jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ruggero Maregatti

Ruggero Maregatti (født 14. juli 1905, død 20. oktober 1963) var en italiensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. 
Maregatti vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass på 4 x 100 meter stafett bak USA og Tyskland. De andre på laget var Giuseppe Castelli, Gabriele Salviati og Edgardo Toetti.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, 4 x 100 meter  Italia


== Eksterne lenker ==
(en) Ruggero Maregatti – Olympedia 
(en) Ruggero Maregatti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Ruggero Maregatti – Italias olympiske komité 
(en) Ruggero Maregatti – Track and Field Statistics
Framtidens byer

Framtidens byer var et samarbeid mellom staten og de 13 største byene i Norge om å redusere klimagassutslippene – og gjøre byene bedre å bo i. Byer er nå hjem til halvparten av verdens befolkning. Byene er allerede den desidert største forbrukeren av energi og står for 80 % av alle utslipp av drivhusgasser i verden. I Norge bor opp mot 80 prosent av befolkningen i byer og tettsteder. Hvis byene klarer å redusere sine utslipp, vil det med andre ord utgjøre en stor forskjell.
Programmet Framtidens byer hadde som mål å hjelpe bykommunene til å dele sine gode ideer til klimavennlig byutvikling med hverandre – og til å samarbeide med næringsliv, region og stat. Programmet gikk fra 2008 til 2014. De 13 byene var Oslo, Bærum, Drammen, Sarpsborg, Fredrikstad, Porsgrunn, Skien, Kristiansand, Sandnes, Stavanger, Bergen, Trondheim og Tromsø. Det var FutureBuilt som utviklet forbildeprosjektene i Oslo, Bærum, Asker og Drammen, mens Framtidens bygg hadde ansvaret for forbildeprosjektene i de øvrige byene som var med i Framtidens byer.
Programmet ble formelt avsluttet på det politiske toppmøtet deres 23. oktober 2014.


== Referanser ==


== Se også ==
Økoby


== Eksterne lenker ==
Framtidens byer regjeringen.no
Gabriele Salviati

Gabriele Salviati (født 29. mars 1910, død 15. oktober 1987) var en italiensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. 
Salviati vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass på 4 x 100 meter stafett bak USA og Tyskland. De andre på laget var Giuseppe Castelli, Ruggero Maregatti og Edgardo Toetti.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, 4 x 100 meter  Italia


== Eksterne lenker ==
(en) Gabriele Salviati – Olympedia 
(en) Gabriele Salviati – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Gabriele Salviati – Italias olympiske komité
Edgardo Toetti

Edgardo Toetti (født 10. juli 1910, død 2. juni 1968) var en italiensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. 
Toetti vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass på 4 x 100 meter stafett bak USA og Tyskland. De andre på laget var Giuseppe Castelli, Ruggero Maregatti og Gabriele Salviati.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, 4 x 100 meter  Italia


== Eksterne lenker ==
(en) Edgardo Toetti – Olympics.com 
(en) Edgardo Toetti – Olympic.org 
(en) Edgardo Toetti – Olympedia 
(en) Edgardo Toetti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Edgardo Toetti – Italias olympiske komité 
(en) Edgardo Toetti – Track and Field Statistics
Li-Lobanov-avtalen

Li-Lobanov-avtalen (også kalt den hemmelige sino-russiske traktat, 中俄密约) var en traktat undertegnet 3. juni 1896 i Moskva av utenriksminister Aleksej Lobanov-Rostovskij og finansminister Sergej Witte på vegne av Det russiske rike og visekonge Li Hongzhang på vegne av Kina. Den var en forsvarsallianse mot Japan, som lovet gjensidig støtte i tilfelle et japansk angrep.
Avtalen tillot Russland å styrke sitt nærvær i det nordøstre Kina ved at russisk personell og politi fikk ekstraterritorial jurisdiksjon. Den tillot russerne å benytte kinesiske havner i tilfelle krig, og sikret Kinas samtykke til bygginghen av Den østkinesiske jernbane (en del av den transsibirske jernbane). Jernbanen var nominelt et felles prosjekt, men i realiteten var den finansiert og kontrollert av Russland. 
Kina gikk også med på ikke å legge seg opp i russiske troppebevegelser eller ammunisjonslagre, og måtte også tilstå russerne reduserte tariffer. 
Litt senere fremsatte Russland et nytt stort krav, og det ved kanonbåtdiplomati i desember 1897. I forbindelse med et russisk flåtebesøk ble Kina nødt til å lease sørspissen av Liaodonghalvøya til Russland og til å tillate byggingen av en jernbanelinje derfra som knyttet an til den russiske hovedlinjen. 
Byggingen av russiske jernbaner i Kina var med på å forøke det antifremmede sinne blant kineserne, og bidrog til utblåsningen under bokseropprøret i 1900. 
Den russiske politiske og økonomiske dominans over de kinesiske nordvestområder som Li-Lobanov-avtalen åpnet for, vedvarte til 1904.
Arkeologiåret 1938

Arkeologiåret 1938 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1938.


== Publiseringer ==
Boken «Danmarks oldtid» av Johannes Brøndsted


== Funn ==
Et Mayafunnsted i Caracol blir gjenoppdaget.
Luther Cressman er den første til å utforske den sørlige sentrale delen Oregon, USA, hvor han finner bevarte 9000 år gamle fillete sandaler laget av salvie i Fort Rock Cave. Inntil de blir karbondatert, tror han at mennesker tidligst hadde bodd i området for 4000 år siden.


== Andre hendelser ==
Dorothy Garrod tildeles Disney-professoratet i arkeologi ved University of Cambridge.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		


== Referanser ==
Ivan Fuqua

Ivan William Fuqua (født 9. august 1909, død 14. januar 1994) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. 
Fuqua ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med  på det amerikanske laget som vant 4 x 400 meter stafett foran Storbritannia og Canada. Fuqua løp første etappe og de andre på laget var Edgar Ablowich, Karl Warner og Bill Carr. De vant løpet med tiden 3.08,2 som var ny verdensrekord


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Gull i friidrett, 4 x 400 meter stafett  USA.


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Fuqua – Olympedia 
(en) Ivan Fuqua – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ivan Fuqua – Track and Field Statistics
Edgar Ablowich

Edgar Allen Ablowich (født 29. april 1913 i Texas, død 6. april  1998 Virginia) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. 
Ablowich ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med  på det amerikanske laget som vant 4 x 400 meter stafett foran Storbritannia og Canada. Ablowich løp andre etappe, de andre på laget var Ivan Fuqua, Karl Warner og Bill Carr. De vant løpet med tiden 3.08,2 som var ny verdensrekord.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Gull i friidrett, 4 x 400 meter stafett  USA.


== Eksterne lenker ==
(en) Edgar Ablowich – Olympedia 
(en) Edgar Ablowich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Edgar Ablowich – Track and Field Statistics
Karl Warner

Karl DeWitt Warner (født 23. juni 1908, død 5. september 1995 i Rochester) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. 
Warner ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med  på det amerikanske laget som vant 4 x 400 meter stafett foran Storbritannia og Canada. Warner løp tredje etappe og de andre på laget var Ivan Fuqua, Edgar Ablowich og Bill Carr. De vant løpet med tiden 3.08,2 som var ny verdensrekord


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Gull i friidrett, 4 x 400 meter stafett  USA.


== Eksterne lenker ==
(en) Karl Warner – Olympedia 
(en) Karl Warner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Karl Warner – Track and Field Statistics
Crew Stoneley

Crew Hadlett Stoneley (født 9. mai 1911 i Leeds, død 27. august 2002 i Dorset) var en britisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Stoneley vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på det britiske laget som kom på andreplass på 4 x 400 meter stafett bak USA. De andre på laget var Thomas Hampson, David Burghley og Godfrey Rampling. 


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Sølv i friidrett, 4 x 400 meter stafett  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Crew Stoneley – Olympics.com 
(en) Crew Stoneley – Olympic.org 
(en) Crew Stoneley – Olympedia 
(en) Crew Stoneley – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Crew Stoneley – Commonwealth Games Federation
Ray Lewis

Ray Lewis (født 8. oktober 1910 i Hamilton i Ontario, død 15. november 2003 i Hamilton, Ontario)  var en canadisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. 
Lewis vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var også med på det canadiske laget som kom på tredjeplass på 4 x 400 meter stafett bak USA og Storbritannia. De andre på laget var Alexander Wilson, James Ball og Philip Edwards.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, 4 x 400 meter  Canada


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ray Lewis – Olympedia 
(en) Ray Lewis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ray Lewis – Commonwealth Games Federation
James Ball

James A. Ball (født 7. mai 1903, død 2. juli 1988 i Victoria, Britisk Columbia) var en canadisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles. 
Ball vant to olympiske medaljer i friidrett under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han kom på andreplass på 400 meter bak amerikanske Ray Barbuti. Han var også med på det canadiske laget som kom på tredjeplass på 4 x 400 meter bak USA og Tyskland. De andre på laget var Stanley Glover, Philip Edwards og Alexander Wilson.
Fire år senere, under Sommer-OL 1932 i Los Angeles, vant han en bronsemedalje på 4 x 400 meter sammen med Ray Lewis, Philip Edwards og Alexander Wilson.


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam  -  Sølv i friidrett, 400 meter
1928  Amsterdam -  Bronse i friidrett, 4 x 400 meter  Canada
1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, 4 x 400 meter  Canada


== Eksterne lenker ==
(en) James Ball – Olympics.com 
(en) James Ball – Olympic.org 
(en) James Ball – Olympedia 
(en) James Ball – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) James Ball – Canada Sports Hall of Fame 
(en) James Ball – Manitoba Sports Hall of Fame
Lettvekt (MMA)

Lettvekt (MMA) er en vektklasse som generelt refererer til personer som veier mellom 65 og 70 kg. Forskjellige promotører benytter forskjellige vektintervaller.

UFC og Strikeforce definierer lettvekt som 67 til 70 kg.
DREAM og Sengoku definerer lettvekt som maksimalt 70 kg.
Shooto definerer lettvekt som maksimalt 65 kg.
Pancrase definerer lettvekt som maksimalt 70 kg. (Tidligere benyttet de seg av maksimalt 69 kg.)


== Kjente utøvere i vektklassen ==
 Ben Henderson, nåværende UFC lettvekt tittelholder,tidligere WEC lettvekt tittelholder
 Frankie Edgar, tidligere UFC lettvekt tittelholder
 BJ Penn, tidligere UFC lettvekt tittelholder, tidligere weltervekt tittelholder
 Shinya Aoki, DREAM 2008 lettvekt finalist og WAMMA lightweight Champion
 Eddie Alvarez, tidligere Bellator Fighting Championship lettvekt tittelholder
 Sean Sherk, tidligere UFC lettvekt tittelholder
 Jens Pulver, første UFC lettvekt tittelholder
 Joe Stevenson, weltervekt vinner av The Ultimate Fighter 2, KOTC weltervekt og lettvekt tittelholder
 Joachim Hansen, PRIDE veteran, tidligere Shooto 154-pound tittelholder, tidligere Dream lettvekt tittelholder
 Caol Uno, HERO'S and UFC veteran, tidligere Shooto weltervekt tittelholder
 Clay Guida, tidligere Strikeforce lettvekt tittelholder
 Kenny Florian, The Ultimate Fighter 1, Pan-American BJJ medalje, NAGA BJJ Superfight mester


== Se også ==
Lettvekt boksing
Jānis Daliņš

Jānis Daliņš (født 5. november 1904, død 11. juni 1978) var en latvisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Daliņš vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass på 50 kilometer kappgang bak Thomas Green fra Storbritannia og foran italienske Ugo Frigerio.
Daliņš ble europamester i 50 kilomerer kappgang 1934 i Torino.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Sølv i friidrett, kappgang 50 kilometer


== Eksterne lenker ==
(en) Jānis Daliņš – Olympics.com 
(en) Jānis Daliņš – Olympic.org 
(en) Jānis Daliņš – Olympedia 
(en) Jānis Daliņš – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(lv) Jānis Daliņš – Latvias olympiske komité 
(en) Jānis Daliņš – World Athletics 
(en) Jānis Daliņš – Track and Field Statistics
Bob Van Osdel

Robert Logan Van Osdel (født 1. april 1910, død 6. april 1987) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. 
Van Osdel vant en olympisk sølvmedalje i friidrett i Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i høydehopp bak Duncan McNaughton fra Canada. 


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Sølv i friidrett, høydehopp


== Eksterne lenker ==
(en) Bob Van Osdel – Olympedia 
(en) Bob Van Osdel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bob Van Osdel – Track and Field Statistics
Simeon Toribio

Simeon Galvez Toribio (født 3. september 1905 i Bohol, død 5. juni 1969) var en filippinsk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin. 
Toribio vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i høydehopp bak Duncan McNaughton fra Canada og amerikanske Robert van Osdel.  


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, høydehopp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simeon Toribio – Olympics.com 
(en) Simeon Toribio – Olympic.org 
(en) Simeon Toribio – Olympedia 
(en) Simeon Toribio – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Sun Fire

Sun Fire er merkenavnet på en serie tjener-datamaskiner som ble introdusert av Sun Microsystems i 2001. Datamaskinene ble opprinnelig lansert i forbindelse med introduksjonen av mikroprosessoren UltraSPARC III, som en erstatning av serien Sun Enterprise, som var basert på UltraSPARC II.
I 2003 utvidet Sun Microsystems merkenavnet til å omfatte tjenere som benyttet mikroprosessoren Intel Xeon. I 2004 ble deretter disse tidlige Intel Xeon avartene erstattet med AMD Opteron. I 2004 introduserte også Sun Microsystems nye Sun Fire tjenere med dobbel-kjerne prosessoren UltraSPARC IV. I 2007 ble det igjen tatt i bruk Intel Xeon mikroprosessorer i serien, sammen med AMD Opteron.
UltraSPARC baserte Sun Fire modeller er lisensierte til å kjøre operativsystemet Solaris, og enkelte Linux-distribusjoner. Intel Xeon og AMD Opteron baserte Sun Fire modeller støtter Solaris, Red Hat Enterprise Linux, SUSE Linux Enterprise Server, Windows 2000 og Windows Server 2003.
Sun Fire modeller har et prefiks i navnet som indikerer datamaskinens type:

V: Lavkostnads- og middels kostbare tjenere (UltraSPARC, IA-32 eller AMD64)
E: Høy-ytelses tjenere (UltraSPARC)
B: bladetjenere (UltraSPARC eller IA-32)
X: Rack-monterte X86-64 baserte tjenere
T: Tjenere basert på UltraSPARC T1 og UltraSPARC T2Tidligere, da Intel Xeon og AMD Opteron var en del av Sun Fire V-serien, benyttet man også konvensjonene Sun Fire Vx (Xeon) og  Sun Fire Vz (Opteron).
Første generasjon av Sun Microsystems bladetjenere, Sun Fire B1600, hadde også merkenavnet Sun Fire. Senere bladetjenere er blitt solgt under merkenavnet Sun Blade.
I 2007 introduserte Sun Microsystems, Fujitsu og Fujitsu Siemens i fellesskap en ny generasjon tjenere under merkenavnet SPARC Enterprise. Disse er på sikt etterhvert ment å erstatte Sun Fire serien.


== Nåværende modeller ==


=== UltraSPARC ===


=== x86/x86-64 ===


== Tidligere modeller ==


=== UltraSPARC ===


=== x86/x86-64 ===
Shuhei Nishida

Shuhei Nishida (født 21. mai 1910, død 13. april 1997) var en japansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin. 
Nishida vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i stavsprang med et hopp på 4,30 bak William Miller fra USA som vant med 4,315 som var ny olympisk rekord.
Fire år senere, under Sommer-OL 1936 i Berlin, vant han en ny sølvmedalje i stavsprang. Han ble nummer to med 4,25 meter ti centimeter lavere en gullvinneren Earle Meadows fra USA.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Sølv i friidrett, stavsprang  Japan
1936  Berlin -  Sølv i friidrett, stavsprang  Japan


== Eksterne lenker ==
(en) Shuhei Nishida – Olympics.com 
(en) Shuhei Nishida – Olympic.org 
(en) Shuhei Nishida – Olympedia 
(en) Shuhei Nishida – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Shuhei Nishida – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Shuhei Nishida – Track and Field Statistics
Leonardo David

Leonardo David (født 27. september 1960, død 26. februar 1985) var en italiensk alpinist som døde av hjertesvikt etter fem år i koma forårsaket av skader han pådro seg i en alpinulykke i Lake Placid 3. mars 1979.David, som hadde vunnet sitt første World Cup-renn i Kirkerudbakken kun en måned tidligere (7. februar), falt bare noen meter fra mål i utforrennet i Lake Placid. David ble nummer elleve i den totale verdenscupen for menn denne sesongen, med 85 poeng totalt. Han vant europacupen i alpint sammenlagt sesongen 1977/78.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Leonardo David – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Leonardo David – FIS (alpint) 
(en) Leonardo David – ski-db.com
Drillveita

Drillveita (1–8) er en smal veit med en lengde på 111 meter i Midtbyen i Trondheim sentrum. Den strekker seg i retning nord-sør fra Dronningens gate til Kongens gate. Veita er trolig oppkalt etter kornmåler Ole Olsen Drilen (død 1743), som hadde sin bolig i nummer 4. På begynnelsen av 1700-tallet fantes det kun åpne løkker som Skorsteinsfeierløkken og ingen veit i området, som for øvrig ble bebygd fra 1720-årene.
I krysset hvor Drillveita møter Holstveita fra vest–øst kan man se kun tregårder hvorhen man ser (bildet), noe som gjør at man kan få et unikt inntrykk av hvordan Trondheim så ut etter bybrannen i 1842, da hele området ble gjenoppbygget med toetasjes trehus. 


== Historie ==
Gjennom utbygging av de eldre åpne løkkene nord for Kongens gate og vest for Prinsens gate etter 1720 ble det etablert flere nordgående veiter sør for Kongens gate. Av de som fortsatt eksisterer er Drillveita, Fotveita, Brandhaugveita og Willmannsveita. De andre var Bondegårdsveita samt Stålbakken, Svendstueveita og Waltersveita, hvor de tre siste i praksis ble erstattet av Tordenskiolds gate. Felles for disse var at de alle forsvant under reguleringen etter bybrannen i 1842.


== Bygninger og annet langs Drillveita ==
1: Her lå tidligere Trondhjems Melkeforsynings utsalg.


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 146–147. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Christiansen, Per (2004). I Veita. Trondheim: Tapir Akademiske Forlag. s. 99. ISBN 82-519-1966-5. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.


== Eksterne lenker ==
Flickr.com – Bildesøk på Drillveita
Ubisoft Massive

Ubisoft Massive, tidligere kjent som Massive Entertainment, er et svensk spillutviklingsfirma. Selskapet ble grunnlagt i 1997 av Martin Walfisz. Ground Control og World in Conflict er to av selskapets mest kjent utgivelser.


== Utgivelser ==
Ground Control (2000 – PC)
Ground Control: Dark Conspiracy (2000 – PC)
Ground Control II: Operation Exodus (2004 – PC)
World in Conflict (2007 – PC)
World in Conflict: Soviet Assault (2009 – PC)
"Tom clancy's the division" (2016-PC)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Massive Entertainment – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kåre Zakariassen

Kåre Zakariassen (1929–1999) var en norsk skuespiller, dramatiker og forfatter fra Kristiansand.
Som ungdom dro han til sjøs, gikk i land i Oslo og begynte i Statens Teaterskoles første kull. Etterpå fikk han engasjemenet på Centralteatret og Rogaland teater. I en oppsetning av Insektsommer av Karel Čapek på Rogaland Teater falt han ned fra snoreloftet og ble nesten totalt døv. Han begynte da å skrive for Radioteatret og debuterte med Lovisa fritt etter Gabriel Scott. Deretter skrev han en rekke teaterstykker, prologer og viser. Han skrev også en roman Industrispionen og to barnebøker. Han hadde også mindre biroller på film, blant annet i Hurra for Andersens (1966), Olsenbanden tar gull (1972) og Kamilla og tyven (1988).Døvheten ble tematisert av  Zakariassen i hørespillene Hører du hva jeg sier (1974) og Hører du, Pelle (1977). Flere av hans barnehørespill ble solgt til utlandet.
Reinert med beinet, med melodi av Adolf Eikvåg, er utvilsomt Zakariassens mest populære vise.


== Dramatiker ==


=== Skuespill ===
Et hjem å se frem til (Kristiansand Teater 1984)
Søderbergelektroden (Elkem 1986)
Da krigen kom – 1807 (Christianholm festning 1988)
Generalens gjestebud (Ravnedalen 1991)
Mesteren (Agder teater 1993 og 1995)
Langfredag for Levian (Agder teater 1994)
For ned til dødsriket (Agder teater 1995)
Alle tiders bestefar (Agder teater 1996 og ny versjon 2004)
Annen manns teine (Agder Teater 1997)
En heirefjær til generalen (Vest-Agder fylkesmuseum 1999)
Epilog for Ole (Arkivet 2000)
Hører du Pelle (turné med teatergruppen Musidra)


=== Hørespill ===
Kaperhavn (for barn) (Tre deler) (produsert 1965)
Annen manns teine (produsert 1974, reprise 1977 og 1985)
Hører du hva jeg sier (produsert 1974, reprise 1975)
Et hjem å se fram til (1976)
A1 kaller A2 (for barn) (Tre deler) (produsert 1977)
Hører du, Pelle (for barn) (produsert 1977)


== Skuespiller ==


=== Filmografi ===
1966 Hurra for Andersens
1967 Søndag ettermiddag (kortfilm for TV, som Kåre Zachariassen)
1969 Tipp topp. Husmorfilmen 1969
1972 Olsenbanden tar gull – bensinmann 2
1972 Marikens bryllup
1979 Mareritt ved midtsommer (fjernsynsfilm, som Kaare Zakariassen) – kjøpmannen
1985 Deilig er fjorden – havnearbeider
1988 Kamilla og tyven – herr Høstblad


== Referanser ==


== Kilder ==
Kåre mellom to permer [musikktrykk] / [utg.: Lene Jarlsby]. – [Kristiansand] : Lene Jarlsby , 2006 ISBN 978-82-303-0797-7
Hartenstein, Tilman: Det usynlige teatret: Radioteatrets historie 1926-2001, Oslo 2001, s. 207