jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Slettebakken hovedgård

Slettebakken hovedgård ligger i Vilhelm Bjerknes vei 102 i Årstad bydel i Bergen, like ved Fantoft studentby. Fram til Lars Søfrensøn Brøgger kjøpte Slettebakken i 1668, hørte eiendommen til Natland. Slettebakken ble eid av Magtale Lyder Sinning årene 1764-1779. Da ble huset påbygget og lagmann og stiftbefalingsmann Claus Bager var leieboer hos enkefru Sinning. Eiendommen ble kjøpt i 1783 og det nye våningshuset ble oppført av Bergens rikeste kjøpmann, Hillebrand Harmens (1736-1813), som også eide Storetvedt og Fjøsanger hovedgård. Harmensslekten var i lang tid knyttet til handelsvirksomhet i Holmedalsgården på Bryggen i Bergen: 
Den første kjøbmand av slegten var: Hillebrand Harmens, 1736-1813, der blev anset som Bergens rikeste mand, og efterlot sig, trods store tap ved statsbankerotten i 1813, 600,000 rbdlr. eller som det dengang het: 6 tønder guld. Han var egenhandler paa bryggen, hvor han eiet stue i Holmedalsgaarden. Drev nordlandshandel og betydelig kommissionshandel og skibsrederi.

Hovedgården er gjengitt i et prospekt fra 1808 av Johan F. L. Dreier. Hagen er av renessansetype og innhegnet av mur. Hillebrand Harmens sin sønn fra annet ekteskap, Christopher Harmens, overtok lyststedet og eide det fram til sin død i 1829. Høker Svend Ruus overtok deretter eiendommen. Bygningen er idag preget av rokokko og empiredetaljer fra en moderniseringer fra tiden da Christopher Harmens og Svend Ruus var eiere. Eiendommen har vært i familien Thunes eie siden tidlig 1900-tallet.
Bygningen ble fredet av Riksantikvaren i 1927.


== Litteratur ==
Trumpy, Bjørn: Bergenske lyststeder, Bergen 1977, s. 90-92


== Eksterne lenker ==
Bergen byarkiv
Wiesenerkatalogen, Universitetsbiblioteket i Bergen
«Slettebakken hovedgård». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Bakong

Bakong (khmer: ប្រាសាទបាគង) er det første tempelfjellet konstruert av herskere av Khmerriket ved Angkor nær dagens Siem Reap i Kambodsja. I det siste tiåret i det 9. århundre e.Kr. fungerte det som det offisielle statstempelet til kong Indravarman I i den gamle byen Hariharalaya. 


== Historie ==
I 802 e.Kr. erklærte den første kongen av Angkor, Jayavarman II, suverenitet i Kambodsja. Kort tid etter etablerte han sin hovedstad i Hariharalaya. Sent i det 9. århundre konstruerte etterfølgerne hans Bakong, som var det første tempelfjellet ved Angkor. I 881 dedikerte kong Indravarman I tempelet til guden Shiva og innviet det sentrale religiøse bildet, et lingam hvis navn, Sri Indresvara, var en kombinasjon av kongens eget og suffikset -esvara som stod for Shiva. 
Bakong nøt sin status som statstempel for Angkor i bare få år. Mot slutten av det 9. århundre flyttet Indravarmans sønn og etterfølger Yasovarman I hovedstaden fra Hariharalaya til området nord for Siem Reap, nå kalt Angkor Thom, hvor han grunnla den nye byen Yasodharapura og laget et nytt tempelfjell kalt Bakheng.


== Tempelet ==

Bakong måler 900 m x 700 m, og består av tre konsentriske inngjerede områder atskilt med to vollgraver. Det innerste, som måler 160 m x 120 m, inneholder den sentrale tempelpyramiden. Mellom pyramiden og den innerste muren står åtte tempeltårn av murstein, to på hver side. En rekke andre mindre bygninger er også plassert innenfor. 
Pyramiden selv har fem nivåer. Øverst står et tårn som er satt opp mye senere i en arkitektonisk stil som ikke er lik det 9. århundretallsstilen i Hariharalaya, men lik det tempelet Angkor Wat fra det 12. århundre. 


== Eksterne lenker ==
(en) Bakong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Antiøyenbrynpiercing

Antiøyenbrynpiercing er en ansiktspiercing, der piercingen går vanligvis over kinnet og under øyenbrynet. 
Piercingen kan være både horisontal og vertikal, og man bruker her en overflatebarbell som piercingsmykke.


== Eksterne lenker ==
Antiøyenbrynpiercing hos Encyclopedia BMEzine
Hal Patino

Hal Patino (født 8. august 1962 i Nevada) er en amerikansk bassist som er medlem av heavy metal-bandet King Diamond og Force of Evil.
Han har tidligere spilt i blant andre Blakk Totem, Maltese Falcon, Palladion og Doctor Butcher. Sønnen hans er vokalist i bandet Maryann Cotton.


== Diskografi ==
Med King Diamond"Them" (1988)
The Dark Sides (1989)
Conspiracy (1989)
The Eye (1990)
Abigail II: The Revenge (2002)
The Puppet Master (2003)
Deadly Lullabyes Live (2004)
Give Me Your Soul...Please (2007)


== Eksterne lenker ==
(en) Hal Patino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hal Patino på Discogs 
(en) Hal Patino på MusicBrainz 
(en) Hal Patino på Encyclopaedia Metallum
Carole Eastman

Carole Eastman (født 19. februar 1934 i Glendale (California), død 13. februar 2004 i Los Angeles) var en amerikansk dramatiker. 
Hun er blant annet kjent for stykker som Monte Hellmans The Shooting fra 1968 og  Bob Rafelsons Five Easy Pieces fra 1970 som hun ble nominert til Oscar for beste originalmanus sammen med Rafelson og Mike Nichols’ The Fortune fra 1975.  Hun har også brukt pseudonymet «Adrien Joyce».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carole Eastman på Internet Movie Database 
(sv) Carole Eastman i Svensk Filmdatabas 
(da) Carole Eastman på Filmdatabasen 
(da) Carole Eastman på Scope 
(fr) Carole Eastman på Allociné 
(en) Carole Eastman på AllMovie 
(en) Carole Eastman hos The Movie Database
Christof Innerhofer

Christof Innerhofer (født 17. desember 1984 i Bruneck, Syd-Tirol) er en italiensk alpinist. Han starter hovedsakelig i disiplinene utfor og Super-G.


== Karriere ==
Han debuterte i verdenscupen i november 2006, og sanket sine første verdenscupponeng da han ble nr. 24 i superkombinasjonen 10. desember samme år i Reiteralm. 29. desember 2007 ble han nr. 9 i utfor i Bormio, den første plasseringen blant de 10 beste.
28. desember 2008 vant Innerhofer sitt første verdenscuprenn, utforrennet i Bormio. Før dette var hans beste resultat en fjerdeplass som han oppnådde om lag tre uker tidligere.
Under VM i alpint 2011 i Garmisch-Partenkirchen tok Innerhofer gull i super-G, sølv i kombinasjonen og bronse i utfor.
Under Vinter-OL 2014 i Sotsji ble det sølv i utfor og bronse i superkombinasjon.


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Enkeltseire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Christof Innerhofer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Christof Innerhofer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Christof Innerhofer – Olympics.com 
(en) Christof Innerhofer – Olympic.org 
(en) Christof Innerhofer – Olympedia 
(en) Christof Innerhofer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Christof Innerhofer – Italias olympiske komité 
(en) Christof Innerhofer – FIS (alpint) 
(en) Christof Innerhofer – ski-db.com
Fylkesvei 5148

Fylkesveg 5148 går mellom Kalve og Kvaløy i Austevoll kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 156 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AustevollKalve 

Hille 

Klepsvik 

Bakke 

Kvaløya 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5148
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5156

Fylkesveg 5156 går mellom Søvik og Ulvenvatnet i Bjørnafjorden kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 161 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Bjørnafjorden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5156
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Turnerkrage

Turnerkrage er en grafisk figur som brukes i våpenskjold. Denne figuren er ikke vanlig i skandinavisk heraldikk, men er brukt i engelsk- og fransktalende områder som en bifigur eller brisyre med spesiell betydning.
Turnerkragen er formet som en smal, svevende bjelke med tre eller fem små, rektangulære eller trapesformede fliker som henger ned. Turnerkragen er vanligvis plassert øverst i skjoldet og dekker dermed litt av hovedfiguren(e) i skjoldet. Turnerkrager kan også være hengt om halsen på dyr eller andre skapninger som skjoldholdere.
I England er det turnerkrager plassert i monarkens skjold, med forskjellige tinkturer (farger) og småfigurer på flikene for monarkens barn, bl.a. for prinsen av Wales og for dronning Maud som britisk prinsesse. Noe tilsvarende har det vært i andre kongefamilier, bl.a. i Frankrike, Portugal og Spania, men ikke i de skandinaviske kongefamiliene.
I Norge har to turnerkrager vært brukt som eneste skjoldmotiv i slektsvåpenet til von der Lippe, som et lån fra en av de tyske friherreslektene med samme navn. Turnerkrager inngår også som skjoldfigurer i noen få danske og svenske slektsvåpen.


== Litteratur ==
Hans Cappelen: Norske slektsvåpen, Oslo 1969 (2. opplag 1976)
H. L. Løvenskiold
: Heraldisk nøkkel, Oslo 1978
Poul Bredo Grandjean, Dansk Heraldik, København 1919, side 244
Ottfried Neubecker: Heraldik. Kilder, brug, betydning, København 1979, særlig side 96-97 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
Carl-Alexander von Volborth: Heraldry – Customs, Rules and Styles, Dorset 1981
Viborgs län

Viborgs län (finsk: Viipurin lääni) er et historisk len i Finland. Lenet bestod i tidsrommet 1812–1945. Før 1811 utgjorde lenet mesteparten av Viborgs guvernement i Russland. 

Ved freden i Nystad 1721 måtte Sverige avstå Det karelske nes og Ladoga-Karelen til Russland. Ved freden i Åbo 1743 måtte Sverige dessuten avstå alt land øst for Kymmene älv til Russland. Disse områdene i Russland utgjorde frem til 1811 Viborgs guvernement. Da hele Finland ble avstått til Russland i 1809 ble Viborgs guvernement gjenforent med Finland i 1811 og dannet fra 1812 Viborgs län i Finland. Byer i Viborgs län var Viborg (Viipuri), Fredrikshamn (Hamina), Kotka, Villmanstrand (Lappeenranta), Kexholm (Käkisalmi) og Sordavala (Sortavala). Byen Nyslott (Savonlinna) som også hadde tilhørt Viborgs guvernement, ble overført til det i 1831 opprettede S:t Michels län.
Etter vinterkrigen 1939–1940 ble størsteparten av Viborgs län med byene Viborg, Kexholm og Sordavala avstått til Russland. Området ble gjenerobret av Finland i fortsettelseskrigen 1941–1944 men på ny tapt til Russland i 1944. Landavståelsen ble stadfestet ved fredsavtalen i Paris 1947. De over 400 000 innbyggerne i de avståtte finske områder måtte finne seg nye hjem i Finland. De avståtte områdene ble innlemmet i Leningrad oblast og Karelia i Russland. Det karelske nes med byene Viborg (russisk: Vyborg (Выборг)) og Kexholm (russisk: Priozersk (Приозерск)) ligger i Leningrad oblast, mens Ladoga-Karelen med byen Sordavala (russisk: Sortavala (Сортавала)) ligger i Karelia. 
De gjenværende deler av Viborgs län med byene Kotka, Fredrikshamn og Villmanstrand ble 1945 omdøpt til Kymmene län.


== Kommuner i de avståtte områdene ==
Nedenfor følger en alfabetisk oversikt over de kommuner i Viborgs län som ble avstått til Russland i 1944. I tabellen er oppført svenske, finske og russiske navn. Listen over svenske navn følger den offisielle arkivlisten. Eldre svenske navn som kan benyttes i historiske sammenhenger, finnes i listen fra Svenska folkpartiets ortnamnskommitté. Tradisjonelle uoffisielle svenske navn er ikke oppført i tabellen. De russiske navnene i Ladoga-Karelen er transkripsjoner av de finske navnene. På Det karelske nes ble de russiske navnene  tildelt i 1948–49 for alle tettsteder unntatt Viborg.Folketallet i kommunene er hentet fra Finlands officiella statistik
, se.

Kommuner som bare mistet en del av sitt område, men som ellers bestod etter krigen:
Vederlax, 
Ylämaa, 
Lappee, 
Nuijamaa, 
Ruokolax, 
Rautjärvi, 
Simpele, 
Parikkala, 
Saari, 
Uukuniemi, 
Kides, 
Tohmajärvi, 
Värtsilä, 
Ilomants.
Øvrige utøyer i Finskebukten som ble avstått til Russland: 
Sommarö, 
Nervö, 
Rödskär.


== Se også ==
Karelen
Det karelske nes
Liste over tidligere kommuner i Finland


== Fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
Uppslagsverket Finland, Viborgs län
Artikkel om Viborgs län i Nordisk familjebok, bind 32, spalte 215, 1921
Kommuneinndeling i de avståtte områdene
Arne Bakke

Arne Bakke (født 8. juni 1977) er en norsk billedkunstner fra Førde i Sunnfjord som bor i Arna bydel i (Bergen kommune). Arne Bakke er utdannet med mastergrad i kunst fra Kunsthøgskolen i Bergen i 2006.
Fra 1. august 2015 er han rektor ved Kunstskolen i Bergen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
arnebakke.com Arne Bakkes hjemmeside
Lucas Pratto

Lucas David Pratto (født 4. juni 1988) er en argentinsk fotballspiller som spiller for Club Atlético Vélez Sársfield. 
Han debuterte på det argentinske landslaget i VM kvalifiseringskamp mot Uruguay (1-0) den 1. september 2016. Han ble som 19 åring hentet av Terje Liverød på lån fra Boca Juniors til Lyn i Norge som ble hans første utenlandske klubb. Han har også spilt for Tigre i hjemlandet, chilenske Universidad Católica og Genoa i Italia.
Sammen med Angel di Maria ble han kåret til årets argentinske fotballspiller i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lucas Pratto – Transfermarkt 
(en) Lucas Pratto – national-football-teams.com 
(en) Lucas Pratto – WorldFootball.net 
(en) Lucas Pratto – FootballDatabase.eu 
(en) Lucas Pratto – Soccerway 
(en) Lucas Pratto – PlaymakerStats.com 
(en) Lucas Pratto – FBref 
(es) Lucas Pratto – as.com 
Profil på lynfotball.net Arkivert 28. april 2012 hos Wayback Machine.
Vilis Lācis

Vilis Lācis (født 29. apriljul./ 12. mai 1904greg. i Rīnūži (nå Vecmīlgrāvis) nær Riga, død 6. februar 1966) var en latvisk forfatter og kommunistisk politiker. Han arbeidet på havna i Riga og skrev i sin fritid. I 1933 gav han ut romanen Zvejnieka dēls, (norsk tittel: Fiskerens sønn) som gjorde ham til en av de mest suksessrike forfatterne i Latvia på 1930-tallet. Boken ble oversatt til over 50 språk, den ble også filmatisert. Fremdeles er Fiskerens sønn den mest oversatte latviske bok. 
Lācis sympatiserte med kommunistene, som var blitt forbudt som parti da Kārlis Ulmanis tok makten i landet i et kupp i 1934. Han ble overvåket av det hemmelige politiet, men da hans popularitet som forfatter steg, beordret Ulmanis at hans mappe skulle ødelegges. Lācis skrev positivt om Ulmanis, og fikk som gjenytelse støtte til å gi ut bøker og til å lage film av Fiskerens sønn. Men hans kommunistiske sympatier kom til syne da Sovjet invaderte Latvia i 1940. Da ble Vilis Lācis satt til statsminister i landet, et verv han hadde til 1959. Han er blitt vurdert som en marionettefigur, makten lå hos sentralkomiteen. Men som statsminister var han med på Stalins utrenskninger og skrev under på arrestasjon og deportasjon av over 40 000 latviere. Han ble etterfulgt av Janis Peive som statsminister i 1959. 


== Bibliografi ==

(no) Publikasjoner av Vilis Lācis i BIBSYS
Fiskerens sønn 1933, oversatt til norsk av Alf Bie Christiansen i 1955, nyopptrykk 1982 ISBN 82-7009-110-3


== Referanser ==
Norgesrekordhistorikk på 200 m medley

Oversikt over utviklingen av norgesrekorder på 200 m individell medley for både langbane (50 meter) og kortbane (25 meter).


== Langbane ==


=== Herrer ===


==== Elektronisk tidtagning ====


==== Manuell tidtagning ====


=== Damer ===


==== Elektronisk tidtagning ====


==== Manuell tidtagning ====


== Kortbane ==


=== Herrer ===


==== Elektronisk tidtagning ====


==== Manuell tidtagning ====


=== Damer ===


==== Elektronisk tidtagning ====


==== Manuell tidtagning ====


== Eksterne lenker ==
Norges svømmeforbund


== Andre norgesrekorder ==
Hesteskobarbell

Hesteskobarbell, også kalt sirkulær barbell, er et piercingsmykke som har en U-form.
Vinkelen til dette smykket er fra 180o til 270o. På 1990-tallet var 180o vanligst, men i dag er det 270o som er mest brukt. Det blir oftest laget av rustfritt stål, men kan også finnes i svart niob.
Dette smykket blir mest brukt i labreter og septumpiercinger.


== Eksterne lenker ==
Hesteskobarbell hos Encyclopedia BMEzine
Hårspray

Hårspray (også kalt hårlakk) er et hårstilprodukt som brukes for å holde en frisyre på plass. 
Spray eller lakk er svakere enn hårgelé eller hårvoks, men holder likevel håret på plass i lengre perioder. Den sprayes på en avstand av 30 cm med aerosol eller pumpe.
Den første hårsprayen ble produsert i 1948 av Chase Products Company i Illinois.
Xenokrates fra Sikyon

Xenokrates fra Sikyon, aktiv på 280-tallet f.Kr., var en gresk skulptør og forfatter i antikken, og en av de første som vi kjenner til som kan bli karakterisert som en kunsthistoriker. Tre signerte sokler hvor statuene er gått tapt er det eneste som er igjen av hans verk.
Plinius den eldre beskriver ham i Naturalis Historia som en elev av enten Euthykrates eller Teisikrates, og hevder at Xenokrates hadde overgått begge i løpet av sin karriere, og at han skrev flere bøker som handlet om hans kunst og verk. Antagelig har det meste av hva Plinius skrev om kunst og kunstnere, og historien til gresk skulptur og maleri vært meget påvirket av Xenokrates. Han var også den kunstkritikeren som var mest kjent hos romerne i løpet av den sene republikktiden, og han påvirket i stor grad den romerske kunstsmaken.


== Litteratur ==
Plinius den eldre: Natural History (Naturalis Historia).
Turner, J. (red.): The Dictionary of Art (1996).
Hélène Rollès

Hélène Rollès (født 20. desember 1966 i Le Mans) er en fransk skuespiller og sanger, først og fremst kjent for sin viktige rolle i den franske ungdomsserien Helene og gutta (Hélène et les garçons.)


== Filmografi ==


=== TV ===
1979: Le Mouton noir
1991: Premiers baisers (TV-serie)
1992: Hélène et les garçons (TV-serie)
1994: Le Miracle de l'amour (TV-serie)
2000: Exit (Film)
2002: Les Vacances de l'amour (TV-serie)


=== Film ===
Hélène 1992
Hélène 1993
Zénith 1993
Hélène 1994
Hélène 1995
Bercy 1995


== Diskografi ==
1989: Hélène
«Dans ses grands yeux verts»
«Ce train qui s'en va»
«Sarah»
«Jimmy Jimmy»1992: Hélène 1992 (#7 i Frankrike)
«Pour l'amour d'un garçon» (#4 i Frankrike)1993: Hélène 1993
«Je m'appelle Hélène» (#5 i Frankrike)
«Dans les yeux d'une fille»
«Amour secret»1994: Hélène 1994
«Le Miracle de l'amour»
«Moi aussi je vous aime»
«Imagine»1995: Toi... émois
«Je t'aime»
«Toi»1995: Les étoiles de Noël (samling av julesanger fra forskjellige artister)1997: Hélène 1997 (#39 i Frankrike)
«À force de solitude»2003: «Que du vent» (singel)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hélène Rollès på Internet Movie Database 
(fr) Hélène Rollès på Allociné 
(en) Hélène Rollès på AllMovie 
(en) Hélène Rollès hos The Movie Database 
(en) Hélène Rollès på Apple Music 
(en) Hélène Rollès på Discogs 
(en) Hélène Rollès på MusicBrainz 
(en) Hélène Rollès på Spotify 
(en) Hélène Rollès på Spotify 
(en) Hélène Rollès på Songkick 
(en) Hélène Rollès på Last.fm 
(en) Hélène Rollès på Last.fm 
Hélène Rollès på Twitter 
Hélène Rollès på Twitter 
Hélène Rollès på Facebook 
Hélène Rollès på YouTube 
Hélène Rollès på YouTube
Ƴ

Ƴ og ƴ (Y med krok) er en bokstav som brukes i noen afrikanske språk, bl.a. fulfulde og hausa, for å representere en palatal glottal plosiv - /ʔʲ/).
Noen afrikanske språk, har valgt å bruke andre måter å skrive denne lyden på: I Nigeria skrives fulfulde og hausa med kombinasjonen ʼy, mens fulfulde i resten av Vest-Afrika og hausa i Niger bruker ƴ. Frem til 1985, ble kombinasjonen yh brukt for denne lyden i Guinea. 
Kroken på majuskelen skal egentlig plasseres til høyre på bokstaven, slik som det gjøres på minuskelen. De fontene som har kroken på venstre side, baserer nok dette på Unicode-oppsett, der bokstaven tidligere ble vist med kroken til venstre. Dette stammer nok fra ISO 6438 som også inneholder denne feilen. Dette har blitt rettet opp i nyere utgaver av Unicode-oppsettene. 
I Unicode kodes ƴ som U+01B3 (Ƴ) og U+01B4 (ƴ).
J̌

J̌ og ǰ (J med hake) er en bokstav som brukes i noen transkriberingsmetoder, bl.a. ISO 9-systemet for slaviske språk. I ISO 9, brukes den istedenfor den kyrilliske bokstaven Ј, som på makedonsk og serbisk uttales /j/, men på altaisk uttales /dʒ/. Det er primært for denne andre lydverdien av Ј at ǰ brukes.
I Unicode er det kun minuskelen som kan kodes som et enkelt tegn, U+01F0. Majuskelen må kodes med een kombinerende diakritisk hake, som J+U+030C (J̌), avhengig av operativsystem kan dette gi noe utilfredsstillende resultater.
J1 League

J1 League, eller J. League (japansk: "Jリーグ", offisielt "日本プロサッカーリーグ" Nihon Puro Sakkā Rīgu), ble startet som profesjonell serie i 1993, og er den øverste divisjonen av Japans profesjonelle serie i fotball for herrer. 
Japans profesjonelle serie er pr. 2020 delt opp i tre divisjoner, J1 League (J1), J2 League (J2) og J3 League (J3). Fra og med 2009-sesongen ble J2-serien utvidet til 18 lag slik at det totale antall J-League lag er oppe i 36. J3 League ble innstiftet i 2014 og inneholdt tolv lag. 
Halvprofesjonelle Japan Football League fungerte som nest øverste livå til J2 League og J3 League i tiden fra 1993 til disse ble innlemmet i J1 League. En amatøræra med delvis bedriftslag (Japan Soccer League) var i drift 1965 til 1992.


== AFC-ranking (2021) ==
1.  Saudi Professional League (57.300)
2.  K League 1 (54.700)
3.  J1 League (53.525)
4.  Persian Gulf Pro League (44.575)
5.  Qatar Stars League (43.050)


== Lagene (2021) ==


== Vinnere av J-League ==

1993 – Verdy Kawasaki
1994 – Verdy Kawasaki
1995 – Yokohama F. Marinos
1996 – Kashima Antlers
1997 – Jubilo Iwata
1998 – Kashima Antlers
1999 – Jubilo Iwata
2000 – Kashima Antlers
2001 – Kashima Antlers
2002 – Jubilo Iwata
2003 – Yokohama F. Marinos
2004 – Yokohama F. Marinos
2005 – Gamba Osaka
2006 – Urawa Red Diamonds
2007 – Kashima Antlers
2008 – Kashima Antlers
2009 – Kashima Antlers
2010 – Nagoya Grampus
2011 – Kashiwa Reysol
2012 – Sanfrecce Hiroshima
2013 – Sanfrecce Hiroshima
2014 – Gamba Osaka
2015 – Sanfrecce Hiroshima
2016 – Kashima Antlers
2017 – Kawasaki Frontale
2018 – Kawasaki Frontale
2019 – Yokohama F. Marinos
2020 – Kawasaki Frontale
2021 – Kawasaki Frontale


== Kjente spillere ==


== Kjente trenere ==
Osvaldo Ardiles
Guido Buchwald
Ivan Hašek
Pierre Littbarski
Ivica Osim
Arsène Wenger
Stuart Baxter
Dragan Stojkovic


== Rekorder ==


=== Flest Mål ===
Oppdatert 6. november 2008

Kun mål i J1. Fet tekst indikerer at spilleren fremdeles er aktiv.
Klubblaget spillerne er oppført med er enten nåværende eller siste klubb spilt i.


=== Flest kamper ===
Oppdatert 6. november 2008

Kun kamper spilt i J1.Fet tekst indikerer at spilleren fremdeles er aktiv.
Klubblaget spillerne er oppført med er enten nåværende eller siste klubb spilt i.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
J-League
È

È og è (E med grav aksent) er en bokstav som anses for å være en annen utgave av bokstaven e på de språkene den brukes. På fransk indikerer den mer åpen uttale av e. I italienske ord brukes den der et ord slutter med en trykksterk e, f.eks. caffè (tilsvarende fransk café). I pinyin og vietnamesisk indikerer grav aksent fallende tone, mens den på walisisk brukes for å indikere kort uttale av en vokal.
Gera (elv)

Gera er en elv i Thüringen i Tyskland og en av sideelvene til Unstrut fra høyre med en lengde på 67 kilometer. Elven har sitt utspring i Thüringer Wald vest for Ilmenau. Gera oppstår i Plaue, der elvene Wilde Gera og Zahme Gera renner sammen. Elven munner ut i Unstrut i Straußfurt og de største byene langs Gera er Arnstadt og Erfurt. Byen Gera ligger for øvrig ikke langs elven.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gera River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Glan (Tyskland)

Glan er en elv i Rheinland-Pfalz i Tyskland og en av sideelvene til Nahe fra høyre med en lengde på 68 kilometer. Elven har sitt utspring i Saarland nordvest for Homburg. Elven renner hovedsakelig nordover og munner ut i Nahe nær Bad Sobernheim. Av byer Glan renner gjennom finner man blant andre Glan-Münchweiler, Lauterecken og Meisenheim.
Den keltiske roten i navnet stammer fra enten glann (skinnende) eller glen (u-dal).
Gose

Gose er ei elv i Niedersachsen i Tyskland. Den er ei venstre sideelv til Abzucht, og er 7,1 kilometer lang med et nedbørfelt på 10 km². Den har utspring nord for Auerhahn i Harz-fjellene, på østhellingen av Bocksberg (726 moh). Elva renner derfra mot nordøst gjennom en trang og bratt dal, til den munner ut i Abzucht i vestkanten av byen Goslar, som har navn etter elva. Vannet ble i tidligere tider utnyttet til å lage det tradisjonelle ølet Gose. 


== Referanser ==