Hvitvinger

Hvitvinger (Pieridae) er en familie med dagaktive, vanligvis hvite, men også gule og grønne  dagsommerfugler. Flere av artene har markerte farger i svart, gult og rødt.
De langt fleste artene lever i varme tropiske og subtropiske strøk, mens andre arter er tilknyttet høyfjellet og et langt tøffere klima, slik som polargulvinge, som i Norge er funnet bare i indre Troms. Av de 1 200 artene i verden er 13 funnet i Norge. Flere av dem tilhører våre vanligste sommerfugler.
Hvitvinger har larver som lever på ulike planter og urter. Noen arter er skadedyr i jordbruket, slik som liten og stor kålsommerfugl.


== Utseende ==

Det som systematisk skiller hvitvinger fra andre dagsommerfugler er antall greiner på radialåren i vingen. Den har tre eller fire greiner, i mer sjeldne tilfeller også fem greiner. Leggen på framfoten har kloleddet, og er ikke tilbakedannet slik som hos blant annet flikvingene og noen glansvinger.
Hos hvitvinger er kjønnene vanligvis litt ulik hverandre. De fleste artene har en lys vingeoverside, enten hvit eller mer gul-grønn. Ofte finnes en mørkere flekk i vingespissen. Vingeundersiden varierer ganske mye. Artene i slekten Delias har kraftige svarte, røde og gule farger, mens andre arter kan ha helt hvit vingeunderside.
Hvitvinger har en tredelt kropp, hode, brystparti og bakkropp. Brystpartiet består av tre ledd som er kompakt sammenvokst. Her finnes fire vinger og seks bein. Et par bein på hvert av de tre brystsegmentene. Brystpartiets indre organer består for det meste av vingenes muskulatur.
I hodet, men også i resten av kroppen finnes sanseorganer og nervesystemet. Sommerfuglene skiller seg fra de fleste andre insektene ved at munnen, hos de voksne (imago) er omformet til en lang sugesnabel. Denne er rullet opp i en spiral, mellom palpene, under hodet, når den ikke er i bruk.  Sugesnabelen gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Snabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde. De store fasettøynene gir sommerfuglen et godt syn. Fasettøyne er sammensatt av flere enkeltøyne, og tilsammen gir de et skarpt og klart bilde. Antennene er utstyrt med sanseorgan som registrerer lukter, som lukten av det motsatte kjønn (seksualferomoner), nektarrike blomster og de plantearter sommerfuglens larver lever på.
På beina finnes også sanseorgan som gir informasjon om hva sommerfuglen sitter på. Hunner bruker disse sansene for å finne riktig næringsplante, hvor den kan legge sine egg.
Vingens membran er tett besatt med små skjell i ulike farger. Fargene framstår på grunn av vingeskjellets farge eller fordi lyset brytes i overflaten. Langs ytterranden finnes fine hår.
Vingespennet er mellom 34 og 77 millimeter hos de nordiske artene. 


=== Indre organer ===
Bakkroppens indre organer hos sommerfugler består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrettsorganer. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet, kalt stigma.  I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. Sommerfugler har ikke blod, men en blodvæske som sirkulerer i kroppen, den pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.


=== Egg ===
Eggenes fasong og overflate varierer mellom de ulike artene. De fleste egg har en eller annen rund avlang form, ofte som en konkav tønneform. Vanligvis har eggene et fint punktert mønster, eller lengderibber. De fleste er omtrent 1 - 2 millimeter brede. Nylig lagte egg er blå-grønne, mens de etterhvert endrer farge til mer gult eller rødt.


=== Larvene ===
Larvene ånder gjennom små åpninger langs kroppens sider, som gir luft til trakéene. Bak hodet, på bryststykket, som består av tre ledd, er det tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Enkelte larver slipper avføringen rett ned, mens andre kan skyte den fra seg.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde.
Puppen ender i én spiss ende, ikke to som hos svalestjerter. Puppen er plassert stående eller oppreist, og er festet i anal-enden mot underlaget. Den holdes oppe ved et magebelte av spinntråder.


== Levevis ==
Hvitvinger finnes i ulike leveområder (habitater), fra frodige enger, hager og åkre til åpen skog eller myrområder. De kan også treffes i fjellet. Flere arter har tendens til å migrere, blant andre stor kålsommerfugl (Pieris brassicae), liten kålsommerfugl (Pieris rapae), vandrehvitvinge (Pontia daplidice), vandregulvinge (Colias croceus) og de store, hvite artene Catopsilia florella i Afrika og Ascia monuste i Amerika.
Enkelte arter kan opptre med flere generasjoner hver sommer, mens andre kun klarer en generasjon. De overvintrer i puppestadiet, som egg, larve, eller voksen (imago). Sitronsommerfuglen overvintrer som voksen og er blant de første sommerfuglene som viser seg om våren.
Om natten og i overskyet vær hviler vanligvis dagsommerfuglene, men kålsommerfuglene er ofte på vingene tidligere på morgenen og senere på kvelden enn de fleste andre dagsommerfugler. Vingene holdes sammenlagt opp eller ut fra kroppen. Men straks solen skinner, er de på vingene.


=== Forplantning ===
Paring skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Om et par forstyrres under paring, flyr vanligvis hunnen, mens hannen blir hengende passivt. Eggene legges direkte på larvens næringsplanten, enkeltvis eller i grupper.


=== Larvene ===
Larvene lever av planter som de spiser. De finnes på både planter, urter, løvtrær og busker.
Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 °C.  Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Larven har puppestadiet i sin egen noe ubeskyttede hud. Larvens bøyelige og myke kropp å omdannes til en puppe med et hardt skall. Når puppenhuden er hard begynner omdanningen fra larve til den voksne insektet. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering (metamorfose) skjer og dyret bygges opp igjen. Noen arter har pupper som får samme farge som omgivelsene. De kan bli både grønne eller brune. Puppeperioden varierer etter temperaturen. De fleste hvitvinger har et puppestadium på mellom to til fire uker.


== Sårbarhet ==
Nesten ingen av hvitvingene er sårbare arter, på IUCNs rødliste er bare 3 arter oppført.  Ingen arter er oppført på Norsk rødliste for arter.


== Skadedyr ==
Noen arter, særlig kålsommerfuglene i delgruppen Pierinae, er alvorlige skadedyr på kål- og erteblomster.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Systematisk inndeling med noen arter ==
Denne oversikten har med kun noen av de 1 200 artene som er registrert. Bare 13 er representert i Norge.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie hvitvinger (Pieridae)
delgruppe Coliadinae
"basal gruppe" – foreløpig ikke gitt eget navn
slekten Kricogonia Reakirt, 1863 – 2 arter
slekten Nathalis Boisduval, 1836 – 2 arter
stammen Euremini – ofte blir alle slektene bortsett fra Leucidia regnet til Eurema
slekten Abaeis Hübner, 1819 – 2 arter, Amerika
slekten Eurema Hübner, 1819  – 23 arter, Neotropisk, noen få arter i Sørøst-Asia
slekten Leucidia  Doubleday, 1847 – 2 arter
slekten Pyrisitia Butler, 1870 – 11 arter
slekten Terias Swainson, 1821 – 29 arter, for det meste Sørøst-Asia og Afrika
Teriocolias zelia (Lucas, 1852) – Sør-Amerika
stammen Gonepterygini
slekten Dercas Doubleday, 1847 – 5 arter, Sørøst-Asia
slekten Gonepteryx Leach, 1815 – 8 arter
Gonepteryx cleobule (Hübner 1830)
Gonepteryx cleopatra (Linnaeus 1767)
Gonepteryx farinosa (Zeller 1847)
Gonepteryx maderensis Felder 1862
Sitronsommerfugl – (Gonepteryx rhamni (Linnaeus 1758))
stammen Coliadini
slekten Anteos Hübner, 1819 – 3 arter, Neotropisk
slekten Aphrissa Butler, 1873 – 8 arter, Neotropisk
slekten Catopsilia Hübner, 1819 – 6 arter, Afrika, Asia og Australia
Catopsilia florella (Fabricius, 1775)
slekten Colias Fabricius, 1807 – ca. 85 arter, tempererte områder på den nordlige halvkulen
Colias alfacariensis Ribbe 1905
Colias aurorina Herrich-Schäffer 1850
Colias caucasica Staudinger 1871
underart Colias caucasica balcanica Rebel 1901
Colias chrysotheme (Esper 1781)
Vandregulvinge – (Colias croceus (Fourcroy, 1785) )
Colias erate (Esper 1805)
Mjeltgulvinge – (Colias hecla Lefèbvre, 1836 )
Colias hyale (Linnaeus 1758)
Colias myrmidone (Esper 1781)
Myrgulvinge – (Colias palaeno (Linnaeus, 1761) )
Colias phicomone (Esper 1780)
Colias tyche (Böber 1812)
Polargulvinge – (Colias werdandi Zetterstedt 1840 ) [Synonym: Colias nastes werdandi Zetterstedt 1840]
slekten Phoebis  Hübner, 1819 – 8 arter, Neotropisk
slekten Prestonia Schaus, 1920 – bare én art
slekten Rhabdodryas Godman & Salvin, 1889 – bare én art
slekten Zerene Hübner, 1819 – før regnet til Colias, 2 arter i Nord-Amerika
usikker plassering
slekten Gandaca  Moore, 1906 – bare én art, Sørøst-Asia
delgruppe Dismorphiinae
slekt Dismorphia Hübner, 1816 – 29 arter, Neotropisk
slekt Enantia Hübner, 1819 – 9 arter, Neotropisk
slekt Leptidea Billberg, 1820 – eneste slekt i den palearktiske sone, 12 arter
Skoghvitvinge – (Leptidea sinapis (Linnaeus, 1758) )
Enghvitvinge – (Leptidea reali Reissinger, 1989 )
slekt Lieinix Gray, 1832 – 6 arter, Neotropisk
slekt Moschoneura Butler, 1870 – bare én art, Neotropisk
slekt Patia Klots, 1933 – 3 arter, Neotropisk
slekt Pseudopieris Godman & Salvin, 1890 – 2 arter, Neotropisk
delgruppe Pierinae
delgruppe / stamme Anthocharidini
slekt Leptosia Hübner, 1818  – 7 arter i Afrika og én i Sørøst-Asia
Eroessa chiliensis (Guérin-Méneville, 1830)  – bare i Chile
slekt Anthocharis Boisduval, Rambur, Duméril & Graslin, 1833 – 17 arter, Holarktis
Aurorasommerfugl – (Anthocharis cardamines (Linnaeus, 1758) )
slekt Euchloe Hübner, 1819  – 26 arter, Holarktis
slekt Hesperocharis Felder, 1862  – 12 arter, Neotropisk
slekt Zegris Boisduval, 1836 – 3 arter, den palearktiske sone
delgruppe / stamme Pierini
gruppe Appiadina
slekt Appias Hübner, 1819  – ca. 34 arter, tropiske
Aoa affinis (Vollenhoven, 1865) – bare på Sulawesi
slekt Saletara Distant, 1885 – 4 arter, Sørøst-Asia
gruppe Aporiina
slekt Aporia Hübner, [1819] – 30 arter i Asia og én i Europa:
Hagtornsommerfugl – (Aporia crataegi (Linnaeus, 1758) )
slekt Archonias (Hübner, 1825) – Neotropisk
slekt Catasticta Butler, 1870 – ca. 90 arter, Neotropisk
slekt Charonias Röber, 1908  – 2 arter, Neotropisk
slekt Cepora Billberg, 1820  – ca. 20 arter, Sørøst-Asia og Australia
slekt Delias Hübner, 1819 – en svært artsrik slekt med ca. 250 til dels ganske fargerike arter i Asia og Australia
Eucheira socialis Westwood, 1834 – Mexico
slekt Leodonta Butler, 1870 – 5 arter, Neotropisk
slekt Leuciacria Rothschild & Jordan, 1905 – 2 arter, Ny-Guinea og New Ireland
slekt Melete Swainson, 1831  – 6 arter, Neotropisk
slekt Mylothris Hübner, 1819 – ca. 65 arter, Afrika
slekt Neophasia Behr, 1869  – 2 arter, vestlige Nord-Amerika
slekt Pereute Herrich-Schäffer, 1867  – 9 arter, Neotropisk
slekt Prioneris Wallace, 1867  – 6 arter, Sørøst-Asia
gruppe Pierina
Mesapia peloria (Hewitson, 1853) – Kina
slekt Baltia Moore, 1878 – 3 arter, Himalaya og omkringliggende fjellområder
Glennia pylotis (Godart, 1819)  – bare i Brasil
slekt Sinopieris Huang, 1995 – 6 arter, Tibet, Nepal og Kina
slekt Pieris Schrank, 1801 – 32 arter, Holarktis
Stor kålsommerfugl – (Pieris brassicae (Linnaeus, 1758) )
Rapssommerfugl – (Pieris napi (Linnaeus, 1758) )
Liten kålsommerfugl – (Pieris rapae (Linnaeus, 1758) )
slekt Pontia Fabricius, 1807 – 12 arter, Holarktisk
Vandrehvitvinge – (Pontia daplidice (Linnaeus, 1758) )
slekt Leptophobia Butler, 1870 – 20 arter, Neotropisk
Reliquia santamarta Ackery, 1975 – bare i Colombia
slekt Tatochila Butler, 1870 – 11 arter, Sør-Amerika
Theochila maenacte (Boisduval, 1836) – Sør-Amerika
slekt Hypsochila Ureta, 1955 – 7 arter, Sør-Amerika
slekt Piercolias Grote, 1903 – 3 arter, Peru og Bolivia
slekt Pierphulia Field, 1958 – 3 arter, Sør-Amerika
slekt Infraphulia Field, 1958 – 3 arter, Sør-Amerika
slekt Phulia Herrich-Schäffer, 1867 – 4 arter, Sør-Amerika
slekt Itaballia Kaye, 1904 – 3 arter, Neotropisk
Pieriballia viardi (Boisduval, 1836) – Neotropisk
slekt Perrhybris Hübner, 1819 – 3 arter, Neotropisk
Ascia monuste (Linnaeus, 1764) – varme områder i Amerika
slekt Ganyra Billberg, 1820 – 3 arter, Neotropisk
Pinacopteryx eriphia (Godart, 1819) – Afrika
Phrissura aegis (C. & R. Felder, 1861)  – Sørøst-Asia
slekt Ixias Hübner, 1819 – 10 arter, sørlige Asia
slekt Mathania Oberthür, 1890 – 5 arter, Sør-Amerika
slekt Elodina C. & R. Felder, 1865 – ca. 30 arter, Australia, Ny-Guinea, Ny-Caledonia og Sulawesi
gruppe uten navn
slekt Belenois Hübner, 1819 – 28 arter, Afrika, Asia og Australia
slekt Dixeia Talbot, 1932  – 11 arter, Afrika
delgruppe / stamme Colotini – ikke i Norge
slekt Hebomoia Hübner, 1819  – 2 arter, Asia
slekt Colotis Hübner, 1819 – ca. 50 arter, de aller fleste i Afrika, én europeisk art
Calopieris eulimene (Klug, 1829)  – nordøstlige Afrika og Arabia
slekt Eronia Hübner, 1823  – 2 arter, Afrika
slekt Nepheronia Butler, 1870  – 4 arter, Afrika
slekt Pareronia Bingham, 1907 – 13 arter, Sørøst-Asia
delgruppe Pseudopontiinae – ikke i Norge
slekt Pseudopontia Plötz, 1870 – eneste slekt i delgruppen, ikke i Europa


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) Hvitvinger i Encyclopedia of Life 
(en) Hvitvinger i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hvitvinger hos Artsdatabanken 
(sv) Hvitvinger hos Dyntaxa 
(en) Hvitvinger hos Fauna Europaea 
(en) Hvitvinger hos Fossilworks 
(en) Hvitvinger hos ITIS 
(en) Hvitvinger hos NCBI 
(en) Kategori:Pieridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pieridae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Hvitvinger – Pieridae – http://www.nic.funet.fi/
Norges sommerfugler – Hvitvinger
www.nhm.uio.no/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om  norske sommerfugler.
Brower, Andrew V. Z. 2006. Pieridae. Version 04 October 2006 (under construction).  in The Tree of Life Web Project, [1]
Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1,  www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr.
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.