jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rekkeåtter

Rekkeåtter er betegnelsen på en stempelmotor med 8 sylindre  som er ordnet i en rett rekke.
En rekkeåtter har en meget stille og jevn gange. Lyden kan beskrives som et sted imellom en rekkefirer og en V8'er, akkurat hvor dette stedet ligger avhenger mye av hvordan eksosanlegget er laget. Det finnes muligens også flere veivakselkonfigurasjoner og tenningsrekkefølger, men det vanlige er at de to fremste sammen med de to bakerste veivtappene kan ses som en firesylindret veiv, saget i to på midten med nok en firesylindret veiv plassert mellom halvdelene i 90 graders forskyvning. Den vanligste tenningsrekkefølgen er 1-6-2-5-8-3-7-4. Denne typen vil produsere en "klang" på turtall som er svært lik den en V8'er har. (Man hører altså tydelig at det er snakk om en 8-sylindret motor, i motsetning til lyden på såkalte "flat plane" V8'ere som finnes i Ferrari og noen få andre sports og racerbiler. Disse høres ut som rekkefirere.) Den vil likevel ha en litt annen lyd enn en V8'er, idet den ikke går så "hakkete" på lavere turtall. Man kan kanskje sammenligne det med forskjellen på boksermotoren i en boble og en "vanlig" rekkefirer. Rekkeåttere var vanlige i Amerikanske biler fra ca. 1930 til tidlig på 50-tallet, da den ble helt avløst av den mer kompakte og effektive V8-motoren. De fantes også i noen Europeiske modeller, for det meste luksus og racerbiler. En rekkeåtter er gjerne lang i og med at åtte sylindre skal plasseres etter hverandre. Biler som skal ha en rekkeåtter må derfor ha et langt motorrom og dette går ut over plassen i resten av bilen. Rekkeåtterne fikk også ofte problemer med slag i veivakselen ved høye turtall. Siden veivakselen er så lang vil det ofte oppstå problemer med at den vrir seg og kommer i ubalanse, dette kalles "crankshaft whip". Ved moderate turtall og effektuttak er ikke dette noe problem, men ettersom kravet til stadig sterkere motorer økte bidro også dette til rekkeåtterens fallitt. I moderne tid er rekkeåtteren helt "utryddet" og erstattet av den mer robuste og kortere V-åtteren, selv om den er uovertruffen når man snakker om stille, behagelig gange..
De fire årstidene

For den am. filmen fra 1981, se De fire årstidene (film). De fire årstidene er også navnet på en diktsamling av Marte Huke.De fire årstidene (Le quattro stagioni i den opprinnelige italienske tittelen) er fire fiolinkonserter skrevet av Antonio Lucio Vivaldi og regnes som hans mest kjente verk. Stykkene ble skrevet i 1723 og ble første gang fremført i 1725. De fire solokonsertene bærer oversatt til norsk titlene «Våren», «Sommeren», «Høsten» og «Vinteren». Vivaldi skrev beskrivende sonetter til hver av konsertene.


== Eksterne lenker ==
(en) The Four Seasons (Vivaldi) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) De fire årstidene på MusicBrainz
Ålekvabbe

Ålekvabbe (Zoarces viviparus) er en fiskeart i gruppen ålekvabber. Den blir opptil 30 cm lang og lever fra fjæra og ned til 40 meters dyp. Føden består av krepsdyr, muslinger, snegler  og larver.
Ålekvabben har indre befruktning og føder inntil 400 levende unger i desember-februar. Disse klekkes som 14 mm lange larver, men fortsetter utviklingen inni eggstokkene i 4 mnd før de fødes. De er da mellom 3,5-5,5 cm lange og fullt utviklet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Moen, Frank Emil (2003). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (3 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 82-90823-54-1. 
Pethon, Per (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) ålekvabbe – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) ålekvabbe i Global Biodiversity Information Facility 
(no) ålekvabbe hos Artsdatabanken 
(sv) ålekvabbe hos Dyntaxa 
(en) ålekvabbe hos FishBase 
(en) ålekvabbe hos ITIS 
(en) ålekvabbe hos NCBI 
(en) Kategori:Zoarces viviparus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Zoarces viviparus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Zoarces viviparus – detaljert informasjon på Wikispecies
Liv Hege Refsdal

Liv Hege Refsdal (født 6. november 1963 i Larvik) er en norsk forfatter og førskolelærer fra Larvik. Refsdal har skrevet noveller og historier i ukeblader og magasiner. 


== Bibliografi ==
Mikkel og Ekornia (Barnebok 2007 – Publica forlag)
Mikkel og låveskrinet (Barnebok 2007 – Publica forlag)
Mikkel og Auroras hemmelighet (Barnebok 2008 – Publica forlag)
Mikkel og Ekornia – musikal (Musikalbok med CD 2010 – Publica forlag) Regissør Jørunn E.Halvorsen og komponist Sølvi Elise Halvorsen har medvirket.
Mikkel og Aurora hjelper naturen (Barnebok 2011 – Publica forlag)
Kjærlighet, løgner og ølglass, (Novellesamling 2012 - Liv forlag)
Boletta og himmelske mormor (Barnebok 2015 - Liv Forlag) Illustratør: Kari-Mette Astrup
Livsavisom - hverdagsfilosofi illustrert med enkle tegninger (Kortbok 2016 - Liv forlag)
Bokvisdom - hverdagsfilosofi illustrert med enkle tegninger (Kortbok 2017 - Liv forlag)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Liv Hege Refsdal i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider Arkivert 24. september 2020 hos Wayback Machine.
Fanatisme

Fanatisme er en følelse av å være fylt med overdreven, ukritisk nidkjærhet, spesielt for en ekstremt religiøs eller politisk sak, eller med en besettende entusiasme for et tidsfordriv eller en hobby. Fanatisme betegner altså en blind, ensidig tro eller begeistring for noe.Ifølge filosofen George Santayana så er fanatisme å fordoble innsatsen når du har glemt målet.; ifølge Winston Churchill er en fanatiker en som ikke kan skifte mening og som ikke vil skifte tema. Veldig strenge standarder og veldig liten toleranse.


== Referanser ==
Lidice

Lidice (tysk: Liditz) er en landsby i Tsjekkia, om lag 17 kilometer nordvest for Praha. Stedet er kjent for at det ble totalt jevnet med jorden under andre verdenskrig, i en represalie knyttet til angrepet på Reinhard Heydrich. Den 10. juni 1942 ble alle 192 menn over 16 år myrdet av de tyske okkupantene. Resten av befolkningen i landsbyen ble sendt til konsentrasjonsleirer hvor mange av kvinnene og de fleste barna omkom.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lidice – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lidice – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell nettside for minnestedet over massakren (engelsk, tysk, tsjekkisk)
Landsbyens offisielle nettsted (tsjekkisk)
Reinhard Kienast

Reinhard Kienast (født 2. september 1959 i Wien) er en tidligere østerriksk fotballspiller. Han var kaptein i Rapid Wien, og spilte nærmere 400 kamper for klubben. Han spilte også 13 landskamper for Østerrikes landslag.
Han er onkel til Ham-Kam-spilleren Roman Kienast.


== Meritter ==
1982 – østerriksk seriemester
1982 – østerriksk cupmester
1983 – østerriksk seriemester
1983 – østerriksk cupmester
1985 – østerriksk cupmester
1985 – finalist i Europacupen for cupvinnere
1987 – østerriksk seriemester
1987 – østerriksk cupmester
1988 – østerriksk seriemester


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Reinhard Kienast – Transfermarkt 
(en) Reinhard Kienast – national-football-teams.com 
(en) Reinhard Kienast – EU-Football.info 
(en) Reinhard Kienast – FBref
Bagrationovsk

Bagrationovsk (russisk: Багратионовск, tysk: Preußisch Eylau, litauisk: Yluva eller Prūsų Ylava, polsk: Pruska Iława eller Iławka) er en liten by i det nåværende Kaliningrad oblast i Russland, rundt 37 kilometer sør for Kaliningrad. Byen ligger rett ved grensen til Polen og har 6 409 innbyggere (2016). Byen het Eylau fram til 1946. 
Den tyske orden bygde i 1325 ett slott på dette stedet, og byen som vokste opp rundt dette ble kalt Eylau.
Da Den tyske orden ble sekularisert i 1525, ble byen en del av hertugdømmet Preussen og fikk byrettigheter i 1585. Senere ble området arvet av Hohenzollerne og ble en del av markgreveskapet Brandenburg i 1618. Byen ble en del av Kongeriket Preussen i 1701 og administrert som en del av provinsen  Øst-Preussen fra 1773. Under den Preussen-ledete tyske samlingen i 1871 ble området en del av Det tyske riket.
Det blodige slaget ved Eylau sto her 7.-8. februar 1807 mellom Napoleons La grande armée og de russiske styrkene under kommando av Levin August von Bennigsen. 
Under avslutning av andre verdenskrig rykket Den røde armé inn i byen våren 1945 og den tyske befolkningen som ikke allerede hadde flyktet ble fordrevet vestover. Byen ble omdøpt til dagens navn i 1946 til minne om den russiske generalen Pjotr Ivanovitsj Bagration som hadde deltatt i slaget ved Eylau. 


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Bagrationovsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Forakt

Forakt eller ringeakt er en intens følelse av despekt og motvilje. Det ligner hat, men innebærer følelse av overlegenhet/nedlatenhet. En person som forakter en annen ser ned på den personen. Forakt kan være relatert til følelse av vemmelse og bitterhet.
Professor Robert C. Solomon plasserer forakt på samme linje som krenkelse og vrede. Ifølge ham er forskjellen mellom de tre følelsene at krenkelse er rettet mot et høyerestående menneske, sinne mot et likestående menneske og forakt mot et laverestående menneske.


== Referanser ==
Aviaplan

Aviaplan er et norsk arkitektfirma som ble dannet i 1989 ved en sammenslutning av arkitektfirmaene Narud Stokke Wiig og Niels Torp, ingeniørfiirmaet Hjellnes COWI og landskapsarkitektene Bjørbekk & Lindheim. Aviaplan vant for øvrig arkitektkonkurransen om Oslo lufthavn, Gardermoen, som åpnet i 1998.
Firmaet fortsetter å konkurrere om oppdrag, spesielt rettet mot transportsektoren som for eksempel flyplassene i Tallinn, Riga, Landvetter i Göteborg og Hyderabad i Telangana i India.
Aviaplan mottok Betongtavlen for tårnet på Gardermoen i 1997 og for sitt arbeide med Terminalbygget samme sted fikk de Houens fonds diplom for 2008. Selskapet hovedkontor ligger på Majorstuen i Oslo
Forlegenhet

Forlegenhet er en følelsesmessig tilstand som oppleves når man utfører eller opplever en sosial eller yrkesmessig uakseptal hendelse eller tilstand som er bevitnet av andre. Ofte er en del tap av ære verdighet involvert, men hvor mye kommer an på den forlegne situasjonen.
Følelsen ligner på skam, bortsett fra at skam (i hvert fall i Vesten) kan bli ansett som en handling kun man selv vet om. I tillegg så er ofte forlegenhet grunnet i en handling som kun er sosialt uakseptabel, heller enn moralsk feil.
Sørgmodighet

Sørgmodighet, sørgelighet eller tristhet er et humør karakterisert av følelser av ufordelaktighet og tap. Folk blir ofte stille når de er sørgmodige, de blir mindre energiske og mer tilbaketrukne. Tristhet er ansett som det motsatte av glede, og ligner følelsene bedrøvelse, sorg, elendighet og melankoli. Filosofen Baruch de Spinoza definerte tristhet som overgangen for en person fra en stor fullkommenhet til en mindre en.
Sørgmodighet er et midlertidig dårlig humør, mens depresjon er karakterisert ved et vedvarende og intenst dårlig humør, og også sammenbrudd i ens evne til å fungere i dagliglivet.
Norgesrekordhistorikk på 50 m bryst

Oversikt over utviklingen av norgesrekorder på 50 meter brystsvømming for både langbane (50 meter) og kortbane (25 meter).
Verifisert: 24. juli 2013


== Herrer ==


=== Kortbane ===


=== Langbane ===


== Damer ==


=== Kortbane ===


=== Langbane ===


== Andre norgesrekorder ==
Nimsoft

Nimsoft er et norsk-amerikansk IT-selskap som produserer programvare for overvåking av IT-systemer. Det ble grunnlagt i 1998 under navnet  Nimbus Software  av Anders Grindland, Dag Lund, og Carstein Seeberg, som en avlegger ("spin-out") fra utviklingsmiljøet i Norsk Data. 
I 2004 fusjonerte selskapet med et amerikansk partnerselskap og tok navnet Nimsoft. Det norske venturefondet Northzone Ventures og amerikanske JMI Equity er medeiere. Administrerende dierktør er Gary Read, mens Anders Grindland er styreleder. 
Selskapet har opplevd sterk vekst siden 2003. De over 800 kundene er norske og internasjonale IT- og teleselskaper, og produktene er designet for de fleste IT-plattformer som er i bruk i dag.
Selskapets hovedkontor er i Redwood City i Silicon Valley, og det har avdelinger i USA, Spania, Sverige, Storbritannia og Tyskland. Nimsoft har i 2008 om lag 160 ansatte, etter oppkjøp av selskapet Indicative fra Fort Collins i Colorado, USA. Forskningsavdelingens hovedbase er Oslo.
Da finanskrisen nådde Norge høsten 2008 var Nimsoft et av de første firmaene som ble rammet, og måtte si opp 12-13 ansatte i oktober 2008. De ansatte som ikke ble sagt opp, fikk deretter tilbud om å gå ned 5% i lønn.


== Nøkkeltall ==
Selskapets avdelinger (November 2009) er:

Oslo, Norge – 21 ansatte (November 2009)
Redwood City, California – 60 ansatte
London – 17 ansatte
Fort Collins Colorado – 12 ansatte
India – 15 ansatte
Øvrige lokasjoner: Madrid, München, Sydney – 8 ansatteI 2007 nådde omsetningen US$ 29,4 millioner, og salgsinntektene økte med 77 prosent.


== Eksterne lenker ==
Nimsoft hjemmeside
Terrorangrepet i Kandahar 10. april 2008

Terrorangrepet i Kandahar 10. april 2008 skjedde da en selvmordsbomber sprengte seg og bilen vedkommende var i, i luften ved en militær-konvoi fra NATO i Kandahar, Afghanistan.


== Bakgrunn ==
Kandahar er et område i Afghanistan der Taliban stod sterkt i 2008. Gruppen hadde økt antallet med selvmordsangrep og veibomber de siste månedene i 2007 og 2008 i forsøk på å presse utenlandske NATO-styrker ut av landet.


== Angrepet ==
En selvmordsbomber sprengte seg selv og bilen vedkommende var i, i luften ved en militær-konvoi fra NATO. En poltileder i byen fortalte media at eksplosjonen skjedde da konvoien passerte gjennom et travelt forretningsstrøk.


=== Skader ===
Mellom 24 og 30 mennesker ble såret i angrepet, deriblant 2 politifolk, mens 8 mennesker ble drept, 3 av disse var barn. Tre utenlandske soldater ble såret i angrepet, mens mange av de sivile offrene var tømrere i handelsboder ved siden av veien.


== Ansvar ==
Soldater fra Taliban tok på seg ansvaret for angrepet.


== Se også ==
Operasjon Enduring Freedom
Krigen mot terror
Terrorangrepet i Kandahar 17. februar 2008


== Referanser ==
De fordømtes reise

De fordømtes reise (originaltittel: Voyage of the Damned) er en britisk dramafilm fra 1976 regissert av Stuart Rosenberg. I hovedrollene finner vi blant annet Faye Dunaway, Laura Gemser, Lee Grant, Max von Sydow og Malcolm McDowell. Filmen er basert på en 1974-bok skrevet av Gordon Thomas og Max Morgan-Witts.
Filmen er basert på en virkelig hendelse.


== Handling ==
I 1939 forlot passasjerskipet SS «St. Louis» byen Hamburg med kurs for Cuba. Ombord var 937 jødiske flyktninger som er lettet over å ha kommet seg vekk fra et stadig mer antisemittisk Tyskland. Men landingstillatelse i Cuba blir ikke gitt, og da skipet også avvises i USA brer det seg uro ombord. Da kapteinen får ordre om å vende tilbake til det nasjonalsosialistiske Tyskland sprer det seg desperasjon blant passasjerene.


== Om filmen ==
Filmen fikk relativt gode kritikker og har oppnådd 83 % på Rotten Tomatoes.Filmen vant i 1977 en Golden Globe for beste kvinnelige birolle (Katharine Ross), og ble nominert i ytterligere fem kategorier. Den ble samme år nominert i tre Oscar-kategorier.


== I rollene ==
Faye Dunaway – Denise Kreisler
Oskar Werner – Doktor Egon Kreisler
Lee Grant – Lillian Rosen
Sam Wanamaker – Carl Rosen
Lynne Frederick – Anna Rosen
David de Keyser – Joseph Joseph
Della McDermott – Julia Strauss
Genevieve West – Sarah Strauss
Luther Adler – Professor Weiler
Wendy Hiller – Rebecca Weiler
Julie Harris – Alice Fienchild
Nehemiah Persoff – Herr Hauser
Maria Schell – Frau Hauser
Paul Koslo – Aaron Pozner
Jonathan Pryce – Joseph Manasse
Max von Sydow – Kapitän Schroeder
Malcolm McDowell – Max Gunter
Helmut Griem – Otto Schiendick
Orson Welles ....  Estedes
James Mason ....  Remos
Katharine Ross ....  Mira Hauser
Victor Spinetti ....  Dr. Erich Strauss
Michael Constantine ....  Luis Clasing
José Ferrer ....  Manuel Benitez
Ben Gazzara ....  Morris Troper
Laura Gemser ....  Estedes Friend
Fernando Rey ....  President Bru`
Bernard Hepton ....  Milton Goldsmith
Günter Meisner ....  Robert Hoffman (as Guenter Meisner)
Marika Rivera ....  Madame in Bordello
Carl Duering ....  German Ambassador
Janet Suzman ....  Leni Strauss
Frederick Jaeger ....  Werner Mannheim
Denholm Elliott ....  Adm. Wilhelm Canaris
Leonard Rossiter ....  Cmdr. Udo von Bonin
Philip Stone ....  Secretary


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) De fordømtes reise på Internet Movie Database 
(no) De fordømtes reise hos Filmfront 
(sv) De fordømtes reise i Svensk Filmdatabas 
(da) De fordømtes reise i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) De fordømtes reise på Allociné 
(nl) De fordømtes reise på MovieMeter 
(en) De fordømtes reise på AllMovie 
(en) De fordømtes reise på Turner Classic Movies 
(en) De fordømtes reise på Rotten Tomatoes 
(en) De fordømtes reise på Box Office Mojo
Spesialisten

Spesialisten (originaltittel: The Specialist) er en amerikansk-peruansk actionthriller fra 1994 regissert av Luis Llosa. Filmen handler om en tidligere bombespesialist for CIA som nå bruker sine ferdigheter som leiemorder. Hans ferskeste oppdrag er å drepe Miamis største narkobaron. Oppdraget har han fått fra en kvinne med sterkt hevnmotiv. Hovedrollene spilles av Sylvester Stallone og Sharon Stone, mens sentrale biroller spilles av Rod Steiger, Eric Roberts og James Woods. 
Spesialisten ble dårlig mottatt  av anmelderne, men ble en forholdsvis stor publikumssuksess.  
Filmmusikken inkluderer blant annet Gloria Estefans versjon av "Turn the Beat Around". Sangen ble en populær dansehit det året filmen kom.


== Handling ==
Ray Quick er en tidligere bombespesialist for CIA som nå bruker sine ferdigheter som leiemorder. Han ferskeste oppdrag er å hjelpe den hevnlystne kvinnen May Munro. Målet hennes er å få drept Miamis narkobaron Joe Leon, mannen som drepte hennes familie da hun var liten. Han bryter sitt løfte om å aldri møte en klient ansikt til ansikt. Etterhvert oppdager han at det er noe som ikke stemmer og han opplever å ha havnet i en felle. Det viser seg blant annet at seg at en mann ved navn Ned, som var Rays halv-psykopatiske kollega fra tiden i CIA, nå arbeider for gangsterens sønn. Det blir en uunngåelig konfrontasjon mellom nåtid og fortid.


== Om filmen ==


=== Anmeldernes mening ===
Spesialisten ble forholdsvis dårlige mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den bare har fått 7 % på Rotten Tomatoes, men allikevel såpass som 2,5 av 4 filmruller på Film Max. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 2 av 4 stjerner.VG gav den terningkast fire, Aftenposten tre og Dagbladet to.


=== Økonomi og popularitet ===
Til tross for negative anmeldere ble den en moderat kommersiell suksess. Den spilte inn drøyt $170 millioner på verdensbasis, hvorav $57 millioner i USA alene.Produksjonskostnadene var på ca $45 millioner.


=== Priser ===
Den ble tildelt to Razzie Awards - for verste kvinnelige hovedrolle (Stone) og verste filmpar (Stone og Stallone). Den ble ytterligere nominert til tre (verste film, verste mannlige hovedrolle og verste birolle).


== I rollene ==
Sylvester Stallone: Ray Quick
Sharon Stone: May Munro
James Woods: Ned Trent, eks CIA
Rod Steiger: Joe Leon
Eric Roberts: Tomas Leon
Mario Ernesto Sánchez: Charlie
Sergio Doré Jr: Strongarm
Chase Randolph: Stan Munro


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Spesialisten på Internet Movie Database 
(no) Spesialisten hos Filmfront 
(sv) Spesialisten i Svensk Filmdatabas 
(da) Spesialisten i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Spesialisten på Allociné 
(nl) Spesialisten på MovieMeter 
(en) Spesialisten på AllMovie 
(en) Spesialisten på Turner Classic Movies 
(en) Spesialisten på Rotten Tomatoes 
(en) Spesialisten på Box Office Mojo
Christian Holter

Christian Holter (født 9. mai 1972 i Asker) er en tidligere norsk fotballspiller som spilte back og midtstopper for Stabæk til han la opp etter 2005-sesongen. Han har også spilt for Asker, Bærum og Heggedal. Han er også kjent for sin scoring fra 60 meter i hjemmekampen mot Tromsø i 2003, hvilket ble kåret til årets mål den sesongen.
Holter spilte 222 ligakamper for Stabæk, og scoret 18 mål. Han står med en B-landskamp for Norge.


== Referanser ==
Ulf Nilsson

Ulf Nilsson (født 18. september 1948, død 22. september 2021) var en svensk forfatter som skrev bøker for barn og ungdom. Han utgav over 100 bøker, flere av dem oversatt til norsk. Blant hans mest utbredte bøker er serien om Lille søster kanin.


== Bibliografi (utvalg) ==
(1979) Pojkjävlarna
(1982) Älskade lilla gris
(1983) Lilla syster Kanin (sammen med Eva Eriksson ) (illustratør)
(1983) En kamp för frihet
(1985) Om ni inte hade mig
(1985) Den fräcka kråkan
(1986) Boeing 747 (sammen med Pija Lindenbaum) (illustratør)
(1994) Mästaren och de fyra skrivarna
(1996) En dag med mössens brandkår
(1998) En frälsare är född
(2002) Adjö, herr Muffin (sammen med Anna-Clara Tidholm)
(2004) En ängel vid din sida
(2005) En halv tusenlapp (sammen med Filippa Widlund)
(2005) Liten mus trycker på knappar
(2006) Den döde talar
(2006) Lilla syster kanin går alldeles vilse
(2006) Alla döda små djur
(2007) Ensam bland rävar


== Priser (utvalg) ==
1984 - Nils Holgersson-plaketten for Lilla syster kanin og En kamp för frihet
1985 – Expressens Heffaklump for Om ni inte hade mej
1994 – Augustpriset for Mästaren och de fyra skrivarna
2002 – Augustpriset for Adjö, herr Muffin
2002 – BMF-Barnboksplaketten for Adjö, herr Muffin
2002 – Bokjuryn kategori 0–6 år
2006 – Astrid Lindgren-prisen
2010 – Schullströmska prisen for barne- og ungdomslitteratur


== Referanser ==
Greenphone

Greenphone var en mobiltelefon (smartphone) som det norske programvareselskapet Qt Software utviklet for bruk av Qtopia Phone Edition, et operativsystem basert på nesten bare åpen programvare. ved bruk av Qtopia 4.3 vil den kunne brukes helt uten proprietær programvare.
Trolltech annonserte 22.oktober 2007 at rettighetene og teknologien bak Greenphone var solgt, og at formålet med å distribuere Qtopia-løsninger var oppnådd. Fortsatt støtter selskapet Qtopia Greenphone-samfunnet.


== Eksterne lenker ==
Qtopia Greenphone
Greenphone wiki
Hey, Mr. Producer!

Hey, Mr. Producer! var en konsert til ære for teaterprodusent Cameron Mackintosh avholdt til fordel for Royal National Institute of the Blind (RNIB) og Combined Theatrical Charities.
Konserten var arrangert av Bob Avian, og ble avholdt på Lyceum Theatre in London den 7. og 8. juni 1998, hvorav sistnevnte dato var en kongelig veldedighetsgalla med dronning Elisabeth II og hertugen av Edinburgh til stede.
Konserten hadde fremføringer fra mange av slagermusikalene som Mackintosh har produsert, inkludert My Fair Lady, Oliver!, Little Shop of Horrors, The Fix, Godspell, Anything Goes, Song and Dance, The Boyfriend, Lauder, Five Guys Named Moe, Martin Guerre, Miss Saigon, The Phantom of the Opera, Follies, Oklahoma!, Carousel, Tom Foolery, Cats og Les Misérables, og også et segment viet verkene til Stephen Sondheim.
Besetningen som utførte disse numrene inkluderte Liz Robertson, Jonathan Pryce, John Barrowman, Ellen Greene, Julian Lloyd Webber, Bernadette Peters, Russ Abbot, Sonia Swaby, David Campbell, Maria Friedman, Lea Salonga, Lisa Vroman, Colm Wilkinson, Michael Ball, Julia McKenzie, Hugh Jackman, Joanna Riding, Millicent Martin, David Kernan, Ruthie Henshall, Judi Dench, Tom Lehrer, Hal Fowler, Elaine Paige og Philip Quast, blant andre. Det var også en ekstraforestilling av Stephen Sondheim og Andrew Lloyd Webber, som jukset på sine egne sanger.
Konserten ble filmet og tatt opp og har blitt utgitt på CD, DVD og VHS.