jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bergland Productions

Bergland Productions (etablert i Trondheim) er et norsk plateselskap drevet av Gunnar Andreas Berg.


== Utgivelser ==
Gunnar Andreas Berg, Snowdawn (BE 8001, 1980)
Gunnar Andreas Berg, The music machine (BE 9601, 1996)
Siri Gjære, Someone is working really late tonight (BES 022, 2001)
Siri Gjære, Love seriously damages health (BE 012, 2001)
Urban Connection, Urban connection (BE 032, 2001)
Big Bambus (Nils-Olav Johansen og Per Zanussi), Big bambus (BE 052, 2001)
Ståle Storløkken og Cucumber Slumber, New cumber (BE 042, 2001)
Urban Connection, French only (BE 062, 2002)
Dingobats, Pöck (BE 072, 2002)
Siri Gjære og Tord Gustavsen, Aire & angels II (BE 008-2, 2002)
Ståle Storløkken og Cucumber, No slumber (BE 009-2, 2004)
Urban Connection, UC3 (BE 102, 2004)
Eldbjørg Raknes, Många röster talar (BE 011-2, 2004)
Eldbjørg Raknes, Små sanger mest i det blå (BE 012-2, 2005)
African Pepperbirds (Njål Ølnes, Bjørn Ole Solberg, Erlend Slettevoll, Mattis Kleppen, Kenneth Kapstad), Cape point (BE 132, 2006)
Andreas Aase, Unu (BE 142, 2006)
Siri Gjære, Survivor (BE 152, 2006)
Sigrun Tara Øverland, Plain as coal (BE 162, 2006)
Legopulver (Martin Farstad Borg, Jo Fougner Skaansar, Andreas Evjen Håkestad) (BE 017-2, 2007)
Gunnar Andreas Berg, Music read in teeth and claws (BE 182, 2008)
Henning Sommerro og Gunnar Andreas Berg, Two we go (2009)
Tor-Petter Aanes og Båsmokoret med Henning Sommerro, Fryd og frid (BM202, 2012)
Tor-Petter Aanes og Båsmokoret, Skjømmingsmessa & Caritas (BM212, 2012)


== Referanser ==
MTV3

MTV3 er Finlands største kommersielle TV-kanal. MTV har fra begynnelsen vært en forkortelse for Mainostelevisio, (norsk: reklamefjernsyn). Kanalen ble startet allerede i 1957 og er dermed en av Europas eldste kommersielle TV-kanaler. Fram til 1986 leide MTV programtid i Yles to kanaler, men dette året startet Finlands tredje bakkesendte TV-kanal, Kolmoskanava, og fra og med 1993 sender MTV bare i den tredje kanalen, som i og med dette byttet navn til MTV3. I Finland har kanalen bare blitt kalt «kanal tre», de to første er Yles hovedkanaler Yle TV1 og Yle TV2. Senere har selskapet etablert en rekke kanaler i det digitale bakkenettet, blant andre MTV3 HD, Sub, AVA, C More Max, C More Sport 1, C More Sport 2, C More Juniori og C More. MTV3 kan sammenlignes med norske TV 2.


== Historie ==
1957: Oy Mainos-TV-Reklam Ab ble grunnlagt 29. april 1957. Sendingene startet 13. august samme år.
1959: Sendingstiden utvides til ti timer per uke, og seerundersøkelsene starter.
1967: Kanalen flytter inn i nye lokaler. Underholdningsredaksjonen starter sin virksomhet.
1969: Den første sendingen i farger.
1973: MTV er med på å grunnlegge EGTA, de kommersielle TV-selskapenes samarbeidsorganisasjon.
1978: Medlemskap i Prix Italia.
1981: Premiere for nyhetsprogrammet Kymmenen Uutiset (Tinyhetene)
1982: Navnet blir endret til MTV Oy
1985: Den tredje kanalen Oy Kolmostelevisio Ab grunnlegges 25. november 1985. Deres eier var Yle – Oy Yleisradio Ab 50 prosent, MTV Oy 35 prosent og Nokia 15 prosent. Etableringen av selskapet var et steg mot en egen TV-kanal.
1989: Nordens første daglige morgen-TV Huomenta Suomi (God morgen, Finland) starter 1. desember.
1991: TV-reklame for politiske partier blir tillatt.
1993: MTV3 starter 1. nyttårsdag og alle sendinger blir nå konsentrert i den nye kanalen. Seerandelen på 43 prosent var en av Europas høyeste. MTV Oy blir medlem i Den europeiske kringkastingsunionen (EBU), der Yle tidligere var eneste medlem fra Finland.
1995: Nettsiden www.mtv3.fi åpner.
1997: MTV Oy og Aamulehtiyhtymä Oy fusjonerer og det nye selskapet får navnet Alma Media Oy. Selskapet kjøper 23,4 prosent av svenske TV4-Gruppen senere samme år.
1999: MTV3 får konsesjon for tre kanaler i det nye digitale bakkenettet.
2000: Nytt digitalt sendeutstyr.
2001: Ny grafisk profil og logo.
2004: Nye virksomheter innenfor betal-TV, bredbånd og mobiltelefoni.
2005: Bonnier og Proventus går inn som nye eiere.
2006: Selskapet begynner å sende fire nye digitale kanaler: MTV3 MAX, MTV3 Fakta, MTV3 Leffa og Subtv Juniori
2008: Tre nye betalingskanaler startes: MTV3 AVA, MTV3 Scifi og MTV3 Sarja
2017: Betalingskanaler blir C More-kanaler


== Logo ==
Kanalens symbol har alltid vært en ugle. Den nåværende logoen viser et stilisert ugleøye.


== Se også ==
Yle
Nelonen


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted
Anne Tønnessen

Anne Tønnessen (født 18. mars 1974 i Flekkefjord) er en norsk tidligere fotballspiller.
Tønnessen ble olympisk mester i fotball i OL i 2000. Tønnessen spilte imidlertid bare to kamper, da hun fikk en hjernerystelse i kampen mot Nigeria og ble sendt hjem. Etter mye tautrekking mellom NFF og IOK, ble Tønnessen til slutt gitt gullmedaljen. Tønnessen vant også gull i serien med Kolbotn i 2002. Tønnessen spilte på landslaget i over åtte år.


== Meritter ==
Med Kolbotn:

Seriegull 2002Med landslaget:

OL-gull 2000


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anne Tønnessen – Olympedia 
(en) Anne Tønnessen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anne Tønnessen – FIFA 
(no) Anne Tønnessen – Norges Fotballforbund 
(de) Anne Tønnessen – Soccerdonna 
(en) Anne Tønnessen – FBref
Annika Thor

Annika Thor (født Katz 2. juli 1950 i Göteborg) er en svensk forfatter og dramaturg. Hun har blant annet skrevet firebindsserien En øy i havet, Vaniljedammen, Havets dyp og Åpent hav, som er filmatisert. Bokserien handler om 12 år gamle Nelli og Steffi som har flyktet fra Østerrike til Sverige og skal bo hos fosterfamilier her. Hun skriver bøker for eldre barn og ungdommer.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Annell, A., ”Annika Thor”, Albert Bonniers förlag
Sax, G., “Det litterära äktenskapet på upphällning”
Stol 11: Annika Thor”
Wistbacka, K., ”Drömmen att bli författare kom tidigt till Annika Thor"
”Thor, Annika 1950 -
Laurin Andersson, O., ” Altuns tre liv : från Anatolien till Alby"
Offisielt nettsted 
(en) Annika Thor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Annika Thor på Internet Movie Database 
(da) Annika Thor på Filmdatabasen 
(en) Annika Thor hos The Movie Database 
Forlagets presentasjon
Defenders of the Faith

Defenders of the Faith er det niende studioalbumet til det britiske heavy metal-bandet Judas Priest.
Musikkalbumet ble innspilt i Ibiza Sound Studios, Ibiza, Spania, og mikset i DB Recording Studios og Bayshore Recording Studios i Miami, Florida. Det ble utgitt på LP og kassett 4. januar 1984, og CD i juli samme år. Det ble så gjenutgitt i mai 2001 med to bonusspor. Tre spor ble utgitt som singler, «Freewheel Burning», «Some Heads Are Gonna Roll» og «Love Bites».


== Sporliste ==
Alle spor av Rob Halford, K.K. Downing og Glenn Tipton unntatt hvor annet er nevnt.

«Freewheel Burning» – 4:22
«Jawbreaker» – 3:25
«Rock Hard Ride Free» – 5:34
«The Sentinel» – 5:04
«Love Bites» – 4:47
«Eat Me Alive» – 3:34
«Some Heads Are Gonna Roll» (Bob Halligan, Jr) – 4:05
«Night Comes Down»  – 3:58
«Heavy Duty» – 2:25
«Defenders of the Faith» – 1:30


=== 2001 Bonusspor ===
«Turn on Your Light» – 5:23
«Heavy Duty/Defenders of the Faith» (konsertopptak) – 5:26


== Personell ==
Rob Halford — Vokal
K.K. Downing — Gitar
Glenn Tipton — Gitar
Ian Hill — Bassgitar
Dave Holland — Slagverk


== Eksterne lenker ==
(en) Defenders of the Faith på Discogs 
(en) Defenders of the Faith på MusicBrainz 
(en) Defenders of the Faith på Encyclopaedia Metallum
Nordre Osen

Nordre Osen er ei bygd øst i Åmot kommune i Innlandet fylke, ved nordenden av Osensjøen .
På sentrumet Nesset, eller Osnesset, er det to kirker, en butikk, svømmehall og oppvekstsenter. Nordre Osen kirke har avløst Nordre Osen gamle kirke som menighetskirke.
RS 82 «Øivind Lorentzen»

RS «Øivind Lorentzen» (RS 82) er en tidligere redningsskøyte som ble bygget for Redningsselskapet i 1972 ved Smedvik Mek. Verksted AS og Volda Mek. Verksted.
Skøyta ble først stasjonert i Havøysund i Finnmark, og har siden tjenestegjort ved flere stasjoner langs norskekysten. Frem til 2007 var «Øivind Lorentzen» i tjeneste som redningsskøyte og berget 60 personer fra «den visse død», 69 fartøyer fra totalforlis, og ga assistanse til totalt 1822 fartøy.
Skøyta ble finansiert med midler fra Øivind Lorentzen Skipsrederi A/S, og ble oppkalt etter daværende skipsreder Øivind Lorentzen. I 2007 kjøpte hans sønn Erling Lorentzen redningsskøyta av Redningsselskapet i anledning farens 90-årsfeiring. Den ble samtidig omdøpt til «Norte II», og satt i trafikk som lystbåt ved Rio de Janeiro i Brasil.


== Se også ==
Redningsselskapets redningsskøyter


== Referanser ==
Tórbjørn Jacobsen

Tórbjørn Jacobsen (født 7. oktober 1955 i Ærøskøbing i Danmark) er en færøysk skipskaptein og politiker (Tj.). Han har siden 2016 vært Runavíks borgermester.
Han er sønn av skipper Jóan Jacob F. Jacobsen og hustru Arnbjørg Gregersen. Han er gift og bosatt på Glyvrar på Eysturoy. Han gått Føroya Sjómansskúli og seilt i utenriksfart i mange år. Han har også vært direktør i fiskebåtrederiet Kongshavnar Útgerðarfelag, som var i familiens eie til det gikk konkurs i 2009. I 2010 ble han havnefogd i Runavík.Jacobsen var innvalgt på Lagtinget 2002–2011, etter å ha møtt fast for Signar á Brúnni 1998–2000. På Lagtinget har Jacobsen sittet i justis-, kultur-, nærings-, velferds- og finanskomiteene. Jacobsen overtok i 2000 som undervisnings- og kulturminister i Anfinn Kallsbergs første regjering etter Signar á Brúnni, men fratrådte i 2001 og tok samme år visestatsminister Høgni Hoydals plass i det danske Folketinget. Sammen med representantene fra Grønland sluttet han seg til Den Nordatlantiske Gruppe. Etter regjeringsskiftet på Færøyene i 2004 trådte Jacobsen ut av Folketinget for Hoydal. Jacobsen ble valgt til politisk nestformann i Tjóðveldi i 2007, og var fiskeriminister i Jóannes Eidesgaards andre regjering fra februar til september 2008.Etter noen års opphold kom han i 2013 tilbake til politikken som viseborgermester i Runavík, valgt på en lokal liste. Da borgermester Magnus Rasmussen ble innvalgt på Lagtinget høsten 2015, ble Jacobsen borgermester ved årsskiftet. Høsten 2016 møtte han også i Folketinget som stedfortreder for Magni Arge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tórbjørn Jacobsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Tórbjørn Jacobsen hos Folketinget
Nahnu Djundulla Djundulwatan

Nahnu djund-Allah djundu l-watan (norsk: Vi er Guds soldater, (vi er vårt) hjemlands soldater) er nasjonalsangen til Sudan.
Teksten er skrevet av Sayed Ahmad Muhammad Salih. Tittelen kan oversettes med «Vi er Guds og landets hær». Melodien er komponert av Ahmad Murjan. Sangen ble tatt ibruk som nasjonalsang etter frigjøringen fra Egypt og Storbritannia i 1956.


== Historikk ==
Opprinnelig var dette sangen til Sudan Defence Force (SDF), som var en militær organisasjon bestående av sudanske soldater underlagt britisk kommando. SDF ble opprettet i 1925 for å kunne bistå den britiske kolonimaktens politistyrker i å slå ned opprør og uroligheter. Under andre verdenskrig deltok SDF også i militære oppdrag utenfor Sudan..


== Tekst ==


== Melodi ==


== Referanser ==
Defense Commissary Agency

Defense Commissary Agency (DeCA) er en amerikansk føderal etat under Forsvarsdepartementet som driver 284 dagligvareforretninger på militære installasjoner. Forretningene fungerer i stor grad som sivile supermarkeder, men varene selges kun til militært personell, sivilt ansatte i Forsvarsdepartementet og deres familier. Varene selges til innkjøpspris pluss fem prosent, som skal finansiere bygging av nye forretninger, vedlikehold og utstyr.
DeCA ble etablert i 1991 for å konsolidere lignende virksomhet i Armeen, Flyvåpenet, Marinen og Marinekorpset. Etaten ledes av en sivil direktør.


== Eksterne lenker ==
Defense Commissary Agency Arkivert 15. januar 2009 hos Wayback Machine.
DECA

DECA og DeCA kan vise til:

Defense Commissary Agency, en amerikansk føderal etat under Forsvarsdepartementet som driver 284 dagligvareforretninger på militære installasjoner.
Defence Electronics and Components Agency, en britisk statlig etat underlagt Forsvarsministeriet.
Det gyldne evangelium

Det gyldne evangelium er en roman av den norske forfatteren Gabriel Scott, først utgitt i 1921.Sammen med Kilden er Det gyldne evangelium blant Scotts mest populære bøker; begge bøkene kan sees som «fabler i livskunst», og skiller seg i så måte fra Scotts øvrige, mer realistiske forfatterskap.


== Handling ==
Romanen har form av en humoristisk legende og skildrer Vårherre og Sankt Peter på vandring omkring på jorden. Motivet hadde Scott fjorten år tidligere brukt i novellen «Hvorledes St. Peter kom i det grønne tårn». Sankt Peter inntar en selvbevisst, aktivistisk rolle, og mener at han kunne forbedre menneskenes liv betraktelig, dersom han fikk rådighet over Guds allmakt. Peters naivitet er imidlertid stor, og de fleste av hans forsøk slår feil. Sammen med de to himmelske gjester er bokas tredje hovedperson Kristofer Treben en enkel, men livsklok person, som fyller samme rolle i fortellingen som Fiskeren Markus gjør i  romanen Kilden.
Midt i sin milde humor og satire er romanens problemstilling teodiceen: forholdet mellom Guds godhet og allmakt, og menneskenes ulykke.


== Sitat ==
Jeg har funnet det, suste det i ham, botemidlet er kjærlighet, det gyldne evangelium for alle slekter og alle tider, for hvert menneske på den vide jord


== Referanser ==
RS 84 «R.S. Platou»

RS 84 «R.S. Platou» er en tidligere redningsskøyte som ble bygget for Redningsselskapet i 1974 ved Smedvik Mek. Verksted AS og Volda Mek. Verksted.
Den var oppkalt etter Ragnar Stoud Platou (1897–1979), som til sin syttiårsdag i 1967 ga penger til skøytebyggingen og rakk å se den sjøsatt i 1974. Hans mor Ingeborg Platou, som døde i 1957, ga for øvrig navn til RS 67 «Ingeborg Platou», som ble sjøsatt i 1961.
Frem til 2008 var «R.S. Platou» i tjeneste som redningsskøyte og berget 36 personer fra «den visse død», 62 fartøyer fra totalforlis, og ga assistanse til totalt 1964 fartøy. I mai 2008 ble skøyta solgt til Seløy Undervannservice på Helgeland for å tjenestegjøre som dykkerfartøy. Den ble samtidig omdøpt til «Nautilus Pride».


== Se også ==
Redningsselskapets redningsskøyter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7334113 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) RS «R.S. Platou» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
Live tracking på www.aprs.fi
Lasteskip sank, Aftenposten
Egil Ulateig

Egil Ulateig (født 16. mars 1946) er en norsk journalist og sakprosa-forfatter.
Han var redaktør for bladet Alle Menn i 1970-årene og skrev også for ukesavisa Ny Tid, som på den tiden var partiavis for Sosialistisk Venstreparti.
Han har mer enn 20 års bakgrunn som journalist. Han har også vært med i Det norske fredskorps i Øst-Afrika.
Ulateig har skrevet flere reportasje- og dokumentarbøker, blant annet om norske frontkjempere under andre verdenskrig og biografien Raud krigar, raud spion. Han har flere ganger skapt debatt og avisoverskrifter grunnet avsløringer og/eller påstander han har kommet med i sine bøker.Ulateigs bok Med rett til å drepe (Tiden Norsk Forlag 1996), om Hjemmefrontens likvidasjoner under 2. verdenskrig, fikk en del oppmerksomhet siden den inneholdt en rekke feil.

«Første opplag av Med rett til å drepe ble inndradd etter få dager. Tre navn på likvidasjonslista ble erstattet med blanke felt, og nytt opplag ble trykt. 12. februar 1998 meldte forlaget at boka var trukket tilbake for andre gang. Denne gang fordi forlaget hadde konstatert at den inneholdt "flere faktiske feil enn det man var klar over ved utgivelsen."»
Egil Ulateig bor på Lesja i Oppland hvor han også driver Forlaget Reportasje.


== Bibliografi ==
1973: Øyekast i en fremmed gate, Aschehoug forlag
1973: Den kvite mann i Kenya: kvifor vert dei fattige fattigare?
1975: Hvite herskere – svarte slaver , Aschehoug
1984: Falstad: ein konsentrasjonsleir i Norge
1985: Hjem til Stalin: skjebnen til 83 000 russiske krigsfanger i Norge, Cappelen forlag
1986: En nordmann mot mafiaen, Mortensens forlag
1987: Dagbok frå ein rotnorsk nazist, Samlaget
1987: To levende og to døde (Flukten), Metope forlag
1988: I hellig tjeneste: om Norge, Israel og fem kanonbåter, Metope
1989: Raud krigar, raud spion, Samlaget
1990: Den lange reisen hjem: kongefamilien under annen verdenskrig, Scanbok
1991: Hvit hevn, Scanbok
1993: Justismord: Historien om Roald Dysthe, Aschehoug
1996: Med rett til å drepe, Tiden forlag
1998: Heimevernets hjerte: Heimevernskolen Dombås 1948-1998", Skolen, 1998
1999: De gode mot de onde..., Forlaget Reportasje
2001: Vergeløs: Historien om Marit Sjongs liv før og etter døden, Reportasje
2002: Veien mot undergangen: Historien om de norske frontkjemperne, Reportasje
2003: Korsfestelsen: Historien om Ragnvald Skrede og Vågå, Reportasje
2004: Fordømte engler: Norske kvinner på Østfronten, Reportasje
2005: Nordmennene på Østfronten: Deres egen historie i bilder, Reportasje
2006: Jakten på massemorderne, Reportasje
2007: Stjerneskudd: Ola Plassen 1907-1930, Reportasje
2008: I Jesu navn: Krigens siste offer, Reportasje


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forlaget Reportasje
Om Egil Ulateig i NRKs Sånn er livet 2001
Reader

Reader (engelsk: «leser») er en høyere akademisk stilling ved universiteter i Storbritannia, og noen universiteter i Australia og New Zealand. Stillingen er plassert mellom Professor og Senior Lecturer (førsteamanuensis). Den tilsvarer den tidligere norske universitetsstillingen som dosent (før 1985) og omtrent den nedre halvdelen av den nåværende professorstillingen i Norge. I noen samveldestater (bl.a. de fleste universiteter i Australia og New Zealand) brukes Associate Professor i stedet for Reader om stillingen mellom Senior Lecturer og Professor.
I Storbritannia vil man etter avlagt ph.d. typisk være ansatt som f.eks. research associate eller associate lecturer. Deretter vil neste steg på karrierestigen være lecturer, fulgt av senior lecturer, så av reader og til slutt av professor.
Reader er langt på vei sammenlignbar med den svenske dosenttittelen, som ofte oversettes som Associate Professor eller Reader, med den forskjell at dosent i Sverige ikke er en stillingsbetegnelse, men en personlig tittel knyttet til kompetanse.


== Plassering i ulike systemer ==


== Referanser ==
Islands regjering

Islands regjering er den øverste politiske myndigheten på Island. Regjeringen er satt sammen av en statsminister og 9 ministre med hver sine ansvarsområder. 


== Eksterne lenker ==
Islands regjering – offisiell hjemmeside
Nordisk samarbeidsminister

Nordisk samarbeidsminister er en ministerpost i alle de nordiske landenes regjeringer. 
Dette er tilleggsrolle som gis til en minister ved siden av hennes ordinære portefølje. Ministeren har ansvar for å koordinere landets aktiviteter mot Nordisk råd og Nordisk ministerråd. 
De Nordisk samarbeidsministere er:

 Finland: Thomas Blomqvist] (minister)
 Sverige: Jessika Roswall (minister)
 Norge: Anne Beathe Tvinnereim (minister)
 Åland: Annette Holmberg-Jansson (minister)
 Danmark: Flemming Møller Mortensen (minister)
 Island: Guðmundur Ingi Guðbrandsson (minister)
 Grønland: Vivian Motzfeldt (minister)
 Færøyene: Kaj Leo Holm Johannesen (minister)


== Se også ==
Nordisk samarbeidsminister (Norge)
Nordisk samarbeidsminister (Sverige)
Nordisk samarbeidsminister (Danmark))
Nordisk samarbeidsminister (Island)
Nordisk samarbeidsminister (Finland)
Nordisk samarbeidskomité


== Referanser ==
RS 85 «Ada Waage»

RS 85 «Ada Waage» var en redningsskøyte som ble bygget for Redningsselskapet i 1975 ved Smedvik Mek. Verksted AS.
Redningsskøyta ble donert av skipsreder Hagbart Waage, og var oppkalt etter hans mor Ada Waage.
«Ada Waage» var for det meste stasjonert i Finnmark og på Mørekysten. Hun hadde pr. 31. desember 2007 berget 30 personer fra «den visse død», 29 fartøy fra totalforlis og gitt assistanse til totalt 1158 fartøy.
Redningsselskapet solgte «Ada Waage» i 2008.


== Se også ==
Redningsselskapets redningsskøyter


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7382926 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) RS «Ada Waage» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
Live tracking på www.marinetraffic.com (engelsk)
Handelsdepartementet (Island)

Det Islandske Handelsdepartementet (islandsk: Viðskiptaráðuneytið), også oversatt Næringsdepartementet, er et departement i den islandske regjeringen.
Departementet ble etablert 24. mai 2007, da det ble skilt ut fra Industridepartementet. Departementets første minister var Björgvin Sigurðsson fra det sosialdemokratiske partiet Samfylkingin. Han varslet imidlertid 25. januar 2009 at han trekker seg fra denne ministerposten, etter opptøyer i forbindelse med de økonomiske problemene Island har fått i etterkant av subprime-lånekrisen.
Ministerposten er ikke overtatt enda.
Departementets ansvarsområder er næringslivsrett, konkurranserett, finansnæringen, forsikring og handel.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Industri-, energi- og turismedepartementet (Island)

Industri-, energi- og turismedepartementet (islandsk: Iðnaðarráðuneytið) er et departement i den islandske regjeringen. Departementet har, i likhet med Handelsdepartementet og Fiskeri- og landbruksdepartementet ansvaret for Islands næringsliv og økonomi.
Siden 10. mai 2009 har Katrín Júlíusdóttir vært industriminister.


== Se også ==
Liste over Islands industriministre


== Eksterne lenker ==
Departementets offisielle hjemmeside
Fiskeri- og landbruksdepartementet (Island)

Fiskeri- og landbruksdepartementet (islandsk: Sjávarútvegs- og landbúnaðarráðuneytið) er et departement i den islandske regjeringen. Fisket utgjør ca. 40 % av Islands eksport, og gjør Fiskeri- og landbruksdepartementet til et viktig departement for Islands økonomi. 
24. mai 2007 ble Fiskeridepartementet og Landbruksdepartementet slått sammen til Fiskeri- og landbruksdepartementet. Minister fra 10. mai 2009 er Jón Bjarnason.


== Se også ==
Liste over Islands fiskeri- og landbruksministre


== Eksterne lenker ==
Departementets offisielle hjemmeside
Høgfallet kraftverk

Høgfallet kraftverk ligger i Snertingdalen i Gjøvik kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket utnytter fallet i Stokkeelva som renner mellom Ringsjøen og Mjøsa.
Installert effekt er 1 MW. Årsproduksjon er 4 GWh.
Eier er VOKKS Kraft AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Informasjonsplakat ved kraftstasjonen.
Anton Julen

Anton Julen (født 1898, død 1982) var en sveitsisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Chamonix.
Julen ble olympisk mester under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han var med på det sveitsiske laget som vant militært patruljeløp. Det var seks lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 31. januar 1924, men kun fire lag fullførte. De andre deltakerne på det sveitsiske laget var Alfred Aufdenblatten, Denis Vaucher og Alphonse Julen.


== OL-medaljer ==
1924  Chamonix -  Gull militært patruljeløp lag  Sveits


== Eksterne lenker ==
(en) Anton Julen – Olympedia 
(en) Anton Julen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Vestbakken kraftverk

Vestbakken kraftverk ligger  i Vestre Toten kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket utnytter et fall på 42 meter i Hunnselva som renner mellom Einavatn og Mjøsa.
Det er installert to turbiner på totalt 1,2 MV. Normal årsproduksjon er på 5 GWh.
Eier er VOKKS Kraft AS.
Årstallet 1915 er preget inn i fasaden på bygget. Det er en plakat ved døren som sier "Byggeår 1986", signert Vokks Kraft.
Den opprinnelige maskininstallasjonen, to francisturbiner hver på 400kW med generatorer var i drift fra 1915 til 1983.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hunnselva.com: Vestbakken kraftstasjon Begynnelsen på historien
Åmot kraftverk

Åmot kraftverk ligger  i Gjøvik kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket utnytter et fall i Hunnselva som renner mellom Einavatn og Mjøsa.
Installert effekt er 1,8 MW. Årsproduksjon er 8 GWh.
Eier er VOKKS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase