jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mirandesisk

Mirandesisk (lhéngua mirandesa) er et romansk språk som snakkes i Miranda do Douro i det nordøstre Portugal. Det portugisiske parlamentet ga det status som sekundært offisielt språk (med portugisisk) på lokalplan 17. september 1998 med lov 7/99 av 29. januar 1999. 
Mirandesisk har ulik fonologi, morfologi og syntaks enn portugisisk og har trolig vært selvstendig språk siden Portugal ble dannet på 1100-tallet. Det har sine røtter i vulgærlatinen som ble snakket i de nordlige områdene av Den iberiske halvøy, og er nært beslektet med både leonesisk og asturiansk. Mirandesisk deler mye av sitt ordforråd med regionale portugisiske dialekter.


== Brukere ==
På 1800-tallet beskrev José Leite de Vasconcelos det som «gårdenes, jobbenes og hjemmenes språk, og språket for kjærlighet mellom mirandesere».
I dag brukes mirandesisk av færre enn 5 000 (15 000 om man teller med alle som bruker mirandesisk som andrespråk) i landsbyer i kommunene Miranda do Douro og Vimioso, og språket kan også finnes i andre landsbyer i kommunene Mogadouro, Macedo de Cavaleiros og Bragança.


== Varianter ==
Det finnes tre varianter av mirandesisk: «Grense-mirandesisk», «sentral-mirandesisk» og «sendinês-mirandesisk». De fleste brukerne av språket snakker også portugisisk; noen snakker spansk også. Picote (Picuote på mirandesisk) er den eneste landsbyen som er så godt utelukkende ettspråklig mirandesisk. I et land som er hovedsakelig ettspråklig portugisisk er dette svært spesielt og noe som har gitt landsbyen en del oppmerksomhet i diverse media. 
De største forskjellene mellom mirandesisk i Portugal og asturiansk og leonesisk i Spania forårsakes av de dominerende språkene i de respektive regionene. Mirandesisk har blitt påvirket i både ordforrådet og fonetikken av portugisisk og asturiansk og leonesisk av spansk. De tre språkene har også forskjellig ortografi, noe som gjenspeiler det respektive hovedspråket i regionene. En annen forskjell er at mirandesisk og leonesisk har forandret seg forholdsvis lite, men asturiansk har forandret seg desto mer. Språkene er nært i slekt (hvilket spesielt gjelder leonesisk og mirandesisk) og det er ikke tvil om at de en gang var ett språk som senere har delt seg.


== Eksempel ==
Følgende er en tekst skrevet av Amadeu Ferreira på mirandesisk. Teksten ble trykket i avisen Público 24. juli 2007.


== Se også ==
Portugisisk
Asturiansk
Leonesisk
Fala


== Eksterne lenker ==
(en) Mirandese language – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ethnologue om Miranda do Douro (mirandesisk)
Den ortografiske konvensjonen
Mirandés
Mirandés na Net Lhéngua i Cultura Mirandesa (Mirandesisk språk og kultur)
Cornelia Frances

Cornelia Frances (født Cornelia Frances Zulver 7. april 1941 i Liverpool i England, død 29. mai 2018 i Sydney i Australia) var en engelskfødt skuespiller bosatt i Australia. Hun spilte Morag Bellingham i den australske såpeserien Home and Away. Hun flyttet til Australia tidlig på 1970-tallet. Hun debuterte på film med en liten, ukreditert rolle i filmen Peeping Tom fra 1960, regissert av hennes onkel, Michael Powell.
I januar 2018 ble det kjent at Frances hadde blærekreft og at den hadde spredd seg til hoften. Hun døde 29. mai 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cornelia Frances på Internet Movie Database 
(sv) Cornelia Frances i Svensk Filmdatabas 
(en) Cornelia Frances på AllMovie 
(en) Cornelia Frances hos The Movie Database
Blåbyhallen

Blåbyhallen er en idrettshall på Sortland i Nordland. Hallen blir hovedsakelig brukt til fotball, og har kunstgressbane med størrelse 100 x 64 meter. Hallen kan også brukes til andre idretter, samt konserter og næringslivsmesser. Den ligger like ved Sortland idrettspark.
Blåbyhallen er eid av Sortland kommune, og ble åpnet for bruk 8. februar 2007. Hallen har tribunekapasitet på ca. 700 tilskuere, og er sammen med Sortland idrettspark hjemmebane for Sortland IL.


== Eksterne lenker ==
Blåbyhallen
Jødeportugisisk

Jødeportugisisk er et hovedsakelig utdødd jødisk språk som tidligere ble talt av jødene i Portugal. På grunn av nærheten til portugisisk døde jødeportugisisk etterhvert ut i Portugal, men overlevde i religiøse miljøer (diaspora) inntil begynnelsen på 1800-tallet. Språket påvirka også papiamento og samaraccansk.


== Karakteristiske trekk ==


=== Påvirkning av hebraisk ===


=== Påvirkning av jødespansk ===


=== Forelda portugisiske former ===


== Se også ==
Portugisisk
Jødespansk
Ladino
Jødedommen
Jødiske språk


== Kilder ==
Jødeportugisisk hos Jewish Language Research Center Arkivert 15. februar 2009 hos Wayback Machine.
Thesouro dos Dinim, et Halakhic-arbeid
Strolovitch, Devon L.  (2005)  Old Portuguese in Hebrew Script: Convention, Contact, and Convivência.  Ph.D. dissertation, Cornell University, Ithaca, New York
Ørsta Skisenter

Ørsta Skisenter ligger ca. 15 km fra Ørsta sentrum og er lokalisert på Bondalseidet. Anlegget har en stolheis, to skitrekk og barneanlegg.
De siste årene er det gjennomført flere oppgraderinger av anlegget. Blant annet er det investert i snøkanon-anlegg. Samtidig har en konstruert half-pipe anlegg og apparat for å kjøre på trick-ski.
Ørsta Skisenter er kåret av skimagasinet "Fri Flyt" til et av Norges 10 beste skianlegg. Hodegrunnene var utmerkede "off-piste" muligheter og et flott nytt barnetrekk. De har også oppgradert hovedtrekket.
Ørsta Skisenter er et viktig anlegg for hangglider- og paraglider-miljøet i regionen.


== Se også ==
Liste over norske alpinanlegg


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
IBurst

iBurst (eller HC-SDMA, for High Capacity Spatial Division Multiple Access) er en teknologi for mobil trådløs bredbåndstilkytning, utviklet av selskapet ArrayComm. Den optimaliserer utnyttelsen av kanalkapasiteten ved å ta i bruk smarte antenne-arrayer. Kyocera er den ledende fabrikanten av utstyr for iBurst.
I januar 2006, vedtok IEEE 802.20 Mobile Broadband Wireless Access Working Group et forslag som inkluderer bruk av HC-SDMA som standard  for 625kHz Multi-Carrier Time Division Duplex (TDD) modus for den kommende IEEE 802.20 standarden. 


== Teknologi ==
HC-SDMA fungerer i utgangspunktet på samme grunnlag som f.eks GSM for mobiltelefoner. Nettverket deles i celler, og det er sømløs overføring mellom celler dersom terminalen er i bevegelse (brukes i bil, tog e.l). Eksisterende iBurst-systemer tillater oppkoblinger med nedlastingshastigheter opp til 1 Mbit/s for hver bruker. Senere oppgradering til opp til 5 Mbit/s er planlagt.


== Kommersiell bruk ==
iBurst finnes bare som utstyr beregnet til tilkobling av datamaskiner, bærbare eller stasjonære.
Et nettverk som dekker Oslo er i kommersiell drift (levert av selskapet iBand). I tillegg eksisterer det installasjoner i Australia, Sør-Afrika, Aserbajdsjan, Irland, Canada, Malaysia, Libanon, Kenya, Ghana, Den demokratiske republikken Kongo og USA.


== Se også ==
WiMax – konkurrerende teknologi


== Eksterne lenker ==
iBand hjemmeside
Arraycomm hjemmeside
Tiger Hillarp Persson

Tiger Hillarp Persson (født 18. oktober 1970) er en svensk stormester i sjakk.
Hillarp Persson vant det svenske mesterskapet i sjakk i 2007 og i 2008.


== Eksterne lenker ==
(en) Tiger Hillarp Persson – FIDE 
(en) Tiger Hillarp Persson – chessgames.com 
(en) Tiger Hillarp Persson – OlimpBase 
(en) Tiger Hillarp Persson – Chess.com 
(en) Tiger Hillarp Persson – 365Chess.com
Flimmerhår

Flimmerhår er organeller –  fine hår, omtrent 10 mikrometer lange –  som finnes på noen prokaryote og eykaryote celler. De er en type slimhinner som utfører rytmiske bevegelser i en bestemt retning. Alle dyr har flimmerhår, mens få planter har det. Flimmerhår finnes blant annet i luftveiene, der de fører partikler, bakterier og lignende i retning av svelget, og i egglederne, hvor de fører egget i retning av livmoren. Hos mange encellede organismer benyttes flimmerhår på overflaten til å fange opp næringspartikler, samt til bevegelse av organismen. 
Det finst to typer flimmerhår: Bevegelige og ikke-bevegelige flimmerhår. Bevegelige flimmerhår kan flytte væsker eller partikler over en celleoverflate. Rundormer og artropoder har bare ikke-bevegelige flimmerhår.
National Memorial Arboretum

National Memorial Arboretum er et arboret i Staffordshire i England som ble anlagt i 2000 av The Royal British Legion. Arboretet inneholder en rekke minnesmerker for de britiske væpnede styrker.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) National Memorial Arboretum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Walther P38

Walther P38 er en pistol utviklet av tyske Walther Waffenfabrik rett før andre verdenskrig.


== Opprinnelse ==
Walther P38 er kamret for ammunisjon i kaliber 9 x 19 mm Luger, og fikk produksjonsnavnet «Heeres Pistole» (HP). Pistolen ble godkjent som tjenestepistol for den tyske krigsmakten (Wehrmacht) i 1938 – og fikk navnet Pistole 38 (P38). P38 erstattet Luger-pistolen (Pistole 08) som tjenestepistol.


== Produksjon og modellbetegnelser ==
Produksjonen av denne pistolen startet i 1939. Det første produksjonsstedet var Walthers fabrikk i Zella-Mehlis, og modellen ble først betegnet P.38 i 0-serien. Denne betegnelsen ble så forandret til kode 480, og senere til kode ac. Modellbetegnelsen ble deretter kode ac med 40 tilføyet under. Etter dette ble kodene endret en rekke ganger, suksessivt til ac40, ac41, ac42, ac43, ac44 og til slutt til ac45. Mot slutten av 1942 begynte Mauser å produsere P38 med fabrikkode «byf», og denne koden brukte de frem til tidlig 1945, da de skiftet til «svw». Spreewerk produserte også P38, med fabrikkoden cyq.
En del pistoler har dessuten koden cvq innprentet; dette kommer av en feil på merkeverktøyet. Disse pistolene ble produsert av Spreewerk Werk Grottau, som den gang lå i det gamle Sudetenland, i dag i byen Hradek nad Nisou. Produksjonen av P38 opphørte i 1945, og det antas å ha bli produsert 1 200 000 eksemplarer av våpenet under andre verdenskrig.
Produksjonen ble gjenopptatt i 1957/1958 i Ulm i Vest-Tyskland, etter at det vesttyske forsvaret (Bundeswehr) hadde levert inn bestilling på slike håndvåpen. Modellnavnene P1 (Pistole 1) og P.38 ble brukt om pistolen fra dette tidspunket.


== Walther i andre land ==


=== Norge ===
Etter avvæpningen av de tyske okkupasjonsstyrkene i mai 1945 befant det seg en del P38 i Norge. Disse pistolene ble overtatt av Forsvaret og politiet; politietaten fikk stemplet inn «Politi» i glidestykket sammen med nytt nummer.


=== Sverige ===
I 1939 approberte Sverige P38 som sin nye militærpistol. Det nye våpenet ble kjøpt inn fra forhandleren Widforss i Stockholm. Etter at den andre verdenskrigen brøt ut ble det imidlertid ikke levert flere våpen, og Sverige måtte approbere enn ny pistol (Husqvarna M/40).


== Eksterne lenker ==
(en) Walther P38 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Walther P38 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Walther Handgun Owners Group (på engelsk)
Moderne ildvåpen og ammunisjon (på engelsk)
Presentasjon på tysk
Walther P1 i deler, bare små forskjeller fra P38 (på tysk)
Air (band)

Air er en fransk electronica-duo, som består av Nicolas Godin og Jean-Benoît Dunckel. 
De møttes på skolen École Nationale Supérieure d'Architecture de Versailles hvor de begge studerte før de startet bandet sammen i 1995. 
Deres kritikerroste debutalbum, Moon Safari, inkludert sporet "Sexy Boy", var en internasjonal suksess i 1998. Oppfølgingen, The Virgin Suicides, var musikken til Sofia Coppolas første film med samme navn. Bandet har siden gitt ut flere album.  


== Historie ==


=== Startet til bandet ===
Før de grunnla Air (enkelte ganger feilaktig betraktet som et akronym for Amour, Imagination, Rêve, som kan oversetter til kjærlighet, fantasier, drømmer) spilte Dunckel og Godin sammen i bandet Orange.


=== Karriere ===
Etter å ha laget flere remikser for andre i første halvdel av 1990-årene, spilte Air inn sin første EP, Premiers Symptômes, i 1995. Bandet ga ut sitt første album, Moon Safari, i 1998. Den første singelen, "Sexy Boy", ble mye spilt på alternative radiostasjoner. Albumet ble en internasjonal suksess. I 2000 komponerte Air musikken til The Virgin Suicides til Sofia Coppolas debutfilm med samme navn. 
På 2000-tallet ga Air ut fire studioalbum 10 000 Hz Legend (2001), Talkie Walkie (2004), Pocket Symphony (2007), Love 2 (2009), et mix og remix album Everybody Hertz (2002) og et samarbeids album City Reading (2003).I 2012 skrev Air lydspor til den restaurerte versjonen av Georges Méliès stumfilm Le Voyage Dans la Lune (Reisen til månen).


=== Musikkstil og innflytelser ===
Airs musikk har blitt omtalt som en rekke musikalske stiler som electronica, elektronisk pop, ambient, progressiv rock, chillout, space age pop, dream pop, downtempo, trip hop og space rock.Dunckel vokste opp med å lytte til både klassisk og elektronisk musikk, spesielt Kraftwerk. Senere interesserte han seg for det han kalte den "English dark rock" til Siouxsie and the Banshees og Joy Division. Han var også stor fan av David Bowie, Iggy Pop og Lou Reed mens Brian Eno og Cluster var to av de elektroniske artistene som inspirerte ham mest. Han nevner blant sine favorittartister: Maurice Ravel innen klassisk musikk, François de Roubaix innen filmmusikk og Siouxsie and the Banshees innen popmusikk.Dunckel og Godin delte interessen for musikken til Michel Legrand, Philip Glass og Grace Jones. I barndommen ble Godin fascinert av Beatles før han senere oppdaget soul og Sly and the Family Stone. Duoen ble også påvirket av de progressive rock pionerene Pink Floyd.


== Utmerkelser ==
Air vant prisen for beste musikkvideo på Byron Bay International Film Festival i 2011 for videoen til "So Light Is Her Footfall". (Fra Love 2).


== Diskografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Air (band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Air (band) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Air på Internet Movie Database 
(en) Air hos The Movie Database 
(en) Air på Apple Music 
(en) Air på Discogs 
(en) Air på MusicBrainz 
(en) Air på Spotify 
(en) Air på Last.fm 
(en) Air på Genius — sangtekster 
(en) Air på AllMusic
Margrete av Tirol

Margrete (tysk Margarete; født 1318 i Kärnten, død 3. oktober 1369 i Wien), også kalt Margarete Maultasch, var 1335–1363 grevinne av Tirol. Hun var det siste medlemmet av den tyrolske linjen av grevehuset Görz.
Margrete var den ene av to døtre til hertug Henrik av Kärnten og Tirol og prinsesse Adelheid av Braunschweig. Som tolvåring ble hun giftet bort til Johann Henrik av Böhmen. Da faren døde i 1335 uten å ha fått noen sønn, arvet Margrete grevskapet Tirol, mens hertugdømmet Kärnten mot Margretes protest ble okkupert av Albrecht II av Østerrike. Både keiser Ludvig IV og Tirols stender hadde godkjent den kvinnelige arvefølgen i Tirol. At det var Margrete som var Tirols overhode, ble også tydelig da hun 23 år gammel jaget mannen sin ut av landet (visstnok pga. hans impotens). Kort etter (1342) giftet hun seg med keiser Ludvig IVs sønn Ludvig V. Denne «middelalderens første skilsmisse», som den har blitt omtalt som, vakte oppsikt i hele Europa. Til tross for bl.a. William av Ockhams forsvar ble det nygifte ekteparet ekskommunisert og bannlyst av pave Benedikt XII. Grevinnen hadde imidlertid folkets støtte og klarte også i 1347 å forsvare borgen Tirol mot angrepet av den forsmådde første ektemannens bror Karl I av Böhmen.
I årene som fulgte, knyttet hun nære bånd til huset Habsburg. Blant annet giftet Margretes sønn Meinhard III seg med hertuginne Margarete av Østerrike. Dennes bror, hertug Rudolf IV, oppnådde i 1359 at pave Innocent VI opphevet bannlysingen. Margrete innsatte også Rudolf IV som sin arving etter at mannen Ludvig og sønnen Meinhard hadde dødd i hhv. 1361 og 1363. Før Tirol på denne måten ble overlatt til habsburgerne, innhentet Margrete folkets tillatelse. Dette er en av de første dokumenterte illustrasjonene på den sterke stillingen borger- og bondestanden hadde i Tirol. Ludvigs bayerske slektninger (huset Wittelsbach) gjorde imidlertid også krav på Tirol, men ble avfunnet med en pengesum av habsburgerne. Margrete flyttet etter sin abdikasjon til Wien, hvor hun døde i 1369.
Tilnavnet Maultasch er av usikker opprinnelse og ble ikke brukt av Margrete selv. Navnet kan ha vært ment som en nedverdigende betegnelse med betydningen «hore» i pavens og Böhmens propaganda mot Margretes andre ekteskap. Det kan også være avledet av navnet til Margretes yndlingsslott ved Terlan. En tredje teori, som knyttet navnet til en misdannelse av munnen, kan forkastes fordi hennes samtidige beskrev Margrete som en usedvanlig vakker kvinne.


== Referanser ==
Claudia de’ Medici

Claudia de' Medici (født 4. juni 1604 i Firenze, død 25. desember 1648 i Innsbruck) var 1626–1646 fyrstegrevinne av Tirol. Hun stammet fra Medici-familien i Firenze (Toskana) og ble gjennom sitt andre ekteskap med Leopold V erkehertuginne av den historiske staten Oberösterreich i dagens Østerrike.


== Liv ==
Claudia var den yngste dattera til storhertug Ferdinand I av Toskana og Christine av Lorraine. Hennes første mann, Federico Ubaldo delle Rovere, som skulle bli hertug av Urbino, døde 1623 bare to år etter bryllupet. Den 19-årige enka returnerte med sin datter Vittoria til Firenze for å leve i et kloster.
I 1626 giftet hun seg på nytt, denne gang med Leopold V, som var broren til den tysk-romerske keiseren Ferdinand II. Leopold hadde arvet tittelen erkehertug av Østerrike, slik at Claudia også ble tiltalt som erkehertuginne. Leopold regjerte imidlertid bare den delen av habsburgriket som den gang ble kalt Oberösterreich, dvs. Tirol (som fyrstegreve) og Vorderösterreich.Da Leopold døde i 1632, var deres eldste sønn bare fire år, slik at Claudia overtok regjeringen av Tirol frem til 1646. Sammen med keiserne Ferdinand II og III fortsatte hun også som regent av Vorderösterreich. Claudia utviste stor statsmannskunst i denne vanskelige tiden, som var preget av trettiårskrigens uroligheter. Hun bygget på den ene siden flere festninger for å avverge svenske angrep mot Tirol. På den andre siden klarte hun å utvide sine vorderösterrikske besittelser på bekostning av hertugdømmet Württemberg. Disse måtte hun imidlertid returnere ved freden i Westfalen.På det innenrikspolitiske plan fremmet hun kunst, handel og håndverk. Blant annet hentet hun både italienske kunstnere til Innsbruck og støttet lokale kunstnere, noe tallrike kirkelige og profane barokkbygg- og -kunstverk vitner om den dag i dag. Hun innrettet handelsdomstolen i Bozen, noe som skapte forutsigbarhet og oppgang for handelsstanden. Hun var også en sterk tilhenger av motreformasjonen.


== Barn ==
Claudia fødte seks barn i to ekteskap:
med sin første mann Federico Ubaldo della Rovere
storhertuginne Vittoria av Toskana (1622–1694) ∞ Ferdinand II
med sin andre mann Leopold V
Maria Eleonora (1627–1629)
fyrstegreve Ferdinand Karl av Tirol (1628–1662) ∞ Anna de' Medici (Claudias niese)
hertuginne Isabella Clara av Mantua (1629–1685) ∞ Carlo III Gonzaga
fyrstegreve Sigmund Frans av Tirol (1630–1665) ∞ Maria Hedwig Auguste av Pfalz-Sulzbach
keiserinne Maria Leopoldine av Det tysk-romerske rike (1632–1649) ∞ Ferdinand III


== Referanser ==
Neuhaus

Neuhaus (ordrett «nytt hus») er et vanlig navn i det tyskspråklige område:

Kommuner/kretser
Amt Neuhaus, Niedersachsen, Tyskland
Jindřichův Hradec, Tsjekkia
Kreis Neuhaus, forhenværende Landkreis i Thüringen, Tyskland
Neuhaus (Kärnten), Kärnten, Østerrike
Neuhaus (Oste), Niedersachsen, Tyskland
Neuhaus am Inn, Bayern, Tyskland
Neuhaus am Klausenbach, Burgenland, Østerrike
Neuhaus am Rennweg, Thüringen, Tyskland
Neuhaus an der Pegnitz, Bayern, Tyskland
Neuhaus-Schierschnitz, Thüringen, Tyskland
Nový Dům, Tsjekkia
Borger/slott
Neuhaus (Ahrntal), Syd-Tirol, Italia
Neuhaus (Bad Mergentheim), Baden-Württemberg, Tyskland
Neuhaus (Paderborn), Nordrhein-Westfalen, Tyskland
Neuhaus (Salzburg), Salzburg, Østerrike
Neuhaus (Stubenberg), Steiermark, Østerrike
Neuhaus (Terlan), Syd-Tirol, Italia
Neuhaus (Weissenbach), Niederösterreich, Østerrike
Neuhaus (Windischeschenbach), Bayern, Tyskland
Neuhaus (Wolfsburg), Niedersachsen, Tyskland
Neuhaus an der Donau, Oberösterreich, Østerrike
Neuhaus (Terlan)

Borgen Neuhaus ovenfor Terlan i Syd-Tirol var et festningsanlegg fra 1100- eller 1200-tallet. I dag er bare ruinen bevart. Karakteristisk er dens femkantete tårn. Borgen ble sannsynligvis bygget for å kontrollere dalsnevringen ved Terlan og dermed handelsveien mellom Meran og Bozen. Til dette formålet var det bygget en bevoktet mur som forbandt borgen med tollstasjonen nede ved veien.
På folkemunne kalles borgen for «slott Maultasch». Navnet henger sammen med grevinnen Margrete (Maultasch) av Tirol, men det er usikkert hva (eller hvem) som har gitt navn til hvem (eller hva). Hvis Margretes tilnavn er eldst, ble borgen, som var hennes yndlingsslott, oppkalt etter henne. En annen teori går på at grevinnen ble oppkalt etter borgen, og at borgens navn opprinnelig er avledet av tollstasjonen mala tasca («musefella»).
Liste over Østerrikes monarker

Denne listen over Østerrikes monarker fører opp de regjerende østerrikske markgrevene, hertugene, erkehertugene og keiserne av husene Babenberg, Zähringen, Přemysliden og Habsburg. Før 976 er forholdene noe uklare. Babenbergernes forgjenger het Burkhard og var av ukjent opphav.
Under habsburgerne er det videre noe forvirrende at nummereringen av monarkene (a) begynnes på nytt og (b) også inkluderer medlemmer av huset som aldri har regjert. I flere perioder har dessuten regjeringsmakten vært delt mellom nære slektninger. Herværende liste fører bare opp de monarkene som regjerte over det opprinnelige Østerrike (Ostmark), dvs. dagens Niederösterreich og Wien. For andre linjer av (erke)hertuger se artiklene om de historiske regionene Innerösterreich og Oberösterreich.
I tidenes løp ervervet habsburgerne en hel rekke andre adelstitler og tilhørende områder. Noen av disse er nevnt i listen. For en utdypende oversikt se artikkelen om erkehertugenes andre titler og kroner.


== Markgrever av huset Babenberg ==
976–994: Leopold I «den adelige»
994–1018: Henrik I «den gjenstridige»
1018–1055: Adalbert «den seiersrike»
1055–1075: Ernst «den strenge»
1075–1095: Leopold II «den pene»
1095–1136: Leopold III «den hellige»
1136–1141: Leopold IV «den gavmilde»
1141–1156: Henrik II «Jasomirgott»


== Hertug(inn)er av huset Babenberg ==
1156–1177: Henrik II «Jasomirgott»
1177–1194: Leopold V «den dydige» (fra 1192 av også hertug av Steiermark)
1194–1198: Fredrik I «den katolske»
1198–1230: Leopold VI «den hederfulle»
1230–1246: Fredrik II «den stridbare»
1246–1248: Gertrud


== Hertug av huset Zähringen ==
1248–1250: Hermann I


== Hertug av huset Přemysliden ==
1251–1276: Přemysl Ottokar II


== Hertuger av huset Habsburg ==
1276–1282: Rudolf I
1282–1308: Albrecht I
1308–1330: Fredrik I «den smukke»
1330–1358: Albrecht II «den lamme» (fra 1335 av også hertug av Kärnten og Krain)
1358–1365: Rudolf IV «stifteren» (fra 1363 av også greve av Tirol)
1365–1395: Albrecht III «med fletta» (kun Niederösterreich)
1395–1404: Albrecht IV (kun Niederösterreich)
1404–1439: Albrecht V (kun Niederösterreich)
1440–1457: Ladislaus «den posthume» (kun Niederösterreich)
1457–1493: Fredrik V (fra 1452 av også tysk-romersk keiser)


== Erkehertuger av huset Habsburg ==
1493–1519: Maximilian I (fra 1500 av også fyrstegreve av Görz)
1519–1521: Karl I
1521–1564: Ferdinand I (fra 1526 av også konge av Ungarn, Böhmen m.m.)
1564–1576: Maximilian II (kun Niederösterreich)
1576–1612: Rudolf V (kun Nieder- og Oberösterreich)
1612–1619: Matthias (kun Nieder- og Oberösterreich)
1619–1637: Ferdinand III
1637–1657: Ferdinand IV
1657–1705: Leopold VI
1705–1711: Josef I
1711–1740: Karl II


== Erkehertug(inn)er av huset Habsburg-Lothringen ==
1740–1780: Maria Teresia (fra 1772 av også dronning av Galicia)
1780–1790: Josef II
1790–1792: Leopold VII
1792–1835: Frans II (fra 1797 av også konge av Dalmatia)


== Keisere av huset Habsburg-Lothringen ==
1804–1835: Frans I
1835–1848: Ferdinand I
1848–1916: Frans Josef
1916–1918: Karl I


== Se også ==
Østerrikes presidenter
Østerrikes kanslere