jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vesterfjell

Vesterfjell er ei bygd i Senja kommune i Troms og Finnmark fylke. Bygda ligger på en haug på Senjas innland, like vest for Storvatnet. Vesterfjell har i overkant av 100 innbyggere.
Fylkesvei 860 passerer like sør for Vesterfjell, og skiller bygda fra grenda Ottemoen. Fra Vesterfjell er det bilvei 7 km til Vangsvik og 20 km til nærmeste by, Finnsnes. Bygda har postadresse 9304 Vangsvik. Vesterfjells skolebarn tilhører Vikstranda skole i Vangsvik. Inntil 2010 var det 1.-4.-skole på Øverbotn, like ved Vesterfjell.


== Øverbotn grunnkrets ==
Vesterfjell, sammen med Ottemoen, utgjør majoriteten av bebyggelsen i Øverbotn grunnkrets. Eneste bygd utenom disse er Torsmoen ved Trollbuvatnet. På Torsmoen ligger Senja camping, som har utendørs badebasseng. Selve stedet Øverbotn, hvor den tidligere skolen ligger, hører imidlertid ikke til Øverbotn grunnkrets, men til Tranøybotn. Grunnkretsen dekker et areal på 20,02 km².
Grunnkretsen tilhører Delområde Tranøy, og grenser i nordvest til Sørli, i sørvest til Tranøybotn, i sørøst til Vikstranda, i øst til Solli, i nordøst til Stormo og i nord til Høgli/Grønli.
Innbyggertall i grunnkretsen:
Sahelhubro

Sahelhubro (Bubo cinerascens) er en ugle i slekten
Bubo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) sahelhubro i Encyclopedia of Life 
(en) sahelhubro i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sahelhubro hos Artsdatabanken 
(en) sahelhubro hos ITIS 
(en) sahelhubro hos NCBI 
(en) Kategori:Bubo cinerascens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Bubo cinerascens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bubo cinerascens – detaljert informasjon på Wikispecies Bubo cinerascens på owlpages.com
Sgurr nan Gillean

Sgurr nan Gillean er et fjell i fjellkjeden Cuillin på Skye i Skottland. Det har en høyde på 964 m, og er en av elleve munros i fjellkjeden. 
Det er den nærmeste toppen til Sligachan, og den triangulære profilen er synlig bak Sligachanhotellet. Dette gjør Sgurr nan Gillean til et av de lettest gjenkjennelige fjell i kjeden. Selve toppen er et lite platå med storslagen utsikt. 
Den mest populære ruten til toppen kalles Tourist Route, men er ikke en enkel rute. Den følger en sti mot sør og krysser bekken Allt Dearg Beag («liten rød bekk»). Den går så opp i en botn, Coire Rhiabhach. Det siste stykket, fra enden av botnen og langs den sørøstlige ryggen opp til toppen, er svært åpent og krever visse klatreferdigheter. Det finnes også alternative ruter, som krever noe mer klatreerfaring.
Vestryggen leder ned til et pass som skiller Sgurr nan Gillean fra Am Basteir. Ved omkring to tredjedeler av veien ned er det en spesielt smal og utsatt del, hvor man finner restene av en stor stående kampestein. Den er kjent som the Gendarme, og brakk av og trillet ned på grunn av frostsprengning vinteren 1986/1987. Den smale seksjonen kan unngås ved å bruke Nicholsons Chimney på nordsiden, men dette krever mer avanserte klatrekunnskaper.
Elizabeth Smylie

Elizabeth Smylie (født 11. april 1963 i Perth) er en tidligere profesjonell australsk kvinnelig tennisspiller.
Smylie har vunnet tre Grand Slam-titler og en olympisk bronsemedalje i løpet av sin tenniskarriere. Hun vant doubleturneringen for damer i Wimbledon i 1985 sammen med Kathy Jordan. Og i 1990 vant hun mixeddoulen i US Open sammen med Todd Woodbridge og året etter vant hun mixeddoublen i Wimbledon da sammen med John Fitzgerald. Under OL 1988 tok hun bronse i damedoublen sammen med Wendy Turnbull.


== OL-medaljer ==
OL 1988  Seoul - bronse i tennis (double damer, sammen med Wendy Turnbull).


== Grand Slam-titler ==
 Wimbledon:
Double damer 1985 – (sammen med Kathy Jordan)
Mixeddouble 1991 – (sammen med John Fitzgerald)
 US Open:
Mixeddouble  1990 – (sammen med Todd Woodbridge)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Elizabeth Smylie – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Elizabeth Smylie – Olympedia 
(en) Elizabeth Smylie – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Elizabeth Smylie – Australian Olympic Committee 
(en) Elizabeth Smylie – Australian Olympic Committee 
(en) Elizabeth Smylie – WTA Tennis 
(en) Elizabeth Smylie – ITF Tennis 
(en) Elizabeth Smylie – FedCup 
(en) Elizabeth Smylie – Tennis Australia
Marineregimentet

Marineregimentet var et dansk-norsk marineinfanteri som ble opprettet i 1672 og hadde garnison på Flådestation Glückstadt i byen Glückstadt, grunnlagt av Christian IV i 1617 ved Elben i Holstein.
I tiden før grunnleggelsen av regimentet hadde danske marinefartøyer alltid en gruppe regulære soldater ombord, hvis oppgave var å beskytte dekk og rigg, samt å borde og erobre fiendtlige fartøy.
Det ble betraktet som en straff å være «mariner» (marineinfanterist), og rekrutteringsgrunnlaget til regimentet omfattet individer som ikke kunne tilpasse seg i andre avdelinger. Dette skapte en tradisjon for særdeles hardføre og brutale soldater, og «marinerne» var både fryktet og hatet av fartøyenes besetning. «Marinerne» hadde derimot kampvilje og mot, og gikk ærefulle ut av det ene slag etter det andre, uansett den danske innsats generelt.
I 1741 skiftet regimentet navn til Bornholmske infanteriregiment og fikk garnison i Rendsburg i Slesvig-Holsten.
Haugland skole

Haugland skole er en kommunal barneskole og ligger på Hauglandshella i Askøy kommune i Vestland fylke.


== Historie ==
Skolen har flere bygg. Det første skolehuset ble bygget i 1897 etter at det frem til dette kun var drevet omgangsskole i bygda. Bygningen er det nåværende losjehuset og benyttes fortsatt til undervisning. Senere ble det bygget et nytt skolebygg på 90-tallet og blir brukt per 2019.
1990 var ikke det beste året for skolen. Skolen måtte stenge i en lang periode, på grunn av en vond lukt fra det man antok var fra dyrekadavre. Fordi tidligere hadde det vært  gårdsdrift på stedet, og det hadde tiltrukket seg et stort antall rotter. Skolen startet en omfattende rehabilitering, og elevene fikk undervisning i bygdens bedehus og det såkalte Toyota-bygget, i tillegg til det gamle skolehuset "Losjen". Bare noen uker senere måtte det igjen gjøres utbedringer etter funn av asbest.I 2019 jobbet Tone Sanne som rektor på skolen.


== Brakkene ==
Kapasiteten på skolen var sprengt på grunn av stor byggeaktivitet i bygden. På grunn av for liten plass på skolen, hadde kommunen bygd en midlertidig løsning i form av brakker. Brakkene ble tatt i bruk i 2010. Skolen ligger inneklemt mellom bebyggelse og jordbruk, derfor er det vanskelig å utvide den. Ifølge loven er det ikke lov å la brakkene stå lengre enn fem år.


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Claudia Kohde-Kilsch

Claudia Kohde-Kilsch (født 11. desember 1963 i Saarbrücken) er en tidligere profesjonell kvinnelig tysk tennisspiller.
Kohde-Kilsch har vunnet to Grand Slam-titler og en olympisk bronsemedalje i løpet av sin tenniskarriere. Hun vant doubleturneringen for damer i US Open i 1985 sammen med Helena Suková. Og i 1987 vant de damedoublen i Wimbledon. Under OL 1988 tok hun bronse i damedoublen sammen med Steffi Graf.


== OL-medaljer ==
OL 1988  Seoul - bronse i tennis (double damer, sammen med Steffi Graf).


== Grand Slam-titler ==
 US Open:
Double kvinner – 1985 (sammen med Helena Suková)
 Wimbledon:
Double kvinner – 1987 (sammen med Helena Suková)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Claudia Kohde-Kilsch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Claudia Kohde-Kilsch – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Claudia Kohde-Kilsch – Olympedia 
(en) Claudia Kohde-Kilsch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Claudia Kohde-Kilsch – WTA Tennis 
(en) Claudia Kohde-Kilsch – ITF Tennis 
(en) Claudia Kohde-Kilsch – FedCup
Synzygus

Synzygus formidler veiledningstjeneste, sjelesorg eller forebyggende tiltak for medarbeidere, ledere, misjonærer og arbeidere i menigheter tilknyttede organisasjoner og tiltak i norske frikirker. Målsetningen er «å frigjøre liv til tjeneste!»
Synzygus er et tilbud om arbeidsveiledning for å møte slitasje og påkjenninger som kan komme i den tjenesten, men samtidig  et tilbud om hjelp i krisesituasjoner. Synzygus ønsker å ha en beredskapsplan for krisehåndtering.
Marit Landrø har fra starten av hatt fast ansettelse som daglig leder. Synzygus ble etablert i 1998, og er et fellestiltakene i regi av den norske pinsebevegelsen.  Virksomheten er tilknyttet ressurs- og kompetansesenter ved Filadelfia Oslo. Pinsebevegelsen i Norge har hundrevis av frivillige, et stort antall ansatte og flere hundre menighetsledere og forkynnere, en stor misjonærstab og fellestiltak og skoler med mange ansatte.
Virksomhetens økonomi utgjøres av inntekter av kursvirksomhet og bidrag fra norske pinsemenigheter og andre fellestiltak.


== Kilder ==
– Synzygus


== Eksterne lenker ==
www.synzygus.no – Synzygus
Snutter

Snutter er et norsk humor- og underholdningsprogram med Johanna Grønneberg som gikk på TV3 fra 2007 til 2008. Programmet besto av morsomme klipp fra private hjemmevideoer som seerne hadde sendte inn. På slutten av hvert program ble den beste videoen kåret og premiert. Det ble også vist tilsvarende klipp fra utlandet. Programmet var et samarbeidsprosjekt mellom TV3 og VG. Første sesong ble sendt på søndagskvelder, mens andre sesong ble sendt på fredagskvelder.Programmet var basert på America's Funniest Home Videos.Premieren ble sett av 52 000.


== Referanser ==
Beintungefisker

Beintungefisker (Osteoglossiformes) er en orden egentlige beinfisker. Navnet kommer av at artene har tenner på, eller beinete tunger. Inndelingen i artikkelen følger Fishes of the World.Arapaima gigas er den største arten i gruppen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nelson, Joseph S. (2006). Fishes of the World (4 utg.). Edmonton. ISBN 0-471-25031-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) beintungefisker – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) beintungefisker i Encyclopedia of Life 
(en) beintungefisker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) beintungefisker hos Artsdatabanken 
(en) beintungefisker hos Fossilworks 
(en) beintungefisker hos ITIS 
(en) beintungefisker hos NCBI 
(en) Kategori:Osteoglossiformes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Osteoglossiformes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life: Osteoglossiformes Besøkt 3. november 2007
Turbojugend

Turbojugend er den internasjonale fanklubben til det norske punkbandet Turboneger. Medlemmene av Turbojugend kan gjenkjennes på sine spesiallagde denimjakker (også kalt «kutte») med Turboneger-logoen og «Turbojugend [avdelingsnavn]» trykket på baksiden. Logoen til Turbojugend Oslo kan ses på nesten alle albumene Turboneger har laget.
Det er over 2300 avdelinger i verden, og alle avdelingene har aktive medlemmer.


== Verdens Turbojugend-dager ==
En gang i året, vanligvis 8.–9. september, møtes Turbojugend-medlemmer fra hele verden i St. Pauli, Hamburg, Tyskland for å feire seg selv, Turboneger og punk rock generelt. Denne to dager lange festivalen blir kalt Welt Turbojugend Tage (norsk: Verdens Turbojugend-dager.) Det er konserter og møter på forskjellige klubber og barer.


=== Welt Turbojugend Tage 5 ===
17. og 18. juli 2009 ble Welt Turbojugend Tage 5 arrangert. Konsertene var på Knust.


=== Welt Turbojugend Tage 4 ===
Welt Turbojugend Tage 4 ble arrangert i St. Pauli den 18. og 19. juli 2008.
Konsertene var på utestedet Knust som ligger i nærheten av Millerntor stadion.


==== Fredag 18. ====
Sewer Rats (Köln)
Denim Demons (TJ Moseltal)
Dampfmaschine (TJ Dampfnudel)


==== Lørdag 20. ====
Boozed (TJ Bramsche)
The Carburetors (Oslo)
Electric Eel Shock (TJ Osaka)
The Other (TJ Opladen)


== Band ==
Selv om Turbojugend egentlig er en Turboneger-fanklubb, støtter de også andre band. Noen av disse er:

Silver
Peter Pan Speedrock
The Turbo A.C.'s
Trashcan Darlings
The Dogs


== Turbojugend Oslo ==
Turbojugend Oslo blir sett på som den største Turbojugend-avdelingen i verden, sammen med Turbojugend St. Pauli. En av hovedgrunnene til dette er at logoen til Turbojugend Oslo finnes på omtrent alle albumene til gruppa. Det er mange ikke-medlemmer som ser ut som medlemmer av Turbojugend Oslo. Grunnen til dette er at Turbojugend Oslos jakker kan kjøpes på internett av alle, også om de ikke er medlemmer. Den eneste måten å se forskjellen på en ekte Turbojugend Oslo-jakke og en generisk jakke, er at den generiske ikke har medlemsnavnet på siden av jakka.


== Eksterne lenker ==
Offisiell side til Turbojugend Oslo 
Offisiell side til Turbojugend
Offisiell Turboneger/Turbojugend-side
Guillaume de Lorris

Guillaume de Lorris (ca. 1205 – etter ca. 1240) var en fransk episk poet, og var forfatter av den første seksjonen av Roman de la rose, på norsk Roseromanen.


== Liv og virke ==
Hva som er kjent av Guillaume de Lorris liv er stort sett ingenting, bortsett fra at han skrev Roseromanen, antagelig som ung student mellom 1225 og 1237. Hans bidrag var å introdusere det allegoriske dikt, hvor den utvidede allegorien med dens objekter og personer innenfor fortellingen er lik meningen som ligger utenfor fortellingen i seg selv, se Middelalderens litterære allegori. Roseromanen er ikke en roman i moderne forstand ettersom det er et langt fortellende dikt som består av rundt 4000 åttestavede verselinjer. Roman her betegner fortelling og den handler om at forfatteren selv har en drøm, en drømmevisjon om hans søken etter kjærlighet og hvor rosen er symbolet på kjærligheten. Søken etter kjærligheten stopper derimot brått når Sjalusi og Sladder kommer og stenger Rosen inn i et bevoktet slott. Om det var Guillaumes mening å gi denne slutten er uvisst. Kanskje var det Fornuften som til slutt fikk det avgjørende ordet.

Roseromanen kan betraktes som en litterær undersøkelse av den høviske kjærlighetens psykologi hvor de mest finstemte nyanser tolkes allegorisk. Diktet er et av middelalderens største litterære kunstverk. Rundt 300 etterlatte manuskripter viser hvilken grad boken ble dyrket og hvilken betydning den fikk i vestlige Europa. Mange ga seg hen på å oversette det, blant annet Geoffrey Chaucer i England som The Romaunt of the Rose på siste halvdel av 1300-tallet. Mange forsøkte også å fortelle videre der hvor Guillaume stoppet fortellingen, men den som lyktes var omkring 1275 ved franskmannen Jean de Meun (Jean Clopinel) (ca. 1240 – ca. 1305). Jean de Meun beholdt allegorien og fortellingens fiksjon, men hvor Guillaume levendegjorde figurene for å skape stor poesi, snur de Meun fortellingen om til hatsk realisme og satire på hele 18 000 verselinjer. For ham er ikke kjærligheten annet enn et bedrageri for ren seksualdrift. Således har Roseromanen to deler med vidt forskjellig uttrykk som samlet fikk stor innflytelse på den europeiske litteratur.


== Se også ==
Roseromanen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Guillaume de Lorris (1997): Roseromanen. Oversatt av Helge Nordahl. Oslo. ISBN 978-82-03-17841-2


== Eksterne lenker ==
(en) Guillaume de Lorris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Roman de la Rose, Digital Library
Roman de la Rose, i samlingen til USAs nasjonalbibliotek
Spezialisierten Einsatzkräfte der Marine

Spezialisierten Einsatzkräfte der Marine (SEK M) er i dag landkomponentet i den tyske marine og er av bataljonsstørrelse.
SEK M består av 1 stabs- og forsøkskompani, 1 kampsvømmerkompani, 1 minedykkerkompani, 1 bordingskompani, 1 styrkebeskyttelseskompani og 1 utdanningsinspeksjon.
Peter Sarsgaard

John Peter Sarsgaard (født 7. mars 1971) er en Golden Globe-nominert amerikansk skuespiller. 
Sarsgaard fikk sin filmdebut i 1995 i Dead Man Walking. Han har senere spilt i Boys Don`t Cry, Shattered Glass, The Killing og Flightplan. 
Sarsgaard er forlovet med skuespillerinnen Maggie Gyllenhaal, og i oktober 2006 fikk de datteren Ramona sammen.


== Utvalgt filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Sarsgaard på Internet Movie Database 
(sv) Peter Sarsgaard i Svensk Filmdatabas 
(da) Peter Sarsgaard på Filmdatabasen 
(da) Peter Sarsgaard på Scope 
(fr) Peter Sarsgaard på Allociné 
(en) Peter Sarsgaard på AllMovie 
(en) Peter Sarsgaard hos Turner Classic Movies 
(en) Peter Sarsgaard hos Rotten Tomatoes 
(en) Peter Sarsgaard hos The Movie Database 
(en) Peter Sarsgaard hos Internet Broadway Database
Kampsvømmer

En kampsvømmer er en maritim spesialsoldat.
Betegnelsen brukes blant annet i det tyske Kampfschwimmerkompanie og det danske forsvaret. I andre land brukes betegnelser som marinejeger, kampdykker og froskemann.
Kampsvømmere tilhører maritime spesialstyrker som PDSS, United States Navy SEALs og Special Boat Service.


== Referanser ==
Kampfschwimmerkompanie

Kampfschwimmerkompanie er den tyske maritime spesialstyrke og ble opprettet i 1943. Den er i dag en av få vestlige spesialstyrker som ikke er basert på britiske Special Air Service eller britiske Special Boat Service. Siste kjente operasjon var i Afghanistan i 2006.
Cuerpo de Infanteria de Marina

Cuerpo de Infanteria de Marina er det chilenske marineinfanteriet og består i dag av rundt 5 200 soldater, inkludert spesialstyrke og logistikk. Denne enheten er underlagt den chilenske marine.
Alex Salmond

Alexander Elliot Anderson Salmond (født 31. desember 1954 i Linlithgow) er en skotsk politiker. Han var førsteminister i Skottland mellom 2007 og 2014. Salmond var leder for Scottish National Party (SNP), og representerte Gordon i det skotske parlamentet..
Han har hatt sitt eget talkshow, The Alex Salmond Show, på den russiske statskringkasteren Russia Today siden 2017.I 2018 meldte han seg ut av SNP.
I januar 2019 ble han pågrepet av Police Scotland og siktet for 14 seksuelle overgrep og voldtektsforsøk.Han ble frifunnet på alle anklagepunktene 23. mars 2020.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Alex Salmond – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alex Salmond på Twitter 
(en) Alex Salmond på Facebook 
(en) Alex Salmond hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(en) Alex Salmond hos Hansards parlamentsdebatter
Scala (TV-program)

Scala er et norsk musikkprogram med Rune Larsen som gikk på NRK fra 1994 til 1995. Tor Endresen var fast medspiller i den første sesongen. En kjent norsk musiker ble invitert i hver episode. Det var også innlagt en sekvens med samtaler. Programmet ble sendt på fredagskvelder.
Ifølge Larsen selv kom inspirasjonen til Scala fra «store romjulsfester i sin kjempevilla, med gode venner og bekjente fra artist- og gammelt gospel- og tensing-miljø. Alkoholfritt med konkurranser, musikk og sang».Husorkesteret bestod av Trygve Thue på gitar og Geir Johannessen på piano.Premieren ble sett av 922 000, noe som ble betegnet som meget bra.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Programmet på NRK Nett-TV
Seltin

Seltin er et registrert varemerke for Cederroth for et mineralsaltprodukt som inneholder 50 % mindre natrium enn vanlig havsalt. Produktet markedsføres som et alternativ for de som ønsker å begrense inntaket av natrium. Produktet har vært på markedet siden 1980 og selges gjennom dagligvareforretninger.
Seltin produseres i Sverige.

På grunn av det lave innholdet av natriumklorid, kan Seltin ikke brukes til graving eller konservering. På grunn av det høye innholdet av kalium må personer som har nyresvikt, eller som bruker visse hjerte- eller blodtrykksmedisiner, ikke bruke Seltin.


== Referanser ==
Ole André Sivertsen

Ole André Sivertsen (født 1971) er en norsk sivilingeniør og programleder som har jobbet både i TV3, NRK og TV 2. 
Sivertsens tv-debut var som deltaker i første utgave av realityserien Robinsonekspedisjonen i 1999. I 2001 var han fast paneldeltaker i spesialprogrammet Robinson direkte. Fra 2000 til 2002 var han programleder for det populærvitenskapelig tv-programmet Newton på NRK (88 program). Etter det gikk han tilbake til TV3 for å lede den norske versjonen av reality-serien Camp Molloy (2003). Han var samme år faglig medhjelper i spørreprogrammet Klisterhjerne på TV 2. I 2005 var han medprogramleder og programutvikler i reality-tv-serien Søppelkongen (på TV 2) og i 2007 var han konkurranseredaktør for årets sesong av Robinsonekspedisjonen. I 2009 ledet han dokumentarserien Den Norske Polarhistorien på NRK. Serien bestod av seks timelange episoder og handlet om norsk engasjement i polare strøk.  
Sivertsen har også jobbet med formidling av naturfag, blant annet som programleder og manusforfatter for «Kraftskolen» – en undervisningsserie for skoleverket finansiert av Statkraft. Han har også produsert en rekke mindre TV-prosjekter for høyskoler, ideelle organisasjoner og næringslivet. Fram til 2010 var han redaktør for naturfag i undervisningsavdelingen i forlaget Cappelen Damm. Sammen med kona Marte Næss har han drevet selskapet Filiokus Media AS, som spesialiserer seg innen forlagsvirksomhet og medieproduksjon.   
I 2011 skrev han boka Bakrus - en røff guide til dagen derpå som er en populærvitenskapelig, humoristisk gjennomgang av alkoholens fysiske, psykiske og sosiale virkning på mennesker. Boka la grunnlaget for TV-konseptet Fylla, som han i 2012 utviklet i samarbeid med produksjonsselskapet Teddy TV. Med Sivertsen som programleder ble serien på seks programmer sendt på NRK3 høsten 2013. En ny sesong ble produsert og sendt i 2014.Sivertsen er utdannet sivilingeniør i miljøfysikk fra Norges landbrukshøgskole (NLH).


== TV-oversikt ==
2013–2014 Fylla, NRK
2009 Den Norske Polarhistorien, NRK
2005 Søppelkongen, TV 2
2003 Klisterhjerne, TV 2
2003 Camp Molloy, TV3
2000-2002 Newton, NRK
2001 Robinson direkte, TV3
1999 Robinsonekspedisjonen, TV3


== Referanser ==
Egil Rafto

Egil Rafto (1951–1997) var en norsk journalist og programleder.
Han ble en kjent skikkelse i Bergen gjennom sin journalistikk, hvor han dekket et bredt spekter av saker, alt fra intervjuer med internasjonale rocke-legender, til personlige historier fra hverdagsslitere. På slutten av sin karriere var han programsekretær i NRK Hordaland. Han jobbet i programmet som Dagsrevyen og var programleder for underholdningsprogrammet TVG - Tenke det, ville det, gjøre det! (1995). I 1996 gikk han over til TV 2 hvor han i en periode jobbet som reporter i dokumentarprogrammet Dokument 2.Rafto var sterkt engasjert i kampen for menneskerettigheter. I 1989 organiserte han hjelpesendinger til barnehjem i Romania, og han hadde verv i mange humanitære organisasjoner, blant annet i Raftostiftelsen. Rafto jobbet også med kultur. Han var formann i Statens Filmproduksjonsutvalg, Teaterforeningen i Bergen, og skrev musikk- og filmanmeldelser i Bergens Tidende. Han satt også i Kringkastingsrådet (1986–1990).Rafto døde av kreft (hjernesvulst) i 1997, 45 år gammel. Stiftelsen Egil Raftos Hus (Raftohuset) ble etablert etter hans bortgang.Han var sønn av professor Thorolf Rafto.


== Referanser ==