jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Skjenkebevilling

Skjenkebevilling eller skjenkeløyve er en tillatelse til å selge alkoholholdig drikke. 


== Norge ==
Helsedirektoratet forklarer at «ved skjenking skal drikking skje på skjenkestedet (for eksempel en bar eller restaurant)». Myndighet til å tildele bevilling gis av kommune eller stat, etter retningslinjer gitt i av Alkoholloven. Det kan gis bevillinger for en periode eller for et enkelt arrangement, «ambulerende skjenkebevilling».
Innehaver av en skjenkebevilling plikter å rapportere salgsdata, og å hindre at personer blir overstadig beruset. En skjenkebevilling kan inndras for en kortere eller lengre periode dersom reglene ikke overholdes. 
Skjenkebevillinger styres enkelte steder av geografiske hensyn. Blant annet ønskes det gjerne kortere skjenketid i typiske boligområder. I Oslo har disse hensynene manifestert seg som Skjenkeblekkspruten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunale salgs- og skjenkebevillinger, Helsedirektoratet
Salgs- og skjenkebevillinger: kommunenes forvaltning av alkoholloven, Folkehelseinstituttet
Cosmic Egg

Cosmic Egg er et musikkalbum av Wolfmother, utgitt i 2009.


== Sporliste ==
«California Queen» 3:55
«New Moon Rising» 3:46
«White Feather» 3:04
«Sundial» 3:48
«In the Morning» 5:40
«10,000 Feet» 4:09
«Cosmic Egg» 4:04
«Far Away» 4:00
«Pilgrim» 4:50
«In the Castle» 5:42
«Phoenix» 4:45
«Violence of the Sun» 6:02


== Wolfmother ==
Andrew Stockdale – vokalist, gitarer, bass
Lan Peres – bass, keyboard, kor
Aidan Nemeth – gitarist, kor
Dave Atkins – trommer, kor


== Medvirket ==
Alan Moulder – produsent, mixing
Jon Barresi – maskinmester
Adam Fuller – maskinmester
Darren Lawson – mixing
Henrik Michelsen – mixing
Justin Tressider – maskinmester på
Kenny Segal – strenger
Ben Tolliday – bass og maskinmester
Invisible Creature – art diection
Ryan Clark – planlegger
Diego Ibanez – foto


== Eksterne lenker ==
(en) Cosmic Egg på Discogs 
(en) Cosmic Egg på MusicBrainz 
(en) Cosmic Egg på Spotify 
(en) Cosmic Egg på AllMusic
Everybody Knows This Is Nowhere

Everybody Knows This Is Nowhere er det andre soloalbumet til den canadiske artisten Neil Young, og hans første med Crazy Horse, utgitt den 14. mai 1969. 


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Neil Young.

«Cinnamon Girl» 2:58
«Everybody Knows This Is Nowhere» 2:26
«Round & Round (It Won't Be Long)» 5:49
«Down by the River» 9:13
«The Losing End» 4:03
«Running Dry (Requiem for the Rockets)» 5:30
«Cowgirl in the Sand» 10:06


== Medvirkende ==
Neil Young – vokalist, gitar
Danny Whitten – gitar, vokal
Billy Talbot – bass
Ralph Molina – trommer, vokal
Robin Lane – gitar, vokal
Bobby Notkoff – fiolin
David Briggs – produsent


== Eksterne lenker ==
(en) Everybody Knows This Is Nowhere på Discogs 
(en) Everybody Knows This Is Nowhere på MusicBrainz 
(en) Everybody Knows This Is Nowhere på AllMusic
Lakafant

Lakafant er det tredje studioalbumet med Hellbillies. Albumet ble spilt inn i MajorStudio og gitt ut 3. april 1995. For albumet ble bandet nominert til Spellemannprisen 1995 i klassen gruppe.


== Sanger ==
«Tolleiv» - Lovin' Only Me (Even Stevens/Hal Kanter/Arne Moslåtten)
«So som so» (Aslag Haugen/Lars Håvard Haugen/Arne Moslåtten)
«Syver-space» (Aslag Haugen/Lars Håvard Haugen/Arne Moslåtten)
«Me får sjå» (Aslag Haugen/Lars Håvard Haugen/Arne Moslåtten)
«Sumlepave» (Aslag Haugen/Lars Håvard Haugen/Arne Moslåtten)
«Abbor-terapi» (Aslag Haugen/Lars Håvard Haugen/Arne Moslåtten)
«Kule knallert-Kari» (Aslag Haugen/Lars Håvard Haugen/Arne Moslåtten)
«Fellesferie?» (Aslag Haugen/Lars Håvard Haugen/Arne Moslåtten)
«Mynt og kron» (Aslag Haugen/Lars Håvard Haugen/Arne Moslåtten)
«Bus-general» (Aslag Haugen/Lars Håvard Haugen/Arne Moslåtten)
«Ungkars-livet rauk» - Blowin' Smoke (David Ball/Tommy Polk/Arne Moslåtten)
«Lakafant» (Aslag Haugen/Lars Håvard Haugen/Arne Moslåtten)
«Som ein båt på land» (Aslag Haugen/Lars Håvard Haugen/Arne Moslåtten)
«The Claw» (Jerry Reed)


== Medvirkende ==


=== Hellbillies ===
Aslag Haugen - sang, akustisk gitar, låtskriver, produsent
Lars Håvard Haugen - gitarer, mandolin, sang, kor, låtskriver, produsent
Arne Moslåtten - trekkspill, akustisk gitar, låtskriver, produsent
Arne Henry Sandum - bass, produsent
Bjørn Gunnar Sando - trommer, perkusjon, produsent


=== Andre medvirkende ===
Rita Eriksen - sang, kor
Lasse Hafreager - orgel, piano
Rob Hajacos - fele
Knut Hem - dobro
Morten Sand - steelgitar
Per Sveinson - produsent, tekniker


== Eksterne lenker ==
(en) Lakafant på Discogs
Viggo & Reidar

Viggo & Reidar var to figurer oppdiktet av Tom Mathisen og Herodes Falsk i 1985 da de ville gi ut en plate etter bruddet med Jahn Teigen. Disse figurene medvirket på flere av duoens turneer, plater og filmer, og var også litt med da Prima Vera gjorde comeback i 2000 etter Marius Müller sin død. Disse figurene bor i en container i Oslo, og deres far døde på sjøen da gutta var barn og de hater julenissen. Viggo & Reidar hadde av og til eget program i Tom Mathisen og Herodes Falsk sin serie Nådeløs kveldskos, som gikk på TVNorge på 1990-tallet. Viggo & Reidar var også interessert i musikk, og spilte inn to album og en singel. 


== Medlemmer ==
Viggo: Herodes Falsk – vokal, dans, kor, øl, låtskriver
Reidar: Tom Mathisen – gitarer, bass, vokal, kor, øl, låtskriver


== Diskografi ==
Viggo & Reidar synger julen inn – en jul i containeren (1985)
Sissels Summertime (1986)
Tidligere utgitt på alvor (1989)
De beste (Falsk/Mathisen) (samlealbum) (2007)


== Eksterne lenker ==
(en) Viggo & Reidar på Discogs 
(en) Viggo & Reidar på MusicBrainz
Et glass melk takk

Et glass melk takk er en roman av den norske forfatteren Herbjørg Wassmo, utgitt i 2006. Boka handler om menneskehandel med unge jenter, om håpløshet, drømmer og overlevelse.
Brøndby IF (kvinner)

Brøndby IF er en dansk fotballklubb fra Brøndby utenfor København. Klubben ble stiftet 3. desember 1964. Kvinnefotball begynte tidlig på 70-tallet, like etter at Danmark hadde blitt uoffisielle verdensmestre i fotball.På tross av den tidlige debuten, var det først i år 2000 at laget begynte å satse på kvinnefotballen. Resultatet lot fort vise seg. Allerede i 2002 ble Brøndby, sammen med Fortuna Hjørring, OB og Skovbakken valgt som de fire første såkalte «kraftsentre», det vil si klubber som Dansk Boldspild Union satset på for å fremme kvinnefotball. Allerede i 2002/03-sesongen vant Brøndby den danske elitedivisionen, noe de gjentok fem ganger. Først i 2008/09-sesongen vant et annet lag, da rivalen Fortuna Hjørring.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brøndby IF Kvindefodbold – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kvindedivisionsforeningen om Brøndby
Claire Denis

Claire Denis (21. april 1948 i Paris) er en fransk filmregissør.
Denis har en grad i økonomi før hun studerte ved den franske filmskolen IDHEC. Hun har vært assistent for Jacques Rivette, Costa-Gavras, Jim Jarmusch og Wim Wenders. Ingen av filmene hennes har vært vist på ordinær kino i Norge. Cinemateket har vist verkene hennes våren 2001 og i januar 2010.


== Filmografi ==


=== Spillefilmer ===
Chocolat / Chocolate (1988)
S'en fout la mort / No Fear, No Die (1990)
J'ai pas sommeil / I Can't Sleep (1994)
Nénette et Boni / Nenette and Boni (1996)
Beau travail / Good Work (1999)
Trouble Every Day (2001)
Vendredi soir / Friday Night (2002)
L'intrus / The Intruder (2004)
35 rhums / 35 Shots of Rum (2008)
White Material (2009)
Bastards (2013)
Un beau soleil intérieur / Let the Sunshine In (2018)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Claire Denis på Internet Movie Database 
(sv) Claire Denis i Svensk Filmdatabas 
(da) Claire Denis på Filmdatabasen 
(fr) Claire Denis på Allociné 
(en) Claire Denis på AllMovie 
(en) Claire Denis hos The Movie Database
Elenchidae

Elenchidae er en gruppe (familie) av insekter som hører til ordenen viftevinger (Strepsiptera). Disse lever som parasitter på andre insekter.


== Utseende ==
Elenchidae er ganske små insekter. Hannene utmerker seg ved å ha to-leddete føtter og smale antenner med fire til seks ledd, disse er ofte to-grenete. Hunnene har et ganske kort hode og en fødselskanal som åpner seg med en vid åpning på undersiden.


== Liv og utvikling ==
Hunnene og larvene lever som endoparasitter i sikader, særlig sporesikader (Delphacidae). Den bevegelige første stadiums larver (triungulin-larve) finne fram til en brukbar vert og borer seg inn i denne. Der skifter den hud og blir til en pølselignende, beinløs larve. Hos Elenchus tenuicornis skifter denne larven hud to ganger til før den er fullvokst og forvandler seg til en puppe.
De angrepne sikadene dør ikke, men de utvikler seg abnormalt. De er gjerne påfallende asymmetriske, og kjønnsorganene blir vanligvis ikke utviklet på normal måte. Dette medfører blant annet at det er vanskelig å fastslå hvilke sikadearter som angripes, fordi artsbestemming av sporesikader vanligvis er sterkt avhengig av karakterer ved de ytre kjønnsorganene.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i alle verdensdeler.


== Systematisk inndeling ==

Vingede insekter
Neoptera
Eumetabole insekter
Holometabole insekter
Neuropteriformia
Orden viftevinger (Strepsiptera)
Gruppe Stylopidia Kinzelbach, 1969
Familie Elenchidae
Colacina insidiator
Slekten Deinelenchus Perkins, 1905 – 6 arter
Slekten Elencholax – 2 arter
Slekten Elenchus Curtis, 1831 – 18 arter,  i Europa, også i Norge:
Elenchus tenuicornis (Kirby, 1815)


== Kilder ==
Australian Faunal Directory – Elenchidae
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Elenchidae i Encyclopedia of Life 
(en) Elenchidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Elenchidae hos Artsdatabanken 
(sv) Elenchidae hos Dyntaxa 
(en) Elenchidae hos Fauna Europaea 
(en) Elenchidae hos Fossilworks 
(en) Elenchidae hos ITIS 
(en) Elenchidae hos NCBI 
(en) Kategori:Elenchidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Elenchidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life: Strepsiptera Med flotte bilder.
Norsk Entomologisk forening For deg som er interessert i insekter.
Halictophagidae

Halictophagidae er en gruppe (familie) av insekter som hører til ordenen viftevinger (Strepsiptera). Disse lever som parasitter på andre insekter.


== Utseende ==
Hannene er forholdsvis kraftig bygde, med korte, kraftige bein med tre-leddete føtter. Antennene består av seks eller sju ledd og er forgrenet i varienrende grad. Et påfallende trekk er at scutellum er svært stort og forlenget bakover slik at det dekker omtrent halve lengden av bakkroppen.
Hunnen har et relativt stort hode og en fødekanal som munner ut på undersiden.


== Liv og utvikling ==
Medlemmene av denne familien angriper flere ulike insektordener: kakerlakker, teger, tovinger og rettvinger. Såvidt man vet, er de enkelte artene ganske spesifikke på hvilke verter de angriper.


== Utbredelse ==
Den artsrike slekten Halictophagus er utbredt i alle verdensdeler. De andre slektene har en mer begrenset utbredelse. I Europa finnes det ni arter i Sør- og Mellom-Europa.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

Vingede insekter
Neoptera
Eumetabole insekter
Holometabole insekter
Neuropteriformia
Orden viftevinger (Strepsiptera)
Gruppe Stylopidia Kinzelbach, 1969
Familie Halictophagidae
Underfamilie Blattodeaphaginae
Blattodeaphagus beckmani Kathirithamby, 1992 – på kakerlakker, Australia
Underfamilie Coriophaginae
Slekten Coriophagus Kinzelbach, 1971 – 12 arter, på breiteger (Pentatomidae)
Underfamilie Dipterophaginae
Dipterophagus daci Drew & Allwood, 1985 – på båndfluer (Tephritidae), Australia
Underfamilie Halictophaginae
Slekten Halictophagus Dale, 1832 – ca. 75 arter, på sikader. I Europa:
Halictophagus agalliae Abdul-Nour, 1971
Halictophagus curtisi Dale, 1832
Halictophagus kuehnelti Hofeneder, 1949
Halictophagus languedoci Abdul-Nour, 1969
Halictophagus silwoodensis Waloff, 1981
Halictophagus tettigometrae Silvestri, 1934
Slekten Stenocranophilus Pierce, 1914 – 5 arter – på sikader. I Europa:
Stenocranophilus anomalocerus (Pierce, 1918)
Stenocranophilus quadratus Pierce, 1914
Underfamilie Tridactylophaginae
Slekten Tridactylophagus Subramaniam, 1932 – 11 arter, på gresshopper i familien Tridactylidae. I Europa:
Tridactylophagus harzi Kinzelbach, 1971


== Kilder ==
Australian Faunal Directory – Halictophagidae
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Halictophagidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Halictophagidae hos Artsdatabanken 
(sv) Halictophagidae hos Dyntaxa 
(en) Halictophagidae hos Fauna Europaea 
(en) Halictophagidae hos ITIS 
(en) Halictophagidae hos NCBI 
(en) Kategori:Halictophagidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Halictophagidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life: Strepsiptera Med flotte bilder.
Norsk Entomologisk forening For deg som er interessert i insekter.
Anders Johnson

Anders Johnson (født 23. april 1989 i Plattsburgh, New York) er en amerikansk skihopper som har konkurrert siden 2002.
Johnson var et lovende talent som tenåring og oppnådde allerede i sesongen 2006/2007 to tredjeplasser i FIS-cupen. Han har imidlertid ikke klart å ta steget helt opp på det øverste nivået som senior.
Han debuterte i verdenscupen i skihopping 6. januar 2009 i Bischofshofen. Hans beste individuelle verdenscup-plassering er en 29.-plass fra storbakken i Whistler Olympic Park senere i januar. Dette er også den eneste gangen han har tatt verdenscup-poeng siden debuten.
Under Vinter-OL 2006 i Torino hoppet Johnson i lagkonkurransen for det amerikanske laget som endte på 14.-plass. Han ble igjen tatt ut til Vinter-OL 2010 for å representere USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anders Johnson – Olympics.com 
(en) Anders Johnson – Olympic.org 
(en) Anders Johnson – Olympedia 
(en) Anders Johnson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anders Johnson – USAs olympiske komité 
(en) Anders Johnson – FIS (skihopping)
Srebarna naturreservat

Srebarna naturreservat (Природен резерват Сребърна, Priroden rezervat Srebarna) er et naturreservat nordøst i Bulgaria (søndre Dobrudsja), nær landsbyen Srebarna, 18 km vest for Silistra og 2 km syd for Donau. Naturreservatet grenser i nord til Donau og inneholder innsjøen Srebarna med omkringliggende område. Reservatet ligger langs Via Pontica, trekkfuglruten mellom Europa og Afrika.
Reservatet dekker 6 km² med vernete områder og en buffersone på 5,4 km². Innsjøen er mellom 1 til 3 meter dyp. En har opprettet et museum her, med utstoppa dyr som er typisk for reservatet.


== Historie ==
Srebarna har vært studert i lange tider av utenlandske biologer, men den første bulgarske forskeren som viste interesse for området var Aleksi Petrov, som besøkte reservatet i 1911. I 1913 ble hele søndre Dobrudsja en del av Romania, men ble en del av Bulgaria igjen i 1940. Området ble da igjen besøkt av Petrov.
Området ble erklært et naturreservat i 1948 og har vært en Ramsar-område siden 1975. Reservatet ble en del av UNESCOs verdensarvliste i 1983.


== Legender ==
Det finnes flere legender om hvordan navnet på innsjøen ble til. Den ene er om en khan med navn Srebrist, som døde i området mens han kjempet en ujevn kamp mot Petsjenegere. En annen historie forteller om en båt full av sølv (srebro på bulgarsk) langs bredden av innsjøen. Ifølge en tredje historie så kommer navnet av den sølvaktige refleksjonen av lyset fra fullmånen i vannet, noe som er den mest sannsynlige forklaringen.


== Flora ==
Det finnes vannplanter, som siv i og rundt innsjøen. Reservatet inneholder 67 plantearter, og noen av dem er utrydningstruet utenfor Srebarna.


== Fauna ==
Området har en mangfoldig fauna. 39 pattedyr, 21 reptiler og padder og 10 fiskearter lever i reservatet, i tillegg til 179 fuglearter, som reservatet er mest kjent for. Noen av disse fugleartene er krøllpelikan, knoppsvane, grågås, and, sivhauk, blåstrupe, kjøttmeis, hegre og skarv.


== Eksterne lenker ==
World Conservation Monitoring Centre
UNESCO
Srebarna – virtuell rundreise
Linköping FC

Linköping Fotboll Club er en ren kvinnefotballklubb fra Linköping i Sverige som spiller i Damallsvenskan. Klubben ble dannet som et samarbeidsprosjekt mellom BK Kenty, et heislag som rykket opp og ned mellom 1998 og 2003, og Linköpings HC, den store hockeyklubben i nærheten. Samarbeidet ble inngått den 4. november 2003, etter at Kenty nok en gang hadde rykket opp.
Linköping forsterket de neste årene med flere store stjerner, og de avanserte fra sjetteplass det første året til fjerde i 2005 og tredje i 2006, før de med en skuffende sjetteplass kom tilbake på sjetteplass i 2007. I 2008 gikk sesongen mye bedre, og de endte på andreplass, noe som kvalifiserte til kvalifisering til Mesterligaen i fotball for kvinner 2009/2010. Det ble i tillegg publikumsrekord med imponerende 9341 tilskuere som så Linköping spille mot Umeå om seieren i serien. Dessverre for Linköping endte kampen 4-1 til Umeå, som dermed vant. I 2009 fikk imidlertid Linköping hevn, da de slo Umeå 4-0 hjemme og langt på vei avgjorde serien, som de også vant. Til EM i 2009 stilte Sverige med fem Linköping-spillere, mer enn noen annen klubb. 
I Svenska cupen har Linköping tradisjon for å slå Umeå i finalen, det har de gjort fire ganger av mulige, i 2006, 2008, 2009 og 2013-2014. I Mesterligaen gikk det relativt greit. Linköping kvalifiserte seg i en lett pulje, og hadde få problemer med FFC Zürich i sekstendelsfinalen. I åttendedelsfinalen ble imidlertid FCR 2001 Duisburg for tøffe, enda Linköping greide en god 1-1 borte, tapte de 0-2 hjemme.


== Eksterne lenker ==
Linköpings FCs hjemmeside
Leichter Panzerspähwagen

Leichter Panzerspähwagen («Lett pansret oppklaringskjøretøy») var en serie av lette 4 x 4 panserbiler produsert i Tyskland fra 1935 til 1944.
Kjøretøyene ble utviklet av Eisenwerk Weserhütte i Bad Oeynhausen. Chassiset ble laget av Auto Union i Zwickau og montert av F. Schichau i Elbing og Maschinenfabrik Niedersachsen i Hannover-Linden.
De brukte standard sPkw I Horch 801 (tung bil) chassis med et vinkelformet pansret karosseri og tårn.
Den 3,8 liters bensinmotoren med 90 hk var plassert bak i bilen og ga bilen en topphastighet på 80 km/t på landevei og 40 km/t i terrenget. Bilen hadde en maksimal rekkevidde på 347 km.
Panservognen ble brukt av oppklaringsenheter i panserdivisjonene. Den fungerte utmerket i land med gode veier, slik som i Vest-Europa, men på østfronten og i Nord-Afrika ble denne typen kjøretøyer svekket av sine forholdsvis svake kjøreegenskaper i terrenget. I disse kampområdene ble den gradvis erstattet av Sd.Kfz. 250 halvbeltekjøretøyer. Sd.Kfz. 250/9 var en Sdkfz med samme tårn som Sd.Kfz. 222.
Sd.Kfz. 222 ble gjennomgått nøye av sovjetiske designere før de utformet den tilsvarende BA-64, en lett panserbil.


== Pansring ==
Fronten og sidene var opprinnelig laget av 8 mm stålpanser og på toppen, bunnen og bak var det samme type plater på 5 mm. Støpte plugghull erstattet senere hull skåret ut av panseret. Tårnet var åpent i toppen, og de ble utstyrt med stålrist som beskyttelse mot håndgranater.


== Varianter ==

Sd.Kfz. 221Grunnmodell og første produksjonsserie av panserbiler som ble bygd på et standard chassis til militær bruk. Sd.Kfz. 221 var utstyrt med et enkelt 7,92 mm Maschinengewehr 34 (MG34) maskingevær, hadde en besetning på to mann og firehjulstrekk. Pansringen var opprinnelig 8 mm tykk, men ble senere økt til 14,5 mm.

Sd.Kfz. 222
Denne versjonen av Leichter Panzerspähwagen var utstyrt med en 2 cm KwK 30 L/55 kanon og et 7,92 mm MG34 maskingevær. Det tredje besetningsmedlemmet var skytteren, som frigjorde vognkommandøren fra denne oppgaven. Noen versjoner hadde en 28 mm panserbrytende kanon. En prototype hadde en 50 mm kanon. Det ble produsert to eksemplarer av denne prototypen.

Sd.Kfz. 223En radiobilutgave som i likhet med 221 var utstyrt med et 7,92 mm MG34 maskingevær. Den hadde ekstra radioutstyr og en stor rammeantenne på taket. Det ble produsert over 500 Sd.Kfz 223.


== Eksterne lenker ==
(en) Leichter Panzerspähwagen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Leichter Panzerspähwagen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kjøretøyer fra andre verdenskrig (engelsk)
www.warwheels.net – Sd.Kfz. 221 (engelsk)
www.warwheels.net – Sd.Kfz. 222 (engelsk)
www.warwheels.net – Sd.Kfz. 223 (engelsk)
Norges havrettsminister

Havrettsminister var en norsk statsråd uten eget departement som eksisterte fra september 1974 til utgangen av 1978. Jens Evensen var Norges første havrettsminister. Han hadde ansvar for fiskerigrenser og generelle spørsmål om havrett. Opprinnelig hadde Evensen ansvar for disse sakene som sjef for Handelsdepartementet og Evensen hadde arbeidet med slike saker fra 1949. Arne Treholt var statssekretær i havrettssekretariatet. Embetet ble opprettet under Trygve Bratteli videreført i Oddvar Nordlis regjering i 1976.Evensen ble også leder av det nyopprettede Havrettssekretariatet, en stilling han hadde frem til 1. januar 1979. Som havrettsminister ble han en nøkkelperson – nasjonalt så vel som internasjonalt – i utformingen av den nye havretten i FNs tredje havrettskonferanse (1973–1982). I forberedelsene til denne konferansen var han norsk delegasjonsleder og visepresident for FNs Komité for fredelig utnyttelse av havbunnen utenfor nasjonal jurisdiksjon (1968–1973). Fra 1973 til 1982 ledet han den norske delegasjonen og var samtidig havrettskonferansens visepresident. Som leder av den uformelle «Evensen-gruppen» bidrog han sterkt til utformingen av den endelige konvensjonsteksten når det gjaldt 200 nautiske mil (370.4 km) økonomiske soner, kontinentalsokkelregimet og tiltak for å forebygge havforurensning. Gruppen maktet derimot ikke å få til enighet om regimet for høsting av mineraler fra dyphavsbunnen. Her ble Evensen beskyldt for å løpe utviklingslandenes ærend og ofre industrilandenes interesser på idealismens alter.
Journalistene Jahn Otto Johansen og Per Egil Hegge var særlig kritiske til Evensens forhandlingstaktikk som de mente var for ettergivende overfor Sovjetunionen.


== Referanser ==
Alcalá de Henares

Alcalá de Henares, som betyr Citadellet ved elven Henares, er en by i Spania. Det historiske sentret i byen er
en del av verdensarven til UNESCO og et av de første bispedømmene i Spania ble grunnlagt her. Byen ligger i den autonome regionen Madrid, 35 km nordøst for byen Madrid, 588 meter over havet. 
Byen har i overkant av 200 000 innbyggere og er den nest største byen i regionen etter den spanske hovedstaden. Byen blir ofte bare kalt Alcalá, mens «de Henares» blir benyttet for å skille den fra flere andre byer med samme navn. Forfatteren Miguel de Cervantes ble født i Alcalá de Henares.


== Historie ==
Byen har vært bosatt siden kobberalderen. Romerne erobret området i det første hundreåret f.kr. og bygde byen Complutum nær den tidligere keltiberiske bebyggelsen Iplacea. Dermed var dette den eneste romerbyen i regionen rundt Madrid. Med 10 000 innbyggere nådde han status som Municipium og hadde flere institusjoner. Etter at Romerriket falt, kom byen under
vestgoterne. Den ble etterhvert mindre viktig, men en del pilegrimer kom hit for å besøke St. Justo og Pastor.

Maurerne erobret den vestgotiske byen i 711, og grunnla en ny bebyggelse. De bygde en al-qal'a, som betyr «citadell» på arabisk, på en nærliggende ås, idag kjent som Alcalá la Vieja (Gamle Alcalá). Den 3. mai 1118 ble han erobret tilbake av erkebiskopen av Toledo Bernardo de Sedirac for Castilla. De kristne kalte ham Burgo de Santiuste og bosatte seg i den opprinnelige romerske byen, mens den arabiske ble forlatt. Byen ble avstått til bispedømmet i Toledo. Frem til slutten av reconquistaen hadde den kristne byen både en jødisk og en maurisk bydel, samt kjente markedsplasser. Den sentrale plasseringen gjorde at kongene av Castilla ofte besøkte byen når de var på reiser. 
En gang i 1480-årene hadde Kristoffer Columbus det første møtet med kong Ferdinand og Isabella, som finansierte reisen hans til Amerika, i byen.
I 1499 ble Universidad de Alcalá opprettet i byen.
Byen ble hardt skadet under den spanske borgerkrigen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alcalá de Henares – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alcalá de Henares – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Universidad de Alcalá