Dhammapada

Dhammapada (pāli: धम्मपद, Dhamapada; sanskrit: धर्मपद, Dharmapada, på norsk «den sanne læres ord») er en hellig tekst innenfor buddhismen. Teksten inneholder en rekke utsagn, som angivelig skal ha bli uttalt av Buddha selv ved ulike anledninger som svar på spørsmål. En kommentar av den sørindiske munken Buddhaghosa fra det 5. århundre inneholder 305 fortellinger som prøver å gi en kontekst til utsagnene. 
Av theravādaskolens hellige tekster, er Dhammapada uten tvil en av de mest leste og mest kjente. Dens popularitet har gjort den til en del av verdenslitteraturen.
I pali-versjonen består av teksten 423 vers fordelt på 26 kapitler. 
Dhammapada er del av Khuddakanikaya, som er den siste av de fem tekstsamlingene (nikaya) som utgjør Sutta Pitaka, «den andre kurven» i Tipitaka, theravadabuddhismens kanon av hellige tekster.
Verket finnes i flere ulike versjoner. Disse har ulik lengde og ulikt innhold. Disse er skrevet på Gāndhārī, på buddhistisk hybridsanskrit (Patna-versjonen), i en «søster-versjon» kjent som Udanavarga som finnes både i sanskrit og på tibetansk, og i en kinesisk versjon. I tillegg finnes tekstsamlingen Mahāvastu, med noe av det samme innholdet.


== Kinesiske oversettelser ==
I den kinesiske buddhistiske kanon foreligger det to bevarte oversettelser av Dhammapada. Den første ble oversatt av Fǎjù (法炬) og Fǎlì (法立) under det vestlige Jin-dynastiet i regjeringstiden til Keiser Hui (269–307) i 4 bokruller under tittelen Făjìu pìyù jïng (法句譬喻經). Den består av 700 vers fordelt på 39 kapitler. I flere av kapitlene er mellom 1 og 6 fortellinger (Apadānas) om Buddhas liv, som ellers er kjent fra Khuddakanikaya i pālikanonen, flettet inn. Totalt 68 slike fortellinger er gjengitt i teksten. Den andre ble foretatt av Vighna (維祇難) og Făjìu (法救) i året 424 e.Kr. i to bokruller under tittelen Făjìu jīng (法句經). Den bestod opprinnelig av 500 vers i 26 kapitler, som etterhvert ble utvidet til 752 vers fordelt på 39 kapitler. Det fremgår av tekstanalyser, at det indiske originalspråket ikke var sanskrit, men et middelindoarisk språk.


== Norske utgaver ==
Dhammapada; til norsk ved Kåre A. Lie. Solum forlag, 1976; Gyldendal, 1996; 2002. ISBN 82-05-30700-8
Dhammapada; gjendiktning, noter og innledende essay ved Kåre A. Lie. Bokklubben, 2009. (Verdens hellige skrifter; 59). ISBN 978-82-525-7418-0
Utdrag er gjengitt i boken Buddhas fortellinger, 2001.
Et utvalg fra teksten er presentert i antologien Det står skrevet, redigert av Tor Åge Bringsværd. Pax forlag, 1997. ISBN 82-530-1921-1


== Litteratur ==
Ānandajoti Bhikkhu (2006). A Comparative Edition of the Dhammapada, with parallels from Sanskritised Prakrit, edited together with A Study of the Dhammapada Collection. Buddhist Publication Society, september 2006, 2. reviderte utgave juli 2007. 
Maki, Itsu (1958). On the Chinese Dhammapada with Special Reference to the Preface Attached thereto (PDF). The Annals of the Hitotsubashi Academy, 9(1): 109-121, 1958-10, Departmental Bulletin Paper, oktober 1958. 
Willemen, Charles (1999). The scriptural text: verses of the doctrine, with parables. Numata Center for Buddhist Translation and Research, 1. desember 1999. ISBN 978-1886439085. 
Zürcher, Erik (1972). The Buddhist Conquest of China, Volum 1, Volum 11 av Sinica Leidensia. Brill Archive, 1972. 


== Noter ==


== Referanser ==