jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Qilin

Qilin 麒麟 er også navn på et bydistrikt i provinsen Yunnan i Kina.Qilin (kinesisk: 麒麟; Pīnyīn: qílín; Wade-Giles: ch'ilin), også kjent som keilun (kantonesisk), kirin (eller girin på koreansk), kirin (japansk), sabitun sabintu (mandsjuisk), kỳ lân (vietnamesisk) og ki-len (thai: กิเลน) er et mytologisk, opprinnelig kinesisk dyr med en kropp som likt en kimære ble beskrevet som bestående av deler av forskjellige dyr. Det er tross sitt ofte ville utseende lykkebringende og representerer ro. Når den viser seg, innvarsler den ofte en udødelig vismanns snarlige ankomst.

Tegnene qi og lin sies å stå for mannlig respektive kvinnelig hos mennesket. Om qilin fortelles det at den er moralsk høytstående og bare straffer syndere, samt at den er herre over alle dyr med pels. Qilin forekommer sparsomt i kinesiske kilder, men nevnes allerede av Konfucius. Den kinesiske form som vesterlendinger oftest kommer i kontakt med, er Mingdynastiets, der de finnes i rekken av vekterdyrene på veien til Minggravene. De to sjiraffer som admiral Zheng He i begynnelsen av Mingdynastiet førte til Kina fra Afrika, kom der til å kalles qílín, kanskje på grunn av likheter, men muligens også av propagandistiske grunner. Qing-dynastiets variant er et firbent dyr med dragehode, hjortehorn, fiskeskjell, okseklover samt løvehale.
Kirin er ett av De fire kongedyrene sammen med fuglen ho-o (kinesisk fenghuang), dragen (ryū, kinesisk long) og den magiske skilpadden. I Japan regnes kirin som det mest høytstående dyret, mektigere enn dragen. Den blir avbildet vanligvis omsvøpet av flammer med en sjiraffs kropp, bakoversvept nakkehorn, og var et populært motiv blant japanske netsukeskjærere. En tradisjonell variant kan sees på flaskeetiketten til ett velkjent japansk øl med samme navn, mens Kirin også er det japanske ordet for sjiraff. 
Kirinen forekommer av og til avbildet med bare det bakoversvepte hornet, noe som muligens er årsaken til at qílín i oversettelser fra øst til vest ofte feilaktig likestilles med enhjørningen. Men de to turde dog være minst like fjerne slektninger som de europeiske og kinesiske dragene, eller fuglen ho-o / fenghuang og fugl Føniks er.


== Litteratur ==
Johny Cherry: Fabeltiere. Von Drachen, Einhörnern und anderen mythischen Wesen.  Reclam, Stuttgart 2009, ISBN 978-3-15-020185-5, s. 101–102
Josef Guter: Lexikon der Götter und Symbole der Alten Chinesen. Marix, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-04-5, s. 266–267
Wolfgang Münke: Mythologie der chinesischen Antike. Mit Ausblick auf spätere Entwicklungen. Peter Lang, Europäischer Verlag der Wissenschaften, Frankfurt am Main 1998, ISBN 3-631-32776-5, s. 55
Erdmann Neumeister

Erdmann Neumeister (1671–1756) var en tysk salmedikter, poet og teolog fra barokken.
Neumeister skrev tallrike kantatetekster og innførte som den første resitativer og arier etter forbilder fra operaen. Tilsammen fem av hans veivisende tekster ble mellom 1711 og 1714 tonesatt av Johann Sebastian Bach (BWV 18, BWV 61, BWV 24, BWV 28 og BWV 59). Andre komponister som satte musikk til hans libretti var Philipp Heinrich Erlebach, Johann Philipp Krieger og Georg Philipp Telemann (Gott der Hoffnung erfülle euch).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Erdmann Neumeister i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Hjemmeside om Erdmann Neumeister (tysk)
Høydedrag

Høydedrag er en langstrakt rekke med åser, berg eller lave fjell. Sammen med utløpere og forgreininger kan de oppnå en kompleks geografisk struktur. Et høydedrag kan ligge innenfor et større høylandsområde, i et åslandskap eller på lavlandsområder. De kan også ligge mellom og knytte sammen to eller flere høylandsområder, og kalles da ofte en landrygg.  
Den kjedeformede formen på et høydedrag er en følge av landskapets felles opphav gjennom fjellbyggende krefter, eller som følge av jordbevegelser i istiden. Høydedrag har i det vesentlige en enhetlig geologisk alder, men kan bestå av flere typer bergarter og sedimenter. 


== Se også ==
Fjellkjede
Thurniaceae

Thurniaceae er en plantefamilie i ordenen Poales. Den omfatter 3  arter fordelt på én slekt – Thurnia, og en mulig tilhørende slekt Prionium. De vokser i tropene i det nordøstlige Brasil og Guyana.


== Arter ==
Thurnia

Thurnia macrocephala
Thurnia polycephala
Thurnia sphaerocephalaPrionium

Prionium palmita
Prionium serratum


== Eksterne lenker ==
(en) Thurniaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Thurniaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Thurniaceae hos Artsdatabanken 
(en) Thurniaceae hos Fossilworks 
(en) Thurniaceae hos ITIS 
(en) Thurniaceae hos NCBI 
(en) Thurniaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Thurniaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Thurniaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Thurniaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Thurniaceae Arkivert 26. april 2006 hos Wayback Machine. – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–). «The families of flowering plants Arkivert 3. januar 2007 hos Wayback Machine. – descriptions, illustrations, identification, information retrieval».
Fröken Fräken

«Fröken Fräken» er en sang skrevet av Thore Skogman. Han spilte selv inn sangen 10. november 1963. Skogman fikk ideen til sangen da han bladde i et ukeblad og så et bilde av ei jente med rødt hår og fregner.
Sven-Ingvars spilte inn en versjon på singlen Philips 350.251 PF i 1964. Den ble en storselger, og den lå på Svensktoppen i 6 uker i perioden 21. november 1964 - 9. januar 1965, der den blant annet nådde førsteplassen. Sangen lå på VG-lista i Norge i 19 uker og toppet lista i 8 uker.Sangen har også blitt populær i andre land, og har blitt spilt inn på flere språk, blant annet dansk, finsk, norsk, fransk, engelsk og islandsk. Den ble kåret til Årets melodi i Nederland og Danmark.I 2008 ble sangen framført i TV-programmet Dansbandskampen av Scotts, i en versjon med mer driv enn originalen. Den var også med på Scotts' debutalbum På vårt sätt samme år.


== Referanser ==
Lavland

Lavland er innen fysisk geografi et sammenhengende landområde som ikke ligger høyere enn 200 meter over havet. Uttrykket brukes blant annet om slettelandet mellom et hav og kontinentale fjellkjeder (som på østkysten av USA), om senkninger i det indre av en fjellregion (som Turansenkningen i Sentral-Asia), eller enhver region i kontrast til et høyland (som Lowlands og Highlands i Skottland).


== Se også ==
Høyland
Xyridaceae

Xyridaceae er en plantefamilie i ordenen Poales. Den omfatter anslagsvis 300 arter fordelt på 5 slekter. De vokser i tropene og subtropene i alle verdensdeler unntatt Europa.
Familien Abolbodaceae med slekten Abolboda regnes nå inn under Xyridaceae, og ikke lenger som en selvstendig familie.


== Slekter og utvalgte arter ==
Abolboda – 25 arter, Sør-Amerika

Abolboda americana 
Abolboda grandis
Abolboda macrostachya
Abolboda pulchellaAchlyphila
Aratitiyopea
Orectanthe
Xyris – 250 arter

Xyris andina
Xyris complanata
Xyris indica
Xyris torta – truet art


== Eksterne lenker ==
(en) Xyridaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Xyridaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Xyridaceae hos Artsdatabanken 
(en) Xyridaceae hos Fossilworks 
(en) Xyridaceae hos ITIS 
(en) Xyridaceae hos NCBI 
(en) Xyridaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Xyridaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Xyridaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Xyridaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Xyridaceae Arkivert 9. mai 2006 hos Wayback Machine. – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–). «The families of flowering plants Arkivert 3. januar 2007 hos Wayback Machine. – descriptions, illustrations, identification, information retrieval».
Brahim Mojtar

Brahim Mokhtar Boumakhrouta (født 18. desember 1953, i El Aaiún, Vest-Sahara) er en diplomat og politiker fra Vest-Sahara.
Han var Polisario-representant for Norge, Sverige, Finland og de baltiske landene, med kontor i Stockholm. Han er et fremstående medlem av diplomatkorpset til Den saharawiske arabiske demokratiske republikk (SADR). Han har hatt mange oppdrag rundt i verden, både som Polisario-representant og som ambassadør. Mojtar har også hatt stillinger i SADRs regjering.  
Brahim Mojtar vokste opp i El Aaiún og dro etterhvert til Spania for å studere økonomi ved Universitetet i Málaga. Da Marokko invaderte Vest-Sahara i 1975 var han på vei tilbake for å forsvare hjemlandet, da han fikk beskjed fra Polisario om å reise til Stockholm og starte Polisario-kontoret der, med ansvar for Norden. I 2007 fikk han igjen i oppdrag å fylle denne posten, etter å ha arbeidet i SADR-administrasjonen siden 2001. 


== Karriere ==
1976–1978 Polisario-representant i Stockholm for de nordiske landene.
1978–1980 Ministerråd for Vest-Afrika på SADR-ambassaden i Benin.
1980–1982 Ministerråd for Sentral-Amerika med ansvar for De karibiske øyer på SADR ambassaden i Panama.
1982–1987 SADR-ambassadør for Mosambik og Sørlige Afrika.
1987–1995 SADR-ambassadør for Etiopia, Den afrikanske union og Øst-Afrika.
1987–1995 Permanent representant i Den afrikanske union for SADR.
1995–2001 Polisario-representant for Irland og Storbritannia.
2001–2003 Secretary General of Government, SADR.
2003–2007 Protokollsjef for president Mohamed Abdelaziz.
2007−2012 Polisarios representant i Stockholm for de nordiske landene.
2012− SADRs statsråd for samarbeidBrahim Mojtar har også utført diplomatiske punktoppdrag i 74 land på vegne av Den saharawiske arabiske demokratiske republikk.


== Referanser ==
Mohamed Abdelaziz

Mohamed Abdelaziz (محمد عبد العزيز) (født 17. august 1947 i Marrakech i Marokko, død 31. mai 2016 i Tindouf i Algerie) var en vest-saharisk frigjøringsleder.
Han var generalsekretær i frigjøringsbevegelsen Polisario fra 1976 til sin død. Polisario proklamerte Den saharawiske arabiske demokratiske republikk (SADR) som en selvstendig republikk i 1976, og i oktober 1982 ble Abdelaziz utpekt til SADRs første president. Etter hans død i 2016 overtok Khatri Addouh som fungerende president i SADR, før Brahim Ghali ble valgt som president i juli 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mohamed Abdelaziz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mohamed Abdelaziz på Internet Movie Database 
(no) Store Norske Leksikon - Mohamed Abdelaziz
(en) Encyclopædia Britannica - Mohammed Abdelaziz
Catherine Cowley

Catherine Cowley er en engelsk katolsk nonne og finansanalytiker. Hun er Assistant Director ved Heythrop Institute for Religion, Ethics and Public Life i London, and sekretær for Association of Teachers of Moral Theology. Hennes fremste forskningsinteresse er socialetikk særlig relatert til økonomni og finanssektoren. 
Før hun ble ordenssøster hos assumpsjonistsøstrene hadde hun arbeidet i private finansinstitusjoner i Londons City.
Hun studerte deretter teologi ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma, og tok senere mastergrad i filosofi og religion og så et doktorat ved Heythrop College med et arbeid om «The Application of Catholic Social Teaching to Business Ethics with particular reference to the Finance Sector».
En bok hun publiserte i 2006, The Value of Money, analyserte finansmarkedene og forutså og advarte mot den utstrakte handelen med derivater:

«Derivatives have quantifiable benefits but unquantifiable risks. In part, this is due lack of transparency and complexity, together with the dynamic nature of the risks hich can spill over into many markets. This is compounded by the market structure and the moral hazard of volatility, whereby the financial sector can generate more business and make bigger profits if assets have a volitile price ... Whole economies can be destabilised by speculative crossborder capital flows, often in the form of derivatives ... »


== Verker ==
«Christian Ethics and the Global Economy», i: World Christianity: Politics, Theology, Dialogues, London: Melisande, (2004)
«A Christian Reflection on Work, Culture and Society» i Catholic Shi’a Dialogue: Studies in Theology and Spirituality, London: Melisande, (2004)
«Money, Finance and Morality in a Global Economy», i New Blackfriars, Vol. 86, No. 1002, (mars 2005)
The Value of Money: Morality and the World of Finance, T & T Clark, 2006
Carl Heinrich Graun

Carl Heinrich Graun (1701–1759) var en tysk komponist og sanger, medlem av Dresdner Kreuzchor.


== Liv og virke ==
Broren Johann Gottlieb Graun var også en framstående komponist, og i 1714 fulgte Graun sin bror til Kreuzschule i Dresden. Sangstemmen hans vakte oppsikt, ved siden av sangundervisning fikk han sin første klaver- og celloopplæring.
I 1740 ble Graun kapellmester ved hoffet til kong Fredrik den store av Preussen, og gjorde stor suksess på Berlins scener med sine operaer.
Graun og kapellmesteren Johann Adolf Hasse i Dresden deler æren for å ha brakt Alessandro Scarlattis italienske opera til sitt høydepunkt. Grauns operaer forsvant fra repertoaret da Christoph Willibald Gluck entret scenen.


== Verk ==


=== Sceneverk ===


=== Andre verk ===


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Georg Feder: «Graun, Carl Heinrich.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 7, Duncker & Humblot, Berlin 1966, ISBN 3-428-00188-5, s. 10 f. (digitalisering).
(de) Moritz Fürstenau: «Graun, Carl Heinrich». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 9, Duncker & Humblot, Leipzig 1879, s. 607–609.


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Heinrich Graun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carl Heinrich Graun – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Carl Heinrich Graun i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Verk av og om Carl Heinrich Graun i Deutsche Digitale Bibliothek
(de) Carl Heinrich Graun i Bayerisches Musiker Lexikon Online (BMLO)
(it) Søk etter operaer av Carl Heinrich Graun (oppslagsord i søkefeltet Autore: «Graun Carl Heinrich») i Corago-databasen ved Universitetet i Bologna
(en) Fritt tilgjengelige noter av Carl Heinrich Graun i International Music Score Library Project
Partitur av operaen Montezuma (utgitt av Albert Mayer-Reinach i serien Denkmäler deutscher Tonkunst, Leipzig 1904)
Hjemmeside om Graun (tysk)
Johann Friedrich Agricola

Johann Friedrich Agricola (født 4. januar 1720 i Dobitschen ved Altenburg i Thüringen, død 2. desember 1774 i Berlin) var en tysk musiker, komponist og musikkskribent.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Johann Friedrichs far, Johann Christoph Agricola, var  Fürstlich Altenburgischer und Freiherrlicher Bachofenischer Kammeragent und Gerichtsdirektor i Dobitschen, og selv en begavet klaver- og orgelspiller. Moren, Maria Magdalena, geb. Manken., var en nær slektning av Georg Friedrich Händel.Grunnleggende musikkutdanning fikk Agricola av skolemesteren Johann Paul Martini i Dobitschen mellom 1725 og 1738. Senere studerte han rettsvitenskap, i Leipzig (1738–41); der traff han og ble elev av Johann Sebastian Bach. Sammen med Bachs sønn Carl Philipp Emanuel skrev Agricola en omfattende nekrolog over J. S. Bach.


=== Karriere ===
Han  ble kapellmester ved operaen i Berlin i 1759 etter Carl Heinrich Graun.  Hans renommé hviler hovedsakelig på hans teoretiske og kritiske skrifter om musikalske emner. Agricola var gift med den betydelige sangerinne Benedetta Emilia Molteni, som var operasopran.  De giftet seg i strid med kongens forbud mot at hoffets absatte inngikk ekteskap med hberandre. Som straff for denne forseelse reduserte kongen  Moltenis og Agricolas kombinerte lønn til et salær for én, til 1.000 thaler (Bare Agricolas årslønn hadde før dette vært på 1.500 thaler).Johann Friedrich Agricola skrev selv hovedsakelig vokale verk, som oratorier, kantater, lieder, koralpreludier, forskjellige klaverstykker og italienske operaer. Her dreier det seg både om kirkemusikk og andre musikkformer. Komposisjonene viser en tydelig innflytelse fra Johann Adolf Hasse og Carl Heinrich Graun, og Agricola gjorde seg i større grad bemerket som organist og musikkteoretiker enn som komponist. Hans hovedverk er Anleitung zur Singekunst (på italiensk: Opinioni de’ cantori antichi, e moderni o sieno osservazioni sopra il canto figurato), Berlin 1757, en bearbeidelse av Pier Francesco Tosis Osservazioni sopra il canto fermo.
Agricola døde i Berlin i en alder av 54 år.


== Scenemusikk ==


== Litteratur ==
(de) Arrey von Dommer: «Agricola, Johann Friedrich». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 1, Duncker & Humblot, Leipzig 1875, s. 149 f.
(de) Rudolf Elvers: «Agricola, Johann Friedrich.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 1, Duncker & Humblot, Berlin 1953, ISBN 3-428-00182-6, s. 101 f. (digitalisering).
«Johann Friedrich», Meyers Konversationslexikon, 4. opplag, band 1, Verlag des Bibliographischen Instituts, Leipzig/ Wien 1885–1892, s. 203.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johann Friedrich Agricola – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

(de) Verk av og om Johann Friedrich Agricola i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Liste over sceneverk av Johann Friedrich Agricola på grunnlag av MGG på Operone
(it) Søk etter operaer av Johann Friedrich Agricola (oppslagsord i søkefeltet Autore: «Agricola Johann Friedrich») i Corago-databasen ved Universitetet i Bologna
(en) Fritt tilgjengelige noter av Johann Friedrich Agricola i International Music Score Library Project
Lorenz Christoph Mizler

Lorenz Christoph Mizler (1711–1778) var en tysk filosof, musikkskribent, bokhandler, medisiner, musikkteoretiker og musikkviter som fikk betydning for bachforskningen og den polske opplysningstiden.


== Biografi ==
Mizler var tilhenger av den rasjonalistiske filosofen Christian Wolff. 
I 1738 ble Mizler medgrunnlegger av Correspondierende Societät der musicalischen Wissenschaften i Leipzig, som blant andre Telemann, Bach, Händel, Carl Heinrich Graun og Leopold Mozart var medlemmer av.
IMizler ble i 1743 utnevnt til kongelig hoffråd og hoffmedicus i Polen, men hovedinnsatsen hans var på det litterære området: han grunnla det første trykkeriet i  Warszawa som var uten formelle bånd til kirken og han fungerte som forfatter, bokhandler, boktrykker, bibliotekar og gav ut tidsskrifter og polsk litteratur. På grunn av sitt fortjenstfulle virke for landets åndsliv ble han av den polske regjeringen tildelt adelstittelen «de Kolof» og av kong Stanisław II æresmedaljen Merentibus.
I dag blir Mizler mest husket som oversetter av Johann Joseph Fux' Gradus ad Parnassum (1725) til tysk. Mizlers tyske utgave kom i 1742. Denne læreboka i grunnleggende komposisjon var standardverket for komponister helt fram til Paul Hindemith.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Carl Krebs: «Mizler von Kolof, Lorenz». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 52, Duncker & Humblot, Leipzig 1906, s. 426–429.
(de) Michael Märker: «Mizler von Kolof, Lorenz.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 17, Duncker & Humblot, Berlin 1994, ISBN 3-428-00198-2, s. 594 f. (digitalisering).


== Eksterne lenker ==
(de) Webside om Lorenz Christoph Mizler
No. 3

No. 3 er det tredje albumet av den norske gruppa Prudence. Albumet ble utgitt i 1974.


== Sporliste ==
Side en«Delbert» (Aleksandersen/Burns) – 6:25
«Sailor Song» (Wallum) – 4:03
«Gandalf» [instrumental] (Aleksandersen/Tysland) – 1:37
«Freezing» (Aleksandersen) – 6:52Side to«Rock & Rouge» (Aleksandersen) – 3:46
«Sleep City» (Wallum) – 5:18
«Bugcrusher» (Aleksandersen/Burns) 4:58
«Bells Ringing» (Aleksandersen) – 5:36


== Musikere ==
PrudenceÅge Aleksandersen – gitar, vokalist
Per Erik Wallum – fløyte, vokalist
Terje Tysland – gitar, trekkspill, vokalist
Kaare Skevik jr. – trommer
Johan Tangen – mandolin, congas
Kjell Ove Riseth – bass


== Ellers medvirkende ==
Johnny Sareussen - co-produsent, miksing
Rune Nordal - tekniker
Terje Bringedal - fotograf
Kjell A. Olsen - fotograf
Ole Johan Todnem - fotograf


== Eksterne lenker ==
Prudence Progrock.no
Takk te dokk

Takk te dokk er det fjerde og siste studioalbumet av den norske gruppa Prudence. Albumet ble utgitt i 1975. Takk te dokk har norske tekster, mens de tre andre Prudence-albumene har engelske tekster.
Bandet fikk Spellemannprisen 1975 i klassen pop for albumet.


== Sporliste ==
Side en«Kom igjæn kara» (Aleksandersen) – 4:44
«Sommern på landet»  (Wallum) – 4:21
«Instrumental» (Aleksandersen) – 5:22
«Sokkevise»  (Wallum) – 0:31
«Drømmen om grisen» (Aleksandersen) – 3:46Side to«På botne e vi ganske lik» (Wallum) – 3:22
«Æ e trønder æ» (Aleksandersen) – 4:43
«Ingen trur» (Wallum) – 4:20
«Takk te dokk» (Aleksandersen) – 5:51


== Personell ==
PrudenceÅge Aleksandersen – gitar, vokalist
Per Erik Wallum – fløyte, vokalist
Terje Tysland – gitar, trekkspill, piano, vokalist
Kaare Skevik jr. – trommer
Johan Tangen – mandolin, congas
Jan Devik – bass, gitar, vokalist¨Ellers medvirkendeTerje Adde – vibrafon på «Instrumental»
Rune Nordal - tekniker
Ole Johan Todnem - coverbilder


== Eksterne lenker ==
(en) Takk te dokk på Discogs 
(en) Takk te dokk på MusicBrainz 
(no) Prudence Progrock.no
Taillebourg (Charente-Maritime)

Taillebourg er en kommune i departementet Charente-Maritime i vestlige Frankrike. Det er bygd på en fjellknaus med utsikt over elven Charente. I landsbyen bor i dag 733 innbyggere (2006) og stedet ligger 9 km fra Saintes. Byen har to restauranter. Slottet Château de Taillebourg har faste utstillinger fra stedets til dels dramatiske historie.


== Etymologi ==
Terra Talleburgi i 1267.Fra fransk taille (tailler « stusse, snitte ») og bourg « by ».


== Historie ==


=== Slagene i Taillebourg ===
Stedet var lokalitet for tre slag som alle er karakterisert som slaget ved Taillebourg på grunn av dets strategisk betydningsfulle posisjon som krysningspunkt over elven. Det første sto i 808, deretter et i 1242 som også er kjent fra et berømt maleri av Eugène Delacroix fra 1837, og det siste og minste slaget skjedde i 1351. Det var også en fjerde militære konflikt ved stedet, en beleiring i 1358.
Et festning, Château de Taillebourg, dominerer landsbyen og var garnison for Ludvig IX av Frankrike, også kjent som «Ludvig den hellige», før slaget i 1242. 
Oldtidsbroen over Charente har siden blitt ødelagt, men det er en lang veifylling som strekker seg over de omliggende myrlandet og tjener til å holde vegen åpen, også i løpet av tider med oversvømmelser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Taillebourg (Charente-Maritime) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Localisation de Taillebourg sur une carte de France et communes limitrophes Arkivert 10. november 2017 hos Wayback Machine. (fransk)
Taillebourg

Taillebourg kan vise til:

Taillebourg (Charente-Maritime), en fransk kommune
Taillebourg (Lot-et-Garonne), en annen fransk kommune
Slaget ved Taillebourg
Château de Taillebourg, et slott i Taillebourg, Charente-Maritime
Ponlat-Taillebourg, en fransk kommune i Haute-Garonne
Pow Pow

Pow Pow er et popband fra Oslo, som startet å spille sammen i 2005.
Bandet har gitt ut tre studioalbum, Leaving Las Palmas (2007) og Last Days on Earth (2010). Last Days on Earth ble gitt ut på plateselskapet Fysisk Format 20. september 2010. Pow Pow kom ut i 2014.
Pow Pow spilte på By:larm, Øyafestivalen og Oslo Live i 2010. De var også By:larm-aktuelle i 2011.


== Medlemmer ==
Sigurd Thomassen – gitar, synth
Andreas Rutlin – gitar, synth
Per Magnus Gundersen – gitar, synth
Thomas Aslaksen – trommer
Even Ormestad - Bass


== Tidligere medlemmer ==
Anders Søyland Bjørke – bass


== Diskografi ==
Leaving Las Palmas (2007)
Last Days on Earth (2010)
Final Solution (single) (2011)
Alpha Waves (single) (2014)
Pow Pow (2014)


== Eksterne lenker ==
Pow Pow på MySpace
Video av Pow Pow på Youtubefestivalen Involve yourself på YouTube
(en) Pow Pow på Discogs