jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Steven F. Sage

Steven F. Sage (født 1947) er en amerikansk sinolog som særlig beskjeftiger seg med tidlig kinesisk historie og med ba-shu-skrift. Han er kjent for verket Ancient Sichuan and the Unification of China fra 1992.
Kvaløytunnelen

Kvaløytunnelen er en veitunnel i Vindafjord kommune i Rogaland. Den er 144 meter lang og utgjør en del av fylkesvei 46.


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Referanser ==
Akslandtunnelen

Akslandtunnelen er en veitunnel i Vindafjord kommune i Rogaland. Den er 84 meter lang og utgjør en del av fylkesvei 46.


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Referanser ==
Lysakerlokket

Lysakerlokket er en veitunnel på europavei 18 i Bærum kommune i Viken. Den er 260 meter lang og har to hovedløp, pluss to sideløp for av- og påkjøringsramper.


== Se også ==
Sjølystlokket
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Referanser ==
Vesttunnelen

Vesttunnelen er en veitunnel på fylkesvei 618 og fylkesvei 153 i Bærum kommune i Akershus. Den delen av tunnelen som er på fylkesvei 618 er 455 meter lang og har en rundkjøring i midten hvor utstikkeren på fylkesvei 153 er koblet sammen, den er 65 meter lang.


== Se også ==
Sandviksåstunnelen
Evjetunnelen
Veitunneler i Norge


== Eksterne lenker ==
Bilde av tunnelen og over bygget sett fra vest.
Bilde av tunnelen og over bygget sett fra vest.
Solheimsvikens bedehus (Torvsalen)

Solheimsvikens bedehus eller Torvsalen er en bygning fra Solheimsviken i Bergen som er flyttet til Gamle Bergen Museum i Sandviken.


== Bakgrunn ==
Solheimsviken Indremisjonsforening ble opprettet 3. mars 1874. Foreningen fikk behov for et eget bedehus og i 1879 startet innsamlingen av penger. Bedehuset ble bygget på dugnad under byggmester Ole Totlands ledelse og tatt i bruk 22. mai 1881.


== Riving ==
I forbindelse med at Bergen kommune rehabiliterte Solheimsviken bydel på 1970-tallet ble bedehuset ekspropriert 1. juli 1976. Våren 1977 ble Gamle Bergen Museum tilbudt bygningen. Mellom mai og oktober 1977 ble rivingen fullført og materialene flyttet til museet på Elsesro.


== Gjenreisning ==
Da bedehuset ble gjenreist årene 1980-1983 ble det satt opp over en brannsikker kjeller med et stort arkivrom og nye publikumstoaletter. Ettersom museet bruker bygningen som forsamlingslokale er alle religiøse symboler fjernet. Bedehuset er også omdøpt til Torvsalen, etter beliggenheten ved museets torv, mellom Krohnstedet og Kong Oscarsgate 48 (Embetsmannshuset). Bedehuset er den siste eldre bygningen som er blitt revet og gjenreist på Elsesro.
Matsanga

Matsanga er en landsby i Republikken Kongo.
Dag Bårdstu

Dag Bårdstu (født 1. august 1962 i Ålen) er en norsk musiker og pianist. Han er mest kjent som keyboardist i Trøndelag-bandet Bergstaden Old Stars og har enorm fartstid i flere band siden 80-tallet som f.eks. Charm, Hardline og Black Cat Bones. Han har også spilt tangenter på plater for etablerte artister som Terje Tysland, Øystein Dolmen, Petter Wavold og Dalakopa.


== Diskografi ==


=== Hardline ===
Hardline (1984)


=== Charm ===
Billy the Kid (1987)
Hot Love (1988)


=== Torpedoes ===
Ball Me Out (1992)


=== Stoneflower ===
AlbumCrack a Little Smile (2003)
Destination Anywhere (2014)SinglerSign On (1999)
If U Say (2002)


=== Bergstaden Old Stars ===
Det brinner en Eld (1996)
Garp! (2001)
Pissryss (2010)
Jorda rundt som farende fant (2016)


=== Andre deltagelser ===
Petter Wavold: Petter Wavold (1990)
Diesel Dahl: Recycled (1997)
Terje Tysland: Din jævel! (2000)
Petter Wavold: Gammel kjærlighet (2004)
Dalakopa: Elixir (2006)
Jan Borseths: Festen fortsetter (2006)
Chronicles: Chronicles (2007)
Øystein Dolmen: Hjertespeil (2007)


== Eksterne lenker ==
Dag Bårdstu
Flygeaske

Flygeaske (flyveaske), engelsk fly ash, er et biprodukt av en forbrenningsprosess, asken fanges opp fra røykgasser ved hjelp av filtre. Flygeaskens sammensetning vil variere med hva som forbrennes, men all flygeaske inneholder vesentlige mengder av silisiumdioksid (SiO2) og kalsiumoksid (CaO). Normalt skilles det mellom flygeaske fra kullfyrte kraftverk, og flygeaske fra forbrenning av avfall.Tidligere ble flygeasken fra kullfyrte kraftverk sluppet ut i atmosfæren, men økende fokus på forurensing banet vei for løsninger som tok flygeasken ut av avgassene. Ved rask nedkjøling av gassene kunne flygeasken fanges opp i pulverform. Men dette medførte nye utfordringer med deponering av produktet og kostnader for å fjerne det. På sent 1900-tallet ble det oppdaget å ha synergi med sement og dermed innvirkning på betongens mekaniske egenskaper. Idag blir flygeaske brukt daglig hos betongblandeverk og sementprodusenter for dens positive effekt på betong.
I Norge brukes flygeeaske blandet inn i noen sementprodukter. For eksempel så har Norcem Standard FA et innhold av flygeaske på 20 %. Det er også testet ut sementer med høyere innhold av flygeaske, og elementene i Bjørvika-tunnelen er for eksempel støpt med en sement som inneholder 30 % flygeaske. Flygeaske egner seg som tilleggsmateriale i sement fordi det blant annet gjør betongen tettere.
Bruk av flygeaske i sement bidrar også til å redusere nødvendig sementmengde fordi den er byttet ut med flygeaske, og reduserer dermed utslipp av CO2 fra sementproduksjonen. Som følge av den utstrakte bruken av flygeaske i sement og betong blir følgelig mengden som går til deponering tilsvarende redusert. I faget betongteknologi blir flygeaske betegnet som en type pozzolan. Silikastøv er et annet pozzolan og har tilsvarende eller gjerne bedre egenskaper en flygeaske. Silikastøv er til motsetning til flygeaske svært dyrt.
Flygeaske fra forbrenning av avfall kategoriseres som farlig avfall og deponeres. Som følge av at økt mengde avfall går til forbrenning, blir også mengdene flygeaske fra forbrenningsanlegg økende. På Langøya utenfor Holmestrand opererer NOAH et mottak for farlig uorganisk avfall fra Norge, Sverige og Danmark. Selskapet omsette for 580 millioner kroner i 2017. Der brukes flygeaske fra forbrenningsanlegg til å nøytralisere svovelsyre. Syren og asken reagerer kjemisk og danner et gipslignende stoff, som deretter blir deponert i et tidligere kalksteinbrudd, og regnes fortsatt som farlig avfall. I 2024 er øya full og selskapet ønsker derfor å lagre gipsen i gamle gruveganger i Brevik, men det er det stor lokal motstand for lokalt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Flygeaske» Arkivert 8. april 2019 hos Wayback Machine., Norcem
«Flygeaske i sement vs flygeaske til deponi», Heidelberg Cement
Pedro Toro

Pedro Antonio Toro (født 29. juni 1967) er en norsk musiker og studiomusiker. Han er fra Coroico i Bolivia, men har bodd i Norge siden 1993, og er bosatt i Oslo.
Han spiller charango, en liten ti-strengers gitar som opprinnelig er laget av beltedyrskall. Toro begynte sin musikalske karriere på slutten av 80-tallet i La Paz i Bolivia, hvor han spilte med ulike anerkjente musikkgrupper.
I 1998 spilte han charango og timbales på Terje Tyslands album Ein runde te. Han har samarbeidet med kjente musikere som Paolo Vinaccia, Mari Boine, Sondre Bratland og grupper som Inti og Kalenda Maya. 
Har vært hovedmedvirker i første plata til trio-en Asi es Bolivia som er bosatt i Norge. Musikken i denne plata avspeiler og beskriver livet i «Coroico», et lite sted i det tropiske området i La Paz fylket i Bolivia. Toro er opprinnelig fra dette stedet og han har svært god kjenneskap til den type musikken og rytmene som brukes i denne plata. 
Han har til nå medvirket på en rekke LP/CD-er, og turnert for Rikskonsertene med programmet El quirquinchito og Pedro gikk til skolen.
Ved siden av musikken har han pedagogisk utdanning på masternivå fra HiO. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pedro Toro på Discogs
Carlos Jeldes

Carlos Alfredo Ramirez Jeldes (født 23. juni 1954 i Chile) er en norsk studiomusiker og bassist. I 1998 spilte han bassgitar og perkusjon på Terje Tysland-albumet Ein runde te'. Carlos Jeldes har bodd i Norge siden 1987.


== Diskografi ==
Arcoiris Musical/Den musikalske regnbuen (2012), med Luison Medina


=== BandaCUITO ===
Epew (2013)
Epew II (2016)


=== Inti ===
Entre culturas (1997)
Entre culturas II (2013)Singler/EP-erSobreviviendo (2013)
Carnófelo (2016)
Hoy brindo por ti (2016)
Buscando al sol (2016)
Entre culuras III (2017)
Ven a bailar (2017)
Qué movimiento (2017)


=== Deltar på ===
Diverse: El dia màs Largo (1989)
Kodex Ungdomskor & Oddvar Rotvik: Det brenn ein eld – Musikalske bilder fra norsk misjon (1991)
Terje Tysland: Ein runde te' (1998)
Terje Tysland: 25 år med gitter og stas (2002)
Etnisk musikklubb: combiNATIONS – The New International Music of Norway (1998)
Lyriaka: Lyriaka og hunden fra Horrgatark (2006)
Hector Meriles & Saúl Callejas: Canción del eco (2016)
Hector Meriles & Saúl Callejas: Bistro fada (2016)
Radio M: La huella del que viene (2016)
Dag Øivind Thingstad

Dag Øivind Thingstad (født 10. april 1963 i Trondheim) er en norsk musiker og gitarist. Han var gitarist i det trønderske rockebandet The Game som på 80-tallet fungerte som backingband for Terje Tysland på turnéene og på flere av Tyslands plater på 80-tallet, Thingstad fortsatte å samarbeide med Terje fram til tidlig på 2000-tallet og er i dag kulturskoleleder i Skjervøy.


== Diskografi ==


=== The Game ===
Innespærra/Ungdomsklubben (1981)


=== Terje Tysland ===
… Narra igjen! (1983)
Oinner bordet (1984)
Gutta på by'n (1987)
Best i levende live (1990)
Vik fra mæ! (1992)
Fullar enn fullmånen (1993)
Ein runde te' (1997)
Din jævel! (2000)
25 år med gitter og stas (2002)


=== Deltar på ===
Skjervøykoret: Å, kom nå med lovsang (2006)
Hans Prøsch: OL Vancouver 2010 (2010)
Werner Larsen: Aleina på ei naken jord (2012)
Hege Øversveen: OL-gullet (2014)
Hans Prøsch: Ti tusen stjerna (2015)
Hans Prøsch: M7 Street (2016)
Hans Prøsch: Lån meg handa di (2017)
Ove Røste

Ove Røste (født 8. februar 1961 på Røros) er en norsk musiker og trommeslager. 
Han var på 1980-tallet med i gruppa The Game, som var backing-band for Terje Tysland. Han er studiomusiker og medlem i det norske rockebandet Bergstaden Old Stars som han startet i 1985. 
Røste arbeider som musikklærer ved kulturskolen på Os og Røros.


== Diskografi ==


=== The Game ===
Innespærra/Ungdomsklubben (1981)


=== Med Terje Tysland ===
...Narra igjen! (1983)


=== Med Bergstaden Old Stars ===
Live at Zimla (1987)
Forever Young (1990)
Det brinner en Eld – musikk fra oppsettingene i 1994-1996 (1996)
Garp! (2001)
Pissryss (2010)


=== Deltar på ===
Martin Aune: Hei kor det svinge no!! (1984)


== Eksterne lenker ==
Bergstaden Old Stars
James William Tutt

James William Tutt (født 1858, død 1911) var en engelsk entomolog. Han arbeidet særlig med sommerfugler.
Tutt var forfatter av bokverket The British Noctuae and their Varieties (1891–92) som omhandler de britiske artene av nattfly. Han skrev også boken Natural History of the British Lepidoptera (1890–1911).
Kasaï (provins)

Kasaï er en provins i Den demokratiske republikken Kongo. Før konstitusjonen av 2006 var den en del av Kasaï-Occidental-provinsen. Administrasjonsbyen er Luebo og det mest utbredte språket er tshiluba. Kasaï grenser til Lulua i sørøst, Kwango i sørvest, Sankuru i Tshuapa, Kwilu, Mai-Ndombe og landet Angola i sør.


== Referanser ==
Cynthia Woodhead

Cynthia Lee «Sippy» Woodhead (født 7. februar 1964 i Riverside, California) er en amerikansk tidligere svømmer som under sommer-OL 1984 i Los Angeles tok sølv på 200 m fri. Under langbane-VM 1978 i Berlin tok Woodhead to gullmedaljer og to sølvmedaljer. Hun har også seks gullmedaljer og én sølvmedalje fra Panamerikanske leker, hvorav hun vant fem av gullmedaljene under lekene i 1979 i San Juan.
Woodhead ble i 1979 kåret til Årets svømmer i verden av det amerikanske magasinet Swimming World Magazine.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cynthia Woodhead – Olympics.com 
(en) Cynthia Woodhead – Olympic.org 
(en) Cynthia Woodhead – Olympedia 
(en) Cynthia Woodhead – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Cynthia Woodhead – Swimming Hall of Fame 
(en) Cynthia Woodhead – swimrankings.net
Boris Kustodjev

Boris Mikhailovitsj Kustodjev (russisk: Борис Михайлович Кустодиев, født 7. mars 1878 i Astrakhan i Russland, død 26. mai 1927 i Leningrad) var en russisk kunstmaler og grafiker. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Kustodjev var sønn av en gymnaslærer og begynte på teologistudier etter endt skolegang. I årene 1893-96 fikk han i tillegg undervisning i malerkunst av P. A. Vlasov i Astrakhan. I perioden 1896 til 1903 fortsatte han med utdannelsen  ved St. Petersburgs kunstakademi, med blant annet andre V.J. Savinskij og Ilja Repin som lærere. 


=== Kunstner ===
Han tok del i arbeidet med Repins maleri Riksrådet samlet til markering (Заседание Государственного совета). Dessuten malte han flere portretter av kjente, samtidige russere, blant annet av Ivan Bilibin (1901).
I 1904 avsluttet Kustodjev studiene sine og med stipend fra kunstakademiet i St. Petersburg la han ut på sin første av flere utenlandsreiser. Reisene førte ham til Frankrike og Spania i første omgang, i 1907 var han i Italia og i 1909 Østerrike og Tyskland og til Italia igjen. I disse årene malte han mange portretter og sjangermalerier.
I årene 1905-1907 arbeidet han for det satiriske tidsskriftet Zjupel. 
Etter hjemkomsten til Russland i 1909 ble Boris Kustodjev ansatt ved St. Petersburgs kunstakademi. I 1911 sluttet han seg til kunstbevegelsen Mir iskusstva. 
Kustodjev ble rammet av tuberkulose, noe som tvang ham til å legge den kunstneriske aktiviteten på hylla for en periode. Han var et års tid på en privatklinikk i Sveits. Han ble lam fra livet og ned i 1916.
Etter oktoberrevolusjonen var han i arbeid på flere forskjellige områder, først og fremst var han opptatt av det som skjedde i samtidens Russland. Slik oppsto utkast til plakater, kalendere, tidsskrifter og bøker. Han laget også litografier. Kustodjev laget livlige, lysende og frodige bilder. Han illustrerte bøker av Nikolaj Gogol, Mikhail Lermontov og Leo Tolstoj.
Store deler av verkene hans er utstilt bl.a. i Russlands museum og i Tretjakovgalleriet.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Biografi (engelsk)
Erich Schärer

Erich Schärer (født 1. september 1946) er en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Schärer vant to olympiske medaljer i bobsleigh under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Han var med på det sveitsiske laget som kom på andreplass i firerbob bak Øst-Tyskland. I toerbob kom han på tredjeplass sammen med Joseph Benz.
Fire år senere, under vinter-OL 1980 ble han olympisk mester i bobsleigh. Sammen med Joseph Benz vant han konkurransen i toerbob foran to østtyske lag. Han var også med på det sveitsiske laget som kom på andreplass i firerebob. De andre på laget var Ulrich Bächli, Rudolf Marti og Joseph Benz
Schärer ble verdensmester i bobsleigh hele sju ganger, tre i toerbob og fire ganger i firerbob. Toerbob 1978 i Lake Placid, 1979 i Königssee og 1982 i St. Moritz. Firerbob 1971 i Cervinia, 1973 i Lake Placid, 1975 i Cervinia og 1986 i Königssee. 


== OL-medaljer ==
1980  Lake Placid -  Gull i bobsleigh, toerbob  Sveits
1976  Innsbruck -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Sveits
1980  Lake Placid -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Sveits
1976  Innsbruck -  Bronse i bobsleigh, toerbob  Sveits


== Eksterne lenker ==
(de) Erich Schärer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Erich Schärer – Olympedia 
(en) Erich Schärer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Erich Schärer – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Erich Schärer – TheSports.org
Joseph Benz

Joseph «Sepp» Benz (født 20. mai 1944, død 5. februar 2021) var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Benz vant to olympiske medaljer i bobsleigh under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Han var med på det sveitsiske laget som kom på andreplass i firerbob bak Øst-Tyskland. I toerbob kom han på tredjeplass sammen med Erich Schärer.
Fire år senere, under vinter-OL 1980 ble han olympisk mester i bobsleigh. Sammen med Erich Schärer vant han konkurransen i toerbob foran to østtyske lag. Han var også med på det sveitsiske laget som kom på andreplass i firerebob. De andre på laget var Ulrich Bächli, Rudolf Marti og Erich Schärer
Benz ble verdensmester i bobsleigh tre ganger, i firerbobb 1975 i Cervinia, i toerbob 1978 i Lake Placid og  1979 i Königssee.
Benz døde den 5. februar 2021 av covid-19.


== OL-medaljer ==
1980  Lake Placid -  Gull i bobsleigh, toerbob  Sveits
1976  Innsbruck -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Sveits
1980  Lake Placid -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Sveits
1976  Innsbruck -  Bronse i bobsleigh, toerbob  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph Benz – Olympics.com 
(en) Joseph Benz – Olympedia 
(en) Joseph Benz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Joseph Benz – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Joseph Benz – TheSports.org
Göta Pettersson

Göta Elisabeth Pettersson (født 18. desember 1926 i Stockholm, død 9. oktober 1993 samme sted) er en tidligere svensk turner. Hun representerte turnforeningene Gymnastik- och Idrottsklubben Stockholmsflickorna, senere Östermalms Idrottsförening.
Hun deltok i OL i 1948 og 1952, første gang 21 år gammel. Sverige kom på 4.-plass av de 11 lagene som stilte ved lagkonkurransen i 1948. To år senere, i 1950, vant Sverige gull i troppskonkurransen med håndapparater under VM i turn, med Lindberg på laget. Ved det påfølgende OL forsvarte Sverige VM-gullet sitt fra 1950, og vant gull i troppskonkurransen; de hadde et program der de brukte baller. Sovjetunionen på andreplass brukte ringer, på samme måte som i moderne rytmisk gymnastikk. I lagkonkurransen sammenlagt kom Sverige på 4.-plass. Individuelt kom hun på 37.-plass sammenlagt.


== Eksterne lenker ==
(en) Göta Pettersson – Olympics.com 
(en) Göta Pettersson – Olympic.org 
(en) Göta Pettersson – Olympedia 
(en) Göta Pettersson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Göta Pettersson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Göta Pettersson – Sveriges olympiske komité 
Profil med bilde hos Sveriges Olympiska Kommitté
Bernhard Lehmann

Bernhard Lehmann (født 11. november 1948), østtysk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck, 1984 i Sarajevo og 1988 i Calgary
Lehmann ble olympisk mester i bobsleigh i vinter-OL 1976 i Innsbruck. Han var med på det østtyske laget som vant konkurransen i firebob foran Sveits og Vest-Tyskland. De andre på laget var Meinhard Nehmer, Jochen Babock og Bernhard Germeshausen.
Fire år senere, i vinter-OL 1984 i Sarajevo vant han sølv i både i toer- og firerbob.
Lehmann ble verdensmester i bobsleigh 1985 i Cervinia i firerbob.


== OL-medaljer ==
1976  Innsbruck -  Gull i bobsleigh, toerbob  Øst-Tyskland
1984  Sarajevo -  Sølv i bobsleigh, toerbob  Øst-Tyskland
1984  Sarajevo -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Øst-Tyskland
1988  Calgary -  Bronse i bobsleigh, toerbob  Øst-Tyskland


== Eksterne lenker ==
(de) Bernhard Lehmann – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Bernhard Lehmann – Olympics.com 
(en) Bernhard Lehmann – Olympedia 
(en) Bernhard Lehmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bernhard Lehmann – databaseOlympics.com (arkivert)
Aleksander Gamme

Aleksander Gamme (født 23. juli 1976) er en norsk eventyrer og polfarer. 
I 2007 besteg han Mount Everest sammen med Stian Voldmo, med prosjektet «Hamar til Topps», som var et interaktivt undervisningsprosjekt med omtrent 1 000 Hamar-elever på 6. og 7. trinn. Prosjektet fikk ITUs (IT i Utdanning, Kunnskapsdepartementet) kreativitetspris. I 2010 gjentok han undervisningsformen med et prosjekt hvor han syklet ca. 2 000 km på tandemsykkel i Sahara. 
6. oktober 2011 reiste han til Antarktis for å gå Hercules Inlet-ruten fra kysten av Antarktis til Sydpolen og tilbake alene, en tur som tok 57 dager til polpunktet og 87 dager tilbake til kysten.


== Privatliv ==
Gamme var sammen med den norske fjellklatreren og ekspedisjonsfareren Cecilie Skog. De to var programledere i NRKs program Drømmeturen. De har to døtre sammen. Forholdet tok slutt i 2019.


== Ekspedisjoner ==
2003: 50 dager gjennom Finnmark og Troms.
2003: Pik kommunizma i Tadsjikistan 7495 moh (stoppet på 7000 moh).
2007: Mount everest fra Tibet med Stian Voldmo.
2010: verdens første på tandemsykkel gjennom Sahara.
2010: Broad peak i Pakistan 8047 moh (stoppet på 7500 moh).
2011/12: fram og tilbake til Sydpolen uten etterforsyninger, 87 dager, 2270 km (solo).
2013-: Drømmeturen, NRK-serie som her gått helt siden mars 2013.
2013/14: Prosjekt Dronning Maud Land, multisportekspedisjon Antarktis, NRK-produksjon.
2015: Oppdrag nansen.


== Bibliografi ==
Ekspedisjonsboka, Larsforlaget/Cappelen, 2012.
12 turer med trøkk, Larsforlaget, 2012, (Birkebeineren - 800 år etter)
Tøffe turer med trøkk,  Larsforlaget, 2010 (På tandemsykkel gjennom Sahara)
10 turer med trøkk, Larsforlaget, 2008 (50 dager gjennom Finnmark og Troms)
Turer med trøkk, Larsforlaget, 2006, (Pik Kommunizma)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksander Gamme på Internet Movie Database
Scott Miller

Scott Andrew Miller (født 21. februar 1975 i Sydney) er en australsk butterflysvømmer som tok sølv på 100 m buttefly og bronse på 4×100 m medley stafett under sommer-OL 1996 i Atlanta. Miller har også én gull og to sølv fra kortbane-VM 1995 i Rio de Janeiro og to gull fra Stillehavslekene 1995 i Atlanta.
Miller ble i 1995 kåret til Årets svømmer i Oseania og Asia av det amerikanske magasinet Swimming World Magazine.


== Eksterne lenker ==
(en) Scott Miller – Olympedia 
(en) Scott Miller – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Scott Miller – Commonwealth Games Federation
Koppelevator

En koppelevator eller et begerverk er en mekanisk heiseinnretning som brukes til å transportere bulkmaterialer vertikalt. Den inngår gjerne som en del av en større maskin, for eksempel en steinknuser.


== Eksterne lenker ==
Koppelevator / Begerverk Agdermaskin
Jochen Babock

Jochen Babock (født 26. august 1953 i Erfurt) er en østtysk tidligere bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck.
Babock ble olympisk mester i bobsleigh under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Han var med på det østtyske laget som vant konkurransen i firebob foran Sveits og Vest-Tyskland. De andre på laget var Meinhard Nehmer, Bernhard Lehmann og Bernhard Germeshausen.


== OL-medaljer ==
1976  Innsbruck -  Gull i bobsleigh, toerbob  Øst-Tyskland


== Eksterne lenker ==
(en) Jochen Babock – Olympedia 
(en) Jochen Babock – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Rudolf Marti

Rudolf «Ruedi» Marti (født 7. april 1950), sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Marti vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Han var med på det sveitsiske laget som kom på andreplass i firerbob bak Øst-Tyskland.
Fire år senere, under vinter-OL 1980 var han med på det sveitsiske laget som kom på andreplass i firerebob. De andre på laget var Ulrich Bächli, Joseph Benz og Erich Schärer


== OL-medaljer ==
1976  Innsbruck -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Sveits
1980  Lake Placid -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Sveits


== Eksterne lenker ==
(en) Rudolf Marti – Olympedia 
(en) Rudolf Marti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rudolf Marti – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Rudolf Marti – TheSports.org
Ulrich Bächli

Ulrich «Ueli» Bächli (født 5. januar 1950) er en sveitsisk tidligere bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Bächli vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Han var med på det sveitsiske laget som kom på andreplass i firerbob bak Øst-Tyskland.
Fire år senere, under vinter-OL 1980 var han med på det sveitsiske laget som kom på andreplass i firerebob. De andre på laget var Rudolf Marti, Joseph Benz og Erich Schärer


== OL-medaljer ==
1976  Innsbruck -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Sveits
1980  Lake Placid -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Sveits


== Eksterne lenker ==
(en) Ulrich Bächli – Olympedia 
(en) Ulrich Bächli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ulrich Bächli – TheSports.org