jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Brian Boucher

Brian Boucher (Boo-shay) (født 2. januar 1977 i Woonsocket, Rhode Island ) er en amerikansk profesjonell ishockey-målvakt for San Jose Sharks i National Hockey League (NHL). Han er backupen for San Joses startende målvakt Evgeni Nabokov.


== Spillende karriere ==
Boucher ble draftet av Philadelphia Flyers i første runde i NHL Entry Draft 1995, og da 22 over alle. Han begynte å spille med Flyers i 1999-2000-sesongen da han tok førstemålvaktsplassen fra veteranen John Vanbiesbrouck. I sluttspillet førte han sitt lag til Conference-finalen som de tapte i den syvende kampen til den fremtidige Stanley Cup-vinneren New Jersey Devils. I 2000-2001 tapte han sin førstemålvaktsplass til Roman Čechmánek.
Han ble tradet sammen med draftvalg til Phoenix Coyotes den 12. juni 2002, for Michal Handzuš og Robert Esche. Sammen med Phoenix, brøt han den dagens NHL-rekord for lengste antall minutter uten baklengsmål av en målvakt da han ikke slapp inn mål på 332 minutter, eller 5 og en halv kamp. Den 1. februar 2006, byttet Phoenix ham til Calgary Flames sammen med Mike Leclerc i bytte for Steven Reinprecht og Philippe Sauvé.
Boucher startet 2006/07 sammen med Chicago Blackhawks. Den 27. februar 2007 ble Boucher plukket opp fra waiverlisten av Columbus Blue Jackets.  Boucher ankom bare timer før kampen mellom Blue Jackets-Colorado Avalanche.  I den kampen brukte han Ty Conklins #35 trøye. Den 3. mars 2007 fikk Boucher sin Blue Jackets-debut mot sitt tidligere lag Phoenix Coyotes.  Hans første kamp ble en vellykket 4–3 seier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brian Boucher – National Hockey League (NHL) 
(en) Brian Boucher – Hockeydb.com 
(en) Brian Boucher – Hockey-Reference.com 
(en) Brian Boucher – Legends of Hockey 
(en) Brian Boucher – Eliteprospects.com
Axel av Danmark

Prins Axel Christian Georg av Danmark og Island (født 12. august 1888 i København,  død 14. juli 1964 i København var en dansk og islandsk prins.
Prins Axel var den andre sønnen til prins Valdemar av Danmark og kona Marie av Orléans. Den 22. mai 1919, giftet han seg med prinsesse Margaretha av Sverige, eldste datter av prins Carl, hertug av Västergötland  
De fikk to sønner:

Prins Georg Flemming Carl Axel
Prins Flemming Valdemar Carl Axel


== Referanser ==
Tongas kvinnelandslag i fotball

Tongas kvinnelandslag i fotball representerer Tonga i internasjonale kamper. I 2007 kom Tonga på tredjeplass i Oseaniamesterskapet. I Stillehavslekene samme år kom Tonga til finalen, der de tapte knepent for Papua Ny-Guinea etter ekstratid. 
Tonga er rangert, etter Australias overgang til AFC, som det 3. beste oseanske laget ifølge FIFAs verdensranking for kvinner per desember 2008. Tonga er også rangert rett på oversiden av de femti beste landslagene i verden for kvinner, med 53.-plass som høyest. Ved sist rangering var Tonga rangert 13 plasser over regjerende Afrikamester Ekvatorial-Guinea.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Norsk Havbrukssenter

Norsk Havbrukssenter AS er et besøks- og utviklingssenter for havbruk. Senteret ligger på Toft, i Brønnøy kommune og samarbeider med flere oppdrettsselskaper og leverandører til oppdrettsnæringen.Norsk Havbrukssenter kom i drift våren 2008, og var ferdig med et oppdrettsanlegg med drifts- og mottagelsesbygning i slutten av 2008. Oppdrettsanlegget er tilgjengelig fra land via en lang flåte. I anlegget er det blant annet en moderne fôrflåte, fôringsanlegg, kontrollrom, undervannskamera, laksemerder, torskemerder og et lite akvarium.Senteret er åpent for publikum og har blant annet besøk fra barnehager, skoler, turister, lokalbefolkning og aktører i havbruksbransjen. I 2009 hadde senteret rundt 2.500 besøkende. Virksomheten arbeider med en videreutvikling av sitt reiselivskonsept.Det har vært utført, og pågår, flere vitenskapelige forsøk og tester i anlegget. Norwegian Center of Expertise Aquaculture kjører sitt prosjekt Northern Cod i anlegget og i 2010 vil det testes ut en lukket merd, i samarbeid med bl.a. Teknologisk Institutt og Plastsveis AS.
Styreleder for selskapet er Bjarne Mørk-Eidem, som blant annet har bakgrunn som fiskeriminister. Nestleder er Paul Birger Torgnes. Daglig leder er Arnfinn Torgnes.


== Referanser ==
Bo Yibo

Bo Yibo (kinesisk: 薄一波, pinyin: Bó Yībō; født 17. februar 1908 i Dingxiang i Shanxi i Kina, død 15. januar 2007 i Beijing) var en kinesisk kommunistisk politiker.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Bo Yibo var en håndverker som produserte papir. Familien var så fattig at den så seg nødsaget å drukne en av Bo Yimos nyfødte brødre ettersom de ikke hadde råd til å fø han opp. Som student var  Bo politisk aktiv, og organiserte ved en anledning en protest mot lokale landskatter. Etter høyskoletiden i Taiyuan begynte han på Pekinguniversitetet. 


=== Politisk karriere ===
Bo ble i 1925 medlem av Det kinesiske kommunistparti; det var bare fire år etter at partiet var blitt stiftet. Han var sentral i organiseringen av den væpnede kinesiske motstand mot de invaderende japanske styrker under den annen sino-japanske krig. Bo inkorporerte krigsherren  Yen Hsi-shan i Folkets frigjøringshær; det innebar et styrketilskudd på mer enn 200.000 mann.
Under den kinesiske borgerkrig samarbeidet Bo med Liu Shaoqi. Etter krigen ble han førstesekretær for Det kinesiske kommunistpartis sentralkomites byrå  (1949–1954). Frem til desember 1953 var Bo finansminister for Folkerepublikken Kina; da overtok Deng Xiaoping. 
Fra 1956 og frem til begynnelsen av kulturrevolusjonen og igjen fra 1979 til 1982 var han medlem av Det kinesiske kommunistpartis politbyrå, stedfortredende statsminister, formann for den statlige næringskommisjon og stedfortredende formann for det kinesiske statsrådet. 
Under kulturrevolusjonen ble Bo kastet i fengsel av Jiang Qing på grunn av sine «prodemokratiske aktiviteter».  Han ble regnet som en av «de 61 overløpere», en gruppe av kommunistiske kadrer som ble løslatt fra Kuomintang-fengsler ved utbruddet av den annen sino-japanske krig. Han satt i fangenskap i femten år. Også hans sønner og døtre (Bo Xiyong, Bo Xilai, Bo Xicheng og Bo Xining) ble fengslet eller sendt til landets fattigste områder.
Bo var likesom Deng Xiaoping blant de såkalte «åtte udødelige», som enn inn i 1990-årene øvde sterk innflytelse på kinesisk politikk. I denne perioden falt også aksjonene mot demokratibevegelsen på Den himmelske freds plass i Beijing i 1989.
Han sønn Bo Xilai var fra 2004 til 2007 handelsminister for Kina, og ble i november 2007 partisjef i byprefekturet Chongqing og medlem av Politbyrået.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Donald W. Klein og Anne B. Clark: Biographic dictionary of Chinese communism 1921-1965. Harvard East Asian series, 0073-0491 ; 57. Cambridge, Mass., 1971. ISBN 0-674-07410-6


== Eksterne lenker ==
"Bo Yibo, Leader Who Helped Reshape Chinese Economy, Dies at 98" (New York Times 17. januar 2007)
Indonesias kvinnelandslag i fotball

Indonesias kvinnelandslag i fotball representerer Indonesia i internasjonal fotball. Landslaget stilte allerede i Asiamesterskapet i 1977, der de kom til semifinalen. De tapte både den (mot Thailand) og påfølgende bronsefinale (mot Singapore), og fikk dermed en fjerdeplass (av seks lag). I mesterskapet i 1981 var imidlertid motstanden noe vanskeligere, og Indonesia endte sist i sin gruppe. Det gikk bedre i mesterskapet i 1986, da Indonesia havnet i en lett pulje og kom til semifinalen. Der ble det imidlertid et stygt tap for Kina, og også bronsefinalen tapte Indonesia.
Indonesia viste også i neste mesterskap at de hadde en lei tendens til å slippe inn mål mot god motstand for lett. Der Hongkong tapte 0-3 mot Japan, tapte Indonesia 0-11 mot samme motstander, noe som kostet Indonesia avansement. Deretter har ikke Indonesia deltatt i Asiamesterskapet. Imidlertid tapte Indonesia kampen om avansement til andre kvalifiseringsrunde i 2006 på myntkast.
Indonesia har aldri deltatt i fotball i Asia-lekene, og unntaksvis i de Sørøstasiatiske leker, der de stort sett har endt sist. 


== Eksterne lenker ==
Indonesias fotballforbunds hjemmeside
Gianfranco Martin

Gianfranco Martin (født 15. februar 1970 i Genova) er en tidligere italiensk alpinist. Under OL 1992 vant han sølv i kombinasjonen.
Martin kjørte for det italienske landslaget i perioden 1987–1995. Fra desember 1991 til mars 1994 kjørte han renn i verdenscupen, uten å oppnå topplasseringer. Hans beste resultat var en 11.-plass i kombinasjonen i Garmisch-Partenkirchen i januar 1992.
Karrierens absolutte høydepunkt kom uner OL 1992 i Albertville. Med sølvmedaljen i kombinasjonen bak landsmannen Josef Polig sørget han for en svært overraskende italiensk dobbeltseier. I de samme lekene ble han nr. 12 i Super-G og nummer 14 i utfor. Han deltok også under OL 1994 på Lillehammer, men oppnådde da langt svakere resultater. Det beste resultatet var 29.-plassen i storslalåm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gianfranco Martin – Olympedia 
(en) Gianfranco Martin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Gianfranco Martin – Italias olympiske komité 
(en) Gianfranco Martin – FIS (alpint) 
(en) Gianfranco Martin – ski-db.com
United Nations Truce Supervision Organization

United Nations Truce Supervision Organization (UNTSO) er en FN-organisasjon som ble opprettet i 1948 med hovedkvarter i Jerusalem. Mandatet ble gitt i Sikkerhetsrådets resolusjon nr. 50, vedtatt 29. mai 1948. UNTSO er FNs eldste fredsbevarende operasjon. Formålet med organisasjonen er å sørge for militær kommandostruktur blant FNs forskjellige fredsbevarende styrker og observatører i Midtøsten.
Per 31. august 2017 hadde UNTSO 149 militærobservatører støttet av et sivilt personale på 82 internasjonale og 133 lokalt ansatte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) United Nations Truce Supervision Organization – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
UNTSO, offisielt nettsted
UNTSO – United Nations Truce Supervision Organization, United Nations Peacekeeping
Stine Larsen

Stine Elisabeth Larsen (født 5. november 1975 i Bergen) er en norsk friidrettsutøver som representerer klubben BFG Fana.
Hun var Norges fremste, kvinnelige utøver på de lange distansene i flere år, men oppnådde aldri de samme internasjonale resultatene som Grete Waitz og Ingrid Kristiansen.
Larsen vant den svenske halvmaratonen Göteborgsvarvet både i 2000 og 2001. I 2003 vant hun Torino Marathon på tiden 2.27,12.
Hennes beste maraton-plasseringer fra internasjonale mesterskap er 17.-plass i VM 2003 i Paris. I OL 2004 i Aten endte hun på 24.-plass.
Stine Larsen har NM-gull på halvmaraton fra 1999. I tillegg har hun flere sølv- og bronsemedaljer fra 5000 meter, 10000 meter og terrengløp.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stine Larsen – Olympedia 
(en) Stine Larsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Stine Larsen – World Athletics
Kystfly

Kystfly (Stilbia anomala) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne arten er knyttet til kystlynghei og finnes bare langs kysten av Vestlandet i Norge.


== Utseende ==
Et middelsstort (vingespenn 30 – 36 mm), slankt, grått nattfly. Med sin forholdsvis slanke kropp kan arten minne mer om enkelte bjørnespinnere enn om et nattfly. Det er markert forskjell i farge mellom kjønnene. Hannen er lyst grå, forvingen har markerte, lyse, nyre- og ringmerker og en mørk lengdestrek midt på vingens bakre del, som ender i gafler i hver ende. Vingene er bredere enn hos hunnen. Hunnens forvinger er omtrent ensfarget mørkegrå. Bakvingen er ganske stor og gråhvit.


== Levevis ==
Arten er knyttet til kystlynghei. Larven lever på smyle (Deschampsia flexuosa), kanskje også på andre gress. Den klekkes i august, overvintrer og har fullført utviklingen i april. Da den er aktiv om vinteren, er den avhengig av et mildt vinterklima. De voksne sommerfuglene flyr om natten i august og kommer gjerne til lys.


== Utbredelse ==
Kystflyet finnes bare langs vestkysten av Europa fra Portugal i sør til Midt-Norge i nord. I Norge er den stedvis forholdsvis vanlig på egnede steder fra Farsund i sør til de ytre delene av Møre og Romsdal.


== Kilder ==
Norges sommerfugler – Kystfly [1]
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Stilbia anomala på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) kystfly i Encyclopedia of Life 
(en) kystfly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kystfly hos Artsdatabanken 
(sv) kystfly hos Dyntaxa 
(en) kystfly hos Fauna Europaea 
(en) kystfly hos NCBI 
(en) Kategori:Stilbia anomala – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Aino Hivand

Aino Hivand (født 3. mai 1947 i Bugøyfjord i Sør-Varanger kommune) er samisk billedkunster og barnebokforfatter med en ekspresjonistisk og abstrakt stil.Aino Hivand gikk Husflid og estetiske fag, ved Dalane videregående skole i skoleåret 1986/87 og studerte ved Stavanger Kunstskole, Croquis/akt, våren 1986. Hivand er i dag bosatt i Samuelsberg i Kåfjord kommune i Troms.


== Separatutstillinger ==
1989 Galleri du Nord, Stavanger
1991 Galleri Bryggerhuset, Egersund
1996 SDG, Samisk Kunstsenter, Karasjok
1999 Bugøyfjord Grendehus
1999 Saviomuseet, Kirkenes
2001 Kunstnerhuset, Gvarv
2006 Galleri NK, Vardø
2008 Finnmark fylkeskommunes gjesteatelier, Vadsø
2010 Parkalompolo, Sverige
2014 Várjjat Sámi Musea (Varanger Samiske Museum)
2015 Samtidsmuseet for nordlige folk


== Offisielle konkurranser ==
1989 Arctic Produkt – produktkonkurranse – vunnet 1. premie.
1990 Prosjekt Neiden A/L – produktkonkurranse – vunnet 1. og 2. premie.
1991 Sør-Varanger Sameforening – Logokonkurranse – 1. premie.
1992 Sør-Varanger Kongegave 1992 – vunnet 3. premie.
1996 Sálas – Logokonkurranse – 1. premie.


== Stipender ==
2000 John Savio stipend.
2001 SKFV, Reisestipend.
2004 Sámiraddi / Samerådets arbeidsstipend.
2009 SKFV, Materialstipend.
2012 SKFV, Materialstipend.


== Priser ==
2000 Jelovica-pris, fra Word festival art on paper, Sloveni.


== Bibliografi ==
1997  Sáhpán-Bánni báhtara, barnebok med tekst av Ragnhild Gaup Eira og illustrasjoner av Aino Hivand, Davvi Girji
2004  Čoarvevieksá Lieđđeriemut, (barnebok på nordsamisk, tekst og illustrasjoner) Gollegiella forlag
2009  Muittátgo ; Husker du, (billedordbok, nordsamisk og norsk. Parallellutgave på lule- og sørsamisk) Gollegiella forlag
2014  Atrata, (barnebok, nordsamisk og norsk, tekst og illustrasjoner. Parallellutgaver på lule- og sørsamisk) Davvi Girji
2016  Garjjáid gižžu ; Ravnenes kamp, (barnebok, nordsamisk og norsk, tekst og illustrasjoner) Gollegiella forlag


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Floro MK-9

Floro Mk-9 er en filippinsk maskinpistol.
Den ble designet av Floro International Corporation og blir tilbudt til lokale sikkerhetstyrker som et lavtkostnadsalternativ til importerte maskinpistoler. Noe er blitt solgt til enkelte avdelinger innen det filippinske forsvaret.
Floro har også en oppdatert versjon med navn Floro MP-9, som er en kortere og lettere versjon.
MK-9 har masseretardert, lukket sluttstykke og er kamret for 9 x 19 mm Luger. Den har omstiller for halv- og helautomatisk ildgivning. Den har Uzi klonede våpenmagasiner og UZI type foldestokk. Den har samme avtrekkermekanisme som M16. Siktene er faste foran og justerbare sideveis bak. På topp er en picatinnyskinne for feste til ekstrautstyr som lasersikte, rødpunktsikte eller annet.


== Eksterne lenker ==
Offisiell MK-9 page
Informasjon om MK-9
Spencer Woolley Kimball

Spencer Woolley Kimball (født 28. mars 1895 i Salt Lake City i Utah Territory, død 5. november 1985 i Salt Lake City i Utah) var den 12. presidenten for Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige, populært kalt mormonerne, fra 1973 til 1985.
Kimballs bestefar, Heber Chase Kimball, var blant de opprinnelige apostler hos De siste dagers hellige, og tjente senere som nærmeste rådgiver til Brigham Young i kirkesamfunnets Første presidentskap.


== Referanser ==
Drikkeglass

Drikkeglass er beholdere som er laget av glass eller plast og beregnet for å drikke av. Drikkeglass som lages i flere faste størrelser med samme design kalles et glasservise.
Et drikkeglass passer i en hånd, har ikke hank som en kopp (som også kan inneholde varme drikker), men kan være utstyrt med stett. Drikkeglass inngår som en del av dekketøyet på et spisebord.Drikkeglass finnes i ulike former og størrelser, utformet og navngitt etter den bruk de er beregnet for, blant annet:

Vannglass eller Farrisglass
Melkeglass
Ølglass
Rødvinsglass
Hvitvinsglass
Cognacglass
Whiskyglass
Champagneglass
Longdrinkglass eller highballglass
Cocktailglass
Snaps- eller shotglass


== Glass for alkoholholdige drikker (utvalg) ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Kopp
Krus
Beger
Seidel
Drikkehorn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Drinking glasses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Glass (vessel) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Mertes, Alyssa (30. september 2021). «A Guide to Bar Glasses: How Many Ounces in a Shot & Other Things You Should Know». Promotional Products Blog (engelsk). Besøkt 19. november 2021.
Erik Gunnes

Erik Gunnes (født 30. august 1924, død 3. februar 1999) var en katolsk prest, bibeloversetter og en av Norges fremste middelalderhistorikere. Han var professor ved Universitetet i Oslo. 
Gunnes var utdannet teolog i Frankrike. Han gikk i 1955 inn i dominikanerordenen og ble ordinert til katolsk prest, men trådte ut av prestetjenesten og av ordenslivet i 1965, i forståelse med kirkelige myndigheter. Han jobbet deretter med norsk middelalderhistorie. Han var dosent og senere professor i historie ved Universitetet i Oslo til han ble pensjonist i 1991. Han fikk Bastianprisen i 1977 for sin oversettelse av Isaac Bashevis Singers Den usette.


== Utgivelser ==
Det nye testamentet – En oversettelse fra grunnspråket med kommentarer og innledning. 1968
Erkebiskop Øystein – statsmann og kirkebygger 1996 ISBN 82-03-22144-0
Rikssamling og kristning 800-1177 Cappelens Norgeshistorie bind 2 1976 ISBN 82-02-03422-1
Religioner på marsj Aschehougs Verdenshistorie bind 4 1983 ISBN 82-03-10588-2


== Referanser ==


== Kilder ==
«DAGENS NAVN», Aftenposten Morgen, 30. oktober 1989, Side 14
Sverre Bagge, «NEKROLOGER Erik Gunnes», Aftenposten Morgen, 12. februar 1999, Side 11


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Erik Gunnes i BIBSYS
Brunt urtefly

Brunt urtefly (Caradrina morpheus) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae).


== Utseende ==
Et middelsstort (vingespenn 28 – 33 mm), kraftig bygd nattfly. Forvingen er avrundet trekantet og gulaktig gråbrun på farge. Den har, vanligvis tydelige, mørke nyre- og ringmerker som ikke er omgitt av lyse ringer, ellers er vingemønsteret gjerne utydelig, men det kan være et mørkt tverrbånd nær vingespissen. Bakvingen er hvit.


== Levevis ==
Denne arten kan påtreffes i mange ulike miljøer, men mest i åpne områder. Larven lever på mange ulike urter, blant andre brennesle (Urtica dioica) og løvetann (Taraxacum spp.). I det sørligste Norge har arten to generasjoner hver sommer, som flyr henholdsvis i juni – juli og i august – september, lenger nord har den bare én generasjon som flyr på ettersommeren. Larven overvintrer i en kokong i jorden og forpupper seg om våren.


== Utbredelse ==
Arten forekommer i Europa og videre østover til Altaj. I Norge er den vanlig på Sørlandet og Østlandet og er ellers funnet i indre Sogn, noen steder i Møre og Romsdal og i det sørlige Nordland.


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges sommerfugler – Vanlig urtefly [1]
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]
Caradrina morpheus på UK moths: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) vanlig urtefly i Encyclopedia of Life 
(en) vanlig urtefly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vanlig urtefly hos Artsdatabanken 
(sv) vanlig urtefly hos Dyntaxa 
(en) vanlig urtefly hos Fauna Europaea 
(en) vanlig urtefly hos ITIS 
(en) vanlig urtefly hos NCBI 
(en) Kategori:Caradrina morpheus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Caradrina morpheus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Caradrina morpheus – detaljert informasjon på Wikispecies
Brugger & Thomet MP-9

Brugger & Thomet MP-9 er en sveitsisk maskinpistol i kaliber 9 x 19 mm Luger.
Våpenet er i utgangspunktet en Steyr TMP som Brugger & Thomet kjøpte designet på i 2001. De videreutviklet den med foldekolbe som svinger til høyre og integrert picatinnyskinne. De produserer også en halvautomatisk versjon under navnet Brügger & Thomet TP9.


== Eksterne lenker ==
MP9 offisiell nettside
MP9 oversikt (PDF)
MP9 brosjyre (PDF)
MP9 bruksanvisning (PDF)
Modern Firearms – MP9 Arkivert 20. juli 2006 hos Wayback Machine.
Storlosjen for frie og anerkjente murere i Illinois

Storlosjen for frie og anerkjente murere i Illinois (engelsk: Most Worshipful Prince Hall Grand Lodge Free & Accepted Masons in Illinois) er en storlosje som ble grunnlagt i Springfield, Illinois den 15. februar 1867.
Storlosjen ble opprettet av 3 frimurerlosjer som tidligere var underlagt Storlosjen i Ohio:

North Star Lodge No. 1 (1851) (tidligere North Star Lodge No. 12 of Chicago)
G. T. Watson Lodge No. 16 of Alton
Central Lodge No. 3 (tidligere Central Lodge No. 19 of Springfield)


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til Storlosjen i Illinois
Tore Brantenberg

Tore Brantenberg, (født  i Porsgrunn 20. juni 1934, død 5. januar 2009 i Trondheim), var en norsk arkitekt, professor og tidligere redaktør for arkitekturtidsskriftet «Byggekunst».


== Utdanning og virke ==
Han var utdannet som arkitekt i 1959 ved NTH i Trondheim. Etter avsluttede studier praktiserte han noen år i inn- og utland, og han var et år i Milano som assistent hos den kjente italienske arkitekten og designeren Angelo Mangiarotti. I 1964 opprettet han egen praksis sammen med sin hustru (professor) Birgit Cold (Brantenberg) og Edvard Hiorthøy (Brantenberg, Brantenberg og Hiorthøy). Teamet tegnet en rekke nyskapende boligområder som brakte nye ideer inn i den kollektive boligbyggingen, bla. Risvollan i Trondheim og Tjensvoll i Stavanger.
Han ble ansatt  ved avdeling for byggekunst, NTH i 1964 og ble professor ved Fakultet for arkitektur NTNU ved avdeling  for byggekunst/boligplanlegging i 1984.
Tore Brantenberg har vært medlem av en rekke utredningsarbeider, komiteer og juryer. Han har vært aktiv i arkitektenes foreninger, formann i Trondheims Arkitektforening, visepresident i Norske arkitekters Landsforbund, medlem av Norges Tekniske Vitenskapsakademi.
Han brant for byrommet, bymiljøet, sosial boligbygging, og var en av foregangsfigurene i Bymiljø 70 i Trondheim.
Tore Brantenberg har en stor faglitterær produksjon bak seg.


== Verk ==
2008: Italias urbane fenomen : byrom og mennesker. ISBN 9788279352617
2002: Hus i hage : privatliv og fellesskap i små og store boligområder. ISBN 9788275320184
1997: Byboligen : på vei mot en ny boform.  Den Norske Stats Husbank. ISBN 9788275320085


== Eksterne lenker ==
Dagbladet: «Trenger vi sosial boligbygging? » av Tore Brantenberg
Avdempet barrikadestormer
Arkitektnytt:Det italienske byrom
Steyr TMP

Steyr TMP (Taktische Maschinenpistole/Taktisk Maskin Pistol) er en maskinpistol fra våpenprodusenten Steyr Mannlicher.
Den har omstiller for halv- og helautomatisk ildgivning og er i og i kaliber 9 x 19 mm Luger. Den har mulighet for montering av lyddemper.
Steyr lagde også en kortere modell uten frontgrep, med navn Steyr SPP. Det er en sivil utgave med kun halvautomatisk ild. 
I 2001 solgte Steyr designet til Brügger & Thomet som utgir den som Brugger & Thomet MP-9. Den har foldekolbe som svinger til høyre og integrert picatinnyskinne. De har også en halvautomatisk versjon under navnet Brugger & Thomet TP-9.


== Eksterne lenker ==
Modern Firearms – TMP Arkivert 15. september 2010 hos Wayback Machine.