jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lisbeth Salander

Lisbeth Salander er en fiktiv svensk kvinne og en av hovedpersonene i Stieg Larssons Millennium-trilogi. Salander blir framstilt som et anorektisk problembarn. Hun har en mørk og gotisk stil, noe som gir særpreg til karakteren. Lisbeth er ansatt i Milton Security, og blir senere til stor hjelp i en drapssak fra 1960-årene.    
Oppveksten til Salander blir beskrevet i den andre boken i trilogien, faren beskrives som en voldelig mann som gjentatte ganger utøver vold i familien. Den vanskelige oppveksten er en av grunnene til at Salander faller utenfor samfunnet, hun har begrenset med skolegang og som ung ble hun umyndiggjort pga. et angrep på sin far. Faren hadde nettopp voldtatt moren hennes, noe som gjorde Lisbeth forbannet. Hun sprang etter han, og kastet en melkepakke bensin på han. Deretter tente hun en fyrstikk som hun kastet mot ham, noe som gjorde at han begynte å brenne. Faren fikk store brannskader på grunn av dette. Lisbeth Salander møter vold med vold, og har en aggressiv personlighet trass i sin spede kroppsbygning. Lisbeth er ikke diagnostisert med aspergers syndrom, men Mikael Blomkvist antar dette i boken, pga. hennes fotografiske minne.  
I den svenske filmatiseringen av trilogien blir Lisbeth Salander spilt av den svenske skuespilleren Noomi Rapace.I 2015 ble historien om Salander videreført i en fjerde bok i Millenium-serien. Denne var forfattet av David Lagercrantz, og kom under tittelen Det som inte dödar oss.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
BT.no Heltinnen Lisbeth Salander
Dagbladet.no Lisbeth Salander slår tilbake
Hasse Hope

Hans Christian Hope Heyerdahl (født 1986), kjent som Hasse Hope er en norsk programleder og komiker.
Han er oppvokst på Marienlyst og bor på St. Hanshaugen i Oslo. Han er utdannet tekstforfatter fra Westerdals School of Communication, i tillegg har han studert japansk og geologi ved Universitetet i Oslo, Baden-Baden og i Sapporo.
Han debuterte i 2010 med VGTV-serien @home, en serie der han undersøkte kjendisers bruk av sosiale medier med en humoristisk vri. Våren 2011 var han utegående reporter i TVNorge-serien Roast og fra august 2011 var han programleder i programmet Dagens mann på TV3. Hope var en av de faste paneldeltaker i TV-programmet tweet4tweet som gikk på NRK3 fra januar til mars 2012. Fra 2012 til 2015 var han sammen med Erik Solbakken programleder i NRKs humortalkshow Karl Johan.Han har vært gjesteprogramleder for Radioresepsjonen på NRK P3 og var med i podkasttrioen Dustene (2015-2020) sammen med Fanny Vaager og Magnus Devold.I desember 2022 var han med i 24-stjerners julekalender på NRK, hvor han røk ut 3. desember, men da Wasim Zahid valgte å trekke seg kom han inn igjen 13. desember.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hasse Hope – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hasse Hope på Internet Movie Database 
(en) Hasse Hope hos The Movie Database 
(no) Podkasten «Dustene»
Stølsheimen

Stølsheimen er et fjellområde i Vestland fylke på grensen mellom Sogn og Fjordane og Hordaland. Det er avgrenset i nord av Sognefjorden og i sør av Vossefjellene. Vestover strekker området seg til Gulen og Masfjorden, mens det østover strekker seg til Vikafjellet. Stølsheimen landskapsvernområde ligger sentralt i Stølsheimen.
Området er et populært turområde og Den Norske Turistforening har 9 turisthytter i området.


== Eksterne lenker ==
Turforslag til Stølsheimen, Bergsdalen og Vossefjellene på DNT og NRKs nettsted ut.no
Hrísey

Hrísey er en øy ytterst i Eyjafjörður på nordkysten av Island. Øya har et areal på 7,67 km² og er 7,5 km lang og 2,5 km bred. Den er dermed Islands nest største øy etter Heimaey. 
Hrísey har vært bebodd helt siden landnåmstiden. Norske fiskere begynte å bruke øya som base for fiske fra midten av 1800-tallet, og på slutten av 1800-tallet ble det etablert fabrikk der for salting av sild. Fra begynnelsen av 1900-tallet var Hrísey et av Islands viktigste senter for sildefiske. Overfiske førte til at fiskeindustrien på Island gikk kraftig tilbake fra 1960-tallet, og det siste fryseriet på Hrísey stengte dørene i 1999. I dag er det omkring 200 fastboende på øya, og fiske er fortsatt den primære inntektskilden. I tillegg huser øya blant annet også en karantenestasjon for kveg, griser og husdyr.
Det er ferjeforbindelse til Hrísey fra Árskógssandur, om lag 30 km fra Akureyri. Øya var tidligere eget tettsted, men har siden 2004 vært en del av Akureyri kommune.
Mangelen på naturlige rovdyr på øya gjør den til et ideelt tilholdssted for fugler, og de siste årene er øya blitt populær blant fuglekikkere og naturinteresserte. Den nordlige delen av Hrísey, Ystabæjarland, er et privateid naturreservat. Blant øyas nesten 40 fuglearter er fjellrype, rødnebbterne og ærfugl.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hrísey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
En kort guide til øyene i Eyjafjörður
Torill Larsen

For ordføreren i Arendal, se Torill Rolstad LarsenTorill Marie Bogsnes Larsen (født 14. februar 1967) er en norsk helsevitenskapsforsker. Hun har arbeidet  som førsteamanuensis ved Betanien diakonale høgskole i Bergen. Hun er nå ansatt på Hemil senteret ved universitetet i Bergen, hvor hun underviser på bachelor i Folkehelse og helsefremmende arbeid 
Larsen er utdannet sykepleier med cand.san., og har deretter tatt sin PhD. Hun arbeider mest med implementering og evaluering av helsefremmende tiltak i skolen, sosial kompetanse og adferdsproblemer i skolen, samt skoleledelse. Hun var fra i 2005 deltager i prosjektet Fysisk aktivitet og måltider hvor Hemil senteret på oppdrag fra  Utdanningsdirektoratet evalerte effekten av fysisk aktivitet og måltider i skolen. 


== Bibliografi i utvalg ==
2012: "Pilotevaluering av drømmeskolen"sammen med Ingrid Holsen, Hege Tjomsland,Anette Servan, Åshild Rostad og Gry Tyssebotn
2012:"Helsefremmende sykepleie i teori og praksis" Åse Gammersvik og Torill Larsen, utgitt på Fagbokforlaget
2007: Evaluering av prosjektet ”Fysisk aktivitet og måltider i skolen”, sammen med Oddrun Samdal, E. Haug og M. Manger. Publisert i fagbladet Kroppsøving # 3
2006: Forebyggende innsatser i skolen: Rapport fra forskergruppen oppnevnt av Utdanningsdirektoratet og Sosial og helsedirektoratet om problematferd, rusforebyggende arbeid. Læreren som leder og implementeringsstrategier, sammen Thomas Nordahl, Ø. Gravrok, H. Knudsmoen og K. Rørnes, Utdannings- og Sosial og helsedirektoratet, Oslo
2005: Evaluating Principals and Teachers implementation of Second Step. A case study of four Norwegian primary schools, Det psykologiske fakultet, Universitetet i Bergen, Bergen
2003: Implementing Second Step: Balancing Fidelity and Program Adaptation, sammen med Oddrun Samdal, Journal of Educational and Psychological Consultation , Vol. 17, issue 1, p. 1-29,


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Torill Larsen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Torill Larsen i BIBSYS
profil på unifobhelse.no
Zentrale Stelle der Landesjustizverwaltungen zur Aufklärung nationalsozialistischer Verbrechen

Zentrale Stelle der Landesjustizverwaltungen zur Aufklärung nationalsozialistischer Verbrechen, ofte simpelthen kalt Zentrale Stelle, er Tysklands sentrale kontor for etterforskning av nasjonalsosialistiske forbrytelser under andre verdenskrig. Kontoret som ble opprettet 1. desember 1958, etterforsket innledningsvis forbrytelser utenfor Tysklands territorium, særlig handlingene til Einsatskommandos, men siden også handlinger innenfor forbundsrepublikken.


== Bakgrunn ==
Forut for grunnleggelsen av Forbundsrepublikken Tyskland (Vest-Tyskland) i 1949, ble krigsforbrytelser under det nasjonalsosialistiske regimet etterforsket av okkupasjonsmyndighetene nedsatt av de allierte. Etter at de allierte hadde avviklet sitt okkupasjonsstyre, kom i 1958 den første store krigsforbrytersak opp for en tysk domstol. Det var i Ulm mot tiltalte Bernhard Fischer-Schweder. Det ble klart for statsadvokaten i Hessen Erwin Schüle at anklagematerialet ga et helt ufullstendig bilde av forbrytelsene. Dersom man skulle få en grundig oversikt over omfanget av forbrytelsene måtte man på tysk side få en bedre samordning av etterforskningen. Det måtte bli en samordnet innsats fra alle delstatene og man måtte også få støtte fra de allierte myndighetene som satt inne med det relevante materialet fra krigens dager. Løsningen på dette ble å opprette etterforskningsenheten Zentrale Stelle.


== Oppgaver ==
Enhetens oppgaver skulle særlig gjelde de såkalte Einsatzkommandos under andre verdenskrig. De knyttet seg innledningsvis kun til det som hadde skjedd utenfor Tyskland, men siden ble også forbrytelser begått innenfor forbundsrepublikkens område inkludert. Enheten har hovedkontor i Ludwigsburg. Den forvalter den største samlingen av dokumentasjon og materiale om kriminelle forhold under det nasjonalsosialistiske regimet.


== Se også ==
Office of Special Investigations
Simon Wiesenthal-senteret


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Zentrale Stelle der Landesjustizverwaltungen zur Aufklärung nationalsozialistischer Verbrechen
Filmåret 1942

Filmåret 1942 er en oversikt over lanserte filmer, fødte og døde filmpersonligheter i 1942.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Årets filmer ==


=== 0 – 9 ===
5te kolonne i Bramley End


=== A - G ===

Bambi
Baronessen går i dekning
Casablanca
Dagdrivarbander
De døde med støvlene på
Doktor Glas
Dårarnas Paradis
En herre med bart
En trallande jänta
En äventyrare
Flygets käcka gossar
Gentleman Jim
Guldfågeln


=== H - N ===
Gula kliniken
Himlaspelet
I gult och blått
Nå går det løs


=== O - U ===
Orchestra Wives
Pittsburgh
Reap the Wild Wind
Rovdjurskvinnan
Sherlock Holmes och det hemliga vapnet
The Man who came to dinner
The Spoilers
To be or not to be
Toner i Toppform
Tre skojiga skojare


=== V - Å ===
Vi spioner
Vårat gäng
Without Reservations
Yankee'enes stolthet
Över Stilla havet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1942 in film – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Medietilsynet.no
Killing Machine

Killing Machine er det femte studioalbumet til det britiske heavy metal-bandet Judas Priest.
Musikkalbumet ble utgitt i Europa 9. oktober 1978  og i mars 1979 i USA, der under navnet Hell Bent for Leather, da plateselskapet ikke likte den opprinnelige tittelen. Albumet nådde 128.-plass på den amerikanske Billboard 200-listen. Albumet ble utgitt på nytt i 2001 med to bonusspor. Bonussporet «Fight for Your Life» er den originale versjonen av «Rock Hard Ride Free» fra albumet Defenders of the Faith.


== Sporliste ==
Alle spor skrevet av Rob Halford, K.K. Downing og Glenn Tipton, unntatt hvor annet er oppført.

«Delivering the Goods» – 4:16
«Rock Forever» – 3:16
«Evening Star» (Halford, Tipton) – 4:06
«Hell Bent for Leather» (Tipton) – 2:41
«Take on the World» (Halford, Tipton) – 3:00
«Burnin' Up» (Downing, Tipton) – 4:07
«The Green Manalishi (With the Two-Pronged Crown)» (Peter Green) – 3:23
«Killing Machine» (Tipton) – 3:01
«Running Wild» (Tipton) – 2:58
«Before the Dawn» – 3:23
«Evil Fantasies» – 4:152001 Bonusspor«Fight for Your Life» – 4:06
«Riding on the Wind» (Live) – 3:16


== Personell ==
Rob Halford: Vokal
K.K. Downing: Gitar
Glenn Tipton: Gitar
Ian Hill: Bassgitar
Les Binks: Trommesett


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Killing Machine på Discogs 
(en) Killing Machine på MusicBrainz 
(en) Killing Machine på Encyclopaedia Metallum 
(en) Killing Machine på Encyclopaedia Metallum
Komal Kothari

Komal 'Komalda' Kothari (født i Jodhpur 4. mars 1929, død 20. april 2004) var en indisk folklorist og etnomusikolog.

Kothari har utført dyptpløyende studier av folkeliv og folkediktning i Rajasthan og av lokale musikktradisjoner og folklige instrumenter.Kotharis vitenskapelige arbeider inkluderte en rekke folkloristiske emneområder, men han gjorde seg likevel spesielt bemerket gjennom sine studier av musikkinstrumenter, den muntlige fortellersituasjonen og tradisjonelle dukkespillere.Kothari var også en nestor innenfor Manganiyar- og Langamusikken. Han var den første som gjorde opptak av denne musikkformen, noe som gjorde at musikken fra området ble viden kjent. Han grunnla også musikktidsskriftet Prerna.
Kothari opprettet dessuten organisasjonen Rupayan Sansthan (også kalt Rajasthan Institute of Folklore i Jodhpur), og han tilbrakte det meste av sitt yrkesaktive liv ved akademiet Rajasthan Sangeet Natak. Han mottok en rekke priser, blant annet Padamshri og Padma Bhushan fra Indias president.Da Komal Kothari fikk diagnosen uhelbredelig kreft, gjorde Rustom Bharucha en serie intervjuer med ham. En Bok basert på intervjuene ble utgitt i 2003. Komal Kothari døde av kreft i april 2004.
Han ble hedret med den indiske offisielle sivile utmerkelse Padma Shri for sin innsats.   


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rustom Bharucha: Rajasthan. An Oral History – Conversaions with Komal Kothari. Penguin Books. New Delhi 2003. ISBN 97801 43029595
Anna Frolina

Anna Aleksejevna Bulygina (russisk: Анна Алексеевна Булыгина; født 11. januar 1984 i Salekhard, Tjumen oblast) er en russisk skiskytter som fra 2015 konkurrerer for Sør-Korea.
Hun hadde stor suksess som junior, og er to ganger juniorverdensmester i stafett (2003 og 2005) og en gang i jaktstart (2005). I tillegg har hun tre sølv på sprintdistansen (2002, 2003 og 2005). Hennes beste individuelle plassering i et seniorverdensmesterskap er fjerdeplassen på sprinten under VM i 2009, der hun også var med på det russiske laget som vant gull på stafetten.
Hun debuterte i verdenscupen i sesongen 2006/07. Allerede i det første rennet hevdet hun seg i toppen og ble nummer 9. Hun deltok på det russiske stafettlaget som ble nummer 2 i Hochfilzen. Under VM 2007 i Antholz startet hun i to renn. Hun ble nr. 19 på sprinten, og endte på 29.-plass i jaktstarten. I sesongavslutningen i Khanty-Mansijsk oppnådde hun sin inntil da beste plassering ved å bli nummer 4 på fellesstarten, og endte sesongen på 31.-plass sammenlagt i verdenscupen. I sesongen 2007/08 deltok hun ikke i noen renn.
24. januar 2008 stod hun for en stor overraskelse da hun gikk til topps i jaktstarten i Antholz. Hun seiret etter et spennende spurtoppgjør mot finske Kaisa Mäkäräinen og hviterussiske Darja Domratsjeva, som ble henholdsvis nummer 2 og 3.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anna Bulygina – Olympics.com 
(en) Anna Bulygina – Olympic.org 
(en) Anna Bulygina – Olympedia 
(en) Anna Bulygina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anna Bulygina – IBU 
(en) Anna Bulygina – biathlon.com.ua 
(en) Anna Bulygina – TheSports.org 
Uoffisielt nettsted
Attaché

En attaché (fra fransk) er en tittel som nyttes for personer i tilknytning til utenrikstjeneste. Tittelen knyttes gjerne til diplomater som rangerer lavere enn tredjesekretær eller spesialistpersonell som ikke kommer fra utenrikstjenesten. For spesialpersonell vil tjenesten ofte for å ta seg av et særområde, med tilhørende tittel, eksempelvis handelsattaché, militærattaché, kulturattaché eller presseattaché. En attaché kan ha tjeneste ved en legasjon eller en ambassade.


== Referanser ==
Tuppen og Lillemor

For tegneseriebladene, se Tuppen og Lillemor (tegneserier)
«Tuppen og Lillemor» er den norske tittelen på den amerikanske sangen I Don't Want To Play In Your Yard, også kalt Playmate og Two Little Maids, fra 1894. Originalteksten ble skrevet av Philip Wingate og melodien av Henry W. Petrie (1857–1925). Sangen ble oversatt til norsk av juristen og revyforfatteren Vilhelm Dybwad (1863–1950). Sangen er en enkel vise i valsetakt som i dag vanligvis framføres som en tradisjonell barnesang. Den har på norsk fire tekstvers og handler om skolevenninnene Tuppen og Lillemor som blir uvenner og krangler, men angrer og blir venner igjen. 
Sangen ble spilt inn på grammofonplate under åpningen av revyteateret Chat Noir i Oslo 1. mars 1912. Den ble da framført av sangeren Bokken Lasson (1871–1970), som fire år seinere giftet seg med den norske tekstforfatteren. Hun ble akkompagnert av Maja Flagstad (1872–1958) på klaver. Innspillingen ble gjort i Kristiania 4. september 1912, utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone 283143, Gramophone X 1236 og utgitt på nytt på samle-LP-en «Chat Noir og norsk revyhistorie» i 1983.
Wenche Myhre spilte inn sangen og ga den ut på albumet Sanger fra den gang mor var liten i 1967. Sangen ble også gitt ut på singel i 1968.
På engelsk ble den blant annet sunget inn av den amerikanske populærartisten Peggy Lee (1920–2002) i 1957.
«Tuppen og Lillemor» har i Norge gitt navn til de to tegneseriebladene Tuppen og Lillemor (tegneserier), hefter med serier beregnet på jenter, og TL-klubben, en bokklubb for barn som ble startet i 1987. Sangen har også vært parodiert i revyer og andre steder.


== Eksterne lenker ==
Den engelske originalteksten
Norsk tekst
Historiske lydopptak, blant annet av Tuppen og Lillemor sunget av Bokken Lasson i 1912
’Ndrangheta

'Ndrangheta (etter det greske ordet ανδραγαθία (andragathía), «heltemot») er navnet på en gren av mafiaen som har sitt opphav og tradisjonelle hjemområde i Calabria på Italias «støvelspiss». 'Ndrangheta bruker mange av de samme metodene og kriminelle aktiviteter som den sicilianske mafiaen, blant annet drap, vold, politisk korrupsjon, narkotikahandel og annen lovstridig virksomhet. Dessuten er det heller ikke uvanlig med kidnappinger og utpressing som virkemiddel. Det er antatt at 'Ndranghetaen ikke er like velorganisert som den sicilianske mafiaen, og blodig rivalisering mellom familier er vanligere i Calabria enn på Sicilia. Mens andre mafiaorganisasjoner tradisjonelt har vært hierarkisk og toppstyrt, er 'Ndranghetas struktur mer oppstykket. 'Ndrangheta legger sin ære i å være sikre og ryddige betalere og dominerer handelen med kokain i Europa.


== Virksomhet og omfang ==

Italiensk politi estimerte i 2007 at 'Ndrangheta har en årlig omsetning på om lag € 35–40 milliarder, noe som utgjør rundt 3,5 % av Italias BNP. Disse pengene stammer fra illegal narkotikatrafikk, men også fra det som kan virke som lovlig virksomhet slik som byggebransjen, restauranter, og butikker.


=== John Paul Getty III ===
I 1973 kidnappet organisasjonen den amerikanske millardærarvingen John Paul Getty III, og hans farfar Jean Paul Getty nektet opprinnelig å utbetale løsepengene på 2,2 millioner dollar. Det var første efter fem måneder at familien mottok et avskåret øre, hva som førte til at han ble satt fri mot utbetaling av en redusert sum. Han utviklet senere et alkohol- og narkotikaproblem, hvis senvirkninger forårsaket hans død i en alder av 54 år.


== Referanser ==
Källviksbacken

Källviksbacken er et alpinanlegg ved Falun i Sverige, ca. 5 km sør for Falun sentrum. Anlegget har tre løyper, hvorav den lengste er ca. 600 meter lang. Bakken har to skiheiser.
På samme sted som det i dag er alpinbakke, sto tidligere Faluns største hoppbakke. Hoppbakken ble bygd før det svenske mesterskapet i 1947, og ble senere blant annet brukt under Svenska Skidspelen i 1952, 1956 og fra og med 1959. Källviksbacken var arena for skihopping (spesielt hopp og kombinert) i ski-VM i 1954, med over 50 000 tilskuere under det spesielle hopprennet. Det siste større rennet i bakken var under Svenska Skidspelen i 1969. Tidlig på 1970-tallet ble hoppbakken revet og erstattet av dagens alpinanlegg. På Lugnet i Falun ble det så bygd et nytt hoppanlegg med to hoppbakker til VM i 1974.
Hoppbakken hadde K-punkt 80 meter. Bakkerekorden var 83 meter, satt av Toralf Engan (Norge).


== Se også ==
Skihopping under Svenska Skidspelen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IFK Falun Alpin: Källviksbacken
Skisprungschanzen-Archiv: Falun (Källviken)
SVT: SM i backhoppning i Falun 1947 (video, 23. februar 1947)
SVT: Backhoppning i Svenska skidspelen i Falun 1960 (video, 25. januar 1960)
Erkki Melartin

Erik Gustaf «Erkki» Melartin (født 7. februar 1875 i Kexholm i Finland, død 14. februar 1937 i Helsingfors) var en finsk komponist. Han studerte i Helsingfors og Wien. Han komponerte blant annet seks symfonier, fire strykekvartetter, pianomusikk og operaen Aino. Spesielt berømt er hans Festmarsj.
Melartin var også pedagog, maler, teosof og forfatter av aforismer. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(en) Erkki Melartin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Erkki Melartin på Internet Movie Database 
(en) Erkki Melartin hos The Movie Database 
(en) Erkki Melartin på Discogs 
(en) Erkki Melartin på MusicBrainz 
(en) Erkki Melartin på AllMusic 
Finnish Music Information Centre
Black Box teater

Black Box teater er et teater i Oslo og ble etablert i 1985 av Danse- og teatersentrum. Teatret har ikke en egen skuespillerstab, men er et programmerende teater som presenterer frittstående norske og internasjonale teaterkompanier. Teatret fokuserer primært på samtidsorientert scenekunst.
Frem til 2003 holdt teatret til på Aker Brygge. Siden 2004 har Black Box Teater holdt til i egne lokaler i Marstrandgata på Dælenenga.
Teatret har to scener; Store scene, med plass til 200 tilskuere, og Lille scene, med plass til 80. 
I 2018 satte teateret opp det kontroversielle stykket Ways of Seeing som i tillegg til opphetede debatter førte til anmeldelser mot teaterdirektøren og andre medvirkende.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Black Box Teater i Sceneweb
Svein Munkejord

Svein Magnus Munkejord (født 26. september 1948 i Kopervik i Karmøy kommune) er en norsk sosialøkonom med eksamen fra Universitetet i Oslo i 1975. Han har arbeidet med fiskerispørsmål som personlig sekretær for fiskeriminister Thor Listau fra 1981 til 1983, som fiskeriråd ved ambassaden i Brussel 1983 til 1984, som statssekretær i Fiskeridepartementet fra 1984 til 1985 og som fiskerisjef og regiondirektør for Rogaland i Fiskeridirektoratet fra 1985 til 2004. Han takket nei til å bli direktør for Region Sør ved omorganiseringen i 2004 og fortsatte som rådgiver i organisasjonen etter dette. 
Fra 16. oktober 1989 til 3. november 1990 var han fiskeriminister i Syseregjeringen som representant for Høyre. 


== Politikk ==
Munkejord omstrukturerte Fiskeridepartementet i den tiden han var fiskeriminister. Han innførte kvoteordning for fiskere. Gradvis ble lovverket liberalisert, fiskeristøtten fjernet og markedskreftene sluppet løs. Den politikken han la grunnlaget for, ble videreført etter hans tid.Munkejord har ellers vært opptatt av å bidra til at utviklingsland skal få utnytte fiskeressursene sine bedre. I den anledning har han besøkt Sri Lanka, Pakistan og Mosambik for å sette seg inn i aktuelle oppgaver. Han har også bidratt til utvikling av fiskeriressursene i Sør-Afrika


== Referanser ==


== Kilder ==
Kolle, Nils: Svein Munkejord: En frittalende rogalending. Artikkel i boken Norske Fiskeriministre. Oslo 2004
Årets største begivenheter i bilder – 1990 ISBN 82-540-0164-2 (side 13)


== Eksterne lenker ==
(no) Svein Munkejord hos Stortinget 
(no) Svein Munkejord hos Norsk senter for forskningsdata
Rutilgruva

Rutilgruva (1901–1957) er den største gruva i Kragerø-området. Fra denne gruva ble det utvunnet rutil. I begynnelsen av driften var rutilgruva på Sjåen verdens største. Hvert år ble det tatt ut 1 000 tonn rutilmalm som ble sendt til vaskeriet ved Tvedestrand. Steinen som ble utvunnet, ble sendt ned til båtene ved vannet ved hjelp av taubane. Det var båtene Hermanda,  Tyssfjord, Pilen og Finch. Den sistnevnte var av jern og var bygd i Nederland, båten var på ca. 180-200 tonn. 

Man finner fortsatt rester av gruvedriften i form av skinner, diverse metallgjenstander og kabler fra taubanen som gikk ned til Matholmen. I tillegg ser man også store mengder stein eller slagg, liggende i åssiden.
Rutilgruva er en åpen gruve, derfor trenger man ikke lykt hvis man går inni den. Gruva har gjerder rundt og er 36 meter fra bakkenivå til bunn. Det ligger flere mindre gruver rundt hovedgruva.


== Eksterne lenker ==
(en) Rutilgruva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons