jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rødveps

Rødveps (Vespula rufa) er en art i familien stikkeveps.


== Utbredelse ==
Rødveps er utbredt i Europa og Asia, øst til Japan. I Norge finnes den i hele landet.


== Utseende ==
Rødveps varierer i størrelsen og dronningen er mellom 17-20 millimeter lang. Arbeidere er 12-16 millimeter lange. Fargene er typiske for stikkvepser, gult og svart. Første ledd av bakkroppen er rødlig, men utbredelsen av rødfargen kan variere. Vingene er svakt brunlige.
De store fasettøynene har en kraftig innskjæring i fremkanten, slik at de får en C-form. På toppen av hodet, mellom fasettøynene, finnes tre punktøyne.
Hunner (arbeidere) til rødveps har et «ankerformet» svart merke i ansiktet (munnskjoldet). «Ankermerket» i ansiktet kan variere i fasong, i tillegg finnes et lignende merke i ansiktet hos flere andre arter, som hos jordveps (Vespula vulgaris) og hos flere av artene i slekten langkinnet stikkveps (Dolichovespula). Hanner bestemmes helst på forskjeller i genitaliene.
Rødveps hører til i slekten av kortkinnet stikkveps (Vespula), der avstanden mellom fasettøyets nedre kant og kjeven er svært liten, mindre enn følehornets bredde.
Arbeiderne er sterile hunner som har eggleggningsrøret omdannet til en stikkebrodd. Brodden har noen små mothaker, men disse er for små til at brodden sitter igjen, derfor kan samme veps stikke flere ganger.  Brodden står i forbindelse med giftkjertler. Normalt er giften ufarlig for mennesker, men enkelte kan få allergiske reaksjoner.


== Levevis ==
Rødveps er rovdyr og lever av andre mindre dyr, ofte larver til insekt som lever i vegetasjonen. Dersom byttet har bein eller vinger, fjernes disse med de kraftige kjevene. Larvene blir matet med en blanding av byttedyr, nektar og spytt.
Rødveps hører til blant de sosiale insektene og danner svermer. De bygger underjordiske bol, vanligvis gjemt i mose eller lignende. Det er også observert bol i hulrom på hus. Bolet er på sitt største utpå sensommeren. Inntil da har larvene blitt utviklet til sterile arbeidere, men nå dannes hanner og kjønnsmodne hunner. Disse parer seg. Hver høst (vinter) dør svermen ut og bare de befruktede hunnene, kalt dronningene overlever vinteren. Om våren danner hver dronning en ny sverm.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Douwes, P.; Abenius, J.; Cederberg, B. & Wahlstedt, U. 2012. Steklar: Myror och getingar. Hymenoptera: Formicidae–Vespidae Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna 133 sider. ISBN 978-91-88506-78-8
Løken, Astrid 1987. Stikkeveps. Norsk Entomologisk forening, Norske Insekttabeller Nr.11
Rognes, Knut. 1980. Preparering og bestemmelse av stikkveps. Norsk Entomologisk forening, Insekt-Nytt 2/5, side 7-13


== Eksterne lenker ==
(en) rødveps i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rødveps hos Artsdatabanken 
(sv) rødveps hos Dyntaxa 
(en) rødveps hos Fauna Europaea 
(en) rødveps hos NCBI 
(en) Kategori:Vespula rufa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Vespula rufa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Vespula rufa – detaljert informasjon på Wikispecies
Nakenrotte

Nakenrotte (Heterocephalus glaber) er en gnagerart i sandgraverfamilien som er spesielt tilpasset liv under jorden. Nakenrottene graver lange ganger der de bor sammen i grupper på opptil 100 individer.
Denne gnageren har nesten ikke noe pels, annet enn litt hår på føttene, følehår og enkelte hår som er spredt rundt på kroppen. Den veier vanligvis mellom 30 og 40 gram, omtrent samme størrelse som en vanlig mus. Den har store tenner som den bruker til å grave de lange gangene under jorden med. 
Nakenrottene er kjent for at de lever i kompliserte sosiale grupper. Nakenrotten spiser insekter. Den lever under bakken i ørkenen i Øst-Afrika, for det meste i Somalia, Etiopia, og i deler av Kenya.
Nakenrotta er spesiell ved at mens en mus blir rundt fire år gamle, kan nakenrotta bli opptil tredve år. Den har utviklet et svært lavt stoffskifte for å takle det oksygenfattige miljøet under bakken. Den føler ingen smerte i huden og utvikler ikke kreft. Av den grunn er den interessant for forskere, som har kartlagt dens arvestoff. Genomet skal benyttes for å studere lang alder og resistens mot kreft.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) nakenrotte i Encyclopedia of Life 
(en) nakenrotte i Global Biodiversity Information Facility 
(en) nakenrotte hos Fossilworks 
(en) nakenrotte hos ITIS 
(en) nakenrotte hos NCBI 
(en) Kategori:Heterocephalus glaber – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Heterocephalus glaber – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Heterocephalus glaber – detaljert informasjon på Wikispecies
Tyskveps

Tyskveps (Vespula germanica) er en art i familien stikkeveps.


== Utbredelse ==
Tyskveps er utbredt i hele verden, i litt varmere strøk. I Norge finnes den nord til Nordland.


== Utseende ==
Tyskveps varierer i størrelsen og dronningen er opptil 20 millimeter lang. Arbeidere er 16-20 millimeter lange. Fargene er typiske for stikkvepser, gult og svart. Vingene er svakt brunlige. Det kan være vanskelig å se forskjell på tyskveps og andre stikkvepser som blant annet jordveps, men karakterer i blant annet ansiktet er til god hjelp.
Tyskveps hører til i slekten av kortkinnet stikkveps (Vespula), der avstanden mellom fasettøyets nedre kant og kjeven er svært liten, mindre enn følehornets bredde. De store fasettøynene har en kraftig innskjæring i fremkanten, slik at de får en C-form. Innskjæringen er gul og flyter ofte sammen med den gule fargen på munnskjoldet. På toppen av hodet, mellom fasettøynene, finnes tre punktøyne. Munnskjoldet har tre svarte prikker.
Arbeiderne er sterile hunner som har eggleggningsrøret omdannet til en stikkebrodd. Brodden har noen små mothaker, men disse er for små til at brodden sitter igjen, derfor kan samme veps stikke flere ganger.  Brodden står i forbindelse med giftkjertler. Normalt er giften ufarlig for mennesker, men enkelte kan få allergiske reaksjoner.


== Levevis ==
Tyskveps er rovdyr og lever av andre mindre dyr, ofte larver til insekt som lever i vegetasjonen. Dersom byttet har bein eller vinger, fjernes disse med de kraftige kjevene. Larvene blir matet med en blanding av byttedyr, nektar og spytt.
Tyskveps hører til blant de sosiale insektene og danner svermer.  De bygger underjordiske eller overjordiske gråfargede bol, som varierer i størrelse etter hvor det er bygd. Bolet bygges både dypt i jorden, i husvegger, på loft eller i hulrom i trær og i fuglkasser. Bolet er på sitt største utpå sensommeren. Inntil da har larvene blitt utviklet til sterile arbeidere, men nå dannes hanner og kjønnsmodne hunner. Disse parer seg. Hver høst (vinter) dør svermen ut og bare de befruktede hunnene, kalt dronningene overlever vinteren. Om våren danner hver dronning en ny sverm.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Douwes, P.; Abenius, J.; Cederberg, B. & Wahlstedt, U. 2012. Steklar: Myror och getingar. Hymenoptera: Formicidae–Vespidae Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna 133 sider. ISBN 978-91-88506-78-8
Løken, Astrid 1987. Stikkeveps. Norsk Entomologisk forening, Norske Insekttabeller Nr.11
Rognes, Knut. 1980. Preparering og bestemmelse av stikkveps. Norsk Entomologisk forening, Insekt-Nytt 2/5, side 7-13


== Eksterne lenker ==
(en) tyskveps i Encyclopedia of Life 
(en) tyskveps i Global Biodiversity Information Facility 
(no) tyskveps hos Artsdatabanken 
(sv) tyskveps hos Dyntaxa 
(en) tyskveps hos Fauna Europaea 
(en) tyskveps hos ITIS 
(en) tyskveps hos NCBI 
(en) Kategori:Vespula germanica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Vespula germanica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Vespula germanica – detaljert informasjon på Wikispecies
Skogveps

Skogveps (Dolichovespula sylvestris) er en art i familien stikkeveps.


== Utbredelse ==
Skogveps er utbredt i «hele» verden, i litt varmere strøk. I Norge finnes den nord til Nordland.


== Utseende ==
Skogveps varierer i størrelsen og dronningen er mellom 15-19 millimeter lang. Arbeidere er 13-15 millimeter lange. Fargene er typiske for stikkvepser, gult og svart. Vingene er svakt brunlige.
Skogveps hører til i slekten av langkinnet stikkveps (Dolichovespula), der avstanden mellom fasettøyets nedre kant og kjeven er lengre enn følehornets bredde.
De store fasettøynene har en kraftig innskjæring i fremkanten, slik at de får en C-form. På toppen av hodet, mellom fasettøynene, finnes tre punktøyne.
Arbeiderne er sterile hunner som har eggleggningsrøret omdannet til en stikkebrodd. Brodden har noen små mothaker, men disse er for små til at brodden sitter igjen, derfor kan samme veps stikke flere ganger.  Brodden står i forbindelse med giftkjertler. Normalt er giften ufarlig for mennesker, men enkelte kan få allergiske reaksjoner.


== Levevis ==
Skogveps er rovdyr og lever av andre mindre dyr, ofte larver til insekt som lever i vegetasjonen. Dersom byttet har bein eller vinger, fjernes disse med de kraftige kjevene. Larvene blir matet med en blanding av byttedyr, nektar og spytt.
Skogveps hører til blant de sosiale insektene og danner svermer. De bygger overjordiske kulerunde bol. Bolet bygges vanligvis i trær, men også i fuglekasser, under takutstikk og noen ganger i hus. 
Bolet er på sitt største utpå sensommeren. Inntil da har larvene blitt utviklet til sterile arbeidere, men nå dannes hanner og kjønnsmodne hunner. Disse parer seg. Hver høst (vinter) dør svermen ut og bare de befruktede hunnene, kalt dronningene overlever vinteren. Om våren danner hver dronning en ny sverm.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Douwes, P.; Abenius, J.; Cederberg, B. & Wahlstedt, U. 2012. Steklar: Myror och getingar. Hymenoptera: Formicidae–Vespidae Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna 133 sider. ISBN 978-91-88506-78-8
Løken, Astrid 1987. Stikkeveps. Norsk Entomologisk forening, Norske Insekttabeller Nr.11
Rognes, Knut. 1980. Preparering og bestemmelse av stikkveps. Norsk Entomologisk forening, Insekt-Nytt 2/5, side 7-13


== Eksterne lenker ==
(en) Skogveps i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Skogveps hos Artsdatabanken 
(sv) Skogveps hos Dyntaxa 
(en) Skogveps hos Fauna Europaea 
(en) Skogveps hos NCBI 
(en) Kategori:Dolichovespula sylvestris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Dolichovespula sylvestris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dolichovespula sylvestris – detaljert informasjon på Wikispecies
Rione Castro Pretorio

Castro Pretorio er en bydel (rione) i Roma. Castro Pretorio er området foran og rundt jernbanestasjonen.
Bydelen har navn etter kasernene til Pretorianergarden, som ble anlagt her på keiser Tiberius' tid. Også seinere beholdt området sitt militære preg. Etter Italias samling er store deler av Castro Pretorio blitt boligkvarterer.


== Severdigheter ==
Diokletians termer


== Eksterne lenker ==
(en) Rione XVIII - Castro Pretorio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Castro Pretorio (rione di Roma) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
 Severdigheter Arkivert 2. august 2008 hos Wayback Machine.
Castro Pretorio på Google Maps
Low

For musikkalbumet til Testament, se Low (Testament album)Low er et musikkalbum med David Bowie fra 1977. 
Low er første del av «Berlin-trilogien» (Low, "Heroes" og Lodger). Brian Eno hadde en sentral rolle under innspillingen av albumet. Low ble spilt inn hovedsakelig i Frankrike og mikset i Vest-Berlin.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av David Bowie, borsett fra der annet er angitt.

«Speed of Life» – 2:46
«Breaking Glass» (Bowie, Dennis Davis, George Murray) – 1:52
«What in the World» – 2:23
«Sound and Vision» – 3:05
«Always Crashing in the Same Car»– 3:33
«Be My Wife» – 2:58
«A New Career in a New Town» – 2:53
«Warszawa» (Bowie, Brian Eno) – 6:23
«Art Decade» – 3:46
«Weeping Wall» – 3:28
«Subterraneans» – 5:39


== Plasseringer ==
AlbumSingel


== Personell ==
MusikereDavid Bowie – vokal, gitar, pump bass, saksofon, xylofon, vibrafoner, harmonica, forhåndsprogrammert perkusjon, keyboard: synthesizer, piano, Chamberlin (kreditert på albumomslaget som «tape strings», «tape-cello» og «tape-horns»)
Brian Eno – vokal, splinter Minimoog, report ARP, gitar, piano, keyboard, synthetics, Chamberlin, synthesizer
Carlos Alomar – rytmegitar
Dennis Davis – perkusjon
George Murray – bassAndre medvirkendeRicky Gardiner – gitar
Peter Himmelman – piano, ARP synthesizer
Mary Visconti – bakgrunnsvokal
Iggy Pop – bakgrunnsvokal «What in the World»
Eduard Meyer – cello
Roy Young – piano, Farfisa-orgel


== Andre utgivelser ==
Albumet har blitt utgitt tre ganger på CD:

1984/1985 RCA original sporliste
1991 Rycodisk med tidligere ikke utgitte  Some Are» og «All Saints» og en remix av «Sound and Vision»
1999 EMI 24-bit remastered. Original sporliste.


== Eksterne lenker ==
(en) Low på Discogs 
(en) Low på MusicBrainz 
(en) Low på Spotify 
(en) Low på AllMusic
Norskveps

Norskveps (Dolichovespula norwegica) er en art i familien stikkeveps.


== Utbredelse ==
Norskveps er utbredt i Europa. I Norge finnes den over hele landet, og er en av de vanligste norske stikkevepsene.


== Utseende ==
Norskveps varierer i størrelsen og dronningen er mellom 15-19 millimeter lang. Arbeidere er 12-15 millimeter lange. Fargene er typiske for stikkevepser, gult og svart. De fine hårene på brystets sider er svartfarget. Bakkroppen kan ha antydning til rødfarge, særlig på de første leddene. Vingene er svakt brunlige. 
Norskveps hører til i slekten av langkinnet stikkeveps (Dolichovespula), der avstanden mellom fasettøyets nedre kant og kjeven er lengre enn følehornets bredde. De store fasettøynene har en kraftig innskjæring i fremkanten, slik at de får en C-form. På toppen av hodet, mellom fasettøynene, finnes tre punktøyne. Norskveps kan være vanskelig å skille fra engveps. Men avstanden fra de bakerste punktøyne til hodets bakkant er mindre enn avstanden mellom de to bakerste punktøynene.
Arbeiderne er sterile hunner som har eggleggningsrøret omdannet til en stikkebrodd. Brodden har noen små mothaker, men disse er for små til at brodden sitter igjen, derfor kan samme veps stikke flere ganger.  Brodden står i forbindelse med giftkjertler. Normalt er giften ufarlig for mennesker, men enkelte kan få allergiske reaksjoner.


== Levevis ==
Norskveps er rovdyr og lever av andre mindre dyr, ofte larver til insekt som lever i vegetasjonen. Dersom byttet har bein eller vinger, fjernes disse med de kraftige kjevene. Larvene blir matet med en blanding av byttedyr, nektar og spytt. 
Norskveps hører til blant de sosiale insektene og danner svermer. De bygger kulerunde, lysegrå bol, som ligner på bolet til engveps. Bolet henger ned og bygges i trær, men også i fuglekasser, under takutstikk og hulrom i hus. Bolet er på sitt største utpå sensommeren. Inntil da har larvene blitt utviklet til sterile arbeidere, men nå dannes hanner og kjønnsmodne hunner. Disse parer seg. Hver høst (vinter) dør svermen ut og bare de befruktede hunnene, kalt dronningene overlever vinteren. Om våren danner hver dronning en ny sverm.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Douwes, P.; Abenius, J.; Cederberg, B. & Wahlstedt, U. 2012. Steklar: Myror och getingar. Hymenoptera: Formicidae–Vespidae Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna 133 sider. ISBN 978-91-88506-78-8
Løken, Astrid 1987. Stikkeveps. Norsk Entomologisk forening, Norske Insekttabeller Nr.11
Rognes, Knut. 1980. Preparering og bestemmelse av stikkveps. Norsk Entomologisk forening, Insekt-Nytt 2/5, side 7-13


== Eksterne lenker ==
(en) norskveps i Encyclopedia of Life 
(en) norskveps i Global Biodiversity Information Facility 
(no) norskveps hos Artsdatabanken 
(sv) norskveps hos Dyntaxa 
(en) norskveps hos Fauna Europaea 
(en) norskveps hos NCBI 
(en) Kategori:Dolichovespula norwegica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dolichovespula norwegica – detaljert informasjon på Wikispecies
Rione Sant’Eustachio

Sant'Eustachio er en bydel (rione) i sentrale Roma. Sant'Eustachio har navn etter kirka med samme navn, og omfatter kvartalene rett øst for Pantheon, mellom kirka San Agostino i nord og San Andrea della Valle i sør.


== Severdigheter ==
Palazzo Maccarani Stati
Palazzo Madama
Palazzo Mazzetti di Pietralata
Teatro Valle
Biblioteca e Museo teatrale del Burcardo


== Eksterne lenker ==
(en) Rione VIII - Sant'Eustachio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sant'Eustachio (rione di Roma) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
 Severdigheter
Sant'Eustachio på Google Maps
Dag Helleve

Dag Helleve (født 9. desember 1951) er en norsk lærer og forfatter, født og bosatt på Voss.
Han debuterte  i 1985 med romanen Brøyt , med handling lagt til et fjellanleggsmiljø på Vestlandet, og har skrevet flere romaner og novellesamlinger. Han har skrevet en bok om norske plateomslag, og skrevet fire reiseskildringer sammen med Ragnar Hovland og Per Olav Kaldestad: fra USA, Irland, Belgia og Finland. Han fikk nynorsk barnelitteraturpris for sin hittil eneste ungdomsbok Kubanaren (1999).

Dag Helleves fiksjonsverden består av tilsynelatende motsetninger. På den ene siden er han en poetisk natur- og landskapsskildrer, på den annen side fråtser han i amerikansk konsumkultur og moderne teknologi: jazz, anleggsmaskiner, rock, årgangsbiler, oljeboring, hifi, motorsykler. Ovenikjøpet er det meste han har skrevet innvevet med økofilosofisk tenkning.


== Bibliografi ==
Brøyt, roman, Samlaget (1985)
Vegen til Molde, roman, Samlaget (1986)
Sjakta, roman, Samlaget (1988)
Yetien, noveller, Samlaget (1990)
Norske LP-omslag 1959-1990, sakprosa, Samlaget (1991)
Zephir, roman, Samlaget (1991)
Langs kvar ein veg: Nashville, Memphis, Austin, medforfatter, sakprosa, Samlaget m(1992)
Vegen til Navan, medforfatter, sakprosa, Samlaget (1995)
Svevet, noveller, Samlaget (1995)
Waterloo, medforfatter, sakprosa, Samlaget (1997)
Kubanaren, barnebok, Samlaget (1999)
Finske dagar og netter: reiser i Finland. medforfatter, dokumentar og historie, Damm (2003)
Norske landskap, medforfatter, Wigestrand Forlag (2004)
Hadde eg berre ei elv så lang skulle føtene fly: ei reise i Canada, medforfatter, Wigestrand Forlag (2011)


== Kilder ==
Presentasjon av Dag Helleve i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Dag Helleve hos Nasjonalbiblioteket
Artikler av og om Dag Helleve i Norart
Digão

Rodrigo Izecson dos Santos Leite, bedre kjent som Digão, (født 14. oktober 1985 i Brasília) er en brasiliansk tidligere fotballspiller. Digão har tidligere spilt for Rimini. Han er lillebroren til Kaká.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Digão – Major League Soccer 
(en) Digão – Transfermarkt 
(en) Digão – WorldFootball.net 
(en) Digão – FootballDatabase.eu 
(en) Digão – Soccerway 
(en) Digão – Fora De Jogo 
(en) Digão – Sambafoot 
(en) Digão – FBref
Adolf von Baeyer

Adolf von Baeyer (født 31. oktober 1835 i Berlin, død 20. august 1917 i Starnberg) var en tysk vitenskapsmann. Han var den første som fikk fremstilt fargen indigo syntetisk. I 1905 fikk han Nobelprisen i kjemi for dette.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, studier ===
Adolf Baeyer var sønn av geodeten Johann Jacob Baeyer. Han studerte matematikk og fysikk ved Universitetet i Berlin og flyttet deretter til Heidelberg for å studere kjemi hos Robert Bunsen. Han fikk sin doktorgrad i 1858. Baeyer ble lektor ved Berlin Handelsakademi i 1860 og fra 1871 var han professor ved Universitetet i Strasbourg. Fra 1875 overtok han som professor ved Universitetet i München.
I 1881 ble han adlet og tok navnet Adolf von Baeyer.
Baeyer ble tildelt Davymedaljen i 1881. I 1905 fikk han Nobelprisen i kjemi for sitt arbeid.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Günther Bugge: Das Buch der großen Chemiker, Verlag Chemie GmbH, Weinheim 1974, S. 321 ff.
Carl Graebe: Geschichte der organischen Chemie, Verlag Julius Springer, Berlin 1920
Karl Schmorl: Adolf von Baeyer (= Große Naturforscher. 10). Wissenschaftliche Verlagsgesellschaft, Stuttgart 1952
(de) Friedrich Klemm: «Baeyer, Adolf Johann Friedrich Wilhelm Ritter von.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 1, Duncker & Humblot, Berlin 1953, ISBN 3-428-00182-6, s. 534–536 (digitalisering).


== Eksterne lenker ==
(en) Adolf von Baeyer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Adolf von Baeyer – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 

(en) Nobelprisen i  kjemi 1905 hos Nobelprize.org
(en) Adolf von Baeyer hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1905
Pinot Meunier

Pinot meunier er en blå drue som er mest brukt i produksjon av champagne i Frankrike. I Tyskland er den kjent under navnet Schwarzriesling eller Müllerrebe. Den brukes også i mange andre land, under forskjellige navn (se nedenfor). 
Navnet (fransk meunier og på tysk Müller, som begge betyr møller) kommer av det mellignende støvet på undersiden av bladene.


== Synonymer ==
Den har også navn som:  Auvernat Gris, Auvernat Meunier, Blanc Meunier, Blanche Feuille, Carpinet, Cerny Mancujk, Créedinet, Farineux Noir, Fernaise, Frésillon, Fromenté, Frühe blaue Müllerrebe, Goujeau, Gris Meunier, Meunier, Meunier Gris, Miller Grape, Miller´s Burgundy, Molnar Toke, Molnar Toke Kek, Molnarszölö, Morillon Tacone, Morone Farinaccio, Moucnik, Noirin Enfariné, Noirien de Vuillapans, Pineau Meunier, Pinot Meunier, Pino Meine, Pinot Negro, Plant de Brie, Plant Meunier, Plant Munier, Postitschtraube, Rana Modra Mlinaria, Rana Modra Mlinarica, Resseau, Riesling Noir, Sarpinet, Trézillon og Wrotham Pinot, alt etter distrikt og land.


== Referanser ==
Mudhoney (album)

Mudhoney er debutalbumet til Mudhoney og ble gitt ut i 1989.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Mudhoney.

«This Gift» – 3:34
«Flat Out Fucked» – 2:15
«Get Into Yours» – 3:50
«You Got It» – 2:50
«Magnolia Caboose Babyshit» – 1:07
«Come To Mind» – 4:52
«Here Comes Sickness» – 3:41
«Running Loaded» – 2:50
«The Farther I Go» – 2:07
«By Her Own Hand» – 3:16
«When Tomorrow Hits» – 2:39
«Dead Love» – 4:27


== Personell ==
Mark Arm – Rytmegitar, vokalist
Steve Turner  – Gitarist, støttevokalist
Matt Lukin – bassgitarist
Dan Peters – Trommeslager


=== Produksjonspersonell ===
Jack Endino – lydtekniker
Jane Higgins – albumcover-design
Michael Lavine – albumcover-fotograf
Conrad Uno – lydtekniker


== Eksterne lenker ==
(en) Mudhoney på Discogs 
(en) Mudhoney på MusicBrainz 
(en) Mudhoney på Spotify 
(en) Mudhoney på AllMusic
Totteridge & Whetstone undergrunnsstasjon

Totteridge & Whetstone undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på Northern-linjens High Barnet-gren, som går nordøstover fra det sentrale London.


== Eksterne lenker ==
Totteridge & Whetstone Underground Station Transport for London (Engelsk)
Kårdalstunnelen

Kårdalstunnelen i Flåmsdalen i Aurland er Vestlands eldste veitunnel. Tunnelen ligger nord for (nedenfor) Kårdal på Rallarvegen mellom Flåm og Myrdal, langs Flåmsbana. Tunnelen er 117,5 meter lang, 3,55 meter bred og 4 meter høy. Den og veien mellom Flåm og Kårdal ble bygd i perioden 1895–1898. Veien fra Flåm til Vatnahalsen ovenfor Kårdal er i dag kommunal, mens veien videre opp til Myrdal er privat. Jernbane-tunnelen like ved heter Blomheller tunnel.


== Se også ==
Veitunneler i Norge


== Kilder ==
Kristin Ese: På god veg – Veghistorie i Sogn og Fjordane. Selja Forlag, Førde 2007. ISBN 978-82-91722-70-2


== Eksterne lenker ==
Geilo i bilder: KårdalstunnelenKårdalstunnelen er ikke Norges eldste, slik det blir påstått i bildeteksten, men den er eldst i Sogn og Fjordane