jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norman Gabrielsen

Norman August Gabrielsen (født 3. juni 1920 i Ny-Hellesund, død 3. august 2000 i Bærum) var en norsk offiser som gjorde tjeneste i Kompani Linge under andre verdenskrig. For sin innsats under andre verdenskrig ble han tildelt Krigskorset med sverd, Norges fremste utmerkelse.


== Bakgrunn ==
Gabrielsen vokste opp i Farsund, som ett av tre barn i en familie der faren var kaptein i handelsflåten. Han fullførte middelskolen. Deretter seilte han ett år til sjøs, før han i 1938 tok radioskolen, for deretter å seile ute som telegrafist fra sommeren 1939.


== Andre verdenskrig ==
Ved utbruddet av andre verdenskrig seilte Gabrielsen på USA. I desember 1940 ble han telegrafist på tankbåten «Ranella», som fra våren 1941 gikk i atlanterhavsfart med olje til Storbritannia. Under en tilbaketur fra Portsmouth ble «Ranella» torpedert og senket med kanonild fra en tysk ubåt. Gabrielsen kom ombord i en livbåt, som etter tolv døgn i sjøen greide å ta seg til Portugal. Derfra kom Gabrielsen til Storbritannia der han kom med i Norwegian Independent Company No. 1, senere kjent som Kompani Linge.Gabrielsen fikk opplæring som kommandosoldat. Han deltok i Lofotraidet romjulen 1941. Han ble sersjant i 1942. I november 1942 ble han sluppet i fallskjerm ved Bykle i det okkuperte Norge, men operasjonen ble oppdaget og Gabrielsen måtte, sammen med operasjonens andre deltagere, ta seg over til Sverige. Han deltok deretter i operasjoner for å bedre radiosambandet mellom motstandsbevegelsen i Oslo og Østfold og Storbritannia, også ved å fungere som instruktør for medlemmer av Milorg, slik at flere radiosendere kunne etableres og holdes operative. Han var blant annet involvert i Operasjon Thrush. Gabrielsens innsats fra 1943 og utover 1944 var avgjørende for etableringen av sambandet mellom Milorgs sentralledelse og Storbritannia. Tidlig i 1945 fik han sambandet operativt igjen etter et sammenbrudd. Fram til frigjøringen i mai 1945 fungerte Gabrielsen som sjef for radiotjenesten i Milorgs sentralledelse. I 1944 hadde Gabrielsen steget i gradene til fenrik.


== Utmerkelser ==
For sin innsats i etableringen og opprettholdelsen av radiosambandet mellom Milorg og Storbritannia ble Gabrielsen i statsråd 7. mars 1947 tildelt Krigskorset med sverd. Han ble også tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren og fikk H.M. Kongens erindringsmedalje for tjenesten som kongefamiliens livvakter i frigjøringsdagene og ved kong Haakons hjemkomst i 1945. Gabrielsen ble også tildelt den britiske King's Medal for Courage in the Cause of Freedom.


== Etter krigen ==
Etter andre verdenskrig arbeidet Gabrielsen i 32 år for flyselskapet Scandinavian Airlines System. Han ble i 1946 radiotelegrafist i selskapet. I 1953 ble han navigatør og pilot på propellfly og ble senere også pilot på jetflyet DC-8.


== Referanser ==
Tết

Tết Nguyên Đán mer kjent i forkortet form som Tết, er den viktigste og mest populære helligdag og festival i Vietnam. Det er det vietnamesiske nyttår basert på den lunare kalenderen, en lunisolar kalenderen. Navnet Tết Nguyên Đán er sino-vietnamesisk ordliste for feiring av den første morgenen, utledet fra Hán nôm tegn 節 元 旦.
Mads O. Monsen

Mads Olaf Monsen (født 8. august 1912, død 3. november 1985) var en norsk offiser i Sjøforsvaret under andre verdenskrig. For sin innsats under krigen ble han tildelt Krigskorset med sverd, Norges høyeste utmerkelse.
Monsen kom vinteren 1941 over fra det okkuperte Norge til Storbritannia ombord på MK «Sigurd», der han gikk inn i det norske Sjøforsvarets avdelinger. Han tjenestegjorde en tid på motortorpedobåt i Den engelske kanal og tok del i spesialoppdrag med fiskeskøyter fra Skottland og over til Norge.

Monsen var den første som våren 1941 satte over til Norge i fiskeskøyte fra Shetland etter at disse turene ble organisert av det norske forsvaret. Turen gikk med «Blia» der kvartermester Monsen var sjef. Han gjennomførte videre utover 1941 flere turer til Vestlandet med forsyninger og agenter til motstandsbevegelsen og tok folk i retur til Storbritannia. Under den sjette slike turen Monsen gjorde, i oktober 1941 med skøyten «Streif», gikk maskinen i stykker under tilbaketuren til Storbritannia og båten drev sørover i Nordsjøen til den grunnstøtte og ble vrak ved kysten av Nederland. Fenrik Monsen ble, sammen med mannskapet, tatt til fange 26. november 1941 og satt i tysk krigsfangenskap. Han slapp først fri etter å ha blitt befridd av allierte styrker i mai 1945.I etterkrigsårene opprettholdt Monsen forbindelsen til Sjøforsvaret som reserveoffiser og endte med rang av utskrevet orlogskaptein.


== Utmerkelser ==
I statsråd 6. september 1946 ble Monsen tildelt Krigskorset med sverd for sin innsats i etableringen av skøytetjenesten mellom Storbritannia og Norge. Innstillingen påpekte at Monsen «ledet disse operasjoner med stor dyktighet og uforferdethet under særlig farefulle omstendigheter». Monsen ble også tildelt den britiske King's Medal for Courage in the Cause of Freedom.


== Referanser ==
Repparfjordelva

Repparfjordelva (nordsamisk: Riehpovuonjohka) er ei elv i Hammerfest kommune i Troms og Finnmark. Den begynner på Sennalandet og munner ut i Repparfjorden ved Oldernes. Elva er 61,8 km lang, og har et nedbørfelt på 1 092,15 km². Middelvannføringen ved munningen er 30,64 m³/s.Vassdraget ble i 1986 vernet mot kraftutbygging i Verneplan III for vassdrag.


== Referanser ==
King’s Medal for Courage in the Cause of Freedom

King's Medal for Courage in the Cause of Freedom er en britisk medalje innstiftet 23. august 1945 til belønning av hovedsakelig utlendinger, som under den andre verdenskrig med fare for eget liv hadde bidratt til å hjelpe britisk militærpersonell til å unnslippe fienden og flykte fra okkupert område eller for annen farefull innsats for den britiske eller allierte sak under krigen. Personer som på mindre farefull måte hadde gjort en fortjenstfull innsats for den britiske og allierte sak under den andre verdenskrig kunne tildeles King's Medal for Service in the Cause of Freedom.


== Utforming ==
Medaljen er i sølv og er 36 mm i diameter. Adversen bærer kong Georg VIs venstrevendte portrett. Kongen bærer krone. Portrettet er omgitt av omskriften «GEORGIVS VI D: G: BR: OMN: REX ET INDIAE IMP:» Reversen bærer innskriften «THE KING'S / MEDAL FOR / COURAGE / IN THE CAUSE OF / FREEDOM» over fem linjer, der ordet courage står i større skrift enn øvrige ord. Innskriften er omgitt av et kjede.Medaljen er opphengt i et hvitt bånd, som har to smale, blå midtstriper og røde kantstriper.


== Tildeling ==
Utdeling av medaljen tok til i 1947. Omkring 3 200 medaljer ble utdelt.


== Se også ==
Mottakere av medaljen med artikkel på Wikipedia


== Referanser ==
Skjoma

Skjoma (også kalt Elvegårdselva) er ei elv i Narvik kommune i Nordland. Den munner ut i Skjomen ved Elvegård. Elva er 70,8 km lang, og har et nedbørfelt på 844,79 km². Middelvannføringen ved munningen er 31,39 m³/s.


== Referanser ==
Elvegårdselva

Denne artikkelen er om elva ved Bjerkvik. For elva i Skjomen med samme navn, se Skjoma.Elvegårdselva er ei elv i Narvik kommune i Nordland. Den munner ut i Herjangen ved Bjerkvik. Elva er 22,3 kilometer lang og har et nedbørfelt på 121,00 km². Middelvannføringen ved munningen er 5,26 m³/s.
Vassdraget ble i 1986 vernet mot kraftutbygging i Verneplan III for vassdrag.


== Referanser ==
Hans Edvard Seim

Hans Edvard Seim (født 17. juli 1936) er en norsk lokalpolitiker for Høyre. Seim var medlem av Bergen bystyre fra 1999 til 2011, med unntak for perioden 1. juni 2006 til 31. januar 2007 da han var fungerende finansbyråd i Bergen kommune.Seim satt i bystyrets formannskap 1999–2000, finanskomiteen 2000–2001 og 2002–2003, var kommunalråd og leder av byutviklingskomiteen 2001-2002, medlem av byutviklingskomiteen 2003–2006 og 2007 (avbrutt av byrådsvervet) og var medlem av helse- og sosialkomiteen 2007–2011. 


== Referanser ==
Byaelva

Byaelva er ei kort, men vannrik, elv i Steinkjer kommune i Trøndelag. Den renner ut fra Reinsvatnet og renner sammen med Ogna og danner Steinkjerelva ved Guldbergaunet nordøst for Steinkjer sentrum. Steinkjerelva munner ut i Beitstadfjorden ved Steinkjer. Selve Byaelva er bare 3,2 kilometer lang. Elva er den nederste delen av det store Snåsavassdraget, og har et nedbørfelt på 1 567,61 km² og en middelvannføringen ved samløpet med Ogna på 44,0 m³/s.
Lakseprasitten gyrodactylus salaris ble påvist i 1977. Etter flere rotenonbehandlinger ble elva friskmeldt i 2014.


== Referanser ==
Den bayerske rikskrets

Den bayerske rikskrets (tysk: Bayerischer Reichskreis) var en rikskrets i det tysk-romerske rike.
Den klart mest betydningsfulle staten i kretsen var hertugdømmet Bayern (senere et kurfyrstedømme også), fulgt av Oberpfalz, erkebispedømmet Salzburg og den frie riksstaden Regensburg.


== Stater i rikskretsen ==
Rikskretsen bestod av disse statene:
Erling Gjone

Erling Gjone (født 8. mai 1898 på Ytterøy, død 10. oktober 1990 i Trondheim) var en norsk arkitekt, professor og motstandsmann under den andre verdenskrig. Han er mest kjent for sitt arbeid med restaureringen av Erkebispegården i Trondheim.


== Karriere som arkitekt ==
Gjone avla studenteksamen i 1916 og begynte deretter ved Norges tekniske høgskole (NTH) der han gikk ut som arkitekt i 1920. Etter avsluttede studier arbeidet han en periode i Bergen hos arkitekt Ole Landmark. I 1936 ble Gjone ansatt som dosent i eldre norsk byggekunst ved NTH. Fra 1947 var han professor i byggekunstens historie samme sted. Gjone gikk av med pensjon i 1968.Gjone gjorde en betydelig innsats for bevaring av norske middelalderbygninger. Han var ansvarlig for restaureringsarbeider ved Mære kirke og Værnes kirke. Han satt som medlem av komiteene for restaurering av Austråttborgen og Bergenhus festning. Den største innsatsen la han ned i arbeidet med restaureringen av Erkebispegården i Trondheim. Han var også medlem av tilsynskomitéen for Nidaros domkirkes restaureringsarbeider.


== Andre verdenskrig ==
Ved det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 meldte Gjone seg til tjeneste på Hegra festning og deltok i forsvaret av denne under den over tre uker lange beleiringen. Senere ble han engasjert i motstandsarbeid og ble sjef for Milorg i Trøndelag.


== Utmerkelser ==
Gjone ble i 1961 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Han ble også tildelt Deltagermedaljen med rosett og mottok den britiske King's Medal for Courage in the Cause of Freedom.Gjone var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab og Norges Tekniske Vitenskapsakademi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Erling Gjones privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Rukkedøla

Rukkedøla er ei elv i Nesbyen kommune i Viken fylke. Den munner ut i Hallingdalselva ved Nesbyen. Elva er 32,6 km lang, og har et nedbørfelt på 298,45 km². Middelvannføringen ved munningen er 3,97 m³/s.


== Referanser ==
Uvdalselve

Uvdalselve eller Uvdalsåe (også skrevet: Uvdalselvi, -elva, -åi, -åne) er ei elv som i sin helhet ligger i Nore og Uvdal kommune i Viken. Øverst heter elva Tøddøla, og har sine kilder ved fjellet Ræpeholåsen (1311 moh), særlig i Skarvsvatnet og Tøddølvatnet, som begge er regulert. Langt oppe er det også tilsig av Jønndalsåe fra den bratte Jønndalen. Uvdalselve munner ut i Numedalslågen ved Skjønne nedenfor Rødberg. Elva er 64,9 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 849,79 km². Middelvannføringen ved munningen er 16,99 m³/s. Totalt utbygd effekt er 156 MW.
Uvdalselve har sine kilder i fjellområdene Dagalifjell og Imingfjell, henholdsvis nord/øst og sør/vest for Uvdalen. Dalen er en ganske bratt V-dal, og elva har tilsig fra bare mindre vassdrag. Et av tilsigene i øvre løp kommer fra Sønstevatn som er regulert og gir kraft til Uvdal I kraftverk på 90 MW. Elva renner gjennom tettstedet Rødberg, og her er den regulert av betongbuedammen Rødbergdammen, hvor reservoaret utgjør nedre basseng for tilsigene til Nore I kraftverk og vannmasse til Nore II kraftverk (63 MW) og Rødberg kraftverk (2,9 MW) som er plassert nede ved Numedalslågen. Rødbergdammen regulerer fullstendig vannmengden etter behov, og bare noen hundre meter lengre nede i et dypt gjel renner Uvdalselva sammen med Numedalslågen ved Skjønne kirke. Det er godt fiske i elva ovenfor dammen, med krav om fiskekort.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Uvdalselva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cantharis flavilabris

Cantharis flavilabris er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger. Den er fargevariabel, noe som har medført at det er beskrevet en underart.


== Utbredelse ==
Cantharis flavilabris finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge, men ikke vanlig.


== Utseende ==
Cantharis flavilabris er 5-7 mm lang. Hodet er rødgult, men med svart bakhode. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennenes tredje ledd vanligvis lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet (pronotum) er rødgult med en svak og utydelig midtflekk. Det har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men ikke tydelig utstående. Leggene på bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Den ene kloen på alle beina har en liten, men tydelig rottann. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har en mørk, svart grunnfarge. Hos underarten flavilabris er brystskjoldet svart.


== Levevis ==
Cantharis flavilabris finnes på blomster, trær og busker i juni og juli. Larvene lever som predatore (rovdyr).
Cantharis flavilabris tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. (344 sider) Side 36-37. ISBN 8712166936
Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722


== Eksterne lenker ==
(en) Cantharis flavilabris i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Cantharis flavilabris hos Artsdatabanken 
(sv) Cantharis flavilabris hos Dyntaxa 
(en) Cantharis flavilabris hos Fauna Europaea 
(en) Cantharis flavilabris hos NCBI 
(en) Kategori:Cantharis flavilabris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cantharis flavilabris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cantharis flavilabris - Fauna Europaea - engelskspråklig
Norsk entomologisk forening
Cantharis bicolor

Cantharis bicolor er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger.


== Utbredelse ==
Cantharis bicolor finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge


== Utseende ==
Cantharis bicolor er 5-7 mm lang.  Hodet er rødgult, men med svart bakhode. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennenes tredje ledd vanligvis lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet og scutellum er begge rødgule. Brystskjoldet har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men ikke tydelig utstående. Leggene på bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Den ene kloen på alle beina har en liten, men tydelig rottann.  Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har en svart eller brunsvart grunnfarge.


== Levevis ==
Cantharis bicolor finnes på blomster, trær og busker i juni og juli. Larvene lever som predatore (rovdyr).
Cantharis nigra tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. (344 sider) Side 37. ISBN 8712166936
Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722


== Eksterne lenker ==
(no) Cantharis bicolor hos Artsdatabanken 
Cantharis nigra - Fauna Europaea - engelskspråklig
Norsk entomologisk forening
Eira (navn)

Eira er et kvinnenavn med flere opprinnelser. Det kan være:

dannet som en variant av Eir, som har opprinnelse i norrøne eir, «beskyttelse, hjelp».
et walisisk navn som betyr «snø».Eira er også brukt som mannsnavn, men svært sjeldent. Det er en kjæleform av Eirikki, den finske formen av Erik. Eira er også et nord-samisk etternavn.


== Utbredelse ==
Eira har navnedag i Finland og Norge:


=== Eira som kvinnenavn ===
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Eira og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


=== Eira som mannsnavn ===
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Eira  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Eira Kasper, finsk rektor og forfatter
Eira Mollberg, finsk teater- og dokumentarfilmregissør
Eira Soriola, finsk skuespiller
Eira Stenberg, finsk skuespiller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Eira
(en) Think Baby Names: Eira
Ancistronycha violacea

Ancistronycha violacea er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger. 


== Utbredelse ==
Ancistronycha violacea er utbredt, men ganske sjelden. Den finnes i Europa, østover i Asia.  Finnes i Norge


== Utseende ==
Ancistronycha violacea er 11-14 mm lang. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennenes tredje ledd lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet (pronotum) har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men ikke tydelig utstående. Leggene på bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Dekkvingene har kort nedliggende behårning. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og er mørke, tydelige metallblå. Kroppen ellers er rødlig nesten orange. Brystskjoldets bakkant, føttene er svart. Men det finnes fargevariasjoner der nesten hele dyret er mørkt (lite rødgult).


== Levevis ==
Ancistronycha violacea finnes på blomster, trær og busker i  juni og juli.  Larvene lever som predatore (rovdyr).  
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. (344 sider) Side 24-25.  ISBN 8712166936
Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722


== Eksterne lenker ==
(en) Ancistronycha violacea i Encyclopedia of Life 
(en) Ancistronycha violacea i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ancistronycha violacea hos Fauna Europaea 
(en) Ancistronycha violacea hos ITIS 
(en) Ancistronycha violacea hos NCBI 
(en) Kategori:Ancistronycha abdominalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ancistronycha violacea - Fauna Europaea - engelskspråklig
Norsk Entomologisk forening
Martin Gran

Martin Yngvar Gran (født 13. september 1917 i Enebakk, død 16. mai 2004) var en norsk offiser i Luftforsvaret. For sin innsats under andre verdenskrig ble han tildelt Krigskorset med sverd, Norges høyeste utmerkelse.


== Krigsinnsats ==
Gran deltok etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 i kampen mot okkupasjonsstyrkene. Den 7. juni 1940 forlot han Tromsø ombord HMS «Devonshire», den britiske krysseren som evakuerte kong Haakon og norske regjeringen til Storbritannia. Gran ble sendt til Canada der han fra 1940 til 1941 gjennomgikk flyskole ved Little Norway utenfor Toronto. Han ble utdannet jagerflyver og fløy i løpet av krigsårene 345 operative tokt med Spitfire. Under den allierte invasjonen i Frankrike ble Gran sjef for 331 (N) Squadron.


== Etter krigen ==
Etter andre verdenskrig gjennomførte Gran i årene 1945 til 1946 RAF Staff College. Fra 1947 til 1949 var han flyger i Braathens før han vendte tilbake til Forsvaret. I Luftforsvaret ble Gran sjef for 332 skvadron og 337 skvadron. Han ble oberstløytnant i 1953 og oberst i 1963. I 1963 var han ved Forsvarets høgskole og han ble samme år sjef for Operasjonsstaben i Luftforsvaret. De siste årene av sin karriere i Forsvaret, fra 1968 til 1977, var han stasjonssjef ved Luftforsvarets stasjon Mågerø.Fra 1964 til 1969 var Gran formann i Norsk Aero Klubb.


== Utmerkelser ==
I statsråd 9. mars 1945 ble major Martin Gran tildelt Krigskorset med sverd «for fra 15/6-1944 til 31/1-1945 på en fremrakende [sic] måte å ha ledet 331 (N) Squadron under 134 operasjonsflygninger. I denne tid har avdelingen skutt ned 33 tyske fly samt ødelagt store mengder materiell på bakken. Majorens personlige score er 9 nedskutte fly.»Gran ble også tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren , Krigsmedaljen og Deltagermedaljen med rosett og Haakon VIIs 70-årsmedalje. Han ble tildelt den franske Croix de Guerre med palme og mottok de britiske utmerkelsene Distinguished Flying Cross med to barrer, 1939–1945 Star og Air Crew Europe Star med barre.


== Referanser ==
Jin (mål)

Jin (kinesisk:斤) er et kinesisk mål for vekt. Målet blir også brukt i andre deler av Sørøst-Asia. Målet blir også kalt for kati (malayisk), catty (engelsk), gan (kantonesisk), kin eller kun (Min Nan), kin (japansk) og cân (vietnamesisk)
De fleste plasser ligger målet på rundt 600 gram, og i Hongkong er det regulert til 0,60478982 kilogram,, i Malaysia 0,604790 kg og 0,6048 kg i Singapore.


== Referanser ==
Kati

Kati er en by og kommune i det vestlige Mali, tilhørende regionen Koulikoro. Kati er hovedstad i en av regionens administrative kretser, med samme navn som byen. Kati ligger ca. 15 km nordvest for det sentrale Bamako, og kommunen ligger som en enklave i kommunen Kambila. Kati er regionens nest mest folkerike kommune, og hadde 114 983 innbyggere ved folketellingen i 2009.


== Referanser ==
Den sørlibanesiske armé

Den sørlibanesiske armé (arabisk: جيش لبنان الجنوبي – Jaysh Lubnān al-Janūbiyy; hebraisk: צבא דרום לבנון, צד"ל – Tzvá Dróm Levanón, Tzadál) var en kristen, Israel-alliert hær som var delaktig under den libanesiske borgerkrigen. Hæren ble ledet av Saad Haddad, en kristen libanesisk general. Hovedfienden var PLO og Hizbollah. Hæren kollapset i 2000.


== Historie ==
Som et resultat av den pågående borgerkrigen, ble den libanesiske hæren splittet. General  Saad Haddad tok da kommandoen over en del av hæren, og støttet Israel under Operasjon Litani. Senere mottok de støtte fra Israel under konflikten i Libanon 1982-2000.
Tariff

Tariff er et begrep som beskriver produktprising.
Forsikringsselskapene bruker tarifftabeller for å prise sine tjenester. Tariffen styres av forskjellige parametere som påvirker produktets pris.
Den kanskje mest kjente bruken av navnet, er i tilknytning til næringslivets og det offentliges periodiske forhandlinger med arbeidstakerorganisasjonene om lønns- og arbeidsvilkår for arbeidstakere, der lønnsavtalene kalles for tariffavtaler og forhandlingene kalles tarifforhandlinger eller tariffoppgjør.