jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Charles Jones Soong

Charles Jones Soong (kinesisk: 宋嘉樹 pinyin: Sòng Jiāshù; født i februar 1863 i Wenchang på Hainan i Kina, død  3. mai 1918), også kalt ved sitt stilnavn Yaoru (耀如, hvorav det alternative navnet Soong Yao-ju), var en hakkakineser som ble misjonær og prominent forretningsmann i Shanghai. Hans barn ble noen av de mest fremtredende personer i Republikken Kinas første periode. Til å begynne skrev han sitt  familienavn som Soon.


== Bakgrunn og virke ==
Soong, opprinnelig Han Jiaozhun (韓教準) og tredje sønn til Han Hongyi (韓鴻翼). Han ble sendt med familiens handelsbåter sør til det som nå er Indonesia, der en slektning av ham hjalp ham til å reise med en skonnert fra Australia til USA. Han arbeidet i Boston i USA som tiåring, og fikk snart hyre på en av tollvesenets båter, der en norsk utvandret skipper fra Stavanger, Eric Gabrielson, tok seg av ham. Det var denne skipperen, som var blitt metodist, som gav ham de kontakter som førte til hans konversjon til metodistkirken. Det var antagelig også han som ved en misforståelse av guttens navn for første gang noterte etternavnet hans som Sun, som ble til Soon, og langt senere til Soong. 
Han konverterte til kristendommen da han var femten og ble døpt under navnet Charles Jones Soon, studerte teologi og ble kinamisjonær for metodistkirken i 1885. Han ble den første internasjonale student ved Trinity College (nå Duke University) der han var immatrikulert fra 1880 til 1881. Etterpå fortsatte han ved Vanderbilt University der han tok en akademisk grad i teologi. I januar 1886 flyttet han til Shanghai, og giftet seg med Ni Kwei-tseng (倪桂珍 Guizhen) senere det året. Deres barn var:

Soong Ai-ling, den eldste av Soongsøstrene, ble gift med H.H. Kung, Kinas rikeste mann, som ble statsminister for Republikken Kina.
Soong Ch'ing-ling, den annen av Soongsøstrene, som giftet seg med Sun Yat-sen (grunnleggeren av partiet Kuomintang (KMT) og Republikken Kinas første midlertidige president.
T. V. Soong (Soong Tse-ven, 宋子文, Zǐwén), forretningsmann og prominent leder innen Kuomintang.
Soong May-ling, den yngste av Soongsøstrene, som ble gift med Chiang Kai-shek (etterfølger av Sun Yat-sen som Kuomintangs leder og senere president for Republikken Kina og leder for eksilregjeringen på Taiwan).
T. L. Soong (Soong Tse-liang, 宋子良, Zǐliáng), forretningsmann i New York.
T. A. Soong (Soong Tse-an, 宋子安, Zǐ'ān), formann for Bank of Canton i Hongkong.Charlie Soong fratrådte sin misjonærstilling i en alder av 26 år og begynte med handel med sigaretter og bomull. Han var engelsktolk for Fou Foong Flour Company (福豐麵粉廠), en største kornmøllen i hele Asia grunnlagt av familien Sun fra Shouxian i Anhui. Han grunnla og eide trykkeriet Meihua Printing Press (美華印書館) som trykket kinesiske Bibler. Charlie Soong trykket også i hemmelighet revolusjonært anti-Qing-materiale samme sted.
Etter å ha blitt venn med Sun Yat-sen og Lu Hao-tung sommeren 1894 i Shanghai donerte Soong over 20 000 dollar til Tongmenghuibrorskapet ledet av Sun. Hans datter Ch'ing-ling giftet seg senere med Sun. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sterling Seagrave: The Soong Dynasty, Corgi Books, 1996, ISBN 0-552-14108-9
Mantou

Mantou (kinesisk: 馒头, pinyin: Mántóu) er et ovnsbakt rundt brød fra det nordlige Kina som har spredt seg derfra til mange land. Navnet, som skrives blant annet med et tegn som kan forstås som barbarhode, knyttes til en populær fortelling om trehundretalls Zhuge Liang, som skal ha fått sørkinesiske stammer til å erstatte bruk av menneskehoder i visse ritualer med disse ovnskokte brødene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mantou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sjasmin

Sjasmin (Jasminum) er en slekt i oljetrefamilien med rundt 200 arter. Navnet på slekten kommer via fransk jasmin og arabisk yas(a)min fra persisk yasmin.
De er opprette eller klatrende busker eller trær, og kan være løvfellende eller eviggrønne. Stengelen er glatt, kantet eller furet. Bladene er motsatte eller spredte, eller en sjelden gang kransstilte; de er enkle, trekoblete eller finnete. Blomstene er hvite eller gule og har ofte en sterk, men behagelig duft. Kronen er trakt- eller klokkeformet med 4–16 fliker. Alle arter har to pollenbærere. Frukten er et bær.Slekta er utbredt i Afrika, Asia, Australia og på stillehavsøyene og én art, Jasminum fruticans, vokser i store deler av middelhavsområdet. Flere andre arter, blant annet den asiatiske Jasminum officinale, er naturalisert i middelhavslandene. Jasminum odoratissimum finnes på Kanariøyene og Madeira.Fylogenetiske studier viser at sjasminartene med gule blomster og spredte blad utgjør en egen gruppe, som er søstergruppen til både de øvrige Jasminum-artene og til slekten Menodora, som er utbredt i Amerika og Sør-Afrika. I en artikkel fra 2014 blir det foreslått å flytte disse 15 artene til en ny slekt, Chrysojasminum. Wikipedia på bokmål/riksmål bruker en mer tradisjonell systematikk.
Sjasmin dyrkes både som hage- og stueplante på grunn av de duftende blomstene. Sjasminolje fremstilles hovedsakelig av storsjasmin (J. grandiflorum) og brukes til parfyme og som smakstilsetning i te. Den vanligste stueplanten er Jasminum polyanthum. I Norge er klimaet stort sett for kaldt til at sjasmin kan brukes utendørs, men vintersjasmin (J. nudiflorum) plantes i de mildeste områdene. Slekta må ikke forveksles med skjærsmin (Philadelphus) som er vanlige og temmelig hardføre hagebusker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) sjasmin i Encyclopedia of Life 
(en) sjasmin i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sjasmin hos Artsdatabanken 
(sv) sjasmin hos Dyntaxa 
(en) sjasmin hos ITIS 
(en) sjasmin hos NCBI 
(en) sjasmin hos The International Plant Names Index 
(en) sjasmin hos Tropicos 
(en) Kategori:Jasminum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Jasminum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Jasminum – detaljert informasjon på Wikispecies
Poecilocampinae

Poecilocampinae er en gruppe av sommerfugler som hører til familien ekte spinnere (Lasiocampidae). Gruppen omfatter forholdsvis små, tettbygde, mørke arter. Larvene er mer sparsomt hårete enn de fleste andre Lasiocampidae. I Norge forekommer to arter, høstspinner (Poecilocampa populi) og hagtornspinner (Trichiura crataegi).


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien Lasiocampoidea
Familien ekte spinnere, Lasiocampidae
Underfamilien Poecilocampinae
Slekten Poecilocampa Stephens, 1828 – 5 arter, den palearktiske sone
Høstspinner, Poecilocampa populi (Linnaeus, 1758) – over hele landet, flyr senhøstes
Poecilocampa alpina (Frey & Wullschlegel, 1874) – fjellene i Mellom-Europa
Slekten Trichiura Stephens, 1828 – 7 arter, den palearktiske sone
Hagtornspinner, Trichiura crataegi (Linnaeus, 1758) – over hele landet
Trichiura castiliana Spuler, 1908 – Sør-Frankrike og Spania
Trichiura ilicis (Rambur, 1866) – Frankrike, Den iberiske halvøy
Trichiura mirzayani Ebert, 1971 – Sentral-Asia
Trichiura verenae Witt, 1981 – Balkan


== Kilder ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norvegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare-toftsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Nettsiden Norges sommerfugler: [2]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr: [3]


== Eksterne lenker ==
(no) Poecilocampinae hos Artsdatabanken 
(en) Poecilocampinae hos Fauna Europaea 
(en) Poecilocampinae hos NCBI 
(en) Kategori:Lasiocampidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Poecilocampinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Dongshangeit

Dongshangeit (Dongshanyang) er en lokal geit og en matrett fra øyprovinsen Hainan i Kina. Det er en fjellgeit med sort ull som er blitt fødd opp på kameliaer og orkidéer, og som serveres i supper, stuinger, stekt eller kokt i kokosmelk.  
Retten er en av øyas «fire retter»; de andre tre er helekrabbe, jiajiand og wenchangkylling.
Den er en del av det kantonesiske kjøkken.
Fort Laramie

Fort Laramie er en «National Historic Site» i Goshen County i  Wyoming i USA. Det var en viktig handelsstasjon på 1800-tallet og militær utpost for  United States Army.


== Historie ==
Opprinnelig het det Fort Williams og ble anlagt i 1834 som handelsstasjon for selskapet Sublette & Campbell for pelshandelen, så året etter overtatt av American Fur Company, og overtatt av hæren i  1849. En kortere tid het det også Fort John.

Mange av hærens kampanjer under indianerkrigene utgikk fra Fort Laramie, og to traktater med indianerstammer i området er knyttet til fortet: Fort Laramie-traktaten av 1851 og Fort Laramitraktaten av 1868.
Fortet ble nedlagt i august 1889 og drives nå som et historisk minnesmerke av National Park Service. 
Fortet ligger ved Laramie River nær dens utløp i North Platte River, rett over elven fra den moderne byen Fort Laramie i Goshen County.


== Eksterne lenker ==
Offisiell NPS webside: Fort Laramie National Historic Site
Erik Lund-Isaksen

Erik Lund-Isaksen (født 26. februar 1951) var departementsråd i Forsvarsdepartementet til 1. mars 2017, utnevnt i Statsråd 14. mars 2008. Han er utdannet jurist, og har primært arbeidet i lederstillinger i statlig virksomhet. Han ble direktør i Forbrukerrådet i 2003. Da kom han fra stilling som ekspedisjonssjef i Justisdepartementet, hvor han var etatsleder for kriminalomsorgen.
Han har vært styremedlem i familiebedriften Merkur Grafisk AS.


== Referanser ==
Baozi

Baozi (kinesisk: 包子, pinyin: Bāozi) er et dampkokt, rundt karakteristisk brød med fyll. Det har sin opprinnelse i det kinesiske kjøkken, men har inspirert varianter som finnes i mange andre land, med flere navn og med flere slags fyll.I det det mongolske kjøkken har matretten fått navnet buuz (бууз), som på russisk er blitt pozy (позы).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Baozi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arthur William Hummel jr.

Arthur William Hummel jr. (kinesisk: 恒安石; pinyin: Héng Ānshí, født 1. juni 1920 i Fenzhou i Shanxi i Kina, død 6. februar 2001 i Chevy Chase i Maryland i USA) var en amerikansk karrierediplomat som var USAs ambassadør i Burma (1968–1971), Etiopia (1975–1976), Pakistan (1977–1981) og Folkerepublikken Kina (1981–1985). 
Han var sønn av kinamisjonærene Arthur W. Hummel sr. (1884–1975) og Ruth Bookwalter Hummel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arthur W. Hummel, Jr. at Notable Names Database
Lingkanalen

Lingkanalen  (forenklet kinesisk: 灵渠; tradisjonell kinesisk: 靈渠; pinyin: Líng Qú) er en kanal på 32 kilometer som sammenknytter elvene Xiang He (som renner videre nordover til Chang Jiang) og Li Jiang (som lenger nede forener seg med Perlefloden). Kanalen forbinder dermed to av Kinas tre store elvesystemer. 
Kanalen ble bygd mellom 219 og 214 f.Kr. under Qin-dynastiet, og betraktes som en det gamle Kinas tre store bragder innen ingeniørkunsten. De to andre er Den kinesiske mur og irrigasjonsanlegget ved elven Du i Sichuan. 
Kanalen er i fylket Xing'an ca. 70 kilometer nord for Guilin, hovedstaden i den autonome region (provins) Guangxi.
Jianfengling naturpark

Jianfengling naturpark er et verneområde for tropisk jungel opprettet i 1992 på øya Hainan helt sør i Folkerepublikken Kina. Den ligger i høylandet ca. 115 kilomester vest for Sanya. Den skal være hjem til hundrevis av arter, blant annet 400 arter av sommerfugl. 
Opprinnelig var meget av Hainan dekket av tropisk skog, men svært meget av den er hugd ned.
Wenchangkylling

Wenchangkylling forenklet kinesisk: 文昌鸡; tradisjonell kinesisk: 文昌雞; pinyin: Wénchāng jī) er en matrett fra øyprovinsen Hainan i Kina. Det er en kyllingrett. Den stammer opprinnelig fra Wenchang ved kysten av øya. Kyllingen er blitt fødd opp på ris og peanøtter. Skinnet er typisk gult og fremstår oljet.Retten er den mest berømte av «Hainans fire retter»; de andre tre er helekrabbe, jiajiand og dongshangeit.Den er en del av det kantonesiske kjøkken.


== Referanser ==
Jiajiand

Jiajiand (Jiaji ya) er en lokal matrett fra øyprovinsen Hainan i Kina. Det dreier seg om grillet and fra Jiaji nær Qionghai. 
Retten ble introdusert av hjemvendende utenlandskinesere som hadde bodd i Sørøstasia. Retten er en av øyas «fire retter»; de andre tre er helekrabbe, dongshangeit og wenchangkylling.
Den er en del av det kantonesiske kjøkken.
Helekrabbe

Helekrabbe (Hélè xiè) er en saftig krabbe og matrett fra øyprovinsen Hainan i Kina. Den tilberedes enten ved damping eller ved steking, og er en spesialitet fra Hélè nær Wànníng. Den er best om høsten.  
Retten er en av øyas «fire retter»; de andre tre er dongshangeit, jiajiand og wenchangkylling.
Den er en del av det kantonesiske kjøkken.
Vesthavetempelet i Suzhou

Vesthavetempelet i Suzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina er nå mer kjent for sin hage enn sitt tempel. Den var opprinnelig en del av Linger In-parken, men ble avstykket til et buddhisttempel tidlig på 1600-tallet.
Selve tempelet ble brent ned under Taipingopprøret, men gjenoppbygd senere på 1800-tallet.
Wenche Frølich

Wenche Frølich (født 6. desember 1946 i Oslo) er en norsk biokjemiker med doktorgrad i industriell ernæring og matvarekjemi.
Frølich var fra 2006 til 2008 styreleder i Forbrukerrådet, og har siden 2001 vært professor i ernæring ved Universitetet i Stavanger (dengang Høgskolen i Stavanger).  Hun har erfaring fra Norges forskningsråd, Bioteknologinemnda, Statens ernæringsråd og flere EU-forskningsprosjekter. Hun har også ledererfaring fra næringslivet.
Frølich er bosatt i Bærum.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Wenche Frølich i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin


== Referanser ==
Linger In-parken

Linger In-parken i Suzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina er en av de største parkene i denne byen. Den ble opprinnelig anlagt under Ming-dynastiet av en lege som ville gi sine pasienter et behagelig og harmonisk sted der de kunne komme seg etter sin sykdom. Parkens korridorer har innlagt kalligrafi fra gamle mestere i kunsten, deres vinduer og porter åpner seg mot bemerkelsesverdig utfomet steinanlegg, små dammer og bambushaver. 
Nordøst i hagen er det en kjempestor skulptur ut av en klippe fra Taisjøen.
Dim sum

Dim sum (tradisjonell kinesisk: 點心, forenklet kinesisk: 点心, pinyin: Diǎn xin, jyutping:  Dim2 sam1) er de forskjellige småretter som serveres ved det lettere kinesiske måltid kalt yum cha. Typiske innslag er forskjellige kombinasjoner av surt og søtt, kjøtt, grønnsaker, sjømat og frukt, gjerne servert i små kurver, dampet eller fritert.  
Til maten hører vanligvis te. Det er vanlig med dim sum til formiddagsmat eller lunsj. 
Begrepet dim sum er av uklart og omdiskutert opphav, men det er, eller blitt, en kantonesisk frase 點心 som bokstavelig kan oversettes med det som «rører ved hjertet» (dvs. bestill etter hjertens lyst). Når man i Vesten taler om dim sum, er det vanligvis variantene som kjennes fra det kantonesiske kjøkken man har i tankene. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dim sum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Benevento

Benevento er en italiensk by og provinshovedstad for provinsen Benevento i regionen Campania. Byen har 60 770 innbyggere (2013) og ligger på 135 meters høyde. Byen ligger langs jernbaneforbindelsen tvers over Den italienske halvøya mellom Napoli og Foggia.
Benevento er en meget gammel by, grunnlagt som maleventum av samnittene omkring år 400 f.Kr. og senere erobret av romerne. Den ligger langs Via Appia, en riksvei som førte fra Roma til Brindisi ved den sørlige adriaterhavskyst.
Her er mange monumenter fra romertiden. Mest kjent er Arco di Traiano, eller Trajanbuen,  oppført  114–117 til ære for keiser Trajan. Den er 15,6 meter høy og 8,6 meter bred og rikt dekorert. Det er også bevart en bro fra romertiden, Ponte Leproso, som førte Via Appia over elven Sabato. Broen stammer opprinnelig fra den sannittiske periode, men ble grunnleggende renovert i år 202. Et godt bevart romersk amfiteater med plass til rundt ti tusen tilskuere, ble oppført under keiser Hadrian i år 126 og senere utvidet under keiser Caracalla år 200–210.
Fra middelalderen stammer borgen Rocca dei Rettori. Dens tårn stammer helt fra år 871, mens resten av borgen stammer fra 1320. Beneventos domkirke er fra 1280, og den ble nesten helt ødelagt under annen verdenskrig. Den er i etterkrigstiden blitt gjenoppbygd. Endelig bør nevnes kirken Santa Sofia med et gammelt kloster. Der er det innrettet et museum, blant annet med funn fra sannittisk tid.
Bylaget Benevento Calcio (grunnlagt 1929) spilte i landets toppdivisjon Serie A i 2017.


== Bilder fra egnen ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Benevento – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Benevento – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Pingtanmuseet i Suzhou

Pingtanmuseet er et museum i Suzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Museet gir daglige forestillinger i píngtán, som er en kunstform for sang og fortelling som synges i Suzhoudialekten.
Kunquoperamuseet i Suzhou

Kunquoperamuseet er et museum i Suzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Det er et anlegg med et gammelt operahus fra Ming-dynastiet, med operascenen, gamle musikkinstrumenter, håndskrevne bøker, noter, drakter og fotoer av berømte operasangere. Det forteller om stilarten kunquopera som står sterkt i denne delen i Kina og som var en av de mest dominerende formene for kinesisk opera før beijingoperaen ble den rangen stridig på 1800-tallet.
Teateret benyttes ofte for operaforestillinger, og i dets tehus er det oppvisninger daglig.
Lille Nøtteaften

Lille nøtteaften er et norsk humorprogram som ble sendt på TV 2 lille julaften 2006 til 2008. Programmet var et alternativ til Kvelden før kvelden på NRK men fungerte også som oppstarten på julens TV 2-nøtter. Kristian Ødegård er programleder de to første årene, mens Atle Antonsen ledet det siste. Programmet besto av diverse nøtter som skulle løses og gjestene var i stor grad de samme karakterene som opptrådte i TV 2-nøttene. Det ble produsert av Seefood TV.
Programmet hadde 500 000 seere i 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Chondrosteginae

Chondrosteginae er en artsfattig gruppe av sommerfugler som tilhører familien ekte spinnere (Lasiocampidae). De fleste av artene lever i Afrika, men to forekommer i Sør-Europa. De er ganske små, tettbygde spinnere. I alle fall hos noen arter er hunnene vingeløse og sekkformede. Larvene, som lever blant annet på ulike slags gress, er tett kledt med lange hår.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien Lasiocampoidea
Familien ekte spinnere, Lasiocampidae
Underfamilien Chondrosteginae – finnes i Europa, men ikke i nord
Slekten Chondrostega Lederer, 1858 – 25? arter. i Europa:
Chondrostega pastrana Lederer, 1858 – Kypros
Chondrostega vandalicica (Milliére, 1865) – Spania
Chondrostega hyrcana Staudinger, 1871
Chondrostega constantina Aurivillius, 1894
Chondrostega longespinata Aurivillius, 1894
Chondrostega osthelderi Püngeler, 1925
Chondrostega palaestrana (Staudinger, 1891)
Chondrostega tingitana Powell, 1916
Slekten Chondrostegoides – Sørlige Afrika
Chondrostegoides capensis Aurivillius, 1905
Chondrostegoides jamaka Zolotuhin, 2007
Chondrostegoides magna Zolotuhin, 2007
Chondrostegoides nobilorum Zolotuhin, 2007
Chondrostegoides ruficornis Aurivillius, 1921


== Kilder ==
Mazzei, P., Reggianti, D. og Pimpinelli, I.: Moths and Butterflies of Europe and North Africa. [1]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Chondrosteginae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chondrosteginae hos Fauna Europaea 
(en) Chondrosteginae hos NCBI 
(en) Kategori:Chondrosteginae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chondrosteginae – detaljert informasjon på Wikispecies
Yangzibroen i Nanjing

Yangzibroen i Nanjing (kinesisk: 南京长江大桥; pinyin: Nánjīng Chàng Jiāng Dàquiáo) er en av Folkerepublikken Kinas lengste broer. Den krysser elven Chang Jiang ved Nanjing. Broen ble åpnet den 23. desember 1968. Den er i to etasjer med en 4500 lang firefelts veibane på toppen og jernbanelinje under. Ved brohodene er det noen dramatiske kommunistiske «sosialrealistiske» skulpturer.
Broen var tegnet og bygd av kineserne etter at de russiske rådgivere og ingeniører ble trukket ut i 1960. 
Før broen var ferdig, var det ingen gjennomgående toglinje hele veien fra Nanjing til Beijing; man måtte ta togferge over elven til byen Pukou (nå en bydel i Nanjing), hvorfra sporene strakk seg nordover. Nå fører Jinghubanen (mellom Shanghai og Beijing) gjennom Nanjing og over broen.
Rickshaw

En rickshaw er en lett personvogn med to hjul som trekkes av en person til fots. Varianten «sykkelrickshaw», der føreren driver vognen med pedalkraft, er egentlig en passasjersykkel og kalles vanligvis  sykkeltaxi eller pedicab.
Både rickshawer og sykkelrickshawer har tradisjonelt vært særlig utbredt i Øst-Asia, der det har vært vanlig for kulier og andre å livnære seg av slik persontransport. I dag har rickshawer i stor grad blitt erstattet av biler og busser, og dermed ikke den samme betydningen for infrastrukturen som de hadde tidligere.  I enkelete byer i Vesten blir rickshawer særlig brukt for å transportere turister.
Selve ordet rickshaw stammer opprinnelig fra det japanske jinrikisha, som er sammensatt av jin (menneske), riki (kraft) og sha (kjøretøy). Flertallsformen på norsk er rickshawer.


== Historiske og moderne rickshawer ==

		
		

		
		
		


== Se også ==
Sykkeltaxi
Drakjerre
Bærestol
Tuk-tuk


== Kilder ==
Powerhouse Museum Sydney, Beskrivelse af museets gjenstand  H626, Japansk rickshaw Arkivert 23. mars 2006 hos Wayback Machine.. En del informasjon om rickshaws historisk sett.
Kolkata's rickshaw pullers take to the streets, protest ban move, WebIndia123.com, August 25, 2005.
Joanna Kirkpatrick, Transports of Delight. The Ricksha Arts of Bangladesh, Indiana University press, 2003.
[1] Rickshawkunst i Bangladesh.
Rob Gallagher, The Rickshaws of Bangladesh. Dhaka: University Press, Ltd., 1992.
Hoisinsaus

Hoisinsaus (eller haixiansaus, Hǎixiānjiàng, også kalt spegrissaus) er en tyktflytende mørk saus som benyttes i det kinesiske kjøkken.  


== Navn ==
Ordet "hoisin" kommer fra hvordan man i Guangdong uttaler "海鮮". Oversatt betyr det fisk eller sjømat. Men selv om hoisin (海鮮, kantonesisk: hoi2 sin1 mandarin: hǎixiān) er kinesisk for sjømat, har sausen ingen ingredienser knyttet til sjøen - navnevalget handler om at den anses som å passe særlig godt til sjømat.


== Utbredelse og bruk ==
Sausen stammer opprinnelig fra det kantonesiske kjøkken. Bruken av hoisinsaus har også spredt seg til Vietnam, der denne sausen blir brukt i utstrakt grad.Hoisinsausen er kraftig og søtlig. Den benyttes særlig til kjøttretter, og som dypp også til andre retter.


== Ingredienser ==
Hovedingrediensene er gjærede røde soyabønner, sukker, hvetemel, hvitløk, eddik og chilipepper. I tillegg inneholder sausen salt og sesamolje. I den tradisjonelle hoisinsausen er det også søtpoteter.


== Referanser ==