jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ølglass

Et ølglass er et drikkeglass for øl. Vanlige størrelser i Norge er 330, 400, 500 og 600 milliliter. Noen typer har tykt gods og hank, og rommer gjerne 1 liter. Disse typene kalles gjerne for ølkrus. I Storbritannia brukes det ikke-metriske målet pint (ca. 570 ml) fortsatt for salg av øl og melk, og pint-store ølglass er vanlige. Den amerikanske pinten er vanligvis ca. 473 ml.
Som med så mange andre ting så finnes det selvfølgelig forskjellige typer ølglass. Noen typer glass er særlig egnet til spesifikke typer øl, mens andre glass kan brukes til alle slags øl. Typisk deler man opp ølglass i tre forskjellige typer, pilsnerglass, snifterglass og tulipanglass.Pilsnerglasset er det mest universale glasset, som man som regel får servert fatøl av på pub, bar eller restaurant. Glasset kan brukes til litt av vært men er best til klassisk pilsner men er også velegnet til mørkt tsjekkisk lagerøl, bayer, dortmunder og doppelbock. Et glass for hveteøl er et glass av pilsnerglass typen som er litt høyer og slankere i bunnen og utvidet oppover, for å fremhever det alle smakene i øllet. Det einer seg til kristallweissen, Belgisk wit, dunkelweizen, gose eller weizenbock.Så er det snifterglass  som er et bredere og lavere glass, ligner litt på Konjakk og brandy glass, det er laget for å påvirkes frigjøringen av flyktige stoffer gjennom sirkulære bevegelser slik at man kan "sniffe" inn hele aromaen fra øllet. Det passer til stout og porter, porterglasset er litt bred i bunnen og smalere oppover enn stoutglasset.Tulipanglasset, som har sitt navn fra formen, er et elegant glass hvor formen frigir masse aroma samtidig som det er god plass til skummet. Glasset passer fint til belgisk Pale Ale, mørk Ale, Irsk Red Ale, Skotsk Export Ale eller Engelsk mild.I tillegg har vi selvfølgelig også ølkruset som flere sverger til for pilsner.
En innsnevret topp fremhever ølets aroma og holder bedre på skummet. Smale glass gir mer skum, og fremhever bittersmaken bakerst på tungen.
Et tykt ølglass overfører temperaturen sin til ølet, mens et tynt glass tillater brukeren å temperere ølet i hånden. Flere typer ølglass har stett som hindrer varmen fra hånden i å nå ølet.
Det viktigste i vedlikeholdet av ølglass, er å holde dem rene og unngå fett. Fett (særlig melkeprodukter) etterlater en hinne i glasset. Denne hinnen hindrer ølet i å skumme, og gjør at det fortere blir flatt.

		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Se også ==
Øl
Seidel
Ølfugl
Drikkehorn
Ølfat
Glassbrikke


== Eksterne lenker ==
(en) Beer glasses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) ringnes.no - Valg av ølglass
(no) forskning.no - Intelligente ølglass
(en) The Tragedy of a Nice Beer Foam Head - om skumdannelse i ølglasset
Ølkrus

Ølkrus er brukt som generell betegnelse på krus og kanner til å drikke øl av.
I eldre tid er betegnelsen krus brukt om drikkekar av krustøy (keramikk og glass), men i nyere tid er betegnelsen krus også brukt om kanner av tre og metall.
Se drikkekanne, krus og nebbkanne.


== Eksterne lenker ==
Se ølkrus i DigitaltMuseum
Paradise Lost (band)

Paradise Lost er et britisk doom metal-/gothic metal-band, som ble stiftet i 1988. Bandet har hentet navnet sitt fra John Miltons episke dikt med samme navn, og satte alene standarden for death/doom og moderne doom metal med deres to første utgivelser Lost Paradise og Gothic. Bandet regnes også som dannere av sjangeren gothic metal sammen med band som blant annet Type O Negative.


== Medlemmer ==


=== Nåværende medlemmer ===
Nick Holmes – Vokal
Greg Mackintosh  – Gitar
Aaron Aedy – Gitar
Steve Edmondson – Bass


=== Tidligere medlemmer ===
Matthew Archer – Trommer (1988–1994)
Lee Morris – Trommer (1994–2004)
Jeff Singer – Trommer (2004–2008)
Adrian Erlandsson – Trommer (2008–2016)


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
Lost Paradise (1990)
Gothic (1991)
Shades of God (1992)
Icon (1993)
Draconian Times (1995)
One Second (1997)
Host (1999)
Believe in Nothing (2001)
Symbol of Life (2002)
Paradise Lost (2005)
In Requiem (2007)
Faith Divides Us - Death Unites Us (2009)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Paradise Lost (musical group) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Paradise Lost på Internet Movie Database 
(en) Paradise Lost på Apple Music 
(en) Paradise Lost på Discogs 
(en) Paradise Lost på MusicBrainz 
(en) Paradise Lost på Encyclopaedia Metallum 
(en) Paradise Lost på SoundCloud 
(en) Paradise Lost på Spotify 
(en) Paradise Lost på Songkick 
(en) Paradise Lost på Last.fm 
(en) Paradise Lost på AllMusic 
Paradise Lost på Twitter 
Paradise Lost på Facebook 
Paradise Lost på Instagram 
Paradise Lost på YouTube 
Paradise Lost på Myspace
Garrett Reisman

Garrett Erin Reisman (født 10. februar 1968 i Morristown i New Jersey) er en amerikansk NASA-astronaut. Han er utdannet ingeniør, men ble tatt ut i astronautgruppen i 1998.
Reisman var i verdensrommet for første gang under romferden STS-123 til Den internasjonale romstasjonen. Han avløste Léopold Eyharts som besetningsmedlem (ISS Ekspedisjon 16 og 17) på Den internasjonale romstasjonen. Han ble med tilbake til jorden igjen under romferden STS-124, og ble da avløst av Gregory Chamitoff. Reisman oppholdt seg i 2003 to uker i et undervannslaboratorie NEEMO, noe som noenlunde tilsvarer forholdene ombord på en romstasjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NASA-biografi om Garrett Reisman (en)
NASA-intervju før STS-123-ferden (en)
Richard Linnehan

Richard Michael Linnehan (født 19. september 1957 i Lowell i Massachusetts) er en amerikansk NASA-astronaut. Han har til nå fløyet fire romfergeekspedisjoner, STS-78, STS-90, STS-109 og STS-123. Han har i alt utført tre romvandringer. Linnehan er utdannet dyrlege, men har vært tatt ut i astronautgruppen i NASA siden 1992.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Richard Linnehan Biografi hos NASA (en)
Intervju (en)
Things Like These

Things Like These er en EP av bandet Breathe fra New Zealand lansert i 1995.


== Sporliste ==
«Prayer»
«White»
«ll I Know»
«Candy Girl»
«Dive Tower»
Hans Krankl

Johann «Hans» Krankl (født 14. februar 1953 Wien, Østerrike) er en tidligere fotballspiller. 


== Karriere ==
Krankl var sentral spiss, med 34 mål på 69 kamper for Østerrike. Klubbene han spilte for var Rapid Wien og FC Barcelona. Han er en av de beste fotballspillere fra Østerrike. Han bidro til at Østerrike kvalifiserte seg til VM i 1978, for første gang på tjue år. Han scoret det avgjørende målet mot erkerivalen Vest-Tyskland, første gang Østerrike vant mot Vest-Tyskland på 47 år. Han fikk stjernestatus i sitt hjemland. Han scoret i det 88. minuttet, da kommentatoren sa Tor Tor Tor Tor Tor Tor, i werd' narrisch (Mål Mål Mål Mål Mål Mål jeg blir gal). 
Krankl var årets spiller i Østerrike 9 ganger, og han har blitt kåret til den mest populære østerrikske spiller de 25 siste årene. 


== Senere liv ==
Etter å ha avsluttet karrieren sin i Austria Salzburg, ble han manager og trener, blant annet for det østerrikske landslaget. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Hans Krankl – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Hans Krankl – FIFA 
(en) Hans Krankl – UEFA 
(en) Hans Krankl – Transfermarkt 
(en) Hans Krankl – Transfermarkt (manager) 
(en) Hans Krankl – national-football-teams.com 
(en) Hans Krankl – WorldFootball.net 
(en) Hans Krankl – FootballDatabase.eu 
(en) Hans Krankl – FBref
Lofoten Online

Lofoten Online er en nettavis som dekker Lofoten, og som ble etablert av NorNet i 2007.  
Ansvarlig redaktør er Ben-Tommy Eriksen.


== Eksterne lenker ==
Lofoten Online
Johan Poulsen

Johan Martin Frederik Poulsen (født 26. september 1890 på Toftir, død 24. juni 1980 på Strendur) var en færøysk lærer og borgerlig politiker (Sb.). Han ble tidenes lengst sittende medlem av Lagtinget med 50 år.
Han var sønn av kjøpmann og lagtingsmann Magnus Poulsen og Elisabeth Malene Højgaard. Morfaren Daniel Peder Christiansen var også lagtingsmann og bonde på Toftir. Johan Poulsen var gift med Jana Johannesen til hennes død i 1964. Hun var fosterdatter til lærer, forfatter og lagtingsmann Jógvan Poulsen. Johan og Janas datter Anna ble gift med Petur Christiansen, yrkesskolelærer og borgermester i Tórshavn. Petur og Annas sønn Jan Christiansen har også vært borgermester i Tórshavn.Han begynte på lærerseminaret i Tórshavn som 15-åring i 1905. Etter lærerprøven i 1908 var Poulsen lærer på Glyvrar, i Lambi og i Søldarfjørður før han i 1917 kom til Strendur. Han var bygdas eneste lærer frem til 1933, da han ble førstelærer. Han avgikk med pensjon som lærer og klokker i Sjóvar kirkja i 1958.Poulsen skjøttet en mengde offentlige verv, så som formann i menighetsrådet og medlem av kommunestyret i Sjógv, medlem Færøyenes kirkeinspeksjon og skolestyre, tillitsmann i sykekassene samt styreformann i forsikringsselskapene Føroya Vanlukkutrygging og Tryggingarsambandið Føroyar. Han var innvalgt på Lagtinget fra Eysturoy 1920–1970, noe som gjør ham til Lagtingets lengst sittende medlem gjennom tidene. Poulsen var Lagtingets formann 1932–1936, 1938–1940 og 1951–1958 samt Sambandsflokkurins formann 1948–1970. Ved siden av dette var han valgt til det danske Folketinget fra Færøyene 1939–1943 og 1950–1964. Før Lagtinget fikk egen representasjon i Nordisk råd, var Poulsen medlem av Folketingets delegasjon 1953–1964, valgt for det danske Venstre. Han var også tilsluttet Venstres folketingsgruppe.Han var ridder av 1. klasse av Dannebrogordenen.


== Referanser ==
VOL

VOL kan referere til:

IOK-landskoden til Øvre Volta (nå Burkina Faso) fra 1972 til 1984
Vesterålen Online
Gurk bispedømme

Gurk bispedømme er et av Østerrikes ni katolske bispedømmer. Det omfatter delstaten Kärnten og har sitt sete i Klagenfurt.
Bispedømmet Gurk ble grunnlagt i 1072 som det første av Salzburg erkebispedømmes såkalte egenbispedømmer. Grunnlaget var et kvinnekloster som grevinne Hemma av Gurk hadde grunnlagt i byen Gurk i 1043. Til å begynne med fungerte biskopen kun som vikar for Salzburgs erkebiskop. Først i 1131 fikk han et eget, nokså lite bispedømme. Dette omfattet også verdslige besittelser sør i Steiermark (bl.a. Rohitsch og Weitenstein i Sanntal, dagens Slovenia).
Bispesetet ble i 1787 flyttet fra Gurk til Klagenfurt. Fra 1859 ble bispedømmet utvidet til å være sammenfallende med kronlandet Kärnten. Inntil da hadde mesteparten av Kärnten hørt til Salzburg erkebispedømme eller dets egenbispedømme Lavant. Området sør for elven Drau hadde derimot hørt til patriarkatet Aquileia (og etter dets opphevelse til Görz erkebispedømme).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roman Catholic Diocese of Gurk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kristendemokraterne

Kristendemokraterne er et kristendemokratisk politisk parti i Danmark. Det ble stiftet som Kristeligt Folkeparti den 13. april 1970, som en reaksjon på liberaliseringen av abortlovgivningen og frigivelsen av bildepornografi. Partiet ble dannet etter forbilde av Kristelig Folkeparti i Norge. Sitt nåværende navn fikk partiet i 2003. Historisk sett har partiet hatt størst oppslutning i bibelbeltet i Vestjylland.Kristeligt Folkeparti ble første gang valgt inn i Folketinget ved jordskredvalget i 1973. Partiet var representert i Folketinget frem til det akkurat falt for sperregrensen i 1994. Partiet satt i en sentrum–høyreregjering fra 1982 til 1988 og i en sentrum–venstreregjering fra 1993 til 1994. Partiet var på nytt innvalgt i Folketinget fra 1998 til 2005. I 2010 meldte den tidligere konservative folketingsmannen Per Ørum Jørgensen seg inn i partiet, men mistet mandatet ved valget i 2011. I 2021 meldte folketingsmann Jens Rohde seg inn.Partiet bygger på et kristent livssyn. Blant fanesakene er familiepolitikk, miljøvern og etiske spørsmål.Kristendemokraterne er medlem av Det europeiske folkeparti og Den sentrumdemokratiske internasjonale. Kristendemokraterne har aldri vært representert i Europaparlamentet.


== Partiledere ==
Jacob Christensen 1970–1973
Jens Møller 1973–1979
Flemming Kofod-Svendsen 1979–1990
Jann Sjursen 1990–2002
Marianne Karlsmose 2002–2005
Bodil Kornbek 2005–2008
Bjarne Hartung Kirkegaard 2008–2011
Per Ørum Jørgensen 2011–2012
Stig Grenov 2012–2019
Isabella Arendt 2019–d.d.


== Valgresultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Kristendemokraterne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
National Institute of Polar Research

National Institute of Polar Research (国立極地研究所, National Institute of Polar Research) (forkortet NIPR) er en japansk forskningsorganisasjon med forskningsstasjoner i Antarktis og Ny-Ålesund på Svalbard. NIPR ble etablert 29. september 1973, har 149 ansatte og har sitt hovedkontor i Tokyo.
Forskningsstasjoner i Antarktis:

Asuka
Dome Fuji
Mizuho
Syowa


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) National Institute of Polar Research – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Innsbruck bispedømme

Innsbruck bispedømme er et av Østerrikes ni katolske bispedømmer. Det omfatter størsteparten av delstaten Tirol og har sitt sete i Innsbruck.
Bispedømmets østgrense i Nord-Tirol følger av historiske årsaker elven Ziller. Zillerdalens høyre side samt distriktene Kitzbühel og Kufstein hører dermed til Salzburg erkebispedømme, som også er Innsbrucks metropolitanbispedømme.
Innsbruck bispedømme ble opprettet i 1964 av de østerrikske delene av Brixen bispedømme. Den gang omfattet bispedømmet også Vorarlberg og het Innsbruck-Feldkirch bispedømme. Vorarlberg ble skilt ut som Feldkirch bispedømme i 1968.
Fra delingen av Tirol i Nord- og Syd-Tirol og frem til 1964 utgjorde det fremtidige bispedømmet en såkalt apostolisk administrasjon som var direkte underlagt paven. Før den første verdenskrig hadde dagens bispedømme hørt til Brixen. I middelalderen (og delvis frem til 1819) var enkelte av Nord-Tirols sogn derimot underlagt bispedømmene Augsburg (Ausserfern), Chiemsee (bl.a. Brixental og St. Johann), Chur (Nauders og Paznaun) og Freising (bl.a. Brandenberg og Thiersee). Lavant og Tristach lengst syd i Øst-Tirol hadde inntil 1789 hørt til patriarkatet Aquileia (respektive Görz erkebispedømme).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roman Catholic Diocese of Innsbruck – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
NIPR

NIPR kan vise til:

National Institute of Polar Research
NIPRNet
Nucleo di Iniziativa Proletaria Rivoluzionaria
Berchtesgaden fyrsteprosti

Berchtesgaden fyrsteprosti var et riksumiddelbart prosti i Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Dets territorium på 394 km² var sammenfallende med Berchtesgaden-dalen lengst sydøst i dagens tyske delstat Bayern.
Grunnlaget for denne selvstendige staten var dens beliggenhet, saltforekomstene samt augustinerkorherrenes kloster i Berchtesgaden. Geografisk er området beskyttet av Berchtesgaden-Alpene. I øst, syd og vest danner fjellene grensen mot Salzburg, i nord mot (resten av) Bayern. Fra Bayern var område bare tilgjengelig via Hallthurm- og Schwarzbachwacht-passene, fra Salzburg via dalinnsnevringen Hangenden Stein. Gruvedriften etter salt (og i mindre omfang sølv, kopper og jern) var bakgrunnen for områdets økonomiske selvstendighet.
Prostiet var riksumiddelbart fra 1102. I 1559 ble prosten opphevet til riksfyrstestanden og fikk dermed sete i den tysk-romerske riksdagen. På det kirkelige plan lå Berchtesgaden under den mektige naboen, fyrsterkebispedømmet Salzburg, men var i perioder også direkte underlagt paven.
Tiden som selvstendig stat tok slutt i 1802/03 med sekulariseringen av alle tysk-romerske riksstifter. Prostiet ble avviklet, og dets territorier inngikk først i det nyopprettede kurfyrstedømmet Salzburg, sammen med de tidligere fyrst(erke)bispedømmene Salzburg, Eichstätt og Passau. To år senere ble Salzburg og Berchtesgaden innlemmet i det nye østerrikske keiserriket. I løpet av napoleonskrigene måtte Østerrike avstå Salzburg og Berchtesgaden til Bayern. Etter Wienerkongressen ble Salzburg returnert til Østerrike, mens Berchtesgaden forble hos Bayern.
VM i friidrett innendørs 1987

VM i friidrett innendørs 1987 ble arrangert i Indianapolis i Indiana mellom 6. og 8. mars. 


== Menn ==


=== 60 m ===

7. mars.
Opprinnelig vant Ben Johnson med tiden 6,41 men han ble senere diskvalifisert.


=== 200 m ===

8. mars 1987


=== 400 m ===

7. mars


=== 800 m ===

8. mars.


=== 1500 m ===

7. mars


=== 3000 m ===

8. mars


=== 60 m hekk ===

8. mars


=== 5000 m kappgang ===

7. mars 


=== Høydehopp ===

7. mars


=== Stavsprang ===

8. mars 1987


=== Lengdehopp ===

6. mars


=== Tresteg ===

8. mars 


=== Kule ===

7. mars


== Kvinner ==


=== 60 m ===

6. mars


=== 200 m ===

7. mars


=== 400 m ===

8. mars


=== 800 m ===

7. mars


=== 1500 m ===

8. mars 


=== 3000 m ===

7. mars


=== 60 m hekk ===

7. mars


=== 3000 m kappgang ===

6. mars


=== Høydehopp ===

8. mars


=== Lengdehopp ===

7. mars


=== Kule ===

6. mars


== Deltagende nasjoner ==
Chiemsee bispedømme

Chiemsee bispedømme var et såkalt egenbispedømme av Salzburg erkebispedømme og eksisterte fra 1215 til 1808.
Utgangspunktet for grunnleggelsen av bispedømmet gjennom erkebiskop Eberhard av Regensberg var klostrene Frauen- og Herrenchiemsee. Stiftskirken ble dermed også katedral, men biskopene oppholdt seg for det meste i Salzburg hos erkebiskopen. Biskopene av Chiemsee fungerte mer eller mindre som vikarer for erkebiskopen og var ikke egentlig uavhengige.
Også bispedømmets utstrekning var beskjeden. Det bestod av bare ti sogn i Bayern (Eggstätt, Grassau, Herrenchiemsee, Prien am Chiemsee, Söllhuben) og Tirol (Brixen im Thale, Kirchdorf,  St. Johann, St. Ulrich, Söll).
Etter bispedømmets opphevelse kom dets bayerske del til München og Freising erkebispedømme. De tyrolske sognene falt tilbake til Salzburg erkebispedømme.
Natural Environment Research Council

Natural Environment Research Council er en britisk forskningsråd med hovedkontor i Polaris House i Swindon, England. NERC støtter flere forskningsorganisasjoner, inkludert British Antarctic Survey, British Geological Survey, National Marine Facilities og Centre for Ecology and Hydrology. 
NERC har 2715 ansatte og ble etablert i 1965. De har idag blant annet en stasjon for biologisk forskning ved Ny-Ålesund på Svalbard.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Natural Environment Research Council – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
NERC

NERC kan vise til:

North American Electric Reliability Corporation
Natural Environment Research Council
Nashville & Eastern Railroad Corporation
Northeast Robotics Club
National equine rescue coalition
Chur bispedømme

Chur bispedømme er Sveits' eldste bispedømme – og det første bispedømmet nord for Alpene overhodet. Bispedømmet dekker i dag de sveitsiske kantonene Glarus, Graubünden, Nidwalden, Obwalden, Schwyz, Uri og Zürich. Bispesetet er den barokke bispegården i byen Chur, som har gitt bispedømmet sitt navn, og er hovedstad i kantonen Graubünden.
Bispedømmet nevnes for første gang i 451, men ble sannsynligvis grunnlagt på 300-tallet. Gjennom hele middelalderen var Chur et fyrstbispedømme, dvs. biskopen var samtidig verdslig hersker over (deler av) bispedømmet og fyrste av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Maktsenteret lå i Chur i Graubünden, men bispedømmet omfattet også Urseren (i dagens Uri), Chiavenna, Valtellina med Bormio (Lombardia), Vinschgau, Paznaun (Tirol) og deler av Vorarlberg og dagens Liechtenstein. Fyrstbiskopen stod stadig i konflikter og feider med naboene (hertugene av Milano, grevene av Tirol, habsburgerne), men også med sine egne fogder (friherrene av Matsch, Sax-Misox, Vaz, Werdenberg-Sargans m.fl.).
Selv om fyrstbiskopen i løpet av middelalderen mistet det verdslige herredømmet over så godt som alle tidligere territorier, forble disse kirkelig sett en del av bispedømmet. Selv hørte Chur bispedømme først til Milano erkebispedømmes kirkeprovins, men lå fra 843 under Mainz erkebispedømme.
For å forhindre at hele bispedømmet ble overtatt av habsburgerne, dannet biskopens undersåtter i 1367 «gudshusforbundet» (Gotteshausbund), en forløper til fristaten De tre forbund (dagens Graubünden). Fristaten bevarte sin uavhengighet mot de mektige naboene. Biskopen hadde imidlertid mistet sin siste verdslige makt, siden hans styre var blitt erstattet med et folkestyre. Selv om han fortsatt førte fyrstetittelen, deltok han heller ikke lenger på riksdagene. De tre forbund eksisterte frem til franskmennene opprettet Den helvetiske republikk i 1798.
I 1803 ble Den helvetiske republikk omformet til det sveitsiske edsforbundet. Graubünden ble dermed kanton. Samme år ble alle fyrstbispedømmer i Det tysk-romerske rike sekularisert. Alle Sveits' bispedømmer, Chur inkludert, ble direkte underlagt paven. Siden da har denne situsjonen vært uforandret.
1819 ble bispedømmets utstrekning tilpasset de politiske endringene. Kantonene Glarus, Nidwalden, Obwalden, St. Gallen, Schwyz, Uri og Zürich ble lagt under Chur bispedømme. Disse kantonene hadde tidligere hørt til Konstanz bispedømme. På den andre siden ble de ikke-sveitsiske områdene Vinschgau, Paznaun og Vorarlberg overført til Brixen bispedømme.
St. Gallen fikk etter hvert større kirkelig selvstendighet. I 1823 ble først bispedømmets navn endret til Chur-St. Gallen, og i 1847 ble St. Gallen skilt ut som et eget bispedømme.
Den siste justeringen skjedde i 1997, da Liechtenstein ble løst fra Chur og opphevet til Vaduz erkebispedømme.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roman Catholic Diocese of Chur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tromsø mineskadesenter

Tromsø mineskadesenter (TMC) er et aksjonsforsknings-senter i traumatologi som drives i samarbeid mellom Universitetssykehuset Nord-Norge HF i samarbeid med Institutt for Klinisk Medisin ved Universitetet i Tromsø. 
TMC er anerkjent som «WHO Associated Center» og har som målsetting å utvikle og utprøve behandlingsmetoder og modeller for traumesystem i fattige land. Senterets målsetting er å ikke drive dyre nødhjelpsprogram under kontroll av vestlig ekspertise – men å styrke det lokale medisinske nettverkets evne til «å stå han av» i krig og katastrofer.
TMC driver forskningsprogram på høyt internasjonalt nivå innen prehospital skadeomsorg, primær skadekirurgi, posttraumatisk rehabilitering, posttraumatisk malaria, og mødredødelighet. Programmene er av multi-sentertype og drives i nært samarbeid med helsemyndighetene og forskningsmiljø i Afghanistan, Kambodsja, Nord-Irak, Vietnam og Iran.
TMC utvikler læremodeller og læremidler for bygging av landsbybaserte skade- og rehabiliteringssystem. TMCs lærebøker er tilgjengelige på følgende språk: burmesisk, khmer, vietnamesisk, farsi, pashtun, kurdisk, spansk, portugisisk, engelsk og arabisk(under bearbeiding).
Senteret ledes av legen Margit Steinholt, mens kirurgen Hans Husum er styreleder. 


== Eksterne lenker ==
Traumacare.no