jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Time and a Word

Time and a Word er det andre albumet til progressiv rock-bandet Yes, utgitt sommeren 1970 i Europa, og i november samme år i USA. Dette er det siste albumet der samtlige original-medlemmene i bandet medvirker. Gitaristen Peter Banks forlot bandet kort tid før albumet ble utgitt. 
Albumet kom på 45.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia.


== Bakgrunn ==
Etter ønske fra Jon Anderson og Chris Squire ble det benyttet et symfonisk orkester for å gi lydbildet ekstra fylde. Dette var Peter Banks sterkt i mot, og dette var en av grunnene til at han forlot bandet. Dessuten hadde Anderson oppdaget Steve Howe som da spilte i bandet Tomorrow, og ville ha han med i Yes. På grunn av denne utskiftningen i bandet, var Steve Howe avbildet på USA-versjonen av albumet til tross for at det er Banks som spiller. 
Da albumet ble utgitt, var responsen ikke særlig god fra hverken kritikere eller platekjøpere, og bandet fikk «kniven på strupen» av plateselskapet. I ettertid blir albumet ansett som et solid verk fra bandet, og som et viktig steg mot den musikkstilen bandet skulle bli mest kjent for på 1970-tallet.
Som på det forrige albumet, Yes, har bandet spilt inn to coverlåter. På dette albumet finnes låtene «No Opportunity Necessary, No Experience Needed» av Richie Havens og «Everydays» av Stephen Stills. To av låtene er skrevet av Anderson sammen med en tidligere band-kollega fra bandet The Warriors, David Foster. Dette er låtene «Sweet Dreams» og tittellåten «Time and a Word».


== Sporliste ==
«No Opportunity Necessary, No Experience Needed» (Richie Havens) – 4:48
«Then» (Jon Anderson) – 5:46
«Everydays» (Stephen Stills) – 6:08
«Sweet Dreams» (Anderson, David Foster) – 3:50
«The Prophet» (Anderson, Chris Squire) – 6:34
«Clear Days» (Anderson) – 2:06
«Astral Traveller» (Anderson) – 5:53
«Time and a Word» (Anderson, Foster) – 4:32


=== Bonusspor på ny-utgivelse fra 2003 ===
 «Dear Father» (Anderson, Squire) – 4:14
«No Opportunity Necessary, No Experience Needed» (originalmiks) (Havens) – 4:46
«Sweet Dreams» (originalmiks) (Anderson, Foster) – 4:20
«The Prophet» (singelversjon) (Anderson, Squire) – 6:33Sporene 9–11 ble første gang utgitt på en vesttysk utgivelse av Time and a Word.


== Personell ==
Jon Anderson (stavet «John Anderson» på originalutgivelsen): vokal, perkusjon
Chris Squire: bass, vokal
Peter Banks: elektrisk og akustisk gitar, vokal
Tony Kaye: piano, Hammondorgel
Bill Bruford: trommer, perkusjonDavid Foster: akustisk gitar på spor 8 – «Time and a Word»


== Ny-utgivelser ==
1989 – Atlantic – CD
1994 – Atlantic – CD (Remaster)
2003 – Rhino – CD (Remaster med bonusspor)


== Referanser ==


== Kilder ==
Time and a Word CD, notater på innercover av Mike Tiano, 2003
Allmusic.com


== Eksterne lenker ==
(en) Time and a Word på Discogs 
(en) Time and a Word på MusicBrainz 
(en) Time and a Word på AllMusic
Badedammen

Badedammen ligger i Strømsteinen mellom Verven og Badehusgata i Stavanger. Badedammen er byens eldste badeplass med en lang historie. I 1849 står det i bystyreforhandlingene at Badedammen har vært brukt som badested i «umindelige tider».
Det har stått mye strid om Badedammen. Ved flere anledninger ble det foreslått å fylle igjen dammen, også kalt «Lusapytten» og «Strømsteinshålå». Men gang på gang protesterte folk. Badedammen var nemlig et yndet badested og en herlig tumleplass for barna i strøket. Arbeidsfolk i fabrikkene i området satte også pris på å ta en dukkert her på varme sommerdager.
Lærerne ved skolene i bydelen forsvarte Badedammen fordi det var en utmerket plass for svømmeopplæring. Her, midt mellom røyken fra hermetikkfabrikkene, var det mange som tok sine første svømmetak og deltok på sine første svømmekonkurranser. Det var ikke uten grunn at elever fra  Johannes skole ofte utmerket seg ved sommerens svømmestevner.
Da Bybrua over til Buøy og Hundvåg skulle bygges, greide ikke planleggerne å unngå Badedammen. Derfor er en av brupilarene plassert midt ute i dammen, som fortsatt består, til glede for beboerne i området. En kampestein ved Badedammen bærer et bronserelieff av Halvor Sivertsen, som takk fra folk i bydelen til den populære svømmeinstruktøren og "Badedammens far".
Badedammen inneholder i dag en liten sandstrand, to brygger, rutsjebane og fast grill. Like ved finnes også toaletter. Totalarealet er noe over 6 dekar, hvorav vannflaten utgjør halvparten.


== Eksterne lenker ==
[1] erlingjensen.net
Fragile (album)

Fragile er det fjerde albumet fra det engelske progressiv rock-bandet Yes, utgitt i november 1971 i Europa og i januar 1972 i USA. Det er bandets første album der keyboardisten Rick Wakeman medvirker, etter at Tony Kaye forlot bandet sommeren 1971. Dette er også det første Yes-albumet som Roger Dean laget coveret til, og hans kunstverk skulle nærmest bli synonymt med Yes og progressiv musikk generelt på 1970-tallet.
Albumet kom på 4.-plass på Billboard 200 i USA, og på 7.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia.


== Bakgrunn ==
For første gang benytter bandet aktivt diverse lydeffekter, og lydbildet preges av Eddie Offords «magiske» fingre. Albumet består av fem individuelle låter, der hvert enkelt bandmedlem presenterer sine talenter samt fire gruppelåter. Rick Wakeman var av kontraktmessige årsaker forhindret til å bidra som låtskriver, men har helt klart satt sitt preg på musikken.Utgivelsen ble utsatt i to måneder i USA på grunn av det gode salget av det forrige albumet The Yes Album.
Albumet presenterer også den episke komposisjonsstilen som Yes skulle bli så kjent for. Låtene «South Side of the Sky» og «Heart of the Sunrise» er gode eksempler på dette.


== Sporliste ==
«Roundabout» (Anderson/Howe) – 8:30
«Cans and Brahms (Extracts from Brahms' 4th Symphony in E Minor, Third Movement)» (Brahms, arrangement av Wakeman) – 1:38
«We Have Heaven» (Anderson) – 1:40
«South Side of the Sky» (Anderson/Squire) – 8:02
«Five Per Cent for Nothing» (Bruford) – 0:35
«Long Distance Runaround» (Anderson) – 3:30
«The Fish (Schindleria Praematurus)» (Squire) – 2:39
«Mood for a Day» (Howe) – 3:00
«Heart of the Sunrise» (Anderson/Squire/Bruford) – 11:27


=== Bonusspor på ny-utgivelse fra 2003 ===


== Personell ==
Jon Anderson – vokal
Steve Howe – elektrisk gitar, akustisk gitar og vokal
Rick Wakeman – Hammondorgel, piano, cembalo, Mellotron og Moog synthesizer
Chris Squire – bass og vokal
Bill Bruford – trommer, perkusjon


== Ny-utgivelser ==
1988 – Atlantic – CD
1994 – Atlantic – CD (Remaster)
2001 – Japansk Limited Edition
2003 – Rhino – LP & CD (Remaster med bonusspor)


== Referanser ==


== Kilder ==
Fragile, CD notater i innercover av Bill Martin, 2003
AllMusicGuide.com
Top Pop Albums 1955-2001, Joel Whitburn, 2002


== Eksterne lenker ==
(en) Fragile på Discogs 
(en) Fragile på MusicBrainz 
(en) Fragile på Spotify 
(en) Fragile på AllMusic
Nicolae Grigorescu

Nicolae Grigorescu (uttalt [nikoˈla.e ɡriɡoˈresku], født 15. mai 1838, Pitaru, Dâmbovița, død 21. juli 1907, Câmpina, Prahova) var en rumensk maler.
Han ble født inn i en fattig familie, og arbeidet i to år (fra 1848 til 1850) som lærling hos den tsjekkiske maleren Anton Chladek, og malte deretter ikoner for kirkene i Băicoi og klosteret Căldărușani.Han studerte fra 1861 ved Kunstakademiet i Paris, hvor han ble kjent med Renoir. Etter kort tid flyttet han til Barbizon, hvor han ble påvirket av Jean-Baptiste Camille Corot, Gustave Courbet og Théodore Rousseau.I 1877 ble han med den rumenske hæren som krigsmaler i uavhengighetskrigen mot Tyrkia, og malte bl.a. slagene ved Grivița og Rahova.Fra 1890 bodde han i Câmpina, hvor han for det meste malte bondemotiver.


== Galleri ==

		
		
		


== Bibliografi ==
George Oprescu og Remus Niculescu: Nicolae Grigorescu, anii de ucenicie. București, 1956
George Oprescu: Nicolae Grigorescu, 2 vol. București, 1961-1962
Barbu Brezianu: Nicolae Grigorescu. București, 1959
Vasile Varga: Nicolae Grigorescu. București, 1973


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicolae Grigorescu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nicolae Grigorescu – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Yessongs

Yessongs er det første konsertalbumet fra den engelske progressiv rock-bandet Yes, utgitt i mai 1973. Innspillingene er hovedsakelig fra turneen for albumet Close to the Edge, men inneholder også to innspillinger fra Fragile-turneen i 1971. Yessongs ble opprinnelig utgitt som et trippel-album, men er nå utgitt som dobbel-CD.
Filmen Yessongs ble også utgitt i 1973, og dokumenterer en konsert i Rainbow Theatre i London den 16. desember 1972. Kun to av innspillingene fra denne konserten er til stede på albumet, «Close to the Edge» og «Würm» (avslutningspartiet fra «Starship Trooper»).


== Sporliste - filmen ==
«Overture»
«I've Seen All Good People»
«Clap»
«And You And I»
«Close to the Edge»
«Utdrag fra 'The Six Wives of Henry VIII'»
«Roundabout»
«Yours Is No Disgrace»
«Würm» (utdrag fra «Starship Trooper»)


== Sporliste - albumet ==


=== CD 1 ===
«Opening (utdrag fra 'Ildfugl-suiten')» (Igor Stravinskij) – 3:47
«Siberian Khatru» (Jon Anderson, Steve Howe, Rick Wakeman) – 9:03
«Heart of the Sunrise» (Anderson, Bill Bruford, Chris Squire) – 11:33
«Perpetual Change» (Anderson, Squire) – 14:11
«And You And I» (Anderson, Bruford, Howe, Squire) – 9:33
I. «Cord of Life»
II. «Eclipse» (Anderson, Bruford, Squire)
III. «The Preacher the Teacher»
IV. «Apocalypse»
«Mood for a Day» (Howe) – 2:53
«Utdrag fra 'The Six Wives of Henry VIII'» (Wakeman) – 6:37
«Roundabout» (Anderson, Howe) – 8:33


==== CD 2 ====
«I've Seen All Good People» (Anderson, Squire) – 7:09
«Your Move» (Anderson)
«All Good People» (Squire)
«Long Distance Runaround/The Fish (Schindleria Praematurus)» (Anderson, Squire) – 13:37
«Long Distance Runaround» (Anderson)
«The Fish (Schindleria Praematurus)» (Squire)
«Close to the Edge» (Anderson, Howe) – 18:13
I. «The Solid Time of Change»
II. «Total Mass Retain»
III. «I Get Up I Get Down» (Anderson, Squire)
IV. «Seasons of Man»
«Yours Is No Disgrace» (Anderson, Bruford, Howe, Tony Kaye, Squire) – 14:23
«Starship Trooper» (Anderson, Squire, Howe) – 10:08
«Life Seeker» (Anderson)
«Disillusion» (Squire)
«Würm» (Howe)


== Personell ==
Jon Anderson – vokal
Chris Squire – bass og vokal
Steve Howe – gitarer og vokal
Rick Wakeman – keyboard
Alan White – trommer
Bill Bruford – trommer (kun på CD 1 spor 4 og CD 2 spor 2)


== Ny-utgivelser ==
1988 – Atlantic – CD
1994 – Atlantic – CD (Remaster)
2001 – Japansk Limited Edition
2003 – Rhino – LP & CD (Remaster med bonusspor)


== Kilder ==
Allmusic
Top Pop Albums 1955-2001, Joel Whitburn, 2002


== Eksterne lenker ==
(en) Yessongs på Discogs 
(en) Yessongs på MusicBrainz 
(en) Yessongs på Spotify 
(en) Yessongs på AllMusic 
YesWorld.com
Cooper Creek

Cooper Creek er ei elv i Australia. Den dannes ved samløpet mellom elvene Thomson og Barcoo. Den er 1 420 kilometer lang, med et nedbørfelt på 244 000 km². 
Hovedtilløpselva Barcoo har utspring i Great Dividing Range, i området ved Barcaldine, rundt 500 kilometer inn i landet fra byen Rockhampton. Cooper Creek, som bare periodisk er vannførende, munner i vannrike år ut i Eyresjøen. Landskapet elva renner gjennom blir kalt Channel Country, og er et betydelig gress- og beiteland for sau- og kveghold. 
Cooper Creek har utspring på vestsiden av Great Dividing Range som elva Barcoo, i det sentrale Queensland. Herfra renner den i nordvestlig retning, til den snur mot sørvest etter å ha passert byen Blackall. Den kalles Cooper Creek etter samløpet med Thomson rundt 40 kilometer nord for byen Windorah. Den renner deretter gjennom Strzeleckiørkenen og Tirariørkenen før den munner ut i den nordlige Eyresjøen. Det er imidlertid sjelden at Cooper Creek faktisk rekker fram dit. De fleste årene blir vannet i elva absorbert i bakken, fyller sidekanaler og de mange permanente vannhullene, eller simpelthen bare fordamper uten å nå fram til Eyresjøen. I meget vannrike år klarer den imidlertid å krysse hele Channel Country og rekke fram til sjøen. Sist gang dette skjedde var i 2000.I 1861 var Cooper Creek av skjebnesvanger betydning for de berømte oppdagerne Robert O'Hara Burke og William John Wills. De hadde avtalt et møtested, et tre ved elva, med ekspedisjonsdeltagerne som hadde blitt igjen der. Men kom de for sent fram, ettersom de etterlatte ekspedisjonsdeltagerne hadde dratt fra stedet bare ni timer tidligere. På grunn av dette, samt en serie uheldige omstendigheter omkom begge to på reisen tilbake. Begge ble begravet ved Cooper Creek. I 1862 ble gravene åpnet og levningene brakt til Adelaide av den britiske forfatteren William Howitt, og de ble i 1863 begravet på Melbournes sentrale gravlund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Innamincka/Cooper Creek State Heritage Area (engelsk)
Burkes grav ved Cooper Creek (engelsk)
Barcoo (elv)

Barcoo er ei elv i det vestlige Queensland i Australia. Den har utspring på vesthellingen av Warregofjellene, i den nordlige delen av Great Dividing Range, i området ved Barcaldine, rundt 500 kilometer inn i landet fra byen Rockhampton. Ved samløpet med elva Thomson nord for byen Windorah danner den Cooper Creek. 
Den første europeeren som så elva var Thomas Mitchell i 1846, som kalte den Victoria Stream. Den fikk sitt nåværende navn av Edmund Kennedy, etter et navn gitt av lokale aboriginer.
Etter samløpet med Thomson renner elva mot Eyresjøen i det sentrale Australia.
Jean-Baptiste-Antoine Forqueray

Jean-Baptiste-Antoine Forqueray (1699–1782) var en fransk gambist og komponist.


== Liv og virke ==
Forqueray stammet fra en musikerfamilie. I likhet med faren Antoine Forqueray var Jean-Baptiste-Antoine et vidunderbarn som fikk spille for kongen allerede i svært ung alder. Etterhvert ble hans popularitet som virtuos ved hoffet og i musikksalongene så stor at faren i sjalusi sørget for å få ham kastet i fengsel. Dette skjedde to ganger, den siste gangen også med utvisning fra Frankrike. Heldigvis for Jean-Baptiste la hans venner seg imellom og skrev til kongen at «sønnen Forqueray er uten skygge av tvil et offer for sin fars urettferdighet, grusomhet og åpenbare sjalusi overfor sønnens begavelse». Forqueray vendte i februar 1726 tilbake fra sitt to måneders lange eksil og fortsatte karrieren i Versailles og i Concert spirituel. I 1727 reiste han på turné med Jean-Pierre Guignon til Rennes og Nantes, og kom ofte i kontakt med viktige personligheter innen fransk og utenlandsk aristokrati.
Høsten 1737 spilte Forqueray sammen med Georg Philipp Telemann i Nouveaux Quatuors. I september 1742 overtok han farens post som musicien ordinaire de la chambre du roy og her var han til 1761. Tilslutt gikk han i tjeneste hos fyrsten i Conti. Da fyrsten døde i 1776 trakk Forqueray seg tilbake fra musikklivet. Han hadde to barn med sin andre kone, cembalisten Marie-Rose Dubois.
I dag er Forqueray mest kjent for publikasjonen Pièces de viole (1747) som regnes som et høydepunkt innen den virtuose gambetradisjonen i Frankrike. Samlingen består av 29 stykker for gambe og continuo, 26 er av faren Antoine og 3 av Jean-Baptiste selv. I sine advertissements skriver han at han er ansvarlig for basslinjen og fingsersetningen på gamben. Stykkene er svært inspirert av italiensk musikk og tilhører samme generasjon som Jean-Marie Leclair (1697–1764) og Jean-Pierre Guignon (1702–74).
Forqueray arrangerte de samme stykkene for cembalo og publiserte dem i 1749, men pussig nok transponerte han ikke musikken, så melodiene ligger ganske lavt på cembaloet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean-Baptiste-Antoine Forqueray – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jean-Baptiste-Antoine Forqueray – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jean-Baptiste-Antoine Forqueray på Discogs 
(en) Jean-Baptiste-Antoine Forqueray på MusicBrainz 
(en) Fritt tilgjengelige noter av Jean-Baptiste-Antoine Forqueray i International Music Score Library Project
Anders Wallén

Anders Wallén (født 1956) er en svensk forfatter. Han skriver blant annet kåserier i Nerikes Allehanda.


== Bibliografi ==
Spridda skurar över inre Svealand 1999
Den underbara resan 2006 (medforfatter Roine Magnusson)


== Priser og utmerkelser ==
Årets Pandabok 2007


== Eksterne lenker ==
Den underbara resan
Roine Magnusson

Roine Magnusson (født 1970) er en svensk fotograf.


== Bibliografi ==
Vindelälven 1997 (tekst av Erik Jonsson)
Älg 2004 (tekst av Åsa Ottosson og Mats Ottosson)
Den underbara resan 2006 (medforfatter Anders Wallén)


== Priser og utmerkelser ==
Årets Pandabok 2007


== Eksterne lenker ==
Den underbara resan, webside om boken, med presentasjon av Magnusson.
Tommy Hammarström

Tommy Hammarström (født 1946, Valdemarsvik, Sverige) er en svensk forfatter og journalist.
Hammarstrøm tok realeksamen i 1962 og ble ingeniør i 1966 (maskinlinjen). 
Videreutdannelse på journalisthøgskole (1971), deretter ansatt i Expressen i perioden 1972 – 1996. I dag frilanser og forfatter. 
På første del av 1970-tallet var Hammarström sentral i De förenade FNL-grupperna i Sverige. Han satt som redaktør for DFFGs blad Vietnambulletinen fra 1970 - 1973. 


== Bibliografi ==
Skogsriket 1976
Så länge skogen finns 1977
Sverige: Ljus och landskap 2001
Älgen 2004
Ekoparken-kunglig mark 2004 (medforfatter Lennart Utgren)


== Priser og utmerkelser ==
Årets Pandabok 2005


== Referanser ==
Håkan Hallander

Knut Ivar Håkan Hallander (født 21. desember 1933) er en svensk forfatter og oversetter.


== Bibliografi ==
Att utfodra rovfågel 1970
Studera djur 1972
Att ha ett djur 1976
Husdjur till husbehov 1978
Jordbruket och naturvården 1979
Svampar för alla 1982
I kungsörnens rike 1984
Skogen, vår hotade vän 1987
Lär känna djuren i din närhet 1988
Svenska lantraser 1989
Avresans evinnerliga väntan 1990
Sagan om pojken och fjällkorna 1991
Svampar för alla 1993
Min älskade är död 1998


== Priser og utmerkelser ==
Årets Pandabok (barneboksklassen) 1985


== Referanser ==
Sulfaminsyre

Sulfaminsyre (H3NSO3) er også kjent som amidosulfonsyre. Det er et fargeløst, krystallinsk fast stoff med smeltepunkt på 205 °C. Sulfaminsyre er ikke hygroskopisk selv om det løser seg lett i vann.
Sulfamsyre er en moderat sterk syre, Ka = 1.01 x 10−1. I vannløsning hydrolyserer sulfaminsyre langsomt til ammoniumbisulfat.


== Applikasjoner ==
Sulfaminsyre er en aktivkomponent i mange sure rengjøringsmidler. Den løser blant annet rust og kalsiumavsetninger.
Sulfaminsyre anvendes som råvare for kunstige søtningstoffer. Reagert med sykloheksylamin og deretter tilsetting av natriumhydroksid gir C6H11NHSO3Na, natriumcyklamat.
Derivater av sulfaminsyre anvendes i mange medisiner, slik som antibiotika, HIV-inhibitorer, kreft- og epilepsimedisiner
Ulf Svedberg

Ulf Svedberg (født 1935) er en svensk forfatter og oversetter.


== Bibliografi ==
Upptäcka naturen 1975
Följ med ut 1975
Livet i naturen 1978
En naturdagbok 1979
Maja tittar på naturen 1983
Håll stövlarna leriga 1985 (medforfatter Lars Klinting)
Fågelhobby 1986
Sexbente Simon 1987
Hasse och harpalten 1987
Jill och ekorren 1989
Öland 1989
Igelkotten 1990
Haren 1990
Pelle-bävern 1990
Älgen 1991
Bävern 1991
Från apa till örn 1993
Blommornas värld 1994
De sticks, de bits, de bränns 1996
Sov gott igelkott 1997 (Medforfatter Leif Eriksson (tegner))
Det luktar gräs 1998 (Medforfatter Leif Eriksson (tegner))
De hoppar, de klänger, de kryper 1999
Så lever räven 2003
Så lever rådjuret 2003
Så lever älgen 2004


== Priser og utmerkelser ==
Årets Pandabok (barneboksklassen) 1986


== Referanser ==
Hygroskopisk

Hygroskopisk er en betegnelse på stoffer som trekker til seg fuktighet (vanndamp) fra omgivelsene. Det fins mange materialer som er hygroskopiske, f.eks. tre, honning, etanol, konsentrert svovelsyre og konsentrert natriumhydroksid. Noen stoffer, som f.eks. kalsiumklorid er så hygroskopiske at de tar opp så mye vann at de løses opp i det.


== Tekniske egenskaper ==
Mengden fuktighet som holdes av hygroskopiske materialer er vanligvis proporsjonal med den relative fuktigheten. Tabeller som inneholder denne informasjonen, finnes i mange tekniske håndbøker og er også tilgjengelige fra leverandører av forskjellige materialer og kjemikalier.
Hygroskopi spiller også en viktig rolle i konstruksjonen av plastmaterialer. Noen plastmaterialer er hygroskopiske, mens andre ikke er det.


== Polymerer ==
Mange tekniske polymerer er hygroskopiske, inkludert nylon, ABS, polykarbonat, cellulose og polymetylmetakrylat.
Andre polymerer, som polyetylen og polystyren, absorberer normalt ikke mye fuktighet, men er i stand til å bære betydelig fuktighet på overflaten når de utsettes for flytende vann.Type 6 nylon kan absorbere opptil 9,5% av vekten i fuktighet.


== Biologi ==

Frøene til noen gressarter har hygroskopiske utvidelser som bøyer seg med endringer i fuktighet, slik at de kan spre seg over bakken. Et eksempel er Hesperostipa comata. Hvert frø har et "hår" som vrir flere svinger når frøet slippes ut. Økt fuktighet får det til å vri seg ut, og ved tørking vrir det seg igjen, og borer derved frøet i bakken.
Torndjevelen samler fuktighet i den tørre ørkenen via nattkondensering av dugg som dannes på huden deres og kanaliseres til munnen i hygroskopiske spor mellom hudens pigger. Vann samler seg også i disse sporene når det regner. Kapillær handling gjør at øglen kan suge inn vann fra hele kroppen.


== Applikasjoner i baking ==
Bruken av forskjellige stoffers hygroskopiske egenskaper ved baking brukes ofte for å oppnå forskjeller i fuktighetsinnhold og dermed sprøhet. Ulike varianter av sukker brukes i forskjellige mengder for å produsere en knasende, kjeks versus en myk, seig kake. Sukker som honning, brunt sukker og melasse er eksempler på søtningsmidler som brukes til å lage mer fuktige, seige kaker.


== Kilder ==
Sven Zetterlund

Sven Zetterlund (født 1948) er en svensk fotograf og forfatter.
Sven Zetterlund har sammen med sin ektefelle Ingegerd blant annet gitt ut boken Masai Mara, på äventyr bland vilda djur och massajer. Boken fikk Carl von Linné-plaketten som beste fagbok for barn og ungdom i 2004. I forbindelse med produksjon av boken forulykket Ingegerd i Kenya. Sven Zetterlund har opprettet ett minnefond til hennes ære, Mama Zebra Memorial Fund, som støtter barn i massajland.


== Bibliografi ==
Simba 1997 (medforfatter Ingegerd Zetterlund)
Djuren på gården 2000 (medforfatter Ingegerd Zetterlund)
Nyfiken på giraffen 2000 (medforfatter Ingegerd Zetterlund)
Nyfiken på elefanten 2000 (medforfatter Ingegerd Zetterlund)
De vilda djurens rike 2001 (medforfatter Ingegerd Zetterlund)
Masai Mara 2003 (medforfatter Ingegerd Zetterlund)
Vad gör djuren? 2005
Vad säger djuren? 2006


== Priser og utmerkelser ==
Årets Pandabok Barneboksklassen) 1998
Årets Pandabok (barneboksklassen) 2002
Carl von Linné-plaketten 2004


== Referanser ==
Christina Carlwind

Christina Carlwind (født 22. januar 1944 i Katrineholm) er en svensk skuespiller. 
Carlwind studerte drama ved Dramatens elevskola. Hun filmdebuterte i 1961 i Arne Mattssons  Bruden som forsvant (Ljuvlig är sommarnatten).


== Filmografi ==

1985 – Vägen till Gyllenblå! .... Jörgensen/Supernova (miniserie TV)

1985 – Mitt liv som hund .... fru sandberg

1980 – Marmeladeopprøret .... kontortist

1976 – Kompiser .... sykesøster

1974 – Veien til lykken .... Bibi

1973 – Bryllupsfesten .... Mona Saag

1972 – Firmafesten .... Siw Schilden

1969 – Miss and Mrs Sweden  .... Annika

1968 – Siste nudisten

1967 – Togmorderen .... Ejvor

1966 – Träfracken .... sykesøster

1965 – Nattmare .... Eva Jansson

1962 – Billett til paradiset .... Karin

1961 – Bruden som forsvant .... Anneli Hammar


== Eksterne lenker ==
(en) Christina Carlwind på Internet Movie Database 
(sv) Christina Carlwind i Svensk Filmdatabas 
(en) Christina Carlwind på AllMovie 
(en) Christina Carlwind hos The Movie Database 
Christina Carlwind hos Filmdelta