jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Grandtante

Grandtante betegner på norsk et slektskapsforhold mellom to personer i første og tredje ledd, det vil si en person som er søster av en av ens besteforeldre. Slektskapsforholdet kan også forklares som «en av dine foreldres tanter».Vanligvis blir også personer som er inngiftet i familien kalt tanter og onkler, og tilsvarende grandtanter og grandonkler. Begrepet grandtante brukes dermed også om ektefeller til ens biologiske grandonkler.
Uttrykket grandonkel brukes om tilsvarende mannlige slektninger.
En person som har en grandtante eller -onkel, kan kalles grandniese eller grandnevø til disse.


== Se også ==
Grandonkel
Tante


== Referanser ==
Shane MacGowan

Shane Patrick Lysaght MacGowan (født 25. desember 1957 i Tunbridge Wells i Kent i Storbritannia) er en irsk vokalist, kjent fra bandet The Pogues.


== Oppvekst ==
Shane MacGowans foreldre var irske, men bodde mange år flere steder i England, blant annet London og Brighton. Selv om Shane bodde hos sin mors foreldre de første seks årene i Carney, nær Nenagh i Tipperary County, har han sin aksent fra Nord-London. Han fikk fra barndommen dype røtter i irsk folkemusikk, hans mor var sanger og folkedanser og hadde jobbet som modell i Dublin, hans far var svært interessert i litteratur og skriving. 
MacGowan fikk et stipend til Westminster School, en anerkjent kostskole nær Parlamentet i London. Han ble utvist da han andre året ble tatt med hasj.


== The Pogues ==
Da han startet The Pogues, brukte Shane MacGowan mye av sin irske bakgrunn i sangene. Han skrev om irsk nasjonalisme, irsk historie og opplevelser til irer i London og USA. Han har nevnt den irske poeten James Clarence Mangan og dramatikeren Brendan Behan som viktige for ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Shane MacGowan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Shane MacGowan på Internet Movie Database 
(en) Shane MacGowan hos The Movie Database 
(en) Shane MacGowan på Discogs 
(en) Shane MacGowan på MusicBrainz 
(en) Shane MacGowan på Spotify 
(en) Shane MacGowan på Songkick 
(en) Shane MacGowan på AllMusic
Otte Rømer

Otte Rømer (født ca. 1330, død 1411) var en norsk adelsmann, riksråd og godseier. 
Han nevnes første gang som medlem av riksrådet i 1370, da som yngstemann. Mellom 1398 og 1400 blir han slått til ridder. Han var fehirde i Trondheim rundt 1371–73, syslemann i Hålogaland i 1385, og høvedsmann på kongsgården i Bergen i 1390-årene. Han var også medlem av formynderrådet til barnekongen Olav Håkonsson 1380–1387, og deltok i krigføringen mot Albrecht av Mecklenburg i 1393.
Det er usikkert hvem som var hans foreldre og svigerforeldre, men historikeren Halvdan Koht antyder at det kan ha vært den svensk-mecklenburgske adelsmannen Henning Rømer, og at den norske Rømerslekten (også Rømare, Ræmare, Reimar) stammer fra en mecklenburgsk adelsætt med dette navnet. Otte giftet seg med Gjertud en gang før 1361. Koht nevner teorien om at hun kan ha vært datter av Erling Vidkunnsson på Bjarkøy, men heller mer til å tro at hun var datter av riksråd Svale Øversson (d. 1363), ettersom Otte var part i arveoppgjøret etter Svale. 
Otte mottok i 1361 godset etter avdøde Audun Hugleiksson fra kongen. Gjennom arv og på andre vis eide han gods i Østfold, Bergen, Trøndelag og Hålogaland. 
Otte hadde sønnen Svale Rømer (f. 1363), som også var riksråd og arvet Audun Hugleikssons ods etter faren. Datteren Elsebe Ottesdatter (d. 1448) ble gift med Jep Fastulvsson og arvet Austråttborgen etter faren. Jep (eller Jacob) Fastulvsson og hans slektsvåpen, er utgangspunktet for Den yngre Rømerætten, se også Rømer (slekt). Ottes andre datter Margrete (f. ca. 1365) ble gift med riksråd Gaute Eriksson (Galtung).


== Litteratur ==
Terje Sørensen: Otte Rømer og fru Gjertrud til Austrått
Halvdan Koht. «Otte Rømer» I: Norsk biografisk leksikon; 1. utg.; bd XII. 1954
Ben Tozer

Ben Tozer (født 1. mars 1990 i Plymouth) er en engelsk fotballspiller som spiller for Northampton Town.
Tozer startet karrieren som juniorspiller for sin lokale klubb Plymouth Argyle, men den tidligere juniortreneren i Plymouth, David Byrne, som da hadde overtatt en lignende rolle i Swindon Town, overtalte Tozers familie om å la ham fortsette karrieren i Wiltshire.
Sommeren 2007 signerte Tozer for Swindon Town, sammen med sin lagkamerat fra Plymouth Argyle, Ben Joyce.
Den 14. august samme år debuterte Tozer for Swindon i en Carling Cup-kamp mot Charlton Athletic.
I november 2007 var Tozer på prøvespill i fire dager hos Premier League-klubben Everton, og returnerte tidsnok til Swindon Towns FA-cupoppgjøret mot Forest Green.
Den 16. desember ble det bekreftet at Tozer kom til å signere for Newcastle United for £250.000 inklusive fremtidige bonuser.Dette ble bekreftet av Newcastle den 21. desember, hvor en offentlig uttalelse fra klubben bekrefter at avtalen vil være i boks i løpet av noen få dager.Overgangen ble endelig bekreftet 7. januar 2008, da Tozer signerte på en kontrakt som strekker seg til sommeren 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ben Tozer – Transfermarkt 
(en) Ben Tozer – WorldFootball.net 
(en) Ben Tozer – Soccerbase.com 
(en) Ben Tozer – FBref
Westminster School

Westminster School, offisielt navn: The Royal College of St. Peter at Westminster, er en skole i London som tilhører de mest ansette av de engelske privatskolene (public schools). Den ble grunnlagt i 1179 som en klosterskole og gjeninnstiftet  efter klostrets oppløsning, av dronning Elisabeth i 1560. Til 1868 stod skolen i et visst forhold til Westminster Abbey; den var kjent for de latinske komedier (Westminster plays), som ble  oppført av elevene.
Westminster School er en av de ni privatskolene som ble listet i Public Schools Act av 1868 (de øvrige er Charterhouse, Eton College, Harrow School, Merchant Taylors' School, Rugby School, St Paul's School, Shrewsbury School och Winchester College). Den har dermed fått en viss særstilling blant landets skoler.
Noen kjente gamle elever fra Westminster School er Ben Jonson (forfatter), John Dryden (forfatter), John Locke (filosof), Henry Purcell (komponist), Jeremy Bentham (filosof), A. A. Milne (forfatter), Peter Brook (dramatiker og regissør), John Gielgud (skuespiller), Peter Ustinov (skuespiller), Andrew Lloyd Webber (komponist), Shane MacGowan (musiker), Helena Bonham Carter (skuespiller) og Jason Kouchak (musiker), Dido Armstrong (musiker).


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Westminster School – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nils Henriksson

Nils Henriksson (eller Niels Henrikssøn Gyldenløve; født ca. 1455, død 1523) var en norsk ridder, godseier, riksråd og rikshovmester; gift med Inger Ottesdotter Rømer, fru Inger til Austrått.
Han var sønn av riksråd Henrik Jensson (ca. 1415–1477) og Elin Nilsdatter (eller Nikolasdatter), og gjennom ekteskapet med Ingerd bila han en arvestrid om Austråttborgen. Han var en av Norges største jordeiere, med interesser i Bergen, Vardøhus, Hålogaland, Fosen, Frosta, Stjørdal, Sunnmøre, Romsdal, Edøy, Selbu og Herjedalen.
Han ble antagelig riksråd i 1483 og hadde en sentral rolle i riksstyret helt til sin død, men hadde tilsynelatende ingen tydelig politisk agenda på egne vegne. Tittelen rikshovmester som han fikk i 1514/1515 var trolig mest en ærestittel som ble brukt i forbindelse med at han sommeren 1515 deltok i delegasjonen som hentet Christian IIs nederlandske dronning Isabella av Burgund (1501–1526).
Utenfor ekteskapet med Ingerd hadde han sønnen Henrik Nielssøn (1500–1567), som ble magister og kannik. Sammen med Inger hadde han fem døtre, se etterkommere av Inger Ottesdotter Rømer. Senere genealoger har gitt ham tilnavnet Gyldenløve, ettersom han førte en gull løve over et sjakktavlet felt, men verken Nils eller hans slekt brukte dette navnet. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Erik Opsahl. «Nils Henriksson» I: Norsk biografisk leksikon; 2. utg.; bd 6. 2003
Liste over norske krigsmedaljer 1940–1945

Liste over norske krigsmedaljer 1940–1945 er en oversikt over de sju offisielle norske krigsmedaljene som ble tildelt for innsats under andre verdenskrig. Etter rang er disse:

Krigskorset
Haakon VIIs Frihetskors
St. Olavsmedaljen med ekegren
Krigsmedaljen
Haakon VIIs Frihetsmedalje
Deltagermedaljen
Haakon VIIs 70-årsmedaljeRekkefølgen er slik den er fastsatt ved kongelig resolusjon av 26. april 2007. Her rangerer Haakon VIIs Frihetskors foran St. Olavsmedaljen med ekegren. Tidligere var forholdet omvendt: I rekkefølgen av 1960 rangerte St. Olavsmedaljen med ekegren foran Haakon VIIs Frihetskors. I forbindelse med gjenopptakelse av dekorering til krigsseilerne på 1980-tallet, ble den innbyrdes rangeringen av disse to utmerkelsene endret.Krigskorset kan fra 2009 også tildeles for innsats i tiden etter andre verdenskrig. I 2010 ble det bestemt å også gjenoppta tildeling av St. Olavsmedaljen med ekegren og Krigsmedaljen for innsats i væpnede konflikter etter andre verdenskrig.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Caroline Serck-Hanssen: «Krigsdekorasjonene til en skytter i handelsflåten», Norsk våpenhistorisk selskap. Årbok 2003, Oslo: Norsk våpenhistorisk selskap, 2003, s. 28–42
Carsten Svarstad: «Norges krigsdekorasjoner», Nordisk Numismatisk Unions Medlemsblad, nr. 6, august, 1946, s. 97–103


== Eksterne lenker ==
Oversikt over norske sivile og militære utmerkelser Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine. i f-xtra, nr. 1, 2009, bilag til Forsvarets Forum, nr. 11, 2009
Nikken-prisen

Nikken-prisen er en pris som hvert år tildeles «Årets fotballvenn». Prisen ble i begynnelsen delt ut av foreningen Norsk Fotballs Venner (NFV) til personer som etter juryens syn hadde gjort en stor innsats for norsk fotball. Prisen ble fra 2011 overtatt av Norges Fotballforbund, og tildelingen ble samtidig forbeholdt ledere. «Nikken-prisen» gikk de første årene under navnet «Årets fotballvenn», og ble første gang delt ut i 1985, da den ble tildelt Nicolai  «Nikken» Johansen. Etter  Nicolai Johansens død i 1999 ble prisen omdøpt til «Nikken-prisen».


== Prismottagere ==
1985 Nicolai «Nikken» Johansen
1986 Leif Opsahl
1987 Målfrid Kuvås
1988 Evald Theie
1989 Håkon Sokn
1990 Herlof Farstad
1991 Odd Evensen
1992 Mikkel Isaksen Bongo
1993 Knut Vestrum «Dollin»
1994 Olaf Ansgar Engen
1995 Rolf Maaø «Rollen»
1996 Willy Simonsen
1997 Einar Jørum
1998 Maija Eriksen
1999 Knut Stunner
2000 Arne Hunstad
2001 Knut Olav Fosslien
2002 Arne Scheie
2003 Kjell Magne Bondevik
2004 Alf Johansen
2005 Arne Valderhaug
2006 Per Ravn Omdal
(2007-2010 ikke utdelt)
2011 Olav Kjos Wenjum, Hafslo Idrottslag
2012 Bård Dalen, Idrottslaget Hødd
2013 Ove Helgesen, Fyllingsdalen
2014 Harald Sando, Holmestrand IF
2015 Ingar Bekke, Lommedalen IL
2016 Rolf Navarsete, Sogndal IL
2017 Mette Hammersland, IL Sandviken


== Referanser ==
Wöhrden

Wöhrden er en kommune i Ditmarsken i delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Wöhrden tilhører Heides omlands amt, som omslutter distriktets største by, Heide. Wöhrden ligger 9 km i kjøreavstand fra Heide i nordøst og 12 km fra Meldorf i sør.


== Historikk ==
Wöhrden var opprinnelig en havneby ved Nordsjøen, men mistet denne betydningen som følge av landvinning.
Wöhrden har trolig vært et kirkested siden høymiddelalderen. St. Nikolas-kirken i Wöhrden ble reist i senbarokk stil mellom 1786 og 1788.Etter det danske nederlaget i slaget ved Hemmingstedt i 1500 skal den originale Dannebrogsfanen fra slaget ved Lyndanisse i 1219 angivelig ha blitt erobret av de seirende ditmarskerne og ført til Wöhrden og hengt opp i kirken her.


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Neuber, Peter (2001). „Wöhrner Wöör“. Niederdeutsches Wörterbuch aus Dithmarschen. Hochdeutsch – plattdeutsch (tysk). Wöhrden. 
Ploog, Horst (1997). Geschichte der Gemeinde Wöhrden. Herausgegeben von der Gemeinde Wöhrden (tysk). Wöhrden. 
Ploog, Horst (2008). Wöhrden vun nix op hüüt. Wöhrden von nichts bis heute (tysk). Berlin. ISBN 978-3-86805-238-1. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Wöhrden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wolmersdorf

Wolmersdorf er en kommune i kretsen Ditmarsken i Schleswig-Holstein, Tyskland. Wolmersdorf hører under Midtre Ditmarskens amt, og var en del av Meldorflands amt før 25. mai 2008. Kommunen grenser til mange kommuner, den viktigste av dem er Meldorf. Wolmersdorf ligger godt inne i landet, og har ikke tilgang til Nordsjøen; allikevel ligger kommunen gjennomsnittlig bare 12 meter over havet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Wolmersdorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wrohm

Wrohm er en kommune i kretsen Ditmarsken i Schleswig-Holstein, Tyskland. Wrohm hører under Eiderens amt, og var en del av Tellingstedts amt før 1. januar 2008. Kommunen er en av de østligste i Ditmarsken.


== Personer fra Wrohm ==
Hermann Glüsing (1908–1981), fremtredende tysk lokal- og rikspolitiker (CDU). Kretsforstander (Landrat) for den daværende kretsen Nord-Ditmarsken (tysk: Norderdithmarschen) mellom 1948 og 1950, kretspresident fra 1950 til 1970. Kretspresident i et samlet Ditmarsken fra 1970 til 1981.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Wrohm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jørn Ronnie Tagge

Jørn Ronnie Tagge (født 2. juni 1969) er en norsk finansakrobat. Han er kjent som en av bakmennene i pyramideselskapet T5PC, der han bl.a. var styreleder.


== Dommer ==
Tagge har fått tre forskjellige fengselsstraffer:
I februar 2006 ble han av Follo tingrett dømt til fem måneders fengsel.21. desember 2007 ble han i tillegg dømt til fengsel i to år, hvorav et og et halvt år ubetinget, for sin rolle i T5PC-svindelen. Tagge ble dømt for grov økonomisk utroskap. Retten valgte også å inndra 770 000 kroner. Tagge ble dessuten fradømt retten til å drive næringsvirksomhet i fem år.
I oktober 2008 ble Tagge dømt til ytterligere ett års ubetinget fengsel, for å ha spredt uriktige opplysninger for å påvirke prisen på verdipapirer. Han ble også dømt til inndragning av 72 000 kroner.Dommene er ennå ikke sonet, og en av dem er anket.


== Referanser ==
Nord-Ditmarsken

Nord-Ditmarsken (tysk: Norderdithmarschen) var en krets i delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Kretsen ble opprettet i 1867 og slått sammen med Sør-Ditmarsken i 1932, men vedtaket ble omgjort, og Nord-Ditmarsken eksisterte frem til den endelige sammenslåingen med Sør-Ditmarsken til Ditmarsken krets i 1970.
Administrasjonssentrum i kretsen var Heide, mens andre byer var Büsum, Wesselburen og Weddingstedt.


== Politikk ==
Erling Meirik

Erling Meirik (født 17. desember 1948 i Levanger) er en norsk tidligere fotballspiller.
Han var toppscorer for Rosenborg i 1970-sesongen, med 5 mål. 


== Karriere som spiller ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erling Meirik – Transfermarkt 
(en) Erling Meirik – WorldFootball.net 
(en) Erling Meirik – EU-Football.info 
(no) Erling Meirik – Norges Fotballforbund
Sør-Ditmarsken

Sør-Ditmarsken (tysk: Süderdithmarschen) var en krets i delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Kretsen ble opprettet i 1867 og slått sammen med Nord-Ditmarsken i 1932, men vedtaket ble omgjort, og Sør-Ditmarsken eksisterte frem til den endelige sammenslåingen med Nord-Ditmarsken til Ditmarsken krets i 1970.
Administrasjonssentrum i kretsen var Meldorf, mens andre byer var Marne og Brunsbüttel. 


== Politikk ==
Guðmundur G. Hagalín

Guðmundur Gíslason Hagalín (født 1898, død 1985) var en islands forteller og forfatter.
Han kom fra de vestre fjordene på Island, hvor han var fisker før han begynte på ungdomsskolen. Han foreleste i emnet Island i Norge i tidsperioden 1924–1927, og han ble inspektør på offentlige bibliotek. Hjemstedet hans lå nær den islandske hovedstaden Reykjavík. Han er best kjent for sine portretter av sjømenn og landbruksarbeidere på Island. Han skrev gjerne heller kort enn langt. Hagalín gjorde det også godt som forteller, og Strandbúar er navnet på en av hans samlinger med korte fortellinger. 
Han gjorde også suksess med å skrive biografier. Hagalín skrev sin selvbiografi i 1960.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Etext om islandske skribenter (engelsk)
Furan

Furan er en fargeløs flyktig væske med søtlig lukt. Den er en hetrosyklisk svakt aromatisk ring med 6 π-elektroner med en termokjemisk stabiliseringsenergi på 27,2 kcal/mol (jevnført med 45,8 kcal/mol for benzen). Flere derivater av furan har stor betydning.


== Reaktivitet ==
Furan kan i sine reaksjoner opptre som et alken eller som en aromatisk forbindelse. Eksempel på det første er som dienen i Diels-Alder-reaksjoner:
Som eksempel på det andre kan nevnes at furan er mer reaktivt enn benzen i elektrofil aromatisk substitusjon og kan lett nitreres, sulfoneres etc.


== Syntese ==

Furan kan framstilles fra α-haloketoner/aldehyder og 1,3-dikarbonylforbindelser i den såkalte Feist-Benary-reaksjonen. Eller fra 1,4-dikarbonylforbindelser gjennom dehydratisering med P2O5 i Paal-Knorr-syntesen utviklet i slutten av 1800-tallet.


== Sikkerhetsinformasjon ==
Furan virker irriterende på hud og slimhinner. Den er meget brannfarlig. Furan klasses som potensielt kreftfremkallende og finnes i kaffe, hermetikk og forseglede matvarer på glass, barnemat, pulver-barnegrøter og frokostblandinger ifølge en risikovurdering fra Vitenskapskomiteen for mattrygghet i oppdrag av Mattilsynet.


== Referanser ==
Alistair MacLean

Alistair Stuart MacLean (født 28. april 1922 i Glasgow, død 2. februar 1987 i München) var en britisk forfatter. 
Han ble født i Glasgow i Lanarkshire i Skottland, og var sønnen til en skotsk prest. Han vokste opp i det skotske høylandet og gikk på skole ved Hillhead High School i Glasgow. I 1941 gikk han som 18-åring inn i Royal Navy og tjenestegjorde i to og et halvt år som torpedomann på en krysser. Hans opplevelser i de arktiske konvoiene skulle gi verdifullt materiale til flere av bøkene hans, blant annet «Ulysses», der handlingen er lagt til en krysser på vei til Murmansk.
Etter krigen tok han en grad i engelsk litteratur ved University of Glasgow og begynte å arbeide som lærer. På fritiden begynte han nå å skrive. Tidlig i 1954 ble korthistorien «The Cruise of the Golden Girl» trykket i Blackwood's Magazine og i mars samme år fikk MacLean en pris for «The Dileas» i en konkurranse arrangert av Glasgow Herald.
I 2022 ga Mark Simmons ut boken Alistair MacLean's War som beskriver MacLeans omfattende krigserfaringer fra Royal Navy i Arktis, Atlanterhavet, Middelhavet og Det indiske hav.


== Verker ==
Romaner

Bøker av andre forfattere basert på MacLeans manuskripter

Manus for film

Andre filmer


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lee, Robert A. Alistair MacLean: The Key is Fear.  Borgo Press, 1976. ISBN 0-89370-203-X.
Webster, Jack. Alistair MacLean: A Life.  Chapmans Publishers, 1991. ISBN 1-85592-519-2.  (Alternativ tittel:  Alistair MacLean: A Biography of a Master Storyteller.)


== Eksterne lenker ==
Literary Encyclopedia oppføring
(en) Alistair MacLean på Internet Movie Database 
(sv) Alistair MacLean i Svensk Filmdatabas 
(da) Alistair MacLean på Filmdatabasen 
(en) Alistair MacLean på AllMovie 
(en) Alistair MacLean hos The Movie Database 
Alistairmaclean.de hjemmeside for fans
hjemmeside for fans
Polarflokk

Polarflokk er en arktisk plante i fjellflokkfamilien. I Norge utenom Svalbard er den meget sjelden og er bare kjent fra Bugøynes i Sør-Varanger.
Polarflokken er en flerårig urt med krypende jordstengel og opprette blomsterstengler som blir opptil 20–30 cm høye. Hele planten har en ubehagelig lukt. Bladene sitter i en rosett lengst ned på stengelen, er hårete, og har 6–8 lansettformede småblad. Blomsterstanden består av flere store, blå blomster med en gul sentralflekk. Slektningene fjellflokk og lappflokk har derimot hvit sentralflekk.
Planten har en sirkumpolar utbredelse og er utbredt i Nord-Canada, Alaska og i Russland inkludert Sibir. Den finnes også på Grønland og Svalbard, men er temmelig sjelden der. I Arktis vokser den ofte i nærheten av fuglefjell. Forekomstene i Finnmark og på Kolahalvøya er sørlige utposter for denne arten, som er konkurransesvak i høy vegetasjon.
Plantene i Finnmark vokste opprinnelig på sanddyner og sandbanker, men arten vokser nå nesten utelukkende inne på kirkegården i Bugøynes. Den finnes også en liten populasjon på yttersiden av Bugøynes. Plantene trues av gjengroing og genetisk forurensning fra fjellflokk som dyrkes i hager.
Johannes M. Norman oppdaget polarflokken på Bugøynes i 1868, og den var da langt vanligere. I 1919 ble planten fredet på voksestedet, som en av de første norske planter. Polarflokk er nå totalfredet i Norge.


== Referanser ==


== Kilder ==
Polarflokk i Artsdatabanken. Besøkt 18. april 2018.
H. Solstad og R. Elven (2011). «Polarflokk Polemonium boreale» (PDF). Artsdatabankens faktaark (195). ISSN 1504-9140. 
K.B. Westergaard, G. Arnesen og I.G. Alsos (2011). «Genetiske undersøkelser av den kritisk trua polarflokken Polemonium borale ved Bugøynes, Finnmark». Ecofact rapport (100). ISSN 1891-5450. 


== Eksterne lenker ==

(en) Polarflokk i Encyclopedia of Life 
(en) Polarflokk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Polarflokk hos Artsdatabanken 
(sv) Polarflokk hos Dyntaxa 
(en) Polarflokk hos ITIS 
(en) Polarflokk hos NCBI 
(en) Polarflokk hos Panarctic Flora 
(en) Polarflokk hos The International Plant Names Index 
(en) Polarflokk hos Tropicos 
(en) Kategori:Polemonium boreale – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Polemonium boreale – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Svalbards flora - Polemonium boreale Adams
Leucin

Leucin (også Leu eller L) er en α-aminosyre, og den mest alminnelig forekommende aminosyre i proteiner. Den finnes i en L- og en D-form, hvorav det kun er L-formen som finnes naturlig. Leucin er en essensiell aminosyre. Leucin er nødvendig for optimal vekst i barndommen. Den er dessuten viktig i oppbygningen av muskulaturen.
Fullkorn, melk og melkeprodukter er gode kilder til leucin. Derover finnes denne aminosyre også i store mengder i egg, svinekjøtt, oksekjøtt, kylling, soyabønner og grønnsaker.


== Eksterne lenker ==
Leucin biosyntese
Skugga-Baldur

Skugga-Baldur er en roman av Sjón utgitt i 2003. Sjón vant med Skugga-Baldur Nordisk råds litteraturpris 2005. Romanen ble oversatt til norsk av Tone Myklebost i 2005.


== Handling ==
I sentrum av boka står blant annet ei ung jente blir funnet om bord på et strandet skip ved Reykjavík i 1868. Hun er gravid, kaller seg Abba og hun lider av Downs syndrom. Ingen vet hvor hun kommer fra. Fridrik, som er naturvitenskapsmann, tar henne med seg hjem til sine avdøde foreldres boplass. Presten Baldur misliker «åndssvake som forstyrrer messen» og nekter henne innpass til kirken. Senere dør Abba og Fridrik får anledning til å hevne seg over presten, men historien tar en rekke overraskende vendinger.
Palmitinsyre

Palmitinsyre er en organisk fettsyre og en av de vanligste mettede fettstoffene i planter og mennesker. Den er hvit og fast og smelter ved 63,1 °C. Den kjemiske formel er CH3(CH2)14COOH. Den finnes som navnet antyder i palmeolje. Smør, ost, melk og kjøtt inneholder også palmitinsyre.
Ved fysiologisk pH gjenfinnes palmitinsyren som palmitat CH3(CH2)14COO−.
Fettsyren i fettet som kroppen lagrer overskuddsenergi i, er palmitinsyre.
2007 WD5

2007 WD5 er en asteroide som har en diameter på 48,8 meter og en fart på 13 kilometer i sekundet. Den ble oppdaget i slutten av november 2007. Den 21. desember 2007 har forskere regnet ut at er en sjanse på 1 til 75 til at den kan kollidere med planeten Mars. På grunn av den tynne atmosfæren på Mars vil den treffe overflaten intakt i tilfelle en kollisjon.


== Eksterne lenker ==
(no) Aftenposten om 2007 WD5
(en) 2007 WD5 sitt baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 2007 WD5 sitt oppføring hos Minor Planet Center