jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Klar en klassiker

Klar en klassiker er et norsk spørreprogram om klassisk musikk som gikk på NRK Radio fra 1988 til 2015. Programmet gikk på P2 og ble sendt søndager mellom kl 9 og 10. Programledere var Kjell Hillveg og Stein Eide.I programmet ble det spilt utdrag fra tre forskjellige klassiske musikkverk. Lytterne skulle finne ut hvem som hadde komponert verkene, og det ble trukket ut tre vinnere som fikk en CD-plate i premie etter eget ønske. Som regel ble det gitt en premie i tillegg for riktige verktitler. For å hjelpe lytterne på glid gav programlederne en ledetråd over et gitt tema (komponistene hadde fødselsdag i samme måned, verkene hadde samme tema i tittelen og lignende).
Én gang pr måned ble konkurransen kalt "klar en komponist". Det spiltes da isteden eksempler fra tre verk av samme komponist av fallende vanskelighetsgrad. Det ble i dette tilfellet gitt en større premie for tre riktige verktitler.
30. april 2008 ble program nummer tusen markert med en konsert med kringkastingsorkesteret i Store studio i NRK.Første program ble sendt den 9. oktober 1988. Siste program ble sendt 21. juni 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside Arkivert 8. mai 2015 hos Wayback Machine.
Calvert DeForest

Calvert DeForest jr. (født 23. juli 1921 i Conestoga i Brooklyn i New York, død 19. mars 2007 i West Islip i New York), også kjent som Larry "Bud" Melman, var en amerikansk skuespiller og komiker, best kjent fra Late Night with David Letterman og Late Show with David Letterman.
Calvert DeForest ble oppdaget av noen av David Lettermans tekstforfattere som hadde hatt han med i en studentfilm de laget. Filmen het King of the Z's. Letterman så filmen de hadde laget og bestemte seg for å ha ham med i sitt Late Night with David Letterman og kalte han Larry "Bud" Melman. Han var den første seerne av Late Night with David Letterman fikk se når han femførte en prolog som var en parodi av Boris Karloff Frankenstein.
DeForest var sammen med Dorothy Letterman Late Show with David Letterman utsending til OL på Lillehammer i 1994.Calvert er i slekt med DeForest Kelley, Bebe Daniels og Lee De Forest.


== Biografi ==
Calvert ble født 23. juli 1921 i Conestoga i Brooklyn i New York. Sønn av Calvert DeForest, som var doktor, som døde i 1949, og Mabelle Taylor, som døde i 1961.
Calvert gikk på Poly Prep Country Day School i Brooklyn i New York.
DeForest døde på Good Samaritan Hospital i Babylon, Long Island, New York. 


== Filmografi ==


=== Film ===
The Devil and Daniel Webster (2004) Bailiff
Nine Inch Nails: Closure (1997)
The Misfits: American Psycho (1997)
Vince Gill: What The Cowgirls Do (1994)
Mr. Write (1994)
Freaked (1993)
Identity Crisis (1989)
The Couch Potato Workout (1988) som Larry 'Bud' Melman
Leader of the Band (1987)
My Demon Lover (1987)
Heaven Help Us (1985)
King of Rock (1985) Run DMC musikkvideo
Nothing Lasts Forever (1984)
Waitress! (1982) Veggies Diner
The First Time (1982)
Savage Hunt (1980)
Waitress! (1980)
Blond Poison (1979)
Apple Pie (1976)
While the Cat's Away (1972)


=== TV ===
Late Night with David Letterman
Late Show with David Letterman
Pee Wee's Playhouse (1986) Rusty (1 episode)
Wings (1993)
Encino Woman (1996)
My Generation (2000) Dokumentar
Closure (1997) Dokumentar
Circus of the Stars Gives Kids the World (1993) Dokumentar
"The New Hollywood Squares" (3 episoder, 1986–1989)


=== Bøker ===
1994: Cheap Advice


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Calvert DeForest Biografi hos NNDB
(en) Calvert DeForest på Internet Movie Database 
(fr) Calvert DeForest på Allociné 
(en) Calvert DeForest på AllMovie 
(en) Calvert DeForest på AllMovie 
(en) Calvert DeForest hos The Movie Database 
Reklamefilm Honda Scooters
Calvert DeForest -- Letterman show's 'resident oddball'
Letterman's (And Our) Longtime 'Bud'. Artikkel i Washington Post.
Vittorio Pozzo

Vittorio Pozzo (1886–1968) var en italiensk fotballspiller og -trener. Han er kjent for å ha vunnet VM 1934 og VM 1938 med Italia, og for å ha oppfunnet den taktiske formasjonen Metodo.


== Bakgrunn (1886-1928) ==
Han ble ofte kalt for Il Vecchio Maestro («Den gamle mesteren»), og beskrevet som både anglofil og autoritær. Pozzos tid som landslagssjef for Italia var i samme tidsperiode som Benito Mussolinis fascistregime styrte Italia.
I tiden før reiste han veldig mye. Han hadde stor fotballinteresse og reiste mye til England i de første årene av 1900-tallet. I England møtte han Charlie Roberts som spilte for Manchester United FC og Steve Bloomer som spilte for Derby County FC.
Pozzo spilte for Grasshopper-Club Zürich i Sveits, før han dro til Torino FC i Italia, hvor han var med på å utvikle klubben. Senere trente han også Torino i perioden 1912–1924.
I 1912 hadde han ansvaret for det italienske OL-laget i Stockholm. Italia tapte 3-2 mot Finland i den første runden av turneringen. Pozzo var også trener for OL-laget i 1928, hvor Italia tok bronsemedalje etter å ha tapt 3-2 mot Uruguay.


== Landslagstrener (1929-1948) ==
Han returnerte som landslagstrener på permanent basis i desember 1929, på én betingelse, ingen lønn. I 1930 vant Italia den sentraleuropeiske Internasjonale Cupen etter å ha slått Ungarn 5-0 i Budapest.
I 1934 vant Italia VM på hjemmebane. England var regnet som et av de beste lagene i verden, men var ikke med under VM ettersom FA hadde brutt med FIFA. De bestemte seg derfor for å møtes i London, for å se hvem som var de virkelige verdensmestrene. Kampen ble kalt Battle of Highbury. England vant kampen 3-2, men Italia måtte spille omtrent hele kampen med en mann mindre ettersom Luis Monti brakk foten etter to minutter.
I 1935 vant Italia Dr. Gero Cup og OL i 1936. OL-laget som bare bestod av studenter, hadde bare tapt for England og Østerrike siden oktober 1932.
Italia fortsatte ubeseirede frem mot VM 1938, og ble verdensmestre etter å ha gått ubeseiret gjennom turneringen.


== Slutten av karrieren ==
Vittorio Pozzos siste kamp som trener for Italia, kom i OL i 1948 da Italia tapte 5-3 mot Danmark i kvartfinalen.
Pozzo avsluttet med utrolige 63 seire på 93 kamper som trener for Italia. Etter landslagskarrieren arbeidet Pozzo som journalist, og dekket VM i 1950.
Vittorio Pozzo døde 21. desember 1968, 82 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vittorio Pozzo – Olympedia 
(en) Vittorio Pozzo – Transfermarkt (manager) 
(en) Vittorio Pozzo – WorldFootball.net 
(en) Vittorio Pozzo – EU-Football.info (manager) 
(en) Vittorio Pozzo – PlaymakerStats.com (manager) 
Vittorio Pozzo, FIFA.com Arkivert 8. mars 2008 hos Wayback Machine.
St. Peters kirke i Shanghai

St. Peters kirke er en katolsk kirke i Huangpu-distriktet sentralt i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Den ble først reist i 1933 i bysantinsk stil. Under kulturrevolusjonen ble den benyttet til andre formål. I desember 1984 ble sakristiet og en del av det opprinnelige korrommet gitt tilbake til bruk av bispedømmet Shanghai. Da Chongqinggaten skulle utvides, ble kirken revet i januar 1995, men en ny tomt rett ved ble stilt til disposisjon. Den nye kirken ble reist i omtrent samme arkitektoniske stil i 1996, og er senere blitt hjem ikke bare for et vanlig territorialsogn, men også et tilholdssted for Shanghais utenlandske katolikker for messer på engelsk og koreansk.
Vestfoldmodellen

Vestfoldmodellen er et samarbeid mellom instanser som møter vold i nære relasjoner. I Familievoldsteamet sitter representanter for politiet, barnevernvakten, krisesenteret og familievernkontoret.
To tiltak er iverksatt: et ambulerende Voldsmottak og Alternativ til Vold (ATV). ATV har for tiden (per 14. juni 2007) 107 klienter. 70 prosent av de voldelige personene som deltar i prosjektet slutter å bruke vold. Det avholdes årlige fagdager og stormøter. For tiden satses det spesielt på å bygge opp et tilbud til barn som opplever eller blir utsatt for vold i nære relasjoner.


== Kilder ==
Politiet
Sygno

Sygno (også skrevet Sygnå og Synno) er en topp på Sviland i Sandnes kommune. Det høyeste punktet er 214 meter over havet.Sygno ble endelig dannet i siste istid for 13 000 år siden. Åsryggen ble dannet av at elver og isbreer avsatte leire, sand og grus i flere omganger. Det går en tursti fra fv. 315 til Sygno.


== Referanser ==
Djatkovo

Djatkovo (russisk: Дя́тьково) er en by i Brjansk oblast i Russland. Den ligger ved elva Bolva (ei sideelv til Desna), rundt 40 km nordvest for Brjansk. Innbyggertall: 33 100 (est. 2007), 33 600 (folketelling 2002), 34 400 (folketelling 1989).


== Historie ==
Bosetningen ble opprettet i 1626. Den fikk innvilget bystatus i 1927.
Brjansk oblast var et senter for partisanbevegelsen under andre verdenskrig. I februar 1942 klarte sovjetiske partisaner å gjenvinne kontrollen i Djatkovo og nærliggende landsbyer. Området lå langt inne i nazi-okkupert territorium. Partisanene gjenopprettet sovjetisk styre og drev et sykehus og diverse butikker. Området ble gjenerobret av tyske styrker i juni 1942.


== Økonomi og næringsliv ==
Djatkovo er mest kjent for sitt glassverk, og for Djatkovo krystallmuseum (et museum for glasskunst), som er landets største i sitt slag. Byen har også en større møbelfabrikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dyatkovo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Djatkovo rajon (russisk)
Om Djatkovo på MojGorod.ru (russisk)
Djatkovo krystallmuseum (engelsk/russisk)
Djatkovo Krystall (glassverk) (engelsk/russisk)
Seto-Chuo-motorveien

Seto-Chuo-motorveien er en bompengefinansiert (Expressway) motorvei i Japan som forbinder de to hovedøyene Honshū og Shikoku. Veien er 39 km lang og broene på strekningen er både for vei og jernbane (Seto-Ohashi-linjen). Veien åpnet for trafikk 10. april 1988 og Honshu-Shikoku Bridge Expressway Company Limited er ansvarlig for drift og vedlikehold av veien.


== Broer ==
Shimotsui-Seto-broen
Hitsuishijima-broen
Iwakurojima-broen
Yoshima-broen
Kita Bisan-Seto-broen
Minami Bisan-Seto-broen


== Eksterne lenker ==
Honshu-Shikoku Bridge Expressway Company Limited – Besøkt 24. mars 2008.
Bareilly

Bareilly (hindi  बरेली, urdu  بریلی) er en by i India, den ligger 220 km øst for Delhi. Byen ble grunnlagt i 1537, og ble et viktig sentrum for det indiske opprøret mot det britiske kolonistyre. Det er blitt bygd flere høyskoler og universiteter der, samt forskningsinstitusjoner og sukker- og bomullsfabrikker.
Barranquilla

Barranquilla er en by i Colombia, og ligger cirka 24 km fra Det karibiske hav. Byen har et universitet og en flyplass med regulær trafikk. Byen ble grunnlagt i 1629, men den ble ikke særlig stor før på 1900-tallet. I dag har den rundt 1,15 millioner innbyggere og er Colombias fjerde største by.
Byen har en stor produksjon av blant annet bomull, sko, kaffe og petroleum.
Karnevalet i byen er innført på UNESCOs liste over Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv.
Jamahiriya

Jamahiriya er et arabisk uttrykk som vanligvis blir oversatt med «massenes stat». Uttrykket, en neologisme innført av Muammar al-Gaddafi, er tenkt å være et generisk uttrykk som beskriver en styreform, som i en «republikk styrt av massene».
Det eneste landet som i praksis har antatt termen er Libya, hvor Gaddafi var Qāʼid, eller leder. Selv om Gaddafi ikke hadde noen offisiell stilling eller tittel, ble han betegnet som «Guide for den store første september-revolusjonen for det sosialistiske folkets libyske arabiske jamahiriya» eller bare «Broderlig leder og guide for revolusjonen», i offisielle uttalelser og i pressen.


== Etymologi ==
Ordet jamāhīrīya er avledet fra jumhūrīya, som er den vanligvis brukte arabiske betegnelsen for republikk. Det ble dannet ved å endre den første delen av ordet, jumhūr, som betyr «offentlig», til flertallsformen jamāhīr – «massene». Uttrykket er nærmest tilsvarende den mer kjente termen Folkerepublikk. Uttrykket er ofte latt stå uoversatt på norsk og andre språk, noe som gjør at Libyas offisielle navn på norsk blir Den sosialistiske arabiske folkerepublikken Libya.


== Bakgrunn ==
Libyas regjering fastslo at Libya var et direkte demokrati uten politiske parti og at landet ble styrt av befolkningen gjennom lokale råd og komitéer. Fordi styreformen tilsynelatende var unik for Libya, ble uttrykket jamahiriya etablert for å beskrive det. Uavhengige observatører betraktet imidlertid landet som et militærdiktatur under Gaddafi ledelse.


== Referanser og noter ==
Paramount dansehall

Paramount Ballroom var den største dansehallen i Shanghai fra 1933 og frem til kommunistene grep makten i Kina i 1949. Den var i sine velmaktsdager det mest luksuriøse og berømte danseetablissementene i hele Det fjerne østen.
Beliggenheten var på hjørnet mellom Yuyuan- og Wanhangdu-gatene (den siste den gang kjent som Jessfield Road), nå i distriktet Jing'an.
Det ble bygget i 1932 av en gruppe kinesiske bankfolk og var tegnet i Art deco-arkitektur av arkitekten Yang Xiqiu. Stedet ble et yndet sted for Shanghais rike elite. Stedet hadde full airconditioning, noe som var en stor luksus i 1930-årene, slik at temperaturen innendørs var på rundt 20 grader året rundt. Første etasje hadde lobby, kjøkken og butikker, annen etasje hadde dansehall og banketthall, og tredje etasje var hotell.
Driften ble overlatt til en franskmann. Han ansatte imidlertid ikke nok vakter, og alle gjestene måtte passe på sine partnere. Inngangspengene var også svært høye. De opprinnelige eiere gikk bankerott i 1936; året etter leide noen unge og vakre damer stedet, overtok driften og introduserte taxidansere. Tilstrømningen tok seg kraftig opp. Alt var glitter og moderne stas, med vakre taxidanserinner og et filippinsk jazzband. Stedets renomme sank imidlertid etterhvert, ettersom mange av dansepikene der stod til disposisjon også for annet. Kinesiske playboys frekventerte stedet for å plukke opp prostituerte.
Under den japanske okkupasjon sank Paramount hen til et sted der det ryktes at spioner og landssvikere slagget av og gjorde ugagn.
I 1941 ble dansepiken Chen Manli skutt og drept der, – noen mente at den patriotiske danserinnen hadde nektet å la seg by opp av en japanske offiser og at han derfor leide en drapsmann for å ta seg av henne, andre mente at hun ble skutt fordi hun var spion.
I 1954 omgjorde kommunistene Paramount til kino – Hongdukinoen –, der det ble vist maoistiske propagandafilmer. Som en følge av kulturrevolusjonen ble bygningen forsømt.
I 2001 investerte taiwankinesiske investorer i stedet og gjenåpnet stedet langt på vei i dets opprinnelige glamorøse stand, med dekor i rødt og gull. I desember 2006 kunngjorde de taiwanske eiere at stedet tapte penger, og man ville omgjøre det til diskotek. Men ballrommet, som nå var i fjerde etasje, ble bevart i gammel stil.


== Eksterne lenker ==
Deco-teatre
Globe and Mail – Dancing the dreary decades away
China on Camera – The Paramount Ballroom
Leonid Stadnyk

Leonid Ivanovytsj Stadnyk (ukrainsk: Леонід Іванович Стадник; født 5. august 1971 i Zjytomyr oblast i Ukraina, død 24. august 2014) var frem til sin død verdens høyeste mann med en høyde på 2,57 meter ifølge Guinness rekordbok. Stadnyk var veterinær av yrke og bodde sammen med sin mor i landsbyen Podolyantsi i Ukraina. Stadnyk var 2,57 meter høy og veide om lag 200 kilo. Han holdt også rekorden som personen med største kjente hender i verden (31 centimeter lange).Stadnyk var lav som barn, men da han var 12 år fikk han en hjerneoperasjon. Han hadde en svulst i hypofysen, noe som førte til en overproduksjon av veksthormoner. Stadnyk vokste frem til sin død, og ifølge Verdens Gang kunne han komme til å bli den høyeste mannen i historien om veksten ikke stoppet. Den nåværende rekorden for høyde er på 271 cm og holdes av amerikaneren Robert Wadlow.Stadnyk døde som følge av en hjerneblødning den 24. august 2014 i en alder av 44 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkel i Associated Press (engelsk)
Barsok

Barsok eller St. Bartholomeus-messe, som feires 24. august, er en merkedag til minne om apostelen Bartolomeus. Ifølge sagnet omvendte han kongen av Armenia. Men da det ble oppdaget av kongens hedenske bror, lot han Bartholomeus bli flådd levende og deretter halshogd.
Barsok er på primstaven tegnet inn med en kniv, ei øks eller et kors. Kniven på primstaven er i Norge ofte blitt tolket som en slaktekniv, og i folkelig tradisjon markerer dagen man starter slakting av bukker, og dagen ble i Seljord kalt Baro bukkekniv.
Det var mange værtegn knyttet til Barsok. Dagen ble regnet som den første høstdagen. Man var spesielt redd for frost og uvær og skade på avlingene, og dagen ble mange steder kalt Bertil brytestrå. På Helgeland ble det sagt at «Barsok-frost er det verste været i året» og i Granvin at «Barsok-frost gjer mange matlause». I Salten måtte innhøstingen være ferdig til Barsok, og mange steder var regelen at folk flyttet ned fra setrene før denne dagen kom.Mange steder ble Barsok regnet som en farlig dag. Det ble sagt at haugfolkene var ute, og at bjørnen ville skade buskapen. Ifølge folketradisjonen ville også dommedag komme på Barsok.


== Referanser ==
Terrorangrepet i Balad 10. februar 2008

Terrorangrepet i Balad 10. februar 2008 skjedde da en bilbombe detonerte i et market i  Balad, Irak, ved et strategisk sjekkpunkt for den irakiske hæren. Eksplosjonen drepte minst 25 og skadet ytterligere 40, selv om noen estimater sier at antall drepte var 33. Noen bygninger nær eksplosjonen kollapset og flere mennesker var savnet, noe som potensielt kunne øke antall drepte.Blant de drepte var den irakiske journalisten Alaa Abdulkareem Fartusi, en kameramann for Al-Forat, en nyhetsskanal for sjia-muslimer. Fartusi ble med det den første journalisten som ble drept i Irak i 2008. En kvinnelig reporter ble kritisk skadet i ekplosjonen.Terrorangrepet skjedde på samme dag som den amerikanske forsvarsministeren Robert Gates ankom Bagdad uannonsert for å møte irakiske regjeringsrepresentanter og amerikanske militær-ledere, inklusive general David Petraeus.Dette var det andre terrorangrepet i Balad. Det første skjedde 29. september 2005 da 95 mennesker ble drept.


== Se også ==
Terrorangrepene i Bagdad 1. februar 2008


== Referanser ==
Cirque du Freak (film)

Cirque du Freak er en film basert på de tre første bøkene kjent som trilogien Vampyrblod fra bokserien, Sagaen om Darren Shan, av forfatteren Darren Shan. Filmingen begynte 18. februar 2008 i New Orleans og sluttet i juni 2008.


== Handling ==
Cirque Du Freak er den skremmende fortellingen om en gutt som uvitende bryter en 700 år gammel våpenhvile mellom to stridende klaner av vampyrer. Puttet inn i et liv fylt av misforståelser, freaks og groteske skapninger av natten. En tenåring vil forsvinne fra det rolige og kjedelig liv, for å oppfylle sin skjebne i en verden fylt av mørke og frykt. Den unge og ordinære skoleeleven Darren Shan (Chris J. Kelly) var som alle andre barn i nabolaget. 
Men når hans venn skaffer billetter til ett omreisende freakshow, begynner ting å forandre seg inni Darren. Etter showet stjeler Darren en av opptredernes edderkopp, men som straff for sin ugjerning må Darren betale ham med sin menneskelighet. Vampyren Larten Crepsley (John C. Reilly) forvandler ham til en blodtørstig halvvampyr, som er dømt til å leve et usselt liv med blod som overlevelsesmedisin. Han blir med Cirque Du Freak, et omreisende freakshow  fylt med vanskapte vesener som har alt fra en slangegutt (Patrick Fugit) og en ulvemann til en skjeggete dame (Salma Hayek) og en gigantisk konferansier (Ken Watanabe). Ettersom Darren tester sine nye krefter I denne mørke verden, blir han etter hvert en dyrebar brikke mellom vampyrene og deres dødelige motparter. Mens han forsøker å overleve, må han kjempe for å holde den bryggende krigen fra å tære på de siste restene av hans menneskelighet.


== Rollebesetning ==
VampyrerJohn C. Reilly som Larten Crepsley
Chris Massoglia som Darren Shan
Willem Dafoe som Gavner PurlVampanerRay Stevenson som Murlough
Brandon Molale som VampanMenneskerJosh Hutcherson som Steve Leonard
Morgan Saylor som Annie Shan
Don McManus som Dermot Shan
Christy Hutcherson as Steves Mor
Jessica Carlson som Rebecca (filmversjonen av Debbie Hemlock)Cirque Du Freak medlemmerSalma Hayek som Madame Truska
Orlando Jones som Radmagre Alexander
Ken Watanabe som Herr høy
Jane Krakowski som Cormac Limbs (kvinnelig versjon)
Patrick Fugit som Evra Von
Kristen Schaal som Gertha med tennene
Frankie Faison som Rhamus Twobellies
Jonathan Nosan som Hans med Henda
Tom Woodruff Jr. som Ulvemannen
Wayne Douglas Morgan som Havman
Sam Medina og Gino Galento som Madame Truskas menn
Natasha Sasha Angelety som Sirkus Freak
Michael Dean Baker som Herr Piercing
Nokomis Callender som Sirkus Freak
Rose Lamarche som Cirque Freak
Stefanie Oxmann Mcgaha "Steff" som Sirkus Freak
J. J. Standing III som Sirkus "Tung"


=== Andre ===
Michael Cerveris som Matt Order


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cirque du Freak på Internet Movie Database 
(no) Cirque du Freak hos Filmfront 
(da) Cirque du Freak i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Cirque du Freak på Allociné 
(nl) Cirque du Freak på MovieMeter 
(en) Cirque du Freak på AllMovie 
(en) Cirque du Freak på Rotten Tomatoes 
(en) Cirque du Freak på Metacritic 
(en) Cirque du Freak på Box Office Mojo
Terrorangrepet i Bosaso 5. februar 2008

Terrorangrepet i Bosaso 5. februar 2008 skjedde da to bomber detonerte i et boligområde i Bosaso (også skrevet Boosaaso), nordøstlige Somalia. 25 etiopiske immigranter ble drept. Sykehuskilder beskrev angrepet som et av de verste noensinne i Somalia.


== Bakgrunn ==
Al Shabaab er en islamsk-inspirert del av Den islamistiske rettsunion i Somalia, som av vestlige etterretningsorganisasjoner, blant annet PST i Norge, ansees som en terroristbevegelse.Etiopiere i Somalia bruker Bosaso som et transitt-punkt for å reise til deres endelige mål i Jemen og videre ved å krysse derfra.


== Angrepet ==
Bombene gikk av like ved inngangen til havnen i Bosaso, det kommersielle kjernepunktet i den autonome Puntland-regionen. Eksplosjonene kom som følge av håndgranater som gikk av innenfor et tidsrom på to minutter av hverandre, og var rettet mot et område av byen som hadde en stor andel etiopiske immigranter.


=== Skader ===
Mellom 20 og 25 ble drept og mellom 90 og 100 såret. Sykehuskilder beskrev situasjonen som utrolig stygg, der mange ofre hadde mistet armer eller bein i eksplosjonen. Bosasos ordfører ba alle leger og sykepleiere i byen om å komme å hjelpe til med behandlingen.


== Ansvar ==
Den somaliske motstandsgruppen Al Shabaab tok på seg ansvaret for tvillingangrepet. I en melding postet på Internett, skrevet på det somaliske språket, sa al Shabaab at de hadde rettet terrorangrepet mot havnen i Bossaso «etter å ha fått bekreftet at noen etiopiske soldater som slåss i Mogadishu levde der... noen tok med seg sine koner. Dette stedet (i Bossaso) var en plass der etiopiske soldater og soldater fra Puntland gikk for å få underholdning, med syndfulle hendelser og skadelig kultur».


== Reaksjoner ==
 Puntlands visepresident Hassan Dahir Afqura, som snakket med reportere, sa at angrepet var utført av «terrorister».


== Referanser ==
Olympiaparken i München

Olympiaparken i München, Tyskland, er en olympiapark som ble bygget for Sommer-OL 1972 etter planer av Günter Behnisch og Frei Otto. Den er kjent som Oberwiesenfeld i München. Parken brukes i dag som anlegg for kulturelle, sosiale og religiøse sammenkomster. Parken er administrert av Olympiapark München GmbH, et holdingselskap heleid av state capital i München.


== Eksterne lenker ==
(en) Olympiapark, Munich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Olympiapark München GmbH
tum.de: Olympiapark (a student project of the tum/dept Architecture)
Olympiapark München – Interactive Panorama
ganz-muenchen.de: Veranstaltungskalender für das Olympiagelände
Internetauftritt des Theatron
muenchen.de: Olympiapark
Webcam Olympiastadion