jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Herceg Novi

Herceg Novi (serbisk: Херцег Нови; italiensk: Castelnuovo)  er en by og kommune i det sørvestligste Montenegro, ytterst i Kotorbukta under fjellet Orjen, like ved grensen til Kroatia. Herceg Novi ligger langs lange strandområder ved Adriaterhavet.

Herceg Novi har om lag 13 000 innbyggere, mens folketallet i hele kommunen i 2003 var i alt 33 034. Befolkningen er økende. Flertallet på 52% er serbere, og Herceg Novi er den største serbisk-dominerte byen ved Adriaterhavet. Kun 28% er montenegrinere, 2% kroater og 1% sigøynere (Roma).
Nabobyen Igalo ligger i samme kommune og de to tettstedene er i praksis ett, sammenhengende byområde med 16 500 innbyggere og stor turisme. I Norge er Levanger vennskapskommune.


== Historie ==
Herceg Novi ble grunnlagt 1382 av Tvrtko Kotromanić, kongen av Bosnia. Bygrunnlaget var blant annet fiske og salthandel.
Selv om dette er en ung by, har den en relativt dramatisk bakgrunn med variert statlig tilhørighet. I den venetianske perioden 1420 – 1797 gikk byen under navnet Castelnuovo ("Nyborg"), men ble først styrt av Venezia sent i perioden. Tyrkerne tok byen i 1482 og holdt den helt til 1687, i mellomtiden var den en kort periode okkupert av Spania.
I 1687 tok Venezia kontroll med denne tyrkiske enklaven inen i den venetianske kolonien Albania Veneta. Etter 110 år ble derimot Østerrike-Ungarn tilkjent Herceg Novi, men falt så til Russland ved Bratislava-traktaten av 26. desember 1805 – som del av seiersoppgjøret etter Napoleonskrigene. Men i juli-august 1807 tok nettopp Frankrike byen og fikk den tilkjent ved Tilsit-traktaten.
I 1813 inntok så den nye staten Montenegro Herceg Novi, men østerrikerne tok den tilbake med makt i 1816. Etter to år, i november 1818, red derimot serbiske styrker inn i byen og tok kontroll med Herceg-Novi og kystområdet – etter hvert organisert i Jugoslavia. Fra 1941 til 1943 var byen okkupert av Italia.
Ved lokalvalget 6. april 2008 fikk regjeringspartiene DPS os SDP bare 33% av stemmene, og opposisjonspartiet SNP fikk sammen med serbiske lister rent flertall.


== Transport og økonomi ==
Hovedveiene E-65 og E-80 går langs kysten gjennom Herceg Novi, østover til Podgorica og videre til Beograd i nord. Det er flyplass i Tivat (23 km øst) og i Dubrovnik i Kroatia (35 km vest). 
Det meget behagelige klimaet med varme somre og milde vintre, gjør Herceg Novi til et senter for turisme og etableringer av leiligheter og hoteller. Byen har vært kjent for sine spa og kilder i århundrer, og er sammen med Budva, Kotor og Bar de viktigste turiststedene i landet. En stor utfordring er byens akutte mangel på drikkevannskilder, som medfører behov for å importere vann fra Kroatia.


== Eksterne lenker ==
Official Herceg Novi kommune
Herceg Novi online
Heksekost

Heksekost (også kalt markvist eller huldrelime) er et fellesnavn for utvekster på busker som er angrepet av forskjellige sykdommer/sopper, som gir unormal vokst av knopper eller kvister. Det er vanligst på bjørk, der de ofte forekommer som dusker over store deler av kronen. Det forekommer sjelden på gran og furu, og det er nok godt mulig at furua som er avbildet under her, er ei såkalt «beitefuru», som er blitt beitet på i lengre tid av storfugl, og derfor har utviklet svært tette greiner. Planteskadegjøreren ”Candidatus Phytoplasma mali” som forårsaker sykdommen heksekost i eple gir symptomer på skudd, blad, frukt og røtter. De alvorligste konsekvensene er heksekost-lignende forgrening av trærne og en avling som er liten og stort sett består av svært små, smakløse epler som ikke er salgbare.
Sykdommen spres ved bruk av infisert formeringsmateriale (podekvist, grunnstamme), ved bladsugende insekter og ved at røtter på nabotrær vokser sammen.


== Galleri ==

		
		
		


== Årsak ==
Den vanligste årsak til heksekost på trær er angrep av forskjellige arter sopp. De hører alle til sekksporeslekten Taphrina.


== Se også ==
Vannris
Heks, kvinnelig utøver av trolldom (skademagi)


== Kilder ==
Biologisk institutt (UiO) – Botanisk og plantefysiologisk leksikon, Heksekost
Landbrukstilsynet
Bioforsk Plantehelse (TEMA, Informasjonsbrosjyre om heksekost) – [1]Heksekost på eple
Heksekost på eple (infobrosjyre)
Tara-brosjen

Tara-brosjen er betraktet som en av de viktigste bevarte gjenstander fra tidlig kristen tid av irsk øykunst, og er utstilt på Irlands nasjonale museum i Dublin.Brosjen ble skapt en gang rundt år 700, i overkant 18 cm lang, er komponert hovedsakelig av sølvforgylling og er prydet med intrikate abstrakte dekorasjoner, stundom kalt «irsk flettverk», både foran og bak. Kulene består av bilder av over tyve ulvehoder og dragfjes.
Formgivingen, håndverkerens teknikk, innbefattet det fine ornamentarbeidet og innleggene av gull, sølv, kobber, rav og glass er av meget høy kvalitet og vitner om det høye nivået til Irlands gullsmeder på 600-tallet. Brosjen er gjort i en ufullstendig sirkel, noe som viser at den ikke var ment for å holde på klærne, men kun hadde dekorativ effekt. Som mange andre brosjer fra perioden inneholder den hverken kristne eller hedenske motiver, og ble gjort for velstående person, ganske sikkert av hankjønn, som ønsket personlig uttrykk av status. Tara-brosjen er sannsynligvis den mest spektakulære og en av de best bevarte av flere dusin kostbare brosjer som er funnet på De britiske øyer, hovedsakelig i Irland. Selv om alle har likheter i stil er hver og en fullstendig forskjellig i detaljene. Kostbart metall er benyttet, men kun halvedelsteiner.
Selv om brosjen er navngitt etter Tara Tara-åsen, setet for Irlands mytologiske overkonger, har Tara-brosjen faktisk ingen kjent forbindelse med hverken Tara eller overkongene. Brosjen ble funnet i august 1850 på stranden av Bettystown i nærheten av Laytown i grevskapet Meath. Finneren, en bondekvinne (eller hennes to sønner), hevdet å ha funnet den i en boks som gravd ned i sanden, men mange mener at det faktisk ble funnet på innlandet og at påstanden om stranden var kun en unnskyldning for å unngå juridiske komplikasjoner med eieren av det reelle området. Smykket ble deretter solgt til en antikvitetshandler som innså dens verdi og kalte den for «Tara-brosjen» for å gjøre smykket mer attraktivt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utstillingsbilde og beskrivelse
Moksja

Moksja (russisk: Мо́кша) er ei elv i det sentrale Russland. Den er ei høyre sideelv til Oka, og renner gjennom Penza oblast, republikken Mordovia og Rjazan oblast. Elva er 656 km lang, med et nedslagsfelt på 51 000 km².
Moksja har sitt utspring på 240 moh i de nordvestre delene av Volgaplatået, rundt 35 km vest for byen Penza, på 53°16′26″N 44°32′39″Ø. Den renner deretter i nord-nordvestlig retning gjennom åslandskapet på Volgaplatået. I sitt nedre løp renner den over Oka-Don-sletten, og munner til slutt ut i Oka på 79 moh, 30 km sørøst for Kasimov, på 54°44′35″N 41°52′42″Ø. Ved munningen er elva rundt 100 meter bred og tre meter dyp, med en strømhastighet på 0,2 m/s.
Moksja fryser til i månedsskiftet november/desember og er frosset over til i april. Middelvannføringen målt 72 km overfor munningen er 95 m³/s (minimum om vinteren 8,5 m³/s, maksimum i vårløsningen i april 2360 m³/s). I de nedre delene er høyvannsperioden i mai. 
De største sideelvene er fra høyre Isa, Sivin, Satis og Jermisj, og fra venstre Atmis, Vad og endelig Tsna, som er lengre enn Moksja selv, dermed den største sideelven med god margin.
Av byer langs Moksja kan nevnes Kovylkino, Krasnoslobodsk og Temnikov
Moksjas nedre løp er seilbart til Kadom, 120 km fra samløpet med Oka, men den har ikke hatt regulær trafikk siden midten på 1990-tallet.


== Kilder ==
Store sovjetiske encyklopedia
Kadom

Kadom (russisk: Кадом) er en bymessig bosetning i Rjazan oblast i Russland. Den ligger ved elva Moksja, rundt 180 km øst for Rjazan.
Kadom ble første gang nevnt i historiske kilder i 1209. Den hadde bystatus til 1926, da den ble nedgradert til en landlig bosetning. Den fikk status som bymessig bosetning i 1958.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Økonomi ==
I Kadom ligger Kadomskij veniz, som lager broderte gjenstander. Stedet har også en treforedlingsfabrikk og et meieri.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kadom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
kadom.ru - forum, nyheter, bilder (russisk)
Tsna (sideelv til Moksja)

Tsna (russisk: Цна) er ei elv i Tambov og Rjazan oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Moksja, og er 451 kilometer lang.
Tsna renner gjennom byene Tambov og Morsjansk.
Instituto Nacional de Lenguas Indígenas

Instituto Nacional de Lenguas Indígenas (Nasjonalt institutt for indianske språk, også kjent som INALI) er et institutt som er en del av det meksikanske utdanningsdepartementet. Det ble oppretta 13. mars 2003 under administrasjon av president Vicente Fox, og jobber for å styrke og beskytte bruken av de indianske språka i Mexico.


== Eksterne lenker ==
Instituto Nacional de Lenguas Indígenas Offisiell hjemmeside
INALIs katalog over indianske språk
Raúl Garrón Claure

Raul Garrón Claure er en boliviansk økonom. 
Han var sentralbanksjef i Bolivias sentralbank fra 2. mai 2006, da han tok over etter Juan Antonio Morales, til november 2008, da Gabriel Loza Tellería overtok stillingen.Claure er bachelor of arts i økonomi fra Bowling Green State University i Ohio i USA, og har i tillegg gått et Master of Management-program ved Kellogg School of Management i Evanston i USA.
Før han ble sentralbanksjef hadde han 25 års ledererfaring fra selskaper i Europa, Japan, USA og Latin-Amerika. Han har vært konsulent for både UNIDO (FNs organisasjon for industriell utvikling), UNDP (FNs utviklingsprogram) og Verdensbanken i design, utforming og gjennomføring av økonomiske programmer og prosjekter. 
Han har utgitt en rekke publikasjoner, og har også vært lærer ved hovedfagsstudier ved Universidad Privada Franz Tamayo.


== Referanser ==
Bowling Green State University

Bowling Green State University (BGSU) er et universitet i Bowling Green i Ohio i USA. 
Universitetet ble grunnlagt i 1910, og har i dag over 20 000 studenter. Det tilbyr studier opp til mastergrad og doktorgrad, og var USAs første med doktorgrad innen fotokjemi. Professoren William Russell Easterly tok en bachelor på BGSU i 1979.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Bowling Green State University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Universidad Privada Franz Tamayo

Universidad Privada Franz Tamayo («Unifranz») er et privat universitet i La Paz i Bolivia. Universitetet har også avdelinger i Santa Cruz, Cochabamba og El Alto. 
Universitetet ble grunnlagt 2. april 1993, og åpnet 5. april samme år. Det har fire fakulteter:

Fakultet for vitenskap, teknologi og arkitektur
Fakultet for økonomi og finans
Fakultet for samfunnsfag, jus, humanistisk vitenskap og utdanning
Fakultet for helsefag


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Universidad Privada Franz Tamayo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Juan Antonio Morales

Juan Antonio Morales (født 1943 i Cochabamba i Bolivia er en boliviansk økonom. Han var sentralbanksjef for Bolivias sentralbank fra 1995 til 2. mai 2006, da Raúl Garrón Claure overtok stillingen. 


== Utdanning  og yrkeskarriere ==
Dette er den lengste perioden en sentralbanksjef har hatt, siden sentralbanken ble etablert i 1928. Han var sentralbanksjef under seks presidenter og ni finansministre i Bolivia. I sin periode som sentralbanksjef var han også rådgiver for bl.a. FNs økonomiske kommisjon for Latin-Amerika og Karibia (United Nations Economic Commission for Latin America and the Caribbean, UNECLAC). 
Morales har en doktorgrad i økonomi fra Det katolske universitetet i Louvian i Belgia fra 1967 og 1971. Før han ble sentralbanksjef var han professor ved Bolivian Catholic University. 
Han har skrevet over 40 fagbøker og artikler, og snakker flytende spansk, fransk og engelsk. 


== Utmerkelser ==
2005 - Årets sentralbanksjef i Latin-Amerika (kåret av magasinet Emerging Markets)


== Referanser ==
Hidetoshi Nakata

Hidetoshi Nakata (中田 英寿, Nakata Hidetoshi) (født 22. januar 1977 i Kofu, Yamanashi) er en japansk tidligere fotballspiller.
Han la opp etter VM 2006 da Japan ble slått ut etter at de endte sist i sin gruppe.


== Klubber ==
 Bellmare Hiratsuka 1995 - juli 1998
 Perugia juli 1998 - januar 2000
 AS Roma januar 2000 - juli 2001
 Parma AC juli 2001 - januar 2004
 Bologna FC januar 2004 - juli 2004 (utlån)
 AC Fiorentina juli 2004 - 2005
 Bolton Wanderers FC august 2005 - mai 2006 (utlån)Japans landslag
mai 1997 – (debut mot Sør-Korea)
Fotball-VM:
VM 1998
VM 2002
VM 2006


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hidetoshi Nakata – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Hidetoshi Nakata – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Hidetoshi Nakata – Olympics.com 
(en) Hidetoshi Nakata – Olympic.org 
(en) Hidetoshi Nakata – Olympedia 
(en) Hidetoshi Nakata – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hidetoshi Nakata – FIFA 
(jp) Hidetoshi Nakata – J.League Data 
(en) Hidetoshi Nakata – Transfermarkt 
(en) Hidetoshi Nakata – national-football-teams.com 
(en) Hidetoshi Nakata – WorldFootball.net
Regina Jacobs

Regina Jacobs (født 28. august 1963 i Los Angeles) er en tidligere friidrettsutøver fra USA. Etter fullførte studier på Stanford University, representerte hun USA i tre påfølgende OL, fra Seoul, Sør-Korea i 1988. 
Under VM i Athen i 1997 tok hun sølvmedalje på 1500 meter med tiden 4:04.63. Denne prestasjonen gjentok hun i VM 1999 Sevilla på tiden 4:00.35. Gjennom karrieren tok Jacobs 25 nasjonale titler. 2. februar 2003, 39 år gammel, satte hun verdensrekord på 1500 meter innendørs med tiden 3:59.58, den første kvinne under fire minutter. Regina avsluttet karrieren etter en positiv dopingtest på THG i 2003.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Regina Jacobs – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Regina Jacobs – Olympedia 
(en) Regina Jacobs – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Regina Jacobs – World Athletics 
(en) Regina Jacobs – Track and Field Statistics
Knut Gravråk

Knut Gravråk (født 15. mai 1985) er en norsk politiker (Ap) fra Kvål i Sør-Trøndelag. I perioden 2005–2009 møtte han 328 dager som vararepresentant på Stortinget for Gunn Karin Gjul, som var i permisjon. Gravråk var medlem av Melhus kommunestyre 2003–2007. Han har vært medlem av sentralstyret i AUF.
Han har drevet eget lastebilfirma. Fra 2016 arbeider han som rådgiver i Norges Lastebileier-Forbund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Knut Gravråk hos Stortinget 
(no) Knut Gravråk hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) TV2 – presentasjon av kandidaten.
Sunniva Rose

Sunniva Johanne Rose (født 7. januar 1984) er en norsk fysiker og blogger. Hun har forsket på kjernekraft med særlig vekt på thorium.
Rose har PhD i kjerne- og energifysikk ved Universitetet i Oslo hvor hun har forsket på bruk av thorium i kjernekraftverk. Hun disputerte doktorgrad i mars 2017. Doktorgradsoppgaven het «Aspects of the Thorium Fuel Cycle». Hun tok mastergrad i fysikk i 2009 på en oppgave om aktinoidavfall fra trykkvannsreaktorer. Rose har forsket på hvordan man kan redusere mengden radioaktivt avfall med 90 prosent ved å blande thorium med høyanriket uran.I 2020 utgav hun boka Vi er stjernestøv - kjernefysikk for folk flest. 
Fra 2013 satt Rose i Ludvigsenutvalget, som i 2015 avga en utredning til Kunnskapsdepartementet titulert "NOU 2015:8 «Fremtiden skole -Fornyelse av fag og kompetanser.»


== Formidling ==
Rose er kjent for sin rosablogg, hvor hun skriver om kjernefysikk, forskingsformidling, klær, mote, interiør og datterens oppvekst. I media har hun argumentert for høyere realfaglig allmenndannelse og for at medienes dekning av risiko forårsaket av radioaktiv stråling ofte er sterkt misvisende. Rose er også jevnlig deltaker i forskerpanelet i programposten «Abels tårn» i radioprogrammet Ekko på NRK P2. I tillegg var hun i 2015 deltaker i NRKs tv-program Big Bang. Rose stilte som prorektorkandidaten til Torkil Vederhus i rektorvalget på Universitetet i Oslo våren 2013.Rose startet bloggen sin i september 2011 like etter Fukushima-ulykken. Der har hun skrevet om interessene sine fra sko og sminke til kjernefysikk.I 2015 var ble det utgitt en dokumentar, med Rose i hovedrollen, om kjernefysikk. På VGTV sin beskrivelse av den norske versjonen av dokumentaren ble den beskrevet som assosiativ reise. Dokumentaren kom også ut på engelsk. Dokumentaren ble produsert av Bulldozer film.Rose har holdt foredrag om forskning i mange sammenhenger, blant annet for TEDxOslo i 2013.


== Bibliografi ==
Vi er stjernestøv - kjernefysikk for folk flest Egmont 2020 ISBN 9788242969118


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sunniva Rose på Internet Movie Database 
SunnivaRose om kjernefysikk og forskning og sånn
Arne Wøien

Arne Wøien (født 8. april 1931, død 13. februar 2006) var en norsk sivilingeniør innen fysikk, kjent for sine bidrag innen teknologi for hjertemedisin.
Ved Rikshospitalet i Oslo utviklet han instrumenter for elektromagnetisk måling av blodstrømmer, som ble fabrikkert av firmaet Nycotron A/S på 60-tallet og blant annet brukt for å påvise de uheldige sider ved røyking. Han var med da pacemaker ble tatt i bruk samme sted. Senere var han med i utviklingen og patenteringen av Karl Viktor Halls nye hjerteventil benevnt Medtronic-Hall  som fikk innpass verden over.
I samarbeid med Rikshospitalet og (fra 1979) kybernetikk-miljøet hos Jens Glad Balchen ved NTH, videreutviklet han teknologi for kartlegging av hjertet med ultralyd, kommersialisert gjennom selskapet Vingmed (1985).
Han opprettet Ole Storsteins pris for hjertemedisin (1979), foresto byggingen av hjertemedisinske klinikker
i Bhutan, ga stipender og pengesupport til en rekke andre tiltak.


== Utmerkelser ==
Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd ærespris (1987)
Hedersmedlem i Norsk Cardiologisk Selskap (2004).


== Referanser ==
Knud Enemark Jensen

Knud Enemark Jensen (født 30. november 1936 i Århus, død 26. august 1960) var en dansk syklist som deltok i OL 1960 i Roma. Under det 100 km lange temporittet kollapset han, slo hodet i bakken, og ble kort tid etter erklært død. Det er blitt hevdet, men ikke bevist, at han var under påvirkning av amfetamin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Knud Enemark Jensen – Olympedia 
(en) Knud Enemark Jensen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Knud Enemark Jensen – Cycling Archives
Albertina (Wien)

Albertina er en statlig samling av grafikk og billedkunst i Wien og er en av de største i verden. Samlingen har tatt utgangspunkt i Albert von Sachsen-Teschens (1738–1822) samlinger, og Albertina holder fortsatt til dennes palé i bydelen Innere Stadt (gamlebyen). Etter 1918 ble samlingen supplert med det tidligere keiserlige hoffbibliotekets samlinger.
Bestanden på omkring en million arbeider med tyngdepunkt i europeisk tegnekunst og grafikk fra 1400-tallet og fram til i dag. Hovedvekten ligger på tyske renessansekunstnere, særlig Albrecht Dürer.


== Historie ==

Albertina ble bygget som en av de siste gjenværende seksjonene av befestningen av Wien, Den augustiske bastion. Opprinnelig var dette stedet for Hofbauamt («Det kongelige byggekontor») som ble bygget på slutten av 1600-tallet. I 1745 ble anlegget ombygget av lederen for Hofbauamt, Emanuel Teles Count Silva-Tarouca til residens for ham. Det er derfor også kjent som Palais Taroucca. Bygningen ble senere overtatt av Albert von Sachsen-Teschen som brukte denne som sin residens og flyttet etter hvert sin samling av grafikk hit fra Brussel hvor han hadde vært guvernør for Det habsburgske Nederland. For å huse samlingen av grafikk, fikk han utvidet bygningsanlegget med hjelp av arkitekten Louis Montoyer, og siden denne utvidelsen har palasset vært nabo til Hofburg. Kunstsamlingen ble senere utvidet av Alberts etterfølgere.
I etableringen av samlingen, fikk hertug Albert hjelp av Østerrikes ambassadør til Venezia, den genovesiske greven Giacomo Durazzo. I 1776 overførte greven rundt 1 000 kunstobjekter til hertug Albert, og hans hustru, erkehertuginne Maria Christina, som var datter av Maria Teresia av Østerrike og Frans I Stefan av Det tysk-romerske rike.
I 1820-årene fikk erkehertug Karl, hertug Albert og Maria Christinas fostersønn, utført ytterligere ombyggingen av bygningen ved hjelp av arkitekt Joseph Kornhäusel, som i første rekke var endringen av den interiørmessige utsmykningen. Etter erkehertug Karl, bodde hans sønn, erkehertug Albrecht i bygningen og deretter dennes nevø, erkehertug Fredrik, hertug av Teschen i bygningen.
Tidlig i 1919 ble bygningen med den tilhørende kunstsamlingen overført fra Huset Habsburg til den nye republikken Østerrike. I 1920 ble samlingen av grafiske trykk og tegninger slått sammen med innholdet som hadde vært i det keiserlige hoffets bibliotek. Navnet Albertina ble tatt i bruk i 1921.
I mars 1945 ble Albertina sterkt skadet i et bombeangrep. Det har siden blitt fullstendig rehabilitert og modernisert i årene 1998 til 2003, men samlingen med grafikk ble ikke gjenåpnet for i 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Albertina, Vienna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Albertina – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Demokratiepreis

Demokratiepreis, også kjent som Blätter-Demokratiepreis, blir delt ut av Blättern für deutsche und internationale Politik og Blätter-Selskapet (Gesellschaft zur Förderung politisch-wissenschaftlicher Publizistik und demokratischer Initiativen e.V.). Demokratiepreis blir gitt mennesker som "med sin praktiske innsats har arbeidet mot vold og for menneskeretter og demokratiske grunnretter". Prisen blir delt ut hvert tredje år. 
Prisvinneren får 5000 Euro. 
Die Blätter für deutsche und internationale Politik er det mest leste politisk-vitenskapelige tidsskrift i det tyske språkområdet.


== Prisvinnere ==
2007: Seymour Hersh
2003: Amira Hass
2000: Bundesverband Information und Beratung für NS-Verfolgte
1997: Daniel Goldhagen
1990: Demokratiebewegung der DDR
1987: Arbeitsgruppe Alternative Wirtschaftspolitik


== Eksterne lenker ==
Link til Die Blätter für deutsche und internationale Politik
Oslo Kajakklubb

Oslo Kajakklubb (stiftet 11. mars 1931) er Norges største kajakklubb med omtrent 1700 medlemmer. Knut Holmann er klubbens meste kjente utøver med flere VM- og OL-medaljer.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Norangsfjorden

Norangsfjorden er en fjordarm av Hjørundfjorden i Ørsta kommune på Sunnmøre. Den er 6,5 kilometer lang og største dybde er 296 meter. Fjorden har innløp mellom Lekneset i nord og Stålbergneset i sør og går først nordøstover før den snur sørøstover.Ved fjorden ligger de to bygdene Urkebygda på nordsiden av fjorden og Øyelandet ved fjordbunnen. I tillegg ligger gårdene Leknes, Maude og Stennes ved fjorden. «Fyrste lekken nor tyder trang og siktar ikkje minst til inste delen», heter det i bygdeboka Hjørundfjordboka 3.
Riksvei 655 går på øst- og nordsida av fjorden.


== Referanser ==
Tor Evjen

Tor Sigurdsøn Evjen (født 2. juli 1924, død 29. oktober 2002)  var en norsk kybernetiker og informatiker, kjent fra utviklingen av de tidlige norske datamaskiner, deriblant NUSSE.
Han studerte teoretisk fysikk ved NTH og etter oppnådd sivilingeniør-grad gikk han til Sentralinstitutt for industriell forskning der han var hovedprogrammerer da NUSSE ble bygget. Derpå var han i utviklingsavdelingene for IBM og Norsk Hydro, før han ble direktør i
Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd (1967–71). Han var så forskningssjef i Elkem (1971–79).


== Referanser ==