jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Non Stop Rock’n’Roll

Non Stop Rock'n'Roll er et musikkalbum av Wig Wam, utgitt i 2010. 


== Sporliste ==
«Do Ya Wanna Taste It» (Glam/Teeny)
«Walls Come Down» (Glam/Teeny)
«Wild One» (Teeny)
«C'mon Everybody» (Flash)
«Man in the Moon» (Flash)
«Still I'm Burning» (Teeny)
«All You Wanted» (Glam)
«Non Stop Rock'n'Roll» (Glam/Teeny)
«From Here» (Glam/Teeny)
«Rocket Through My Heart» (Glam/Berre/Walker)
«Chasing Rainbows» (Flash)


== Medvirkende ==


=== Wig Wam ===
Glam - sang, låtskriver
Teeny - gitarer, kor, låtskriver, produsent, miksing
Flash - bass, kor, låtskriver
Sporty - trommer


=== Øvrige medvirkende ===
Eiríkur Hauksson - bakgrunnvokal
Trude Holter - bakgrunnvokal
Håkon Holter - bakgrunnvokal
Cornelius Richardsen - barnekor
Herman Richardsen - barnekor
Ingeborg Holter - barnekor
Rikke Austvik - barnekor
Remo Munkeboe - tekniker
Tommy Berre - låtskriver
Simon Anthony Walker - låtskriver
Dagfinn Andersen - coverdesign og illustrasjon
Anne Romslo - fotograf
Martin Harbak - fotoassistent
Janne Borlaug - make-up og hårstylist
Rikke Kårvand Gravem - make-up assistent
Daniel Kubberød - motorsykkel-rytter
Björn Engelmann - mastering


== Kilder ==
Non Stop Rock'n'Roll
De åtte trigrammers opprør

De åtte trigrammers opprør var et opprør i provinsen Shandong i det nordlige Kina i 1774.
De åtte trigrammer var en sekt som lignet, eller var utsprunget fra, sekten Den hvite lotus. Den oppstod nær byen Linqing i provinsen Shandong. Den beskjeftiget seg opprinnelig med hemmelige meditasjonsøvelser. Lederen var Wang Lun, som drev med kampsport og urtemedisin.
Wang Lun satte i gang og ledet et opprør mot myndighetene i tre småbyer og beleiret den noe større byen Linqing, som var strategisk viktig ettersom den lå langs Keiserkanalen. Opprøret hadde en del fremganger til å begynne med, men ble etterhvert slått ned av mandsjuenes militære styrker og av lokale kinesiske militser som kjempet under det såkalte grønne banner.
En grunn til at opprøret ble såpass lokalt og lett ble slått ned, kan være at Wang Lun forsømte å forsøke å få den jevne kinesiske befolkning med seg. Han distribuerte ikke erobret gods eller mat til den fattige befolkningen, og han lovet heller ikke å lette de tunge skattebyrdene. Uten folkelig støtte måtte han snart evakuere de tre byene han hadde erobret for å unnvike de fremrykkende regjeringsstyrkene. Selv om han opererte i et område med en befolkning på nærmere en million bønder som i og for seg hadde grunn til å føle seg utbyttet av Qing-regimet, kom hans styrker aldri opp i mer enn ca. 4.000 mann, hvorav mange kjempet under tvang.


== Litteratur ==
Jonathan D. Spence: The Search for Modern China, W.W.Norton, 1991. ISBN 978-0-393-30780-1.
Flashman at the Charge

Flashman at the Charge er en historisk roman fra 1973 av den britiske forfatteren George MacDonald Fraser. Dette er den fjerde boken i Flashman-serien, og ble først publisert som føljetong i Playboy i april, mai og juni 1973.


== Handling ==
Rammefortellingen for denne boken er den fiktive oppdagelsen av de såkalte Flashman-papirene. Hovedpersonen er mobberen Harry Flashman fra den kjente boken Tom Brown's Schooldays, som ble skrevet av Thomas Hughes. I denne romanen er Flashman ikke bare mobberen fra skoledagene, men også en berømt viktoriansk offiser. Flashman at the Charge starter med en redegjørelse for hvordan Flashmans etterlatte papirer har dukket opp.
Selve handlingen i roman starter under Krimkrigen; Flashman forsøker å unngå å bli sendt til Krim, men det lykkes han dårlig med. Han får i oppdrag å sørge for sikkerheten til en av dronning Victorias slektninger, og må dra til Krimhalvøya der det pågår harde kamper. Han havner midt i sentrum for kamphandlingene, og derfra må han legge ut på en reise tvers over Asia for å forsøke å redde den britiske kolonien India fra en russisk invasjon.
Handlingsforløpet strekker seg fra 1854 inn i 1855.


== Rollefigurer ==


=== Oppdiktede rollefigurer ===
Harry Flashman – romanens helt eller antihelt
Elspeth  – Harrys hengivne og muligens utro hustru
Prins William av Celle
Grev Pencherjevsky – en kosakk og hetman som også er russisk føydalherre på et stort gods
Scud East – en skolekamerat fra boken Tom Browns Schooldays, som nå er offisere av lavere grad i den britiske hæren
Valla – datteren til grev Pencherjevsky og Harry Flashmans elskerinne
Tante Sara – tanten til Valla, som lærer Flashman å sette pris på et russisk dampbad
Ko Dalis datter – (som muligens er en historisk skikkelse) en kinesisk kvinne som er elskerinnen til Yakub Begs. Hun forfører Flashman og gir ham hasj slik at han skal klare seg i det slaget som han snart skal delta i


=== Rollefigurer fra virkeligheten ===
Prins Albert
Lord Raglan
Lord Cardigan
Lord Palmerston
Lord Paget
Fanny Duberly
George Brown
Jacques Leroy de Saint Arnaud
François Certain Canrobert
William Howard Russell
Louis Edward Nolan
Richard Airey
Lord Lucan
George de Lacy Evans
Sir Colin Campbell
James Yorke Scarlett
Nikolaj Ignatjev
Tsar Nikolaj I
Yakub Beg
Izzet Kutebar


== Referanser ==
Mauro Zárate

Mauro Zàrate (født 18. mars 1987) er en argentinsk fotballspiller som spiller for den argentinske klubben Boca Juniors.Zàrate har tidligere spilt for Vélez Sarsfield, Birmingham City FC, Lazio og Internazionale.
Den 28. mai 2014 meldte han overgang fra Vélez Sarsfield til West Ham United FC, hvor han skrev under på en treårskontrakt. I januar 2015 ble han lånt ut fra West Ham United FC til Queens Park Rangers FC ut 2014/2015-sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mauro Zárate – FIFA 
(en) Mauro Zárate – UEFA 
(fr) Mauro Zárate – LÉquipe 
(en) Mauro Zárate – Transfermarkt 
(en) Mauro Zárate – WorldFootball.net 
(en) Mauro Zárate – Soccerbase.com 
(en) Mauro Zárate – FootballDatabase.eu 
(en) Mauro Zárate – Soccerway 
(en) Mauro Zárate – PlaymakerStats.com 
(en) Mauro Zárate – FBref
Manitowoc

Manitowoc (IPA: [ˈmænɨtəwɒk]) er en by i Wisconsin i USA. Den er administrasjonssentrum i Manitowoc County, og ligger ved Manitowocelvens utløp i Michigansjøen. Ved folketellingen i 2000 hadde Manitowoc 34 053 innbyggere. Byens borgermester er en av USAs yngste gjennom tidene, Justin Nickels (født 1987), og han er dessuten den yngste borgermesteren som noen gang er valgt i Wisconsin.Oskar Midtlyng bodde i Manitowoc da han døde i 1994.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Manitowoc, Wisconsin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
François Certain de Canrobert

François Marcellin Certain de Canrobert (født 27. juni 1809 i Saint-Céré i Lot i Frankrike, død 28. januar 1895 i Paris) er mest kjent som Maréchal Canrobert var marskalk av Frankrike. Han kjempet blant annet i slaget ved Alma, slaget ved Magenta, slaget ved  Solferino og ved slaget ved Gravelotte.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
François Certain de Canrobert ble født i Saint-Céré, det det senere ble oppstilt en statue av ham på place de la République av Alfred Lenoir. Hans far, Antoine Certain Canrobert, tidligere kaptein, var allerede 55 år da gutten ble født. Han var offiser av Ancien Regime og hadde i 1791 emigrert, og tjenestegjort i Armée de Condé. Hsnd hallbror Antoine, var en brilliant offiser utdannet ved Saint-Cyr, og han ble drept av en kanonkule i slaget ved Ligny den 26. juni 1815, der han kjempet for keiser Napoleon I.
Gjennom farens søster, Marie-Louise, var han nevø til Adolphe og Marcellin Marbot, som ble henholddsvis maréchal de camp (général de brigade) og lieutenant-général (général de division) under julimonarkiet.


=== Militær ===
Han dro til Algerie i 1835 og tjenestegjorde i ekspedisjonen til Mascara ved den franske erobringen av Tlemcen og i 1837 ble han forfremmet til kaptein. I det samme året mottok han Æreslegionen for modig oppførsel. I 1839 ble han ansatt til å organisere en bataljon innen den franske fremmedlegionen for karlistkrigene. 
Han ble utnevnt til oberstløytnant i 1846 og ble oberst i det 3. regiment i 1847. Han ledet en ekspedisjon mot Ahmed Sghir i 1848 og slo araberne ved Djerma Pass. 
I Krimkrigen ledet han en avdeling i slaget ved Alma hvor han ble såret to ganger. Han ble lettere såret og fikk en hest han satt på drept under ham under slaget ved Inkerman. Han var også med under beleiringen av Sevastopol men stadige forlengelser i beleiringen førte til at han trakk seg fra kommandoen. 
Diplomatiet: Etter hjemkomsten til Frankrike ble han sendt ut på diplomatiske oppdrag til Danmark, og til Sverige der han ble sitt lands ambassadør.
Under den fransk-tyske krigen 1870-71 ledet Canrobert det VI. korps og gjorde seg særlig bemerket under forsvaret av  St. Privat den 18. august 1870.
Etter den fransk-tyske krig ble Canrobert utnevnt til medlem av den overlegne krigsråd i Frankrike og han var også politiker og ble valgt inn som senator både i 1876, 1879 og i 1885. Han døde i Paris og fikk en offentlig begravelse.


== Litteratur ==
G. Félix: Le maréchal Canrobert. – Tours 1895
François Bournand: Le Maréchal Canrobert. – Paris: Sanard & Derangeon, 1895
Louis Martin: Le Maréchal Canrobert. – Paris: Lavauzelle, 1895
Cmdt. Grandin: Le dernier Maréchal de France: Canrobert. – Ed. Tolra & M. Simonet, 1895
Germain Bapst: Le Maréchal Canrobert: Souvenirs d'un siècle. 6 Bände. – Paris: Plon, 1898–1931
La Révolution de Juillet. La conquête de l'Algérie. 1848.
Napoléon III et sa cour. La guerre de Crimée.
Paris et la cour pendant le Congrès. La naissance du Prince Impérial. La guerre d'Italie.
Les souverains à Paris. Les fêtes des Tuileries. La guerre contre l'Allemagne (1870).
Bataille de Rezonville
Bataille de Saint-Privat


== Referanser ==
Rembang kullkraftverk

Rembang kullkraftverk er et kullkraftverk på Java i Indonesia, som åpnet sent i 2009. Det eies av det statlige energiselskapet PT Jawa Power / PLN (PT Perusahaan Listrik Negara ), og har en installert produksjonseffekt på 600 – 630 MW, fordelt på 2 x 300 MW blokker. Anlegget kjøper 950 000 tonn kull årlig fra innenlandske leverandører. Kraftverket er ett av tre like store kraftverk som nå installeres av det statlige PLN i Indonesia.Anleggets utstyr er hovedsakelig levert av kinesiske Dongfang Electric.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Thermal Power Projects - Dongfang Electric. Besøkt 11. september 2010.
Trygve Knudsen

Trygve Kristofer Knudsen (født 23. juni 1897, død 18. januar 1968) var en norsk språkprofessor, filolog, lingvist og en av skaperne til Norsk Riksmålsordbok. Knudsen var også en viktig bidragsgiver til studier av norsk språkhistorie og språkvitenskap. Han ga ut mange bøker om språk og la mye vekt på norsk grammatikk og språkhistorie.


== Biografi ==


=== Tidlig liv ===
Knudsen ble født i Tønsberg og var sønn av Knud Peder Knudsen (1863–1937) og Henriette von Lachmann Mørck (1867–1923).
I 1916 tok han eksamen artium ved Tønsberg høyere almenskole. Senere gikk veien til Universitetet i Kristiania hvor han studerte filologi, som han i 1921 tok pedagogisk eksamen i. To år senere ble han cand.philol i norsk, tysk og historie.
Han ble tilknyttet Det norske litterære ordboksverk i 1923, hvor han blant annet sammen med Alf Sommerfelt arbeidet med Norsk Riksmålsordbok, som kom ut i 1930.


=== Språkviter ===
Trygve Knudsen var fra 1925 til 1930 universitetsstipendiat i norsk språkhistorie og i 1935 ble han lektor ved Oslo katedralskole; i mellomtiden hadde han jobbet som lærer på forskjellige skoler i Oslo- og Aker – området.
Fra 1946 var han dosent i norsk språkvitenskap ved Universitetet i Oslo.
Han ble utnevnt til professor i 1946, en stilling han hadde frem til 1967 like før sin død.
Knudsen var mest opptatt av bymål, og var riksmålsmann; han brukte blant annet mye tid på å studere bymålene i Oslo og Tønsberg. Knudsen var leder av Bymålslaget. Riksmålsordboken han begynte på, ble fullført i 1957.


=== Annet ===
I 1944 ble han medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi og i 1960 ble han æresdoktor ved Universitetet i Stockholm.
Han var også medlem av Kungliga Gustav Adolfs Akademien og Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Uppsala i tillegg til Kungliga Vetenskaps- och vitterhetssamhället i Göteborg. 


== Referanser ==
Hard to Be a Rock ’n’ Roller.. in Kiev!

Hard to Be a Rock'n'Roller.. in Klev! er et musikkalbum av Wig Wam, utgitt i 2005.


== Sporliste ==
«In My Dreams» (Teeny)
«667» (Wig Wam)
«The Best Song in the World» (Glam/Teeny)
«Crazy Things» (Teeny/Glam/Flash)
«Bless the Night» (Glam/Teeny)
«The Drop» (Teeny)
«No More Living on Lies» (Teeny)
«Out of Time» (Teeny)
«Mine All Mine» (Teeny)
«Tell Me Where to Go» (Flash)
«Car-lyle» (Teeny/Glam/Flash)
«Erection» (Teeny)
«I Turn to You» (Chisholm/Nowels/Steinberg)
«A Long Way» (Glam)
«Hard to Be a Rock'n'Roller» (Glam/Teeny)
«Hard to Be a Rock'n'Roller» (video)


== Medvirkende ==


=== Wig Wam ===
Glam - sang, gitar, låtskriver
Teeny - gitarer, kor, låtskriver, produsent, miksing
Flash - bass, kor, låtskriver
Sporty - trommer


=== Øvrige medvirkende ===
Jonas Groth - bakgrunnsvokal (In My Dreams)
Eiríkur Hauksson - bakgrunnsvokal
Trude Holter - bakgrunnsvokal
Stian Joneid - bakgrunnsvokal
Ole Evenrud - produsent
Tomas Siqveland - produsent, tekniker, miksing
Eivind Skovdahl - miksing
Morten Lund - mastering
Sara Johannessen - fotograf
Dimitri Kayiambakis - cover


== Kilder ==
Hard to Be a Rock 'n' Roller.. in Kiev!
Manxkors

Manxkors, eller steinplater med kors, er karakteristiske kristne markører på graver og som minnesteiner på øya Man fra tidlig middelalder og fram til og med vikingtiden til den ebbet ut på 1100-tallet. Rundt 204 dekorerte steiner har blitt funnet, noe som representerer den største konsentrasjonen av slike steiner for denne perioden. Kanskje den mest bemerkelsesverdige av keltiske korsene var den såkalte «Calf of Man Crucifixion», «korsfestelsen fra Calf of Man», som antagelig var et alter eller en helligdom framfor en gravmarkør.
En steinplate med en avbildning hovedsakelig av et kors, engelsk slab, er en utskåret plate av lokal stein. Korset er vanligvis plassert innenfor en sirkel. De ulike typene faller hovedsakelig sammen i tre kategorier:

Braddan: enkel omkrets av sirkelbue med et kors, fra 650 til 800 e.Kr., og representerte en fortsettelse av enkle kors med sirkelbue fra Britannia og Gallia.
Lonan: senere og større og mer monumentale keltiske høykors fra 800-tallet til utpå 900-tallet som synes ha en større skotsk framfor irsk innflytelse.
Runesteiner: Den siste blomstringen kom på 900-tallet og tidlig på 1000-tallet med norrøne kors, dekorert med flettverk og menneskelige figurer som illustrerte en blanding av norrøn mytologi og kristne emner. Se manske runesteiner.De tidligste steinene hadde enkel formgivning som etterhvert ble mer kompleks. Inskripsjonene var på ogham, keltiske bokstaver og tidvis latin. I siste fase fikk korsene også norrøne runetekster. Enkelte av runemesterne markerte seg med navn, eksempelvis en som het Gaute.
Mange av korsene er fortsatt på sitt opprinnelige sted som Kirk Maughold, Jurby, Michael, Old Kirk Lonan, Old Kirk Braddan og sognekirken i Onchan, men enkelte foruten avstøpninger er tatt vare på i Manx Museum i hovedstaden Douglas.


== Litteratur ==
Cubbon, A. M.: The Art of Manx Crosses, Manx National Heritage, 3. utg. 1983, opptrykk 1996.


== Eksterne lenker ==
The Manx Stone Cross Collection
Crosses and Cross-slabs
Tshopo

Tshopo er en provins i Den demokratiske republikken Kongo. Hovedstad i Tshopo er byen Kisangani. Provinsen ligger ved elven Tshopo sentralt i landet.


== Territorier ==
Bafwasende
Banalia
Basoko
Isangi
Opala
Ubundu
Yahuma


== Referanser ==
Past Lives

Past Lives er et dobbelt konsertalbum fra det britiske heavy metal-bandet Black Sabbath.
Albumet inneholder konsertopptak fra konserter mellom 1970 og 1975. CD1 inneholder de samme opptakene som den tidligere utgivelsen Live at Last fra 1980.


== Sporliste ==


== Personell ==
Ozzy Osbourne – vokal
Tony Iommi – gitar
Geezer Butler – bassgitar
Bill Ward – trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Past Lives på Discogs 
(en) Past Lives på MusicBrainz
667.. The Neighbour of the Beast

667.. The Neighbour of the Beast er et musikkalbum utgitt av Wig Wam i 2004. Albumet er produsert av Trond Holter, Ole Evenrud og Tomas Siqveland.


== Sporliste ==
«667» (Wig Wam)
«The Best Song in the World» (Teeny/Glam/Flash)
«Crazy Things» (Teeny/Glam)
«Out of Time» (Teeny)
«Mine All Mine» (Teeny)
«Hard to Be a Rock'n'Roller» (Teeny/Glam)
«Tell Me Where to Go» (Flash)
«Erection» (Teeny)
«I Turn to You» (Chisholm/Nowels/Steinberg)
«Car-lyle» (Teeny/Glam/Flash)
«Bless the Night» (Teeny/Glam)
«A Long Way» (Glam)
«No More Living on Lies» (Teeny)


== Medvirkende ==


=== Wig Wam ===
Glam - sang, gitar, låtskriver
Teeny - gitarer, kor, låtskriver, produsent, miksing
Flash - bass, kor, låtskriver
Sporty - trommer


=== Øvrige medvirkende ===
Eiríkur Hauksson - bakgrunnvokal
Trude Holter - bakgrunnvokal
Stian Joneid - bakgrunnvokal
Ole Evenrud - produsent
Tomas Siqveland - produsent, tekniker, miksing
Eivind Skovdahl - miksing
Morten Lund - mastering


== Kilder ==
667.. The Neighbour of the Beast
Stephen Baxter

Stephen Baxter (født 13. november 1957) er en britisk sciencefictionforfatter. Han var oppdratt som romersk-katolsk, og har doktorgrader i matematikk og ingeniør.


== Stil ==
Sterkt påvirket av H.G. Wells, har Baxter har vært visepresident i den internasjonale HG Wells foreningen siden 2006.
Hans fiction faller inn i tre hovedkategorier, hver med en helt annen stil og tone.
Hans «Xeelee Sequence»-historier er satt i fjern fremtid, hvor menneskene er på nippet til å bli den nest mektigste rase i universet, ved siden av Gud som er Xeelee. Karakterutviklingen i disse historiene er avbildning av avanserte teorier og ideer, slik som den sanne naturen til den store tiltrekking og den store kampen mellom baryone og mørk materie- livsformene. Eksempler på romaner som er skrevet i denne stilen er: «Ring» og «Timelike Infinity».

Dagens historier er mye mer menneskelige, med tegn portrettert med større dybde og omsorg. NASA er behørig behandlet, og en god del forskning har åpenbart vært gjort av han i sine interne struktureringer og metoder.
Disse romanene har en mye mørkere tone enn noen av hans andre historier, og ikke ofte har portrettene mye håp for menneskeheten som en moralsk art. Eksempler på romaner skrevet i denne stilen inkluderer hans «NASA Trilogy», inkludert «Voyage».
Hans "Evolution"-bøker handler om den økende interessen for utviklingen av menneskeheten. Disse synes å ha sin opprinnelse i hans andre skrivestiler, for eksempel «Mammoth og Manifold: Origin». Romanen «Evolution» er et eksempel på denne stilen.
Baxter dekker også mange andre stiler: hans «Mammoth»-historier, tilsynelatende for barn, er ofte til stor glede for voksne, mens The Time Ships er vanligvis sett på som en av hans største romaner. Boken vant John W. Campbell Memorial Award, the Philip K. Dick-Award, BSFA Award og ble nominert for andre store science fiction-priser, inkludert Hugo Award.


== Priser ==
Baxter's story Last Contact is nominated for the 2008 Hugo Award for best short story.[1]


== Bibliografi ==


=== Xeelee-bøkene ===


=== NASA-trilogien ===


=== Manifold-trilogien ===


=== The Mammoth-trilogien ===


=== Destiny's Children ===


=== A Time Odyssey ===


=== Time's Tapestry ===


=== Noveller ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Stephen Baxter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Stephen Baxter – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Stephen Baxter på Internet Movie Database 
(en) Stephen Baxter hos The Movie Database 
(en) Uoffisiell hjemmeside Wikiquote: Stephen Baxter – sitater
Tanjung Priok kraftverk

Tanjung Priok kraftverk er et varmekraftverk ved Jakarta, på øya Java i Indonesia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 344 MW fordelt på 16 generatorer i 5 blokker av ulik størrelse opptil 780 MW. To blokker er fyrt med dieselolje, to blokker fyres med naturgass gjennom kogenerasjon, mens én blokk er en konvensjonell gassblokk.  
Brenseltypen er naturgass og dieselolje. Utbyggingen skjedde 1960–1972, med en utvidelse i 1992–94. Operatør er PT Indonesia Power. Årsproduksjonen er om lag 7,0 TWh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
PT Indonesia Power - beskrivelse av anlegget.
Power Generation Industry in indonesia – statlig nyhetsbrev juli 2008.
Anna Christie

Anna Christie er et teaterstykke som hadde premiere på Broadway 2. november 1921. Arthur Hopkins var produsent. I hovedrollene spilte Pauline Lord, George F. Marion og Frank Shannon. Teaterstykket handler om en tidligere prostituert som forelsker seg, men får problemer når fortiden hennes blir kjent. Manus er skrevet av Eugene O'Neill. Produksjonen ble avsluttet i april 1922 etter 177 forestillinger.


== Handling ==
Chris Christopherson mottar en dag et brev fra den voksne datteren sin, Anna, som han ikke har sett siden hun var baby. De avtaler og møtes på en bar. Chris er kaptein på en lekter som frakter kull, og Anna går med på å bli med han på båten. Ombord i båten redder mannskapet Mat Burke og fire andre menn som hadde blitt skipbrudne. Selv om Anna og Mat ikke kommer overens i begynnelsen ender de opp med å forelske seg. Mat vil gifte seg med Anna, men Chris vil ikke at hun skal gifte seg med en sjømann. Anna blir oppgitt over at de to mennene prøver å bestemme over henne. Hun forteller dem sannheten om livet sitt, at hun ble voldtatt mens hun bodde hos slektninger på en gård i Minnesota og at hun endte opp som prostituert. Mat blir rasende da han får høre dette, og begge mennene forlater Anna. Etter en tenkepause vender de tilbake. Anna tilgir Chris for at han ikke var en del av barndommen hennes, og etter en dramatisk konfrontasjon tilgir Mat Anna for at hun var en prostituert. Chris går deretter med på å la dem gifte seg. Det viser seg at både Chris og Mat begge har gått med på å seile med et skip som skal til Sør-Afrika allerede neste dag. Begge mennene lover imidlertid Anna at de skal komme hjem igjen til henne etterpå.


== Andre versjoner ==
Utdypende artikler: Anna Christie (1923), Anna Christie (1930) og Anna Christie (1931)I 1923 ble en filmatisering av teaterstykket, regissert av John Griffith Wray og Thomas H. Ince, utgitt. I hovedrollene spilte Blanche Sweet, William Russell, George F. Marion og Eugenie Besserer. I 1930 ble en ny filmatisering av teaterstykket, regissert av Clarence Brown, utgitt. I hovedrollene spilte Greta Garbo, Charles Bickford, George F. Marion and Marie Dressler. Filmen markerte Garbos talefilmdebut. Året etter ble en tysk filmatisering av teaterstykket, regissert av Jacques Feyder, utgitt. I hovedrollene spilte Garbo, Theo Shall, Hans Junkermann og Salka Viertel.
Den 23. januar 1952 hadde en nyoppsetning av teatersykket premiere på Broadway. Produksjonen ble avsluttet 2. februar 1952 etter 8 forestillinger. Den 14. mai 1957 hadde New Girl in Town, en musikalversjon av teatersykket, premiere på Broadway. Produksjonen ble avsluttet 24. mai 1958 etter 431 forestillinger. Den 14. april 1977 hadde en nyoppsetning av Anna Christie premiere på Broadway. Produksjonen ble avsluttet 30. juli 1977 etter 124 forestillinger. Den 14. januar 1993 hadde enda en nyoppsetning av teaterstykket premiere på Broadway. Produksjonen ble avsluttet 28. februar 1993 etter 53 forestillinger. 


== Eksterne lenker ==
(en) Anna Christie på Internet Broadway Database
(en) Anna Christie på Internet Broadway Database
(en) Anna Christie på Internet Broadway Database
(en) Anna Christie på Internet Broadway Database