poeng foran Belgia med 503. De andre på laget var Mark Arie, Horace Bonser, Jay Clark, Forest McNeir og Frank Troeh. Wright skjøt totalt 94 poeng som var det beste resultatet på det amerikanske laget. Det var åtte lag med seks deltakere på hvert lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 22. og 23. juli 1920. Han kom på tredjeplass i den individuelle trapskytingen bak sine landsmenn Mark Arie og Frank Troeh.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen –  Gull i skyting, trap lagskyting (USA)
1920  Antwerpen –  Bronse i skyting, trap


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Wright – Olympedia 
(en) Frank Wright – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frank Wright – databaseOlympics.com (arkivert)
Partick

Partick (Skotsk-gælisk: Partaig) er en bydel i Glasgow og ligger på den nordlige elvebredden av Clyde, rett overfor Govan. Bydelen var tidligere en selvstendig landsby før den fikk status som police burgh i 1852 og ble innlemmet i Glasgow i 1912.
Partick var det kongelige residentstedet i kongedømmet Strathclyde. Sammen med Govan, som var det religiøse senteret og Dumbarton, som var hovedstaden var Partick et sentralt sted i kongedømmet.
Partick stasjon ligger i Partick og er en kombinert jernbanestasjon og undergrunnsstasjon. Stasjonen danner sammen med den nærliggende busstasjonen et av de viktigste transportknutepunktene i Glasgow, med tilknytninger til mange steder i Stor-Glasgow og resten av Strathclyde 
Fotballaget Partick Thistle FC ble grunnlagt i Partick i 1876, men flyttet til Maryhill i 1909. I Patrick ligger cricketbanen Hamilton Crescent hvor den første landskampen i fotball noensinne ble spilt. Kampen var mellom Skottland og England og endte 0–0.
Kwa-språk

Kwaspråka blir snakka i de sørøstlige delene av Elfenbenskysten, i Ghana, Togo og Benin, og det sørvestre hjørnet av Nigeria. Navnet blei danna i 1885 av Krause og brukt av Westermann (1952) og Greenberg (1963). Det er avleda av ordet for «folk» i mange av kwa-språka, ord som inneholder rota kwa. Kwa-språka er en grein av voltakongo-språka som på si side er en grein av niger-kongospråka.
Bennett & Sterk (1977) har argumentert for at kwa-språka opprinnelig ikke var ei gruppe av slektspråk, og de gjør framlegg om å dele kwa-språka inn i tre grupper: yorubaspråk, igbospråk, medlemmer av benuekongo-språka, og de «egentlige» kwa-språka. Denne delmengden av kwa-språka blir nå og da kalt for «nye kwa».
Kwa-språka kan deles inn i to grupper, nyo og vestbreddespråk. Nyo-gruppa inneholder ca. 50 språk, framfor alt snakka i Ghana og sørlige Elfenbenskysten, blant annet akan, Ga-dangme-språka, anyi, baule, og potou-tano-språka (blant annet guang-språk og logba-språk).
Resten av kwa-språka blir kalt vestbreddespråk fordi de blir snakka på vestsida av Volta i Ghana, Togo, Benin og sørvestlige Nigeria. Av disse ca. 25 språka er gbe-språka den største gruppa, med ca. 5 millioner talere; andre språk er avatime, nyangbo-tafi og animere.


== Se også ==
Kru-språk
Gur-språk


== Litteratur ==
Bennett, Patrick R. & Sterk, Jan P. (1977) 'South Central Niger-Congo: A reclassification'. Studies i African Linguistics, 8, 241–273.
Hintze, Ursula (1959) Bibliographie der Kwa-Sprachen und der Sprachen der Togo-Restvölker (mit 11 zweifarbigen Sprachenkarten). Berlin: Akademie-Verlag.
Stewart, John M. (1989) 'Kwa'. In: Bendor-Samuel & Hartell (eds.) The Niger-Congo languages. Lanham, MD: The University Press av America.
Westermann, Diedrich Hermann (1952) Languages av West Africa (Handbook av African Languages Part II). London/New York/Toronto: Oxford University Press.