jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Minutes to Midnight

Minutes to Midnight er Linkin Parks tredje studioalbum og ble lansert 14. mai 2007.


== Utgivelse ==
Albumet ble utsatt flere ganger. Det var først planlagt utgivelse sommeren 2006, deretter høsten 2006, så tidlig 2007, og til slutt 14. mai 2007. I et intervju i september 2006 forklarte Mike Shinoda:

When songs are pouring out you don't ever want to stop that. We already have over 100 roughs for songs. We've narrowed it down since but we're not ready to commit to those yet.
Gitarist Brad Delson fortalte Billboard.com:

This was a year-and-a-half long process of really hard work and experimentation in the studio that yielded about 150 rough songs. Not only is this album incredibly diverse, but the depth of the material is really strong.
Den første singelen «What I've Done», ble utgitt 2. april 2007 og debuterte som nummer 1 på U.S Modern Rock-listen.
«Given Up», «What I've Done» og «No More Sorrow» livedebuterte 28. april 2007 i Berlin, Tyskland.


== CD/DVD-spesialutgave ==
Linkin Park vil også gi ut en CD/DVD-spesialutgave av Minutes to Midnight. DVD-en vil inneholde følgende:

5.1-versjoner av alle sangene
«What I've Done» musikkvideoen
Produksjonen av «What I've Done»
Produksjonen av Minutes to Midnight-dokumentaren
Bakgrunner
Skjermsparere
«Buddy»-ikoner
En liten PDF bok med sangtekster
MP3 versjoner av alle sangene


== Sporliste ==
«Wake» – 1:40
«Given Up» – 3:10
«Leave Out All the Rest» – 3:18
«Bleed It Out» – 2:54
«Shadow of the Day» – 4:50
«What I've Done» – 3:25
«Hands Held High» – 3:53
«No More Sorrow» – 3:38
«Valentine's Day» – 3:15
«In Between» – 3:14
«In Pieces» – 3:37
«The Little Things Give You Away» – 6:23
«No Roads Left» (Bonussang)» – 3:48
«What I've Done» (Distorted Remix) /Bonussang) – 3:48 (Remixed av Mike Shinoda)
«Given Up» (Third Encore Session) (Bonussang) – 3:09


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Minutes to Midnight – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Minutes to Midnight på Discogs 
(en) Minutes to Midnight på MusicBrainz 
(en) Minutes to Midnight på Spotify 
(en) Minutes to Midnight på Genius — sangtekster 
(en) Minutes to Midnight på AllMusic
Ganyra

Ganyra er en slekt av sommerfugler i gruppen hvitvinger.


== Utseende ==
Store (vingespenn 70–95 millimeter), hvite sommerfugler. Spissen av forvingen er svart.
Artene har tørketids- og regntidsformer som kan se nokså ulike ut. Noen former har en del mørke flekker.


== Levevis ==
Larvene lever på planter i kapersfamilien (Capparidaceae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra det sørlige Texas i nord til Brasil (Espírito Santo) i sør.


== Systematisk inndeling ==
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje. Disse artene ble tidligere regnet til slekten Ascia.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie hvitvinger (Pieridae)
delgruppe Pierinae
delgruppe / stamme Pierini
slekt Ganyra Billberg, 1820
Ganyra howarthi (Dixey, 1915)
Ganyra josephina (Godart, 1819)
Ganyra phaloe (Godart, 1819)


== Kilder ==
Ganyra på Tree of life
Butterflies of America – Ganyra howarthi [1]
Butterflies and Moths of North America – Ganyra josephina [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Ganyra i Encyclopedia of Life 
(en) Ganyra i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ganyra hos ITIS 
(en) Ganyra hos NCBI 
(en) Kategori:Ganyra – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ganyra – detaljert informasjon på Wikispecies 
Ganyra – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Fylkesvei 7728

Fylkesvei 7728 går mellom Vonheim og Steira i Vestvågøy kommune.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 835.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 996.


== Kommuner og knutepunkter ==

 VestvågøyHaverringen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7728
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Qaqortoq Museum

Qaqortoq Museum er et museum i Qaqortoq, som er Grønlands nest største by. 
Museet har utstilt en rekke gamle inuitbåter, fangstredskaper og nasjonaldrakter, og viser gjenstander fra både Dorsetkulturen, Thulekulturen og vikingtiden. De har også rekonstruert «det røde værelse» og «det blå værelse», der hhv. Knud Rasmussen og Charles Lindbergh har overnattet. I 2006 startet de et prosjekt for å bygge en umiak, ofte kalt «konebåt», som er en tradisjonell grønlandsk båt med treramme dekt av selskinn.Museet ligger i byens eldste bygning og er fra 1804. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Fylkesvei 835 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 835 i de følgende fylkene:

Nordland (primær fylkesvei)
Fylkesvei 835 (Nordland) (før 1. januar 2010}
Fylkesvei 835 (Rogaland)
Fylkesvei 835 (Vest-Agder)
Belenois

Belenois er en slekt av sommerfugler i gruppen hvitvinger.  


== Utseende ==
Middelsstore, lysfargede sommerfugler med avrundede vinger. Oversiden er hvit eller gul med svarte eller grå tegninger.
Undersiden er gjerne kontrastrikt mønstret i gult, hvitt og svart.


== Levevis ==
Larvene lever på planter i kapersfamilien (Capparidaceae).
Disse sommerfuglene finnes gjerne i tørre, åpne områder, for eksempel savanne og tørr mark med tornebusker.


== Utbredelse ==
De fleste lever i Afrika. Noen få av artene lever på Madagaskar. Én art lever i tillegg til Afrika også i India, og én art er utbredt i Australia og Indonesia.


== Systematisk inndeling ==

Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie hvitvinger (Pieridae)
delgruppe Pierinae
delgruppe / stamme Pierini
slekt Belenois Hübner, 1819
Belenois raffrayi (Oberthür, 1878)
Belenois margaritacea Sharpe, 1891
Belenois albomaculatus (Goeze, 1779)
Belenois grandidieri (Mabille, 1878)
Belenois larima (Boisduval, 1836)
Belenois zochalia (Boisduval, 1836)
Belenois crawshayi Butler, 1894
Belenois diminuta Butler, 1894
Belenois victoria Dixey, 1915
Belenois subeida (C. & R. Felder, 1865)
Belenois calypso (Drury, 1773)
Belenois welwitschii Rogenhofer, 1890
Belenois sudanensis (Talbot, 1929)
Belenois rubrosignata (Weymer, 1901)
Belenois thysa (Hopffer, 1855)
Belenois solilucis Butler, 1874
Belenois aldabrensis (Holland, 1896)
Belenois anomala (Butler, 1881)
Belenois antsianaka (Ward, 1870)
Belenois mabella Grose-Smith, 1891
Belenois java (Linnaeus, 1768) – Indonesia og Australia
Belenois helcida (Boisduval, 1833)
Belenois hedyle (Cramer, 1777)
Belenois theora (Doubleday, 1846)
Belenois theuszi (Dewitz, 1889)
Belenois aurota (Fabricius, 1793) – finnes også i India
Belenois creona (Cramer, 1776)
Belenois gidica (Godart, 1819)


== Kilder ==
Belenois på  Tree of life
Butterflies of India – Belenois aurota [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Belenois i Encyclopedia of Life 
(en) Belenois i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Belenois hos Fossilworks 
(en) Belenois hos NCBI 
(en) Kategori:Belenois – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Belenois – detaljert informasjon på Wikispecies 
Belenois – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Fylkesvei 7608

Fylkesvei 7608 går mellom Straumgård og Borg i Vestvågøy kommune. Veien er 8,9 km lang. Vegen har grusdekke, men skal asfalteres i løpet av 2021.Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 832.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Vestvågøy
Europavei 10 Straumgård
Europavei 10 Borg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7608
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 832 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 832 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 832 (Nordland)
Fylkesvei 832 (Rogaland)
Fylkesvei 7726

Fylkesvei 7726 går mellom Straumgård og Borgvåg i Vestvågøy kommune. Veien er 4,4 km lang.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 834.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 995.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Vestvågøy
Europavei 10 Straumgård
Endepunkt Borgvåg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7726
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 834 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 834 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 834 i Nordland (primær fylkesvei)
Fylkesvei 834 (Rogaland)
Fylkesvei 834 (Nordland) (før 1. januar 2010}
Henry Francis Lyte

Henry Francis Lyte (født 1. juni 1793, død 20. november 1847) var en engelsk anglikansk prest og salmedikter. Hans mest kjente salme er «O bli hos meg» («Abide With Me»), som han skrev på dødsleiet i 1847. Salmen er gjendiktet på mange språk og synges vanligvis til en melodi av William Henry Monk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum Forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0, s. 104
Vlotho

Vlotho [flo:to:] er en by i tyske delstaten Nordrhein-Westfalen i Regierungsbezirk Detmold (Ostwestfalen-Lippe) og hører til kretsen Herford.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Vlotho – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 7620

Fylkesvei 7620 går mellom Eltoftkrysset og Tangstadelva i Vestvågøy. Veien er 2,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 844.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Vestvågøy
Fv7720Fylkesvei 7720 Eltoftkrysset
Fv7720Fylkesvei 7720 Tangstadelva


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7620
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 844 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 844 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 844 (Nordland)
Fylkesvei 844 (Rogaland)
Fylkesvei 7722

Fylkesvei 7722 går mellom Eltoft og Tangvåg i Vestvågøy kommune. Veien er 1,9 km lang.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 830.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 993.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Vestvågøy
Fv7720Fylkesvei 7720 Eltoft
Endepunkt Tangvåg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7722
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 830 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 830 i de følgende fylkene:

Nordland (primær fylkesvei)
Fylkesvei 830 (Nordland) (før 1. januar 2010}
Fylkesvei 7718

Fylkesvei 7718 går mellom Voll og Rise i Vestvågøy kommune. Veien er 2,7 km lang.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 828
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 991.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Vestvågøy
Europavei 10 Voll (nord)
Rise
Europavei 10 Voll (sør)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7718
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 828 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 828 i de følgende fylkene:

Nordland (primær fylkesvei)
Fylkesvei 828 (Nordland) (før 1. januar 2010}
Fylkesvei 828 (Vest-Agder)
Dixeia

Dixeia er en slekt av sommerfugler i gruppen hvitvinger.  


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 40-60 millimeter), hvite eller gule sommerfugler. Oversiden er ofte nesten ensfarget hvit eller gul, bare spissen av forvingen har en smal, svart kant, eller den kan ha svarte flekker. Undersiden av bakvingen er ofte litt mørkere enn resten.


== Levevis ==
Larvene lever på busker i kapers-slekten (Capparis, familien Capparidaceae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika sør for Sahara.


== Systematisk inndeling ==

Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie hvitvinger (Pieridae)
delgruppe Pierinae
delgruppe / stamme Pierini
slekt Dixeia  Talbot, 1932
Dixeia charina (Boisduval, 1836)
Dixeia doxo (Godart, 1819)
Dixeia leucophanes Vári, 1976
Dixeia pigea (Boisduval, 1836)
Dixeia orbona (Geyer, 1837)
Dixeia larima Boisduval, 1836
Dixeia spilleri (Spiller, 1884)
Dixeia piscicollis Pinhey, 1972
Dixeia cebron Ward, 1871
Dixeia dixeyi (Neave, 1904)
Dixeia capricornus (Ward, 1871)


== Kilder ==
Dixeia på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Dixeia i Encyclopedia of Life 
(en) Dixeia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dixeia hos NCBI 
(en) Kategori:Dixeia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dixeia – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilde av Dixeia spilleri
Bilder av Dixeia charina
Einar Høgetveit

Einar Høgetveit (født 28. oktober 1949, død 10. august 2020) var en norsk jurist og sjef for Økokrim.Høgetveit hadde juridisk embetseksamen fra 1978 og var lic. jur. fra 1985. Han fikk advokatbevilling i 1988. I sin yrkeskarrière var han dommerfullmektig, arbeidet i PRIO, hvor han skrev avhandlingen Hvor hemmelig, i Sosialdepartementet, som lovrådgiver i Justisdepartementet og var også hovedsekretær for Samerettsutvalget. Fra 1991 var han ansatt i Økokrim hvor han blant annet var assisterende sjef fra 1998 til 2000. Han var sjef for Økokrim fra 2000 til 2009. Han var leder av Straffelovkommisjonen, som utredet den nye straffeloven, i perioden 1994–2002.Høgetveit var lagdommer ved Borgarting lagmannsrett fra 2009 til 2019.


== Bibliografi ==
Hvor hemmelig? Offentlighetsprinsippet i Norge og USA, særlig med henblikk på militærpolitiske spørsmål (Pax, 1981) ISBN 82-530-1174-1 (elektronisk utgave)NOU 1980: 53 Vern av urbefolkninger. Kan og bør Norge ratifisere ILO-konvensjon nr. 107 og slutte seg til rekommendasjon nr. 104 om vern og integrering av urbefolkninger som helt eller delvis lever under stammeforhold i uavhengige land? (elektronisk utgave)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Einar Høgetveit - Store norske leksikon
Jesse Pintado

Jesse Pintado (født 12. juli 1969, død 27. august 2006) var en amerikansk heavy metal-gitarist. Han var født i Mexico, men flyttet i ung alder til USA. Han startet i bandet Terrorizer, hvor han spilte inn grindcore-albumet World Downfall. 
Han ble medlem av Napalm Death da han erstattet gitaristen Bill Steer umiddelbart før innspillingen av albumet Harmony Corruption. I 2004 forlot han offisielt Napalm Death, og gjenopplivet Terrorizer. I mellomtiden hadde han også spilt med Napalm Death-bassisten Shane Embury i Lock Up. Med Terrorizer utga han i 2006 albumet Darker Days Ahead. Han spilte også for Brujeria på albumet Brujerizmo fra 2000, under psevdonymet Cristo de Pisto.
Han bodde i Ridderkerk i Nederland. Han døde på et nederlandsk sykehus på grunn av leversvikt.


== Diskografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jesse Pintado på Discogs 
(en) Jesse Pintado på MusicBrainz 
(en) Jesse Pintado på Encyclopaedia Metallum 
(en) Jesse Pintado på AllMusic 
Terrorizer MySpace med minneskrift om Jesse Pintado
Fylkesvei 7714

Fylkesvei 7714 er en kort veibit på Offersøya i Vestvågøy kommune. Veien er en del av Offersøyveien, som ble delt da europavei 10 ble bygd til Offersøya i forbindelse med byggingen av Nappstraumtunnelen. I dag utgjør fylkesvei 825 den nordlige delen av Offersøyveien, mens fylkesvei 989 er den sørlige delen. Fylkesvei 989 er 600 meter lang.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 824.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 989.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Vestvågøy
Europavei 10 Offersøya
Endepunkt Offersøya


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7714
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 824 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 824 i de følgende fylkene:

Nordland (primær fylkesvei)
Fylkesvei 824 (Nordland) (før 1. januar 2010}
Troms (primær fylkesvei)
Fylkesvei 824 (Vest-Agder)
Fylkesvei 7616

Fylkesvei 7616 er en kort forbindelsesvei mellom europavei 10 og Leknes lufthavn. Veien er 460 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 842.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Vestvågøy
Europavei 10 Leknes
Endepunkt  Leknes lufthavn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7616
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 842 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 842 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 842 (Nordland)
Fylkesvei 842 (Rogaland)
Europavei 64

Europavei 64 går mellom Torino og Brescia i Italia. Veiens lengde er 246 km.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Svartkutling

Svartkutling (Gobius niger) er en fiskeart i gruppen kutlinger. Den blir opptil 18 cm lang og lever fra overflaten og ned til 75 meters dybde. Den lever på sand-, mudder- og leirbunn, men kan også finnes på hardbunn. Svartkutlingen spiser krepsdyr, flerbørstemarker og muslinger.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Moen, Frank Emil (2003). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (3 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 82-90823-54-1. 
Pethon, Per (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Svartkutling – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Svartkutling i Encyclopedia of Life 
(en) Svartkutling i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Svartkutling hos Artsdatabanken 
(sv) Svartkutling hos Dyntaxa 
(en) Svartkutling hos FishBase 
(en) Svartkutling hos ITIS 
(en) Svartkutling hos NCBI 
(en) Kategori:Gobius niger – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Gobius niger – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gobius niger – detaljert informasjon på Wikispecies
Sandkutling

Sandkutling (Pomatoschistus minutus) er en fiskeart i gruppen kutlinger. Den blir opptil 11 cm lang og lever fra overflaten og ned til 20 meters dybde. Den lever som regel  på sand eller leirebunn. Sandkutlingen spiser små krepsdyr. Den legger som oftest eggene sine i tomme sneglehus eller muslingskall. Hannen står vakt ved eggene og passer på dem helt til de er klekket.


== Eksterne lenker ==
(en) Sandkutling – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sandkutling i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sandkutling hos Artsdatabanken 
(sv) Sandkutling hos Dyntaxa 
(en) Sandkutling hos FishBase 
(en) Sandkutling hos ITIS 
(en) Sandkutling hos NCBI 
(en) Kategori:Pomatoschistus minutus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pomatoschistus minutus – detaljert informasjon på Wikispecies 
FishBase om Pomatoschistus minutus - Besøkt 23. november 2007
King George Island

For øya George Island på Falklandsøyene, se George Island.
King George Island (Argentina: Isla 25 de Mayo, Chile: Isla Rey Jorge) er den største øya i øygruppen Sør-Shetlandsøyene i Sørishavet og ligger 120 km fra kysten av Antarktishalvøya. King George Island ligger nordøst for Nelson Island og sørvest for Elefantøya. Øya er oppkalt etter Georg III av Storbritannia.King George Island ble oppdaget 16. oktober 1819 av William Smith som gjorde krav på den for Storbritannia. Sør-Shetlandsøyene ble formelt annektert og innlemmet som en del av Falklandsøyene i 1908. Chile krevde suverenitet over øya i 1940 og anser øya som en del av Chilensk Antarktis og omtaler øya som Isla Rey Jorge. Argentina krevde suverenitet over øya i 1943 og anser øya som en del av Argentinsk Antarktis og omtaler øya som Isla Veinticinco de Mayo (Argentinas nasjonaldag er 25. mai).  


== Forskningsstasjoner ==
En rekke land har opererer forskningsstasjoner på King George Island. Nærheten til Sør-Amerika og det relativt milde klimaet gjør øya til et velegnet sted for antarktisk forskning.


== Referanser ==
Jens Bolling

Jens Bolling (født 23. juli 1915 i Levanger i Nord-Trøndelag, død 13. desember 1992) var en norsk skuespiller. 
Bolling var ansatt ved Nationaltheatret fra 1936 til 1945, og i 1961, samt ved det idealistiske Studioteatret i Oslo fra 1945 til 1949. Han ble deretter sjef ved Rogaland Teater i Stavanger, der han var fra 1949 til 1951. Han var dessuten ansatt ved Den Nationale Scene i Bergen fra 1954 til 1956. 
Bolling arbeidet siden frilans, også med skuespilleroppdrag innen film og hørespill, blant annet i Arne Skouens filmsuksess Ni liv fra 1957. Jens Bolling ble særlig kjent gjennom flere radio- og fjernsynsprogram på 1960- og 70-tallet der han fortalte norske folkeeventyr for barn. Flere av opplesningene er siden utgitt som lydbøker på CD.
Som barnetimeonkel hadde han med seg hunden «Bonzo» i studio. 
Jens Bolling var medredaktør av bokserien Vi leser eventyr som kom i 1962. I 1983 utgav han Teater i krig på Cappelen forlag. Bolling fikk Teskjekjerringprisen i 1985.
Han var gift med Marit Bolling.


== Teaterroller (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jens Bolling på Internet Movie Database 
(no) Jens Bolling hos Nationaltheatret 
(no) Jens Bolling hos Sceneweb 
(en) Jens Bolling hos The Movie Database 
Lydeksempler fra Bollings eventyropplesninger
Tumba

Tumba er et tettsted i Stockholms län i Södermanland i Sverige. Det er Botkyrka kommunes administrasjonssenter. En del av Tumba ligger i Salem kommune. Dette er de tidligere tettstedene Salem og Rönninge, som nå er vokst sammen med Tumba. I 2010 hadde tettstedet 37 852 innbyggere, hvorav 22 647 i Botkyrka kommune og 15 205 i Salem kommune.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tumba – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tumba – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
George Island

Denne artikkelen omhandler George Island på Falklandsøyene. Se også George Island (Ontario), George Island (Lake Winnipeg) og King George IslandGeorge Island (spansk: Isla Jorge) er en av øyene som utgjør øygruppen Falklandsøyene, beliggende sør for Speedwell Island og sørvest for East Falkland. George Island er adskilt fra Lafonia av Eagle Passage.
Øya har en stor koloni med magellanpingviner.


== Referanser ==
Hvalsey

For Hvalsø i Danmark, se HvalsøHvalsey, (grønlandsk Qaqortukukooq) er en historisk, fraflyttet boplass nær Qaqortoq på Grønland.
Her finnes flere av Grønlands best bevarte ruiner fra nordbotiden, i det som den gang het Austurbygd, som ble fraflyttet en gang etter 1408, ca. 500 år etter at den ble etablert. Her finnes bl.a. ruinene av Hvalseyjarfjord kirke, Grønlands største og best bevarte ruin fra nordbotiden og ad Þjóðhildarstöðum gård, den norske kongsgård på 1300-tallet, som skrivet:

«Næst Einarsfirði liggr Hvalseyjarfjörðr. Þar er kirkja, sem heitir Hvalseyjarfjarðarkirkja. Hún á allan fjörðinn ok svá allan Kambstaðafjörð, sem er næstr. Í þessum firði stendur bær mikill, sem konungi tilheyrir og heitir Þjóðhildarstaðir.»
(Ivar Bardarsons beskrivelse af Grønland, udgiven efter handskriftene av Finnur Jónsson, 1930)Boplassen ble etablert av Eirik Raudes onkel, Thorkel Farserk, og det sies at han fortsatt går igjen her. 
Et bryllup i 1408, mellom Sigríður Björnsdóttir and Þorsteinn Ólafsson, begge fra Island, er den siste dokumenterte hendelsen herfra. Brudeparet flyttet tilbake til Island i 1410, og bosatte seg på familiegården i Akrar nord på Island. 
Bosettingen døde trolig ut gjennom de 50-60 påfølgende årene, rundt 500 år etter at Eirik Raude flyttet hit fra vestkysten av Island. 
Gården her var en av de større gårdene syd i Grønland, med ca. 14 ruiner av hus nær kirken. Kirken er trolig fra begynnelsen av 1300-tallet, og er trolig bygd av norske og skotske steinbyggere. 
En identisk kirke er også funnet i Norge og på Orknøyene. 


== Se også ==
Kujataa, verdensarvområde fra 2017


== Eksterne lenker ==
Slipshod workmanship from Viking Times
Historiske bilder fra kirkeruinen
Fixing Up Hvalsey