jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bell X-9

Bell X-9 «Shrike» var et eksperimentmissil bygd for USAs flyvåpen USAF. 93 ble bestilt, men bare 31 ble levert. Ingen er bevart.


== Historie ==
I mai 1947 ble Bell Aircraft Corporation tildelt en kontrakt for å bygge ASM-A-2 Rascal (senere B-63/GAM-63) luft-til-bakke missil. En testmodell i mindre skala ble bestilt under navnet RTV-A-4 «Shrike». Den ble sluppet første gang i april 1949 i en umotorisert glideflukt. Den første motoriserte flyvningen i mai 1950 endte med fiasko. Først ved femte forsøk i november 1950 ble en vellykket motorisert flyvning gjennomført. 
I 1951 ble RTV-A-4 omdøpt til X-9, og testprogrammet fortsatte til januar 1953. Det ble foreslått å bruke X-9 som et midlertidig operativt missil inntil Rascal-missilet ble ferdig utviklet, men X-9s korte rekkevidde og lave nyttelast satte en stopper for dette forslaget.


== Formål ==
X-9 Shrike var bygd for å utføre tester for Rascal luft-til-bakke missil. X-9 var produktiv når det gjaldt innsamling av data om aerodynamikk, stabilitet, styre- og motorsystemer før fullskala utvikling av Rascal-missilet startet. (Rascal-prosjektet ble senere kansellert). De 28 testflyvningene med X-9 bekreftet at luft-til-bakke missiler kunne avfyres og styres fra et fly.


== Design ==
X-9 hadde en to-kammers rakettmotor for flytende drivstoff, først en Aerojet-motor, senere Bell XLR65-BA-1. Den ble sluppet fra en trapes i bomberommet til et EB-50D (et modifisert Boeing B-50 Superfortress bombefly), og ble styrt ved hjelp av radiokommunikasjon fra moderflyet. Styreflatene var 2 vertikale finner foran, 2 styrefinner med ror, canardvinger og faste halevinger. Etter at drivstoffet var brukt opp, ble X-9 brakt tilbake til bakken i en relativt myk fallskjermlanding.


== Spesifikasjoner ==
Dimensjoner

Lengde : 6,98 meter
Bredde : 2,38 meter
Diameter : 0,55 meter
Vingeareal : 6,5 m²
Vekt (full) : 1 585 kg
Vekt (tom) : 964 kg
Motor : Bell XLR65-BA-1 (2 500 kg)
Drivstoff : 621 kgYtelse

Toppfart : 2 387 km/t (Mach 2)
Høyeste flyvning : 19 800m
Rekkevidde : 80 km


== Kilder ==
NASA – American X-vehicles, An Inventory—X-1 to X-50 (side 15) Utgitt 2003 (pdf) Besøkt 19. mars 2015
Encyclopedia Astronautica – Shrike X-9 (Arkivert versjon av original) Besøkt 19. mars 2015
Fylkesvei 5110

Fylkesveg 5110 går mellom Holdhus og Tveita i Bjørnafjorden kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 123 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 BjørnafjordenHoldhusvegen 

Øvre Hålandsdal 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5110
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5112

Fylkesveg 5112 går mellom Eikhaugen og Holsund i Bjørnafjorden kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 125 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 BjørnafjordenHolsundvegen 

Endepunkt Holsund


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5112
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5130

Fylkesveg 5130 går mellom Sandvik og Utskot i Samnanger kommune. Veien er 4,5 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 135 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Samnanger
48Fylkesvei 48 Sandvik
Endepunkt Utskot


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5130
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5082

Fylkesveg 5082 går mellom Holme og Flatråker i Tysnes kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 81 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 TysnesNordbustaddalen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5082
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5084

Fylkesveg 5084 går mellom Søreidevågen og Neshamn kai i Tysnes kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 82 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 TysnesNeshamnvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5084
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5078

Fylkesveg 5078 går mellom Uggdal og Onarheim i Tysnes kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 79 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 TysnesUggdalsdalen 

Fjellvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5078
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5088

Fylkesveg 5088 går mellom Ytre Teigland og Våge kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 85 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Tysnes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5088
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5116

Fylkesveg 5116 går mellom Fosse og Haukås i Kvam kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 127 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 KvamHaukåsvegen 

Fossvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5116
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Kirsten Kokkin

Kirsten Kokkin (født 23. august 1951 i Oslo) er en norsk skulptør. Hun har sin utdannelse fra Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo, Statens kunstakademi i Oslo og Kungliga Konsthögskolan i Stockholm. Kokkin er førsteamanuensis i figurative fag på Kunsthøgskolen i Oslo. 
Kokkin debuterte i 1972 og flyttet til USA i 1987 og pendlet mellom Oslo og Colorado. Hun har hatt flere separatutstillinger og en rekke utsmykningsoppdrag.
Kokkin står i den figurative, europeiske tradisjonen fra Michelangelo, Giovanni Lorenzo Bernini, Auguste Rodin og Gustav Vigeland.I Norge er Kokkin mest kjent for portrettbyster og skulpturer, blant annet skulpturene av kronprinsesse Märtha utenfor Norges ambassade i Washington, D.C. og ved Slottet som gave til kong Harald V på hans 70-årsdag. Hun utførte dessuten bysten av Kjell Magne Bondevik ved Bjørnsonhuset i Molde i 2006. Hun utførte også en byste av tidligere statsminister Gro Harlem Brundtland til Arbeiderpartiets hovedkontor på Youngstorget i Oslo (2012).
Kokkin har også utmerket seg med å gjøre en rekke legemsstore skulpturer med dans som tema. De er brukt som offentlige utsmykninger bade I Norge og USA.
I 2009 gjorde Kokkin en relieff av Mille-Marie Treschow og Stein Erik Hagen til Kulturhuset Bølgen i Larvik. En skulptur av Ole Einar Bjørndalen ble avduket på Modum i september 2008. 
Kokkin har også arbeidet med legemsstore portrett skulpturer av fremstående kvinner; Fru Ingegerd Løvenskiold Stuart, for Bærum Værk, Signekona Anna Brannfjell , Ekeberg skole Oslo, og dronning Sonja i Slottsparken i Oslo i anledning dronningens 80-årsdag.
Kirsten Kokkin er datter av den norske motstandshelten Sverre Kokkin, kjent fra Pelle-gruppa.


== Referanser ==


== Kilder ==
Kirsten Kokkin 60 år. Fødselsdagsomtale i Aftenposten Kultur 23. august 2011 side 11


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kirsten Kokkin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Kirsten Kokkin hos Sceneweb 
(no) Publikasjoner av Kirsten Kokkin i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Kirsten Kokkin i BIBSYS
Dagfinn Knudsen

Dagfinn Knudsen (født 9. mars 1953 i Oslo) er en norsk billedkunstner. Han er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo. Knudsen arbeider med maleri og pastell, men er likevel best kjent for sine koldnål-portretter av kvinneskikkelser. Han har holdt en mengde separatutstillinger over hele landet, samt  flere utstillinger i utlandet. Dagfinn Knudsen er representert i flere offentlige samlinger, som  bl.a. Nasjonalgalleriet og Riksgalleriet.


== Utvalgte utstillinger og prosjekter ==


== Utsmykninger ==
1986 – Nordland Distriktshøgskole
1987 – Oseberg-plattformen
1994 – Brage-plattformen


== Innkjøpt av ==
Oslo kommunes kunstsamlinger
Riksgalleriet
Norsk kulturråd
Nasjonalgalleriet
Göteborg Konsthall
Trondhjem Faste Galleri
Lillehammer videregående skole
Malmö Museum
Bergen Billedgalleri
Södertälje Konstsamling


== Referanser ==
Klaus Maria Brandauer

Klaus Maria Brandauer, eg. Klaus Georg Steng, (født 22. juni 1943 i Bad Aussee, Steiermark) er en østerriksk skuespiller, regissør og professor ved Max-Reinhardt-Seminar i Wien. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Klaus Georg Steng/Klaus Maria Brandauer var sønn av tollbetjenten Georg Steng som stammet fra Tyskland, og den østerrikske Maria Brandauer, hvis for- og etternavn han tok i bruk som del av sitt kunstnernavn. Sine første leveår tilbragte han hos morforeldrene i Østerrike. Sebe bodde han med foreldrene i blant annet Kehl am Rhein og i Grenzach nær Basel, det sted som han ewtter eget utsagn fikk særlig betydning for hans skuespillerutvikling. Brandauer ble oppdradd som katolikk.Klaus Maria Brandauer studerte ved Staatliche Hochschule für Musik und Darstellende Kunst i Stuttgart. Han avbrøt imidlertid studiene etter to semestre. 


=== Karriere ===
I 1963 debutere han som Claudio i Shakespeares Like for like ved Landestheater Tübingen. Senere var han engasjert ved Theater in der Josefstadt i Wien. Han fikk et bredt publikum gjennom sin medvirkning i regissøren Fritz Kortners siste oppsetning der.

Fra 1972 har Brandauer vært medlem av ensemblet og regissør ved Burgtheater i Wien.
Brandauer var en anerkjent teaterskuespiller da han ble en internasjonal stjerne gjennom samarbeid med István Szabó. Han er en av få østerrikske skuespillere som har fått et navn i Hollywood. For rollen som baron Bror Blixen-Finecke i Mitt Afrika ble han Oscar-nominert. Mephisto (1981), hvor Brandauer spilte hovedrollen, mottok Oscar som beste utenlandske film. Brandauer har også selv regissert en rekke filmer.
Klaus Maria Brandauer var gift med regissøren og filmforfatteren Karin Brandauer til hennes død i 1992.I juli 2007 giftet Brandauer seg med teaterviteren Natalie Krenn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell informasjon om Klaus Maria Brandauer
(en) Klaus Maria Brandauer på Internet Movie Database 
(sv) Klaus Maria Brandauer i Svensk Filmdatabas 
(da) Klaus Maria Brandauer på Filmdatabasen 
(da) Klaus Maria Brandauer på Scope 
(fr) Klaus Maria Brandauer på Allociné 
(en) Klaus Maria Brandauer på AllMovie 
(en) Klaus Maria Brandauer hos The Movie Database
Olav Elias Sønderland

Olav Elias Sønderland (født 18. november 1942 i Bodø) er en norsk jurist og tidligere politiembetsmann. 
Sønderland avla juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1968. Etter embetseksamen arbeidet han ved Politiavdelingen i Justisdepartementet før han i 1964 gikk over i politiet som politifullmektig i Sandefjord. I 1978 ble han politimester i Sør-Varanger politidistrikt og i 1985 politimester i Bodø, der han også ledet Hovedredningssentralen for Nord-Norge. I 1992 ble Sønderland utnevnt til politimester i Stavanger, senere Sør-Rogaland politidistrikt. Sønderland var leder for observatørgruppen Temporary International Presence in Hebron (TIPH) i 1999.
Etter terrorangrepet i 2011 ledet han et utvalg nedsatt av politidirektør Øystein Mæland, med mandat til å evaluere politiets innsats og håndtering av hendelsene. Sønderland-rapporten ble lagt frem 20. mars 2012.I 2007 ble Sønderland tildelt Politiets hederskors.Sønderland ble i 2008 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for embetsfortjeneste og hans innsats for redningstjenesten».Sønderland er også frimurer der han innehar graden X (Høyt opplyst St. Johannesloges betrodde broder, ridder av Purpurbåndet).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den Kongelege Norske St Olavs Orden til Olav Elias Sønderland. Tale ved utdeling 24.06.08. Fylkesmannen i Rogaland
Operasjon Cobra

For den norske filmen fra 1978, se Operasjon Cobra (film)

Operasjon Cobra er kodenavnet på en offensiv som ble igangsatt av 1. amerikanske armé under general Omar Bradley åtte uker etter landgangen i Normandie på D-dagen under andre verdenskrig. Operasjonens hensikt var å trenge gjennom det tyske forsvaret, som holdt styrkene innesperret i brohodet i Normandie, mens den tyske hær var optatt av den britiske og canadiske aktivitet omkring byen Caen. Etter et gjennombrudd ville 1. armé kunne trenge inn i Bretagne, opprulle de tyske flanker og befri seg for de begrensninger som fulgte med det å operere i det normanniske bocage-landskap.


== Beskrivelse ==
Etter flere timers forsinkelse på grunn av dårlig vær, begynteoperasjon Cobra den 25. juli med et konsentrert luftbombardement fra 1 000 allierte fly. Britiske og canadiske støtteoffensiver hadde trukket hovedparten av de tyske pansrede reserver vekk fra den amerikanske sektor, og den tyske side manglet generelt både mannskap og materiell. Enheter fra 7. amerikanske korps gjennomførte det innledende angrepet med to divisjoner, mens 1. armekorps gjennomførte støtteangrep for å fastholde de tyske enhetene, hvor de stod.
Fremgangen var langsom den første dagen, men motstanden begynte å bryte sammen, da først den tynne forsvarslinjen var blitt gjennombrutt. Den 27. juli var hovedparten av den organiserte motstanden brutt og 7. og 8. amerikanske korps rykket raskt frem og avskar Cotentinhalvøya. Den 31. juli hadde 19. amerikanske korps nedkjempet de siste tyske enheter på 1. armés front, og Bradleys tropper var endelig fri fra bocagen.
Senere tyske motangrep fra feltmarskalk Günther von Kluges styrker, hvorav det blodigste hadde kodenavnet Operasjon Lüttich og ble igangsatt den 7. august mellom Mortain og Avranches, hadde ikke noen varig effekt utover å svekke von Kluges styrker ytterligere, og den 8. august kunne den nylig aktiverte 3. amerikanske armé innta byen Le Mans, som tidligere hadde huset den tyske 7. Armés hovedkvarter.
Operasjon Cobra endret kampen i Normandie fra å være en kamp mellem infanteri til å være en hurtig manøvrekrig, førte til etablering av Falaise-lommen og gjorde den tyske stillingen i Nordvestfrankrike umulig å holde. Operasjon Cobra og de etterfølgende offensivene fra den 2. britiske og den 1. canadiske armé ble således avgjørende for de alliertes seier i felttoget i Normandie.


== Litteratur ==
Fylkesvei 2506

Fylkesvei 2506 går mellom Mørken og Skredbergo i Øystre Slidre kommune. Veien er 12,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 288 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Øystre Slidre
51Fylkesvei 51 Mørken
Beito
Endepunkt Skredbergo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2506
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
EURES

EURES (European Employment Services) er et samarbeid mellom EU, EØS-landene og Sveits. Det skal fremme fri bevegelighet av arbeidskraft innenfor medlemmenes territorium. Det ble dannet i 1993 og er nedfelt i EØS-avtalen.EURES ble etablert i 1993 og lansert i 1994 som et nettverk mellom offentlige arbeidsformidlingsetater. Nettverket gjennomgikk en reform i 2016 og formålet ble da få flere organisasjoner for å delta og dermed tilby mer informasjon, mer veiledning og flere rekrutteringstjenester til et bredere publikum av jobbsøkere og arbeidsgivere over hele Europa. EURES kan gi informasjon om bransjer, markeder, tilgang på arbeidskraft, lover og regelverk, samt mulige samarbeidspartnere i EU/EØS-landene.EURES er en del av EUs program for beskjeftigelse og sosial innovasjon (EaSI).


== EURES-regioner ==
Ettersom EURES i Norge er integrert i NAV, ligger ingen kontorer i Norge. Ellers i nettverket finnes 24 kontorer: 

EuresChannel (BE-FR-UK)
Scheldemond (BE-NL)
EURES-EUREGIO Gronau/Enschede(DE-NL)
EURES Maas-Rhin (BE-DE-NL)
P.E.D. (BE-FR-LUX)
EURES Saar-Lor-Lux-Rheinland-Pfalz (DE-FR-LUX)
EURAZUR (FR-IT)
Bayern – Tschechien (DE-CZ)
Sønderjylland-Schleswig (DK-DE)
EUREGIO Rhein-Waal (DE-NL)
EURES interalp (DE-AT)
Danubius (SK-HU)
PYREMED/PIRIME (FR-ES)
Northern Ireland/Ireland (IE-UK)
EURES TransTirolia (IT-AT-CH)
ØRESUND (DK-SV)
Galicia/Região Norte (ES-PT)
Oberrhein (FR-DE-CH)
Tornedalen (SV-SF)
EURES Bodensee (AT-CH-DE-FL)
Euradria (IT-SI)
Eures-T Beskydy (CZ-PL-SK)
Pannonia (AT-HU)
TriRegio (DE-PL-CZ)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Operation Cobra

Operation Cobra har flere betydninger:

Operasjon Cobra: en alliert militæroffensiv under andre verdenskrig.
Operation Cobra (bok): En dansk bok fra 1975 skrevet av Anders Bodelsen.
Operasjon Cobra (film): en norsk film fra 1978 basert på boka fra 1975.
Operation Cobra (film): en dansk film fra 1995 basert på boka fra 1975.
Fylkesvei 2508

Fylkesvei 2508 går mellom Skammestein i Øystre Slidre og Ellestadbygde i Vestre Slidre.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 289 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Øystre SlidreSkøltevegen 

Dalsvegen 

 Vestre SlidreDalsvegen 

 VangEggeåsvegen 

 Vestre SlidreEggeåsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2508
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 2504

Fylkesvei 2504 går mellom Sælid og Heggenes i Øystre Slidre kommune. Veien er 7,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 287 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Øystre Slidre
Robølsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2504
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 2500

Fylkesvei 2500 går mellom Moane – Rogne i Øystre Slidre kommune. Veien er 4,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 284 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Øystre Slidre


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2500
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Kjetil Thorsen

Kjetil Trædal Thorsen (født 14. juni 1958 i Haugesund, oppvokst på Karmøy) er en norsk arkitekt og professor. Han er partner i arkitektfirmaet Snøhetta, som han var med å starte i 1987.Etter flere år i Tyskland og Storbritannia, startet han sin utdannelse som sivilarkitekt ved Technischen Universität Graz i Østerrike. Han har arbeidet hos David Sandved i Haugesund (1981), Espen Tharaldsen (Arbeidsgruppen Hus) i Bergen (1982–1983) og Ralph Erskine i Stockholm (1983–1984). 
Thorsen er kjent for å ha bidratt til å tegne byggverk som OL-museet i Lillehammer, Bibliotheca Alexandrina i Egypt og Operahuset i Oslo. Thorsen er professor ved Universität Innsbruck, der han holdt sin tiltredelsesforelesning i 2005.Thorsen ble på sin 50-årsdag i 2008 utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden «for hans innsats for arkitekturen». I 2011 ble han utnevnt til æresdoktor ved NTNU. Thorsen ble i 2013 tildelt Prins Eugen-medaljen.


== Referanser ==
Tor Singsaas

Tor Singsaas (født 1. februar 1948) er biskop emeritus av Nidaros bispedømme. Han var biskop fra 2008 til 2017, og hadde sin avskjedsgudstjeneste i Nidarosdomen 11. juni 2017.Før han ble biskop var han prost i Byåsen prosti. Han ble vigslet til biskop i Nidarosdomen den 14. desember 2008. Fra oktober 2011 avga han tilsynsansvaret for Nidaros domprosti til den første innehaveren av det nye embetet som fast preses i Bispemøtet, biskop Helga Haugland Byfuglien. Presesbiskopen skal dele Nidarosdomen med Nidaros biskop, ha tjenestebolig i Trondheim og kontor i Trondheim og Oslo.
Singsaas er cand. theol. fra Menighetsfakultetet fra 1976. Hans hovedfagsoppgave der var om Lutherstiftelsens traktatarbeid: Den norske Lutherstiftelses traktater – en teologisk karakteristikk. Han tok praktikum i 1977 og ble først vikarprest i Oslo bispedømme. Fra 1978 til 1991, i hele 13 år var han stiftskapellan i Nidaros bispedømme. Så var han 13 år residerende kapellan i Nidaros domkirke før han i 2004 ble prost i Byåsen prosti. Han er per 2017 styreformann i Det Norske Bibelselskap.


== Bispeutnevnelse ==
Singsaas var den lokale favoritten til å bli utnevnt til biskop i Nidaros og fikk flest stemmer av kandidatene, hele 167 førstestemmer i avstemningen. På andreplass kom Berit Lånke og på tredjeplassen kom Olav Fykse Tveit. Tor Singsaas omtales som en sentral folkekirkeprest som blant annet har stått sentralt i et organisasjonsutviklingsprosjekt med forsøk omkring endret ledelsesstruktur i kirken.
Ved utnevnelsen sa han blant annet dette: «Den norske kirke er uløselig knyttet til visjonen om at den er en bekjennende, misjonerende, tjenende og åpen folkekirke. Hovedutfordringen er å gi et sant bilde av Jesus Kristus i forkynnelse og etterfølgelse. Mitt kall som prest er å fortelle om Jesus Kristus som frelser og forsoner. Jorden ble fullstendig forandret da han kom. På grunn av ham har jeg tillit til at det finnes en nådig Gud som har en dyp kjærlighet til sin skapning. Veien til Gud er åpen ved Jesus Kristus.» «Stabsutvikling, lagarbeid og tverrfaglighet er sentrale momenter i en god personalforvaltning. Den enkelte ansatte og frivillige er kirkens viktigste ressurs.» Han nevner også gudstjenestefeiringens form som et aktuelt tema.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tor Singsaas ny biskop i Nidaros Artikkel hos kirken.no
Håkon Jacobsen og Trine Høklie Jonassen: Her er den nye biskopen Artikkel i Adresseavisen 27. juni 2008
Artikkel fra bispevigslingen.
Krabbespisermungo

Krabbespisermungo (Herpestes urva) er et dyr i mungofamilien. 
Krabbespisermungo er små rovpattedyr som i lengde varierer fra 23 cm til 75 cm. De veier normalt fra i underkant av 1 kg til ca. 5–6 kg. Krabbespisermungoen har ikke kun krabber på menyen, men også andre smådyr som de klarer å fange, fisk, snegler, frosker, rotter, mus, fugler, krypdyr og insekter.


== Underarter ==
Det er beskrevet fire underarter av krabbespisermungo:

H. u. urva (Hodgson, 1836) - fra Nepal til Indokina og på Malayahalvøya
H. u. annamensis (Bechtold, 1936) - Vietnam
H. u. formosanus (Bechtold, 1936) - Taiwan
H. u. sinensis (Bechtold, 1936) - Sør-Kina og Hainan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Krabbespisermungo i Encyclopedia of Life 
(en) Krabbespisermungo i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Krabbespisermungo hos Fossilworks 
(en) Krabbespisermungo hos ITIS 
(en) Krabbespisermungo hos NCBI 
(en) Kategori:Herpestes urva – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Herpestes urva – detaljert informasjon på Wikispecies
Sturla Steinsvik

Stein Sturla Steinsvik (født 9. februar 1942), fra Fræna, bosatt i Molde, er en norsk forretningsmann. Han er grunnlegger av bedriften Hustadmarmor, der han var administrerende direktør fra 1978 til 2007. Under hans ledelse har bedriften utviklet seg til å bli verdens største mineralbaserte pigmentfabrikk. Steinsvik har vært sterkt engasjert i regional næringsutvikling og har vært en pådriver for utbygging av gasskraftverk. Steinsvik har også vært daglig leder i Norsk Mineral AS.Kongen utnevnte i 2007 Steinsvik til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden «for hans innsats for norsk næringsliv». Steinsvik ble i 2006 utnevnt til æresdoktor ved Høgskolen i Molde. I 1995 fikk han Bergmannstaven, som er Norsk Bergforenings høyeste utmerkelse.


== Referanser ==
OL-museet

OL-museet kan vise til:

Norges Olympiske Museum på Lillehammer
Et olympisk museum i Lausanne, se Olympiamuseet (Lausanne)