jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Enok Osnes

Enok Osnes (født 5. november 1881 i Vanylven, Sunnmøre, død 17. desember 1954) var en norsk misjonær og rektor. Han var i 20 år misjonær i Kina for Det norske lutherske Kinamissionsforbund (nå Norsk Luthersk Misjonssamband).
Osnes studerte ved lærerskolen i Volda fra 1901 og han fikk examen artium i 1914. Han hadde et års studieopphold i Skottland. I 1904 kom han til Kina, der han særlig var knyttet til skolearbeidet i Laohokow. Han var tilsynsmann i tre år. 
I 1924 kom Osnes tilbake til Norge, og var fra 1925 styrer for Kinaforbundets skole på Fjellhaug. Han ble senere skolens rektor. Som rektor gav han tillatelse for bruk av skolens stensilmaskin til to skoleelever som under okkupasjonen under den andre verdenskrig utga en illegal avis.
Osnes var i flere år formann i Norsk misjonsråd.Enok var gift med Gyda Osnes (født Berg) (1884–1942). Det er opprettet et minnelegat etter Gyda og Enok Osnes av Fjellhaug utdanningssenter. Legatet blir blant annet utdelt til lærere og elever med særlige økonomiske problem.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Det Norske Lutherske Kinamisjonsforbund: Misjonærer 1891-1941 Det Norske Lutherske Kinamisjonsforbund Forbund


== Eksterne lenker ==
De Digitale samlinger ved Universitetsbiblioteket i Bergen
Louis Secco

Louis John Secco (født 18. januar 1927, død 27. oktober 2008) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Secco ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada under OL-turneringen.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, de tapte en kamp, 2-4 til Sverige
Secco ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Gull i ishockey  Canada


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Louis Secco – Olympedia 
(en) Louis Secco – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Louis Secco – databaseOlympics.com (arkivert)
Gordon Robertson

Gordon Robertson (født 25. juni 1926, død 10. oktober 2019) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Robertson ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada under OL-turneringen.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, de tapte en kamp, 2-4 til Sverige
Robertson ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Gull i ishockey  Canada


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gordon Robertson – Olympedia 
(en) Gordon Robertson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Mot Maalet

Mot Maalet ble skrevet av den norske predikanten Ludvig Hope.
Boken er en andaktsbok, eller «huspostill» som ble nyttet til andakter i hjemmet. Han starter boken med å sitere fra Filipperbrevet 3, 14
I forordet står det:
«Måtte lysten som fikk meg til å skrive være Gud. Da vet jeg at han ligger sannhet i papiret og pustet nåde på ordene til lys for dem som søker sannhet og til kraft for Jesu Kristi stridsmenn, som kjempet seg mot målet.»


== Litteratur ==
Ludvig Hope: Mot Maalet A/S Lunde & Co's forlag, Bjørgvin 1926
Nicolai Hauan

Lars Nicolai Hauan (født 11. april 1971 i Oslo) er en norsk musiker og bassist. Han er best kjent som tidligere bassist i Baba Nation. I 2009 ble han medlem i Postgirobygget etter at Gunnar Westgaard hadde forlatt bandet.
Han jobber på Hauger ungdomsskole.


== Diskografi ==


=== Baba Nation/Yee `Ha Wanna Have a Baba ===
Do This (Baba Music 1994, utgitt som Yee 'ha wanna have A Baba)
Rasggamuffin (1996)
Love Express (1996)
B (1998)
Too Bad (1999, single)
Man on the Moon (2014)
Ughabughaman (2014)
Wazaboom (2014)
What's the Matter (2014)


=== Postgirobygget ===
Luftmadrass (2009, single)
Øyeblikk (2009)
Musikk fra Sloko (2016)


=== Francis Bull ===
Francis Bull EP (2008)


== Referanser ==
Robert Watt

Robert Watt (født 24. juni 1927, død 11. mai 2010) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Watt ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada i OL-turneringen.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, de tapte en kamp, 2-4 til Sverige
Watt ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey. To år tidligere i 1950 i London spilte han på «Edmonton Mercurys» som representerte Canada og vant VM-turneringen.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Gull i ishockey  Canada


== VM-medaljer ==
1950  London -  Gull i ishockey  Canada
1952  Oslo -  Gull i ishockey  Canada


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Watt – Olympedia 
(en) Robert Watt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Robert Watt – databaseOlympics.com (arkivert)
«Charlemagne»

«Charlemagne» var et fransk krigsskip med 80 kanoner, klasse Bayard, av typen linjeskip, tremastet, fullrigget orlogsfartøy flere dekk. Det ble bygget i 1851 i Toulon og endte i 1867. Krigsskripet var oppkalt etter den store franske kongen Karl den store, på fransk Charlemagne.
I 1852 lå det nye krigsskipet i Middelhavet. «Charlemagne» ble sendt av Napoleon III til Svartehavet som en maktdemonstrasjon og da i krenkelse av London-konvensjonen av 1841. Dette var en av handlingene som ført til en opptrapping av de konflikter som førte fram til utbruddet av Krimkrigen.


== Referanser ==
Otto Preminger

Otto Ludwig Preminger (født 5. desember 1905, død 23. april 1986) var en østerriksk-ungarskfødt amerikansk regissør, filmprodusent og skuespiller. 
Preminger startet karrieren som regissør på Broadway før han regisserte over 35 filmer i Hollywood i løpet av fem tiår. Han opparbeidet seg anerkjennelse med film noirer som Laura (1944) og Spill i mørket (1945). 
På 1950- og 1960-tallet regisserte han flere høyprofilerte filmatiseringer av populære romaner og teaterstykker. Flere av disse tøyde grensene for sensurloven ved å ta opp tema som var tabu i Hollywood, slik som narkomani (Mannen med den gyldne arm, 1955), voldtekt (En studie i mord, 1959), og homofili (Storm over Washington, 1962). 
Preminger ble nominert til Oscar for beste regi to ganger. I tillegg prøvde han seg som skuespiller noen få ganger.
Preminger døde 80 år gammel av kreft.


== Filmografi (utvalg) ==

1944 – Laura

1945 – Spill i mørket

1954 – De fortaptes elv

1959 – Porgy and Bess


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otto Preminger på Internet Movie Database 
(sv) Otto Preminger i Svensk Filmdatabas 
(da) Otto Preminger på Filmdatabasen 
(da) Otto Preminger på Scope 
(fr) Otto Preminger på Allociné 
(en) Otto Preminger på AllMovie 
(en) Otto Preminger hos Rotten Tomatoes 
(en) Otto Preminger hos The Movie Database 
(en) Otto Preminger hos Internet Broadway Database 
(en) Otto Preminger hos Internet Broadway Database 
(en) Otto Preminger hos Internet Broadway Database
Eli Wallach

Eli Herschel Wallach (født 7. desember 1915 I Brooklyn i New York City, død 24. juni 2014 i New York City) var en amerikansk skuespiller som var aktiv innen film, fjernsyn og teater.
Wallach startet karrieren sin på slutten av 1940-tallet og var aktiv i mer enn seks tiår. Han vant en BAFTA for mest lovende nykommer innen film, og ble nominert til Golden Globe for rollen som Silva Vacarro i Baby Doll (1956). Blant hans mest kjente roller er Calvera i De syv uovervinnelige (1960), Guido i Uten feste (1961) og Tuco i Den gode, den onde og den grusomme (1966). Andre notable roller inkluderer Don Altobello i Gudfaren 3,  Cotton Weinberger i I skyggen av Chinatown (begge fra 1990) og Arthur Abbott i The Holiday (2006). Wallach var en av USAs mest produktive filmskuespillere, og var aktiv til han var godt over 90 år gammel. Hans siste filmer, Polanskis Skyggen og Wall Street: Money Never Sleeps, hadde premiere i 2010.
Wallach ble belønnet med BAFTA, Tony Award og Emmy-prisen for arbeidet sitt, og vant en æres-Oscar på den 2. Governors Awards, den 13. november 2010.


== Filmografi (utvalg) ==

1960 – De syv uovervinnelige

1961 – Uten feste

1962 – Vi vant Vesten

1965 – Lord Jim

1966 – Den gode, den onde og den grusomme

1966 – Hvordan man stjeler en million

1968 – Ess på topp

1973 – Siste sjanse

1977 – Dypet

1980 – Menneskejakt

1990 – Gudfaren 3

2006 – The Holiday

2009 – New York, I Love You

2010 – Polanskis Skyggen

2010 – Wall Street: Money Never Sleeps


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eli Wallach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eli Wallach på Internet Movie Database 
(sv) Eli Wallach i Svensk Filmdatabas 
(da) Eli Wallach på Filmdatabasen 
(da) Eli Wallach på Scope 
(fr) Eli Wallach på Allociné 
(en) Eli Wallach på AllMovie 
(en) Eli Wallach hos Turner Classic Movies 
(en) Eli Wallach hos Rotten Tomatoes 
(en) Eli Wallach hos The Movie Database 
(en) Eli Wallach hos Internet Broadway Database 
(en) Eli Wallach på Internet Off-Broadway Database
Joshua Logan

Joshua Lockwood Logan III (født 5. oktober 1908, død 12. juli 1988) var en amerikansk regissør og dramatiker som var aktiv både på Broadway og i Hollywood.


== Filmografi (utvalg) ==

1955 – Picnic

1956 – Bus Stop


== Bibliografi ==
Logan, Joshua (1976). Josh: My Up and Down, In and Out Life (engelsk). Delacorte Press. 
Logan, Joshua (1978). Movie Stars, Real People, and Me (engelsk). Delacorte Press. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joshua Logan på Internet Movie Database 
(sv) Joshua Logan i Svensk Filmdatabas 
(da) Joshua Logan på Filmdatabasen 
(da) Joshua Logan på Scope 
(fr) Joshua Logan på Allociné 
(en) Joshua Logan på AllMovie 
(en) Joshua Logan hos Turner Classic Movies 
(en) Joshua Logan hos The Movie Database 
(en) Joshua Logan hos Internet Broadway Database 
(en) Joshua Logan hos Internet Broadway Database 
(en) Joshua Logan på Internet Broadway Database
(en) Joshua Logan på Internet Off-Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
J. Lee Thompson

John Lee Thompson (født 1. august 1914, død 30. august 2002) var en britisk regissør som var aktiv både i England og i Hollywood.


== Filmografi som regissør (utvalg) ==

1961 – Kanonene på Navarone

1962 – I fryktens skygge

1964 – Hvor skal dette ende?

1972 – Conquest of the Planet of the Apes

1973 – Battle for the Planet of the Apes

1984 – Den djevelske hevnen

1984 – Farlig brennpunkt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) J. Lee Thompson på Internet Movie Database 
(sv) J. Lee Thompson i Svensk Filmdatabas 
(da) J. Lee Thompson på Filmdatabasen 
(da) J. Lee Thompson på Filmdatabasen 
(da) J. Lee Thompson på Scope 
(fr) J. Lee Thompson på Allociné 
(en) J. Lee Thompson på AllMovie 
(en) J. Lee Thompson hos Turner Classic Movies 
(en) J. Lee Thompson hos The Movie Database 
(en) J. Lee Thompson hos Internet Broadway Database 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
(en) J. Lee Thompson hos Rotten Tomatoes
Olga Biskopstø

Olga Biskopstø (født 1957 i Klaksvík) er en færøysk samfunnsforsker og politiker (Tj.).
Hun har arbeidet i skoleverket og forvaltningen. Fra 2000 til 2001 ledet hun utredningen av Útoyggjar på oppdrag fra Færøyenes regjering. Hun har også vært virksom i interesseorganisasjonen for Útoyggjar. Siden 2004 har Biskopstø vært ansatt ved senteret for samfunnsforskning ved Fróðskaparsetur Føroya i Tórshavn.Biskopstø meldte seg inn i Tjóðveldisflokkurin (nå Tjóðveldi) i 1998. Hun møtte fast på Lagtinget for fiskeriminister Tórbjørn Jacobsen fra februar til september 2008. Biskopstø var nestleder i Lagtingets justiskomité.


== Referanser ==
Donald Gauf

Donald Valentine Gauf (født 1. januar 1927, død 11. oktober 2014) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Gauf ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada under OL-turneringen.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, de tapte en kamp, 2-4 til Sverige
Gauf ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey. To år tidligere under, 1950 i London   spilte han på «Edmonton Mercurys» som representerte Canada og vant VM-turneringen.


== OL- og VM-medaljer ==
OL-1952  Oslo -  Gull i ishockey  Canada
VM-1950  London -  Gull i ishockey  Canada
VM-1952  Oslo -  Gull i ishockey  Canada


== Eksterne lenker ==
(en) Donald Gauf – Olympedia 
(en) Donald Gauf – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Donald Gauf – databaseOlympics.com (arkivert)
RK Zagreb

RK Zagreb (Rukometni Klub Zagreb) er en håndballklubb i Zagreb i Kroatia. Klubben ble grunnlagt i 1922 og er blitt kroatisk mester hvert år siden 1992. Klubbens navn har variert etter hvem som har vært hovedsponsor, klubbens offisielle navn er nå RK Croatia Osiguranje Zagreb.
Ivano Balić, som to ganger er kåret til verdens beste håndballspiller, har spilt i klubben. Den norske landslagsspilleren Frank Løke spilte i klubben fra 2009 til 2010. Ljubomir Vranjes er trener fra 2019.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) RK Zagreb – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ravenheart

Ravenheart er et sveitsisk melodisk power metal-band som ble startet i 1997 av Roger. Siden 19. april 2008 har bandet vært under kontrakt med plateselskapet Twilight Zone Records.


== Historie ==
Da bandet ble grunnlagt hentet Roger inn Greg, Marco, Luca og Bea, og de startet og spille små konsterter før de laget demo-CD-en Timeless Knights. Så begynte de på materialet til CD-en som senere skulle bli hetende Valley of the Damned. Under dette arbeidet, i 2006, døde Luca, og det ble ett opphold i låtskrivingen. Phil Eichenberger sluttet seg til bandet litt senere, og arbeidet startet på nytt før det ble ferdig rundt sommertid 2007. Da med hjelp fra flere kjente musikere som Chris Bay fra Freedom Call, Cede Dupont fra Symphorce, Oliver Hartmann fra Avantasia og Werner Schweizer fra Kharma.
Valley of the Damned ble utgitt 3. oktober 2008.


== Medlemmer ==


=== Nåværende medlemmer ===
Roger – Vokal (og trommer fra 1997-2006)
Marco – Gitar
Vik – Gitar
Bea – Keyboard
Dave Gugelot – Bass
Ronnie Wolf – Trommer


=== Tidligere medlemmer ===
Manuel – Gitar
Luca – Bass
Gregor – Gitar
Phil Eichenberger – Trommer
Thomas Lachat – Trommer


== Diskografi ==
Valley of the Damned (2008)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Ravenheart på MySpace
(en) Ravenheart hos Encyclopaedia Metallum
Brand-Erbisdorf

Brand-Erbisdorf er en fjellby og en kommune i Landkreis Mittelsachsen i Direktionsbezirk Chemnitz i Fristaten Sachsen. Byen har 10 836 innbyggere (31. desember 2008).
Brand-Erbisdorf liger i den nordvestlige delen av Osterzgebirge mellom dalførene til elvene  Münzbach og Striegis, som begge er sideelver til Freiberger Mulde, omkring 5 km sør for byen Freiberg. Samfunnet omkring byen er preget av gruvedrift og tidligere anleggsdrift, deriblant grushauger og kunstige oppdemninger. Byens sentrum ligger omkring 450 meter over havet, mens det laveste punktet i Striegis-dalen ligger 390 meter over havet og det høyeste punktet er 591 meter sør for Langenau.
Brand-Erbisdorf var kretshovedstad i Kreis Brand-Erbisdorf fra 1952 til 1990, og i Landkreis Brand-Erbisdorf fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den innlemmet i Landkreis Freiberg, og siden 1. august 2008 har byen vært en del av Landkreis Görlitz.
Bergbaulandschaft Brand-Erbisdorf tilhører Montanlandschaft Freiberg, en del av Erzgebirge/Krušnohoří gruveområde, som i 2019 ble oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.


== Bilder ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Brand-Erbisdorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Agal

Agal (på arabisk عقال‎, ‘iqāl), også skrevet akal, igal, iqal, ikal, ogal og okal, er en hodering som brukes til å holde på plass en kefije (ghutra), det tradisjonelle hodetørkleet for arabiske menn. Ringen kan legges dobbelt omkring issen eller også være formet som kranser i to eller tre rader. Agaler er ofte laget av svart ulltråd som er flettet eller viklet stramt rundt et tau eller en kjerne av geitehår eller sammenbuntede tøystykker. Snorene er ofte avsluttet eller forsynt med en dekorasjon av tynnere snorer med kvaster. Finere agaler kan være av silke og sammenholdt med garn i farger eller med gull- eller sølvtråder.
Opprinnelig ble agaler brukt til å tjore fast beina på kameler. De ble da tvunnet rundt de bøyde forbeina på dyra om kvelden for å forhindre at de fjernet seg for langt fra nomadeleiren i løpet av natta. Om dagen ble agalen båret av kameleieren. I dag er agaler flere steder i den arabiske verden stilsert til en seremoniell draktdetalj.

		
		


== Se også ==
Kefije, arabisk hodetørkle for menn


== Eksterne lenker ==
(en) Agal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilder og tekst om arabiske draktskikker (på engelsk)
Tradisjonell saudiarabisk agal
Agaler med og uten pyntesnorer
Agaler til salgs
Agal båret av Lawrence of Arabia Arkivert 9. desember 2009 hos Wayback Machine.
Kolbotn (Tynset)

Kolbotn er ei hytte, eller østerdalsstue ved Savalen i Tynset, på grensen til Alvdal. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatterekteparet Arne (1851–1924) og Hulda Garborg (1862–1934) bodde her i årene 1887–1896.
Det var Garborgs venn Ivar Mortensson-Egnund som bragte Garborg til Nord-Østerdalen, og som hjalp ham å kjøpe en tomt på et sted der det tidligere hadde vært en kullmile, derav navnet Kolbotn. Et hus ble flyttet hit og reist i 1885, og var Arne Garborgs første egne hjem. Da han i desember 1887 giftet seg med Hulda, født Bergesen, flyttet paret til Kolbotn. De bodde her mer eller mindre fast fram til 1896, da sønnen Arne Olaus hadde nådd skolealder. 
Huset og familiens liv der er særlig gjort kjent gjennom Harriet Backers maleri av ekteparet: «Gamlestua på Kolbotn», men også fra hans essaysamling Kolbotnbrev (1890) og hennes Fra Kolbotnen og andetsteds (1903). Flere andre bøker ble også til her: Hjaa ho mor (1890), Trætte Mænd (1891), Fred (1892), Læraren (1896) og deler av Haugtussa (1895). 
Huset eies i dag av familien. Det er fredet, og det er noen ganger kulturarrangement på tunet eller utflukter til stua i forbindelse med Garborg-dagane på Tynset. Lektor Arne Dag Østigaard, Tynset, har skrevet en omfattende bok om parets liv i stua, med utgangspunkt i sin egen hovedfagoppgave fra 1970. 


== Kilder ==
Norske kunstnerhjem; temanummer av Fortidsvern; nr 3, 2005
Arne Dag Østigaard. Arne og Hulda på Kolbotn. Sollia forlag, 1993
Hans Eyvind Garborg. «Kolbotnen. Vedlikehold og bevaring». I: Årbok for Nord-Østerdalen; 2005
Vestad, Geir (1997). Litteraturer: vandringer til Hedmarks diktersteder. Vallset: Oplandske bokforl. s. 58. ISBN 8275180708. 
aasentunet.no Ein hippie frå førre åttitalet
aasentunet.no Kolbotnbrev med Backers maleri
Sjur Robert Nilsen

Sjur Robert Nilsen (født 3. desember 1967 i Sarpsborg) er en tidligere ishockeyspiller, som siden 2001 har vært trener for ulike klubber. Nilsen la opp etter 2000/2001-sesongen og har spilt for lag som Lillehammer Ishockeyklubb og Sparta Warriors, og han hadde også to sesonger som proff i den tyske klubben EC Bad Nauheim.
Nilsen hadde til sammen 209 kamper, 40 mål og 70 assister i sin karriere som ishockeyspiller, noe som tilsvarer 110 poeng. Han har tidligere vært trener for Sparta Warriors, både i perioden 2001 - 2007 og 2008 - 2012. Imellom denne perioden var han assistenttrener for norges ishockeylandslag(2005-2008). I 2013 tok han jobben som assistenttrener i Leksand IF i Allsvenskan, og ble ansatt som hovedtrener for samme lag midt i 2014-2015-sesongen. Han ble oppsagt fra hovedtrenerstillingen i Leksand IF midt i 2015-2016-sesongen.
20. mai 2016 ble han bekreftet som Storhamar Hockeys nye trener.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sjur Robert Nilsen – Eliteprospects.com
Ydersbotn

Ydersbotn er en grend langs Fv123 helt sør i Aurskog-Høland kommune, om lag 12 km sør for tettstedet Hemnes. Ydersbotn ligger sør for innsjøen Øgderen.
Fotballspilleren Henry «Tippen» Johansen hadde i sin tid hytte på Ydersbotn.
Gåsbu

Gåsbu, serveringssted og hytteområde på Vangsåsen i Hamar kommune og populært utgangspunkt for turer på Hedmarksvidda. Det går skiløyper blant annet over til skistedet Budor. Vang Skiløperforening arrangerer i 2018 NM i langrenn på Gåsbu for åttende gang – tidligere arrangementer var i 1973, 1977, 1986, 1988, 2000, 2002 (del 2) og 2013 (del 1). 
Gåsbu skiarena har ved flere anledninger vært reservearena for Holmenkollen skimaraton.
Hundekjøring NM sledehund 2011 sprint og mellomdistanse ble arrangert 29.-30. januar 2011 på Gåsbu hundekjørerarena. Arrangør Hamar Trekkhundklubb.