jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Acanthuroidei

Acanthuroidei er en delgruppe av piggfinnefisker. De fleste artene tilhører familiene kirurgfisker og kaninfisker. Inndelingen i denne artikkelen følger Nelson (2006).


== Litteratur ==
Nelson, Joseph S. (2006). Fishes of the World (4 utg.). Edmonton. ISBN 0-471-25031-7. 
Tang, K.L., m.fl. (1999). «The phylogenetic relationships of the suborder Acanthuroidei (Teleostei: Perciformes) based on molecular and morphological evidence» (PDF). Mol. Phylogenet. Evol. 11 (3): 415–425. ISSN 1055-7903. doi:10.1006/mpev.1998.0596. Arkivert fra originalen (PDF) 28. september 2010. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Acanthuroidei – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Acanthuroidei hos Fossilworks 
(en) Acanthuroidei hos ITIS 
(en) Kategori:Acanthuroidei – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Acanthuroidei – detaljert informasjon på Wikispecies
Al-Assifa

al-Assifa (norsk: Stormen) var den væpnede delen av det palestinske, sekulære politiske partiet Fatah. Den ble etablert i 1964 for å beskytte partiets politiske fløy fra represalier. Al-Assifa ble styrt av Yasir Arafat og Khalil al-Wazir.


== Referanser ==
Gadla Henry Mphakanyiswa

Gadla Henry Mphakanyiswa, også kalt Nkosi Mphakanyiswa Gadla Henry, (født ca. 1880, død ca. 1928) var en sørafrikansk høvding i Mvezo, en liten landsby ved Mbashe River. Han er mest kjent som far til Nelson Mandela (1918–2013), borgerrettighetsforkjemperen som ble president i Sør-Afrika.Gadla Henry Mphakanyiswa tilhørte thembu-folket i Sør-Afrika. Morsmålet hans var xhosa.Som høvding var Mphakanyiswa leder for landsbyens råd. Han var rådgiver for thembufolkets konge, og kongens representant overfor de engelske kolonimyndighetene. Han forrettet ved giftermål, begravelser og omskjæringsritualer for unge menn. Han var også dommer i tvistemål som oppsto i landsbyen. Han var analfabet, men som høvding hadde han en omfattende opplæring bak seg, med utstrakte kunnskaper om thembufolkets historie, genealogi og skikker. Han ble avsatt som høvding av britiske kolonimyndigheter etter en konfrontasjon med en britisk magistrat.Han hadde fire koner og tretten barn; fire sønner og ni døtre. Han døde av tuberkulose på 1920-tallet.


== Referanser ==
Idar Edvin Krogstad

Idar Edvin Krogstad (født 26. september 1973) er en norsk videojournalist som arbeider i NRK Østafjells. Han ble tildelt  prisen Concentra award for outstanding videojournalism 2008 for en reportasje om et nattskift ved Eikertun sykehjem i Hokksund i Buskerud.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NRK Nett-TV Vinnerinnslaget Nattevakt
Moderne femkamp under Sommer-OL 1968

Moderne femkamp under Sommer-OL 1968. Moderne femkamp var med som olympisk øvelse for tolvte gang under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Det var en individuell og en lagkonkurranse begge for menn. I lagkonkurransen kom Sveriges lag med Björn Ferm, Hans Jacobson og Hans-Gunnar Liljenwall på tredjeplass. På grunn av at Liljenwall hadde for høy alkoholpromille i blodet ble han og laget diskvalifisert. De ble dermed de første som mistet en olympisk medalje på grunn av positiv dopingtest.


== Medaljer ==


=== Individuelt ===


=== Lagkonkurranse ===


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 19. mai 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Ravneberget fengsel

Ravneberget fengsel er et fengsel som ligger i Sarpsborg kommune i Østfold og er underlagt Kriminalomsorgens  region øst.


== Eksterne lenker ==
Kriminalomsorgens presentasjon av Ravneberget fengsel
Qiao Weiyue

Qiao Weiyue var stedfortredende kommissar for transport i Huainan i Kina da han i 984 oppfant skipsslusen. Inntil da hadde problemet med høydeforskjellen langs Keiserkanalen og andre kanaler i Kina blitt løst med rutsjebaner eller ramper. Dette var metoder som ofte tilførte skipene skade og som gav anledning til tyveri av skipslast. Ved tørke måtte man dessuten innskrenke driften av rutsjebaner.
Ved det som skulle bli Xiheslusen konstruerte Qiao Weiyue to «hengende dører» 50 skritt (76 meter) fra hverandre i hver ende. Mellomrommet ble overdekket av et tak, bredden ble gjort helt solid. Når dørene ble løftet alternerende ville vannivået  i slusen etterhvert justere seg til nivået over eller under. De høydeforskjellene som kunne mestres med dette slusesystemet var på inntil 1,5 meter. 
I 1118 var mer enn 500 km av Keiserkanalen utstyrt med sluser. I Europa ble den første sluse bygd i Nederland i 1373.


== Referanser ==
Julie Wiggen

Julie Wiggen (født 23. mai 1965) er en norsk skuespiller.


== Utvalgt filmografi ==
1979 Svartere enn natten
1983 Åpen framtid
1984 Adjø solidaritet
1989 Bryllupsfesten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Julie Wiggen på Internet Movie Database 
(en) Julie Wiggen hos The Movie Database
Liaocheng

Liaocheng (kinesisk: 聊城, pinyin: Liáochéng) også kjent som «Vannbyen», er en by på prefekturnivå i den vestligste del av provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Den grenser til Jinan i sørøst, Dezhou i nordøst, Tai'an i sør, og provinsene Hebei og Henan i vest.  Keiserkanalen renner gjennom prefekturet.
Området er en stor kull-region, og byen har ikke mindre enn 4 kullkraftverk, det største med en kapasitet på hele 2.640 MW. 


== Administrasjon ==
Liaocheng administrerer ett distrikt, et byfylke og seks fylker.

Dongchangfu distrikt (东昌府区)
Linqing byfylke (临清市)
Yanggu fylke (阳谷县)
Dong'e fylke (东阿县)
Chiping fylke (茌平县)
Gaotang fylke (高唐县)
Guan fylke (冠县)
Shen fylke (莘县)


== Utdannelse ==
Liaocheng University (聊城大学)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Liaocheng – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Laiwu

Laiwu (kinesisk: 莱芜市; pinyin: Láiwú Shì) er et lite byprefektur midt i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. 
En del av den store Qi-muren står igjen i verneverdig tilstand her, og er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. 


== Administrative enheter ==
Laiwu består av to bydistrikter:

Laicheng – 莱城区 Láichéng Qū;
Gangcheng – 钢城区 Gāngchéng Qū.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Laiwu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Laiwu – Asia Harvest Arkivert 28. oktober 2010 hos Wayback Machine.
Kart
Fotos fra Laiwu - Panoramio
Heze

Heze (kinesisk: 菏泽市; pinyin: Hézé Shì) er et byprefektur sørvest i den østkinesiske provinsen Shandong.  
Heze er den største produsent i Kina av nasjonalblomsten peon; over 30 prosent av inntektene stammer fra peonhandelen. 


== Administrative enheter ==
Heze administrerer ett bydistrikt og åtte fylker:

Bydistriktet Mudan – 牡丹区 Mǔdān Qū ;
Fylket Dingtao – 定陶县 Dìngtáo Xiàn ;
Fylket Cao – 曹县 Cáo Xiàn ;
Fylket Chengwu – 成武县 Chéngwǔ Xiàn ;
Fylket Shan – 单县 Shàn Xiàn ;
Fylket Juye – 巨野县 Jùyě Xiàn ;
Fylket Yuncheng – 郓城县 Yùnchéng Xiàn ;
Fylket Juancheng – 鄄城县 Juànchéng Xiàn ;
Fylket Dongming – 东明县 Dōngmíng Xiàn.


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Shangqiu, Xinzhou, Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.


=== Vei ===
Kinas riksvei 220 løper gjennom området. Den går fra Binzhou i Shandong til Zhengzhou i Henan.
Kinas riksvei 327 begynner i Heze og fører til Lianyungang i  Jiangsu.


== Eksterne lenker ==
(zh-Hans) Offisielt nettsted 
(en) Heze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bykart
Fotos fra Heze hos Panoramio
Rizhao

Rizhao (kinesisk: 日照; pinyin: Rìzhào) er en by på prefekturnivå i Folkerepublikken Kinas provins Shandong med ca. 2,72 millioner innbyggere (2003) på et areal på 5 310 km². Den ligger sør på Shandonghalvøya mot Østkinahavet. 


== Administrative enheter ==
Rizhao består av to bydistrikter og to fylker:

Distriktet Donggang (东港区), 1 507 km², 840 000 innbyggere, sentrum;
Distriktet Lanshan (岚山区), 408 km², 270 000 innbyggere;
Fylket Wulian (五莲县), 1 443 km², 510 000 innbyggere;
Fylket Ju (莒县), 1 952 km², 1,1 mill. innbyggere.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rizhao – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Binzhou

Binzhou (kinesisk: 滨州市; pinyin: Bīnzhōu) er en by på prefekturnivå med 3,64 millioner innbyggere (2003) og et areal på 9.447 km² i den østkinesiske provinsen Shandong.
Sun Tzu («Kunsten å krige») ble kanskje født i dette området, i fylket Huimin, som den gang var del av staten Qi. 


== Administrative enheter ==
Binzhou består av et bydistrikt og seks fylker:

Distriktet Bincheng (滨城区), 1.041 km², 610.000 innb., sentrum og regjeringssete;
Fylket Huimin (惠民县), 1.364 km², 620.000 innb., hovedby: Sunwu (孙武镇);
Fylket Yangxin (阳信县), 798 km², 430.000 innb., hovedby: Yangxin (阳信镇);
Fylket Wudi (无棣县), 1.979 km², 430.000 innb., hovedby: Wudi (无棣镇);
Fylket Zhanhua (沾化县), 2.114 km², 380.000 innb., hovedby: Fuguo (富国镇);
Fylket Boxing (博兴县), 901 km², 470.000 innb., hovedby: Boxing (博兴镇);
Fylket Zouping (邹平县), 1.250 km², 700.000 innb., hovedby: Huangshan (黄山街道).


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.
Kinas riksvei 220 løper fra Binzhou til Zhengzhou i Henan.
Tongzhou (Beijing)

Tongzhou (kinesisk: 通州区; Hanyu Pinyin: Tōngzhōu Qū), som ligger sørøst i Beijing, anses som den østlige innfallsport til den kinesiske hovedstaden. Det sentrale Tongzhou ligger bare ni km fra det sentrale Beijing, enden av Keiserkanalen (ved krysset mellom Tonghuikanalen og Nordkanalen) og i østre ende av Chang'an-gaten. Hele distriktet er på 906 km², eller 6 % av  byprovinsen Beijings totale areal. Befolkningen er på 673 952 (folketellingen i 2000).


== Historie og kultur ==

Tongzhou ble grunnlagt 195 f.Kr. under det vestlige Han-dynasti som Lu (路) fylke, skjønt det er tegn på at det var folk som bodde der også i neolittisk tid. Ved begynnelsen av det østlige Han-dynasti ble skrifttegnet Lu justert ved tilføyelse av et vanntegn som radikaltegn, slik at det ble til Lu (潞). I 1151, under Jin-dynastiet, fikk Lu fylke de nye navnet  Tongzhou, som betyr omtrent 'sted for gjennomreise', som anerkjennelse for dets betydning som land- og kanalinnfartsåren til Beijing. Den ble et bydistrikt under Beijing i 1997.


== Administrative enheter ==

Subdistrikter:

Zhongcang (中仓街道), Xinhua (新华街道), Beiyuan (北苑街道), Yuqiao (玉桥街道)Storkommuner:
Områder:

Yongshun (永顺地区), Liyuan (梨园地区)Normale:

Songzhuang (宋庄镇), Zhangjiawan (张家湾镇), Kuoxian (漷县镇), Majuqiao (马驹桥镇), Xiji (西集镇), Taihu (台湖镇), Yongledian (永乐店镇), Lucheng (潞城镇)Kommune:Yujiawu for hui-kineserne (于家务回族乡)


== Samferdsel ==
Tongzhou har lenge vært en av de viktigste innfallsportene til Beijing. Ikke bare Keiserkanalen passerer gjennom distriktet, men også jernbaner og veier. Kinas riksvei 103 løper gjennom Tongzhou på sin vei ned til kysten ved Tanggu ved Gulehavet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell webside for Tongzhou
Bordtomt

Bordtomt er et område hvor det bedrives handel med trelast. Betegnelsen ble brukt om områder ved Ila i Trondheim, i Drammen,
i Borge i Østfold og i det gamle Christiania.
I Christiania lå planketomtene innerst i Bjørvika ved munningen av Akerselva, syd for det som er Vaterland i Christiania.  Området tilkom ved utfylling, solgt av kongen (1765) til trelasthandlerne.  Store verdier forsvant i en flere dager lang brann (4. mai 1819). Disse var da eid av blant annet Peder Anker, Hans Thoresen og Paul Olsen Thrane.  Man fant her den i 1960-årene bortsanerte Tomtegaten fra jernbanetorget til Schweigaards gate, såvel som Tomtestredet.


== Referanser ==
Max Frauendorfer

Max Frauendorfer (født 14. juni 1909 i München, død 25. juli 1989) var en tysk jurist, nasjonalsosialist og høytstående medlem i NSDAP. Han var han leder for Arbeidsdepartementet i «Generalguvernementet for de okkuperte polske områdene» fra 1939 til 1942 og dermed ansvarlig for deportasjon av hundretusener polske borgere.


== Liv og virke ==


=== Under nasjonalsosialismen ===
Frauendorfer ble medlem av nazipartiet i 1928 og i 1931 ble han rådgiver for riksledelsen i NSDAP.  Han fikk senere ansvaret for skoleringsvirksomheten i partiet og under  Rikspartidagene i 1935 innledet han om politisk indoktrinering sammen med naziideologen Alfred Rosenberg og lederen for den tyske arbeidstjenesten Robert Ley.
Etter Tysklands overfall på Polen i 1939 fikk han jobben som leder for departementet for arbeid i  generalguvernementet for Polen, under ledelse av Hans Frank. Frauendorfer var SS-Obersturmbannführer, og fra 1942 utførte han krigstjeneste.


=== Etter krigen ===
Etter krigen levde Frauendorfer lenge under falsk navn. Senere ble han direktør for forsikringsselskapet Allianz Lebensversicherungs-AG, Stuttgart og Allianz Versicherungs AG, Westberlin-München. I tillegg var han visekasserer i det bayerske kristenkonservative partiet CSU. På slutten av 1950- og 1960-tallet prøvde Frauendorfer å komme inn i den tyske Forbundsdagen gjennom partiet CSU, men måtte nøye seg med en plass som vararepresentant. Hans kandidatur vakte oppsikt i mediene og en tysk-israelsk studentgruppe organiserte protester. Det ble også stilt spørsmål om hvorvidt han hadde deltatt i motstandsbevegelsen mot Hitler (slik han selv hevdet) og hvorfor han hadde levde under falsk navn så lenge etter krigen.4. juni 1970 var han med å starte «Det tyske seminar», en høyreekstrem gruppering som arbeidet for å frita Tyskland for ansvaret for den andre verdenskrig.


== Referanser ==
Salmer fra kjøkkenet

Salmer fra kjøkkenet er en svensk-norsk svart komediefilm fra 2003 regissert av Bent Hamer. I samarbeid med Jörgen Bergmark skrev han også manus og produserte filmen. Hovedrollene ble spilt av Joachim Calmeyer og Tomas Norström.
Filmen ble første gang vist 15. januar 2003 på Tromsø Internasjonale Filmfestival. I den engelskspråklige verden ble filmen lansert med tittelen Kitchen Stories.


== Handling ==
I etterkrigstiden kommer svenske observatører til Norge for å undersøke norske menns kjøkkenbruk, med det formål å effektivisere deres kjøkkenrutiner. Folke Nilsson (Tomas Norström) har fått i oppdrag å studere Isak Bjørviks (Joachim Calmeyer) kjøkkenvaner. Ifølge forsøksinstituttets regler må Folke sitte på en opphøyet stol på Isaks kjøkken og observere ham derfra, men han får aldri lov til å snakke med ham eller gripe inn i Isaks daglige gjøremål. Isak stopper å bruke kjøkkenet og begynner å observere Folke gjennom et hull i gulvet fra soverommet sitt i stedet. Etterhvert begynner de to ensomme mennene å komme overens, til tross for etterkrigstidens mistroiskhet overfor svenskene etter deres passive holdning under andre verdenskrig.


== Inspirasjon ==
Bent Hamer ble svært inspirert etter å ha lest bøker fra etterkrigstiden som undersøkte og observerte den svenske husmors effektivitet på kjøkkenet, og lekte med tanken på undersøkelser gjort på menn. Dette ledet ham til å skape filmen Salmer fra kjøkkenet.


== Medvirkende ==
Joachim Calmeyer ... 	Isak Bjørvik
Tomas Norström	... 	Folke Nilsson
Bjørn Floberg	... 	Grant
Reine Brynolfsson	... 	Malmberg
Sverre Anker Ousdal	... 	Dr. Jack Zac. Benjaminsen
Leif Andrée	... 	Dr. Ljungberg
Gard B. Eidsvold	... 	Bakkerman (som Gard Eidsvold)
Lennart Jähkel	... 	Green
Trond Brænne	... 	Ordfører
Bjørn Jenseg	... 	Vaktmester
Jan Gunnar Røise	... 	Vaktmesterassistent
Karin Lunden	... 	Svensk selskapsdame


== Eksterne lenker ==
(en) Salmer fra kjøkkenet på Internet Movie Database 
(no) Salmer fra kjøkkenet i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Salmer fra kjøkkenet hos Filmfront 
(no) Salmer fra kjøkkenet på NRK TV 
(sv) Salmer fra kjøkkenet i Svensk Filmdatabas 
(da) Salmer fra kjøkkenet i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Salmer fra kjøkkenet på Allociné 
(nl) Salmer fra kjøkkenet på MovieMeter 
(en) Salmer fra kjøkkenet på AllMovie 
(en) Salmer fra kjøkkenet på Turner Classic Movies 
(no)  Salmer fra kjøkkenet hos Filmweb
BOV

BOV er et jugoslavisk pansret personellkjøretøy med firehjulstrekk.  Det laster åtte mann og blir brukt til oppklaring, samt andre politi- og militæroppgaver.


== Varianter ==
BOV-1
Rakettpanserjager med seks AT-3 Sagger panservernmissiler.
BOV-2

BOV-3
Selvdrevet luftvern med tre M55A4B1 20 mm maskinkanoner.
BOV-30
Selvdrevet luftvern med 30 mm maskinkanon.
BOV-M
Politiutgave
BOV-M
Kroatisk utgave med tårn fra TAB-71
BOV-P
Prototyp på pansret personellkjøretøy.
BOV-SN
Pansret ambulanse.
BOV-VP
Pansret personellkjøretøy;
BOV-VP Variant 1
Politivariant med våpenskjold av stål.
BOV-VP Variant 2
Politivariant med åpen montering av våpen og lyskaster.
BOV-VP Variant 3
Politivariant med gitter over vinduene.
BOV-VP Variant 4
Politivariant uten gitter.
BOV-VP Variant 5
Politivariant med høyttalere
POLO M-83
BOV-1 i den kroatiske hæren.


== Eksterne lenker ==
(en) BOV (APC) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
BOV hos FAS (engelsk)
BOV hos Global Security (engelsk)
Adrian-hjelm

Adrian-hjelm, på fransk casque Adrian, var en militær kamphjelm av stål som ble tatt i bruk av den franske hæren under første verdenskrig. En variant var til bruk til 1970-årene.


== Historie og utbredelse ==


=== Andre typer militærhjelmer ===
Også den britiske hæren ønsket beskyttelse mot nedfallende granatsplinter under første verdenskrig, og i 1915 designet og patenterte briten John L. Brodie en stålhjelm som beskyttet hodet, men som først og fremst var lett å masseprodusere da den kunne presse ut av en stålplate i én arbeidsprosess. Hjelmene var dessuten lette å stable og nyttige som vaskefat og kokekar. Den keiserlige tyske hær innførte i 1916 M16 Stahlhelm som var designet av ingeniør Frederich Schwerden og kirurgen Dr. August Bier ut fra de hodeskadene soldatene fikk. I 1935 ble Stahlhelm gjort mindre, men ytte fortsatt best beskyttelse.
Stålhjelmer beskytter utelukkende mot granatsplinter, mens skudd normalt vil gå rett gjennom dem. Stålhjelmer har vært standard i de fleste militære styrker siden første verdenskrig, og begynte først på 1980-tallet å bli avløst av hjelmer i andre materialer, for eksempel kevlar.
Både Adrian-, Brodie- og tyskerhjelmene gav soldatene et lett gjenkjennelig utseende og ble et  tydelig nasjonalt kjennetegn i første og andre verdenskrig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adrian helmets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ole Christoffer Ertvaag

Ole Christoffer Ertvaag  (født 23. september 1987 i Stavanger) er en norsk skuespiller. Han debuterte i rollen som Yngve i filmen Mannen som elsket Yngve basert på romanen ved samme navn skrevet av Tore Renberg. Ertvaag har gått på Romerike Folkehøgskole og begynte høsten 2007 på den 3-årige skuespillerutdanningen ved Kunsthøgskolen i Oslo. Han spilte i den britiske TV-serien The Last Kingdom i 2015-2017, i filmen Vann over ild i 2018  og TV-serien Heimebane i 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Christoffer Ertvaag på Internet Movie Database 
(sv) Ole Christoffer Ertvaag i Svensk Filmdatabas 
(da) Ole Christoffer Ertvaag på Filmdatabasen 
(da) Ole Christoffer Ertvaag på danskefilm.dk 
(da) Ole Christoffer Ertvaag på danskfilmogtv.dk 
(da) Ole Christoffer Ertvaag på Scope 
(da) Ole Christoffer Ertvaag på Scope 
(fr) Ole Christoffer Ertvaag på Allociné 
(en) Ole Christoffer Ertvaag på AllMovie 
(en) Ole Christoffer Ertvaag hos The Movie Database 
Ole Christoffer Ertvaag - profil hos Filmweb
rogaland-teater.no: Ole Christoffer Ertvaag
Ole Christoffer – Fanside
Hagbart Wiklund

Hagbart Wiklund (født 11. juni 1881 i Biri, død 9. november 1958 samme sted) var ordfører i Biri fra 1914 til 1931. Wiklund representerte Arbeiderdemokratene. 
Han var sønn av John Johnsen og Helene Larsdatter Wiklund. Allerede som 19-åring bestyrte han et landhandleri på Biristranda, en forretning som seinere skulle bli kjent som Wiklund-butikken. I 1916 overtok han også som poståpner på Biristranda. Hagbart Wiklund dreiv landhandleriet til andre verdenskrig, da sønnen Johan gradvis tok over virksomheten. 
Wiklund kom inn i herredsstyret i Biri i 1911, og allerede perioden etter ble han valgt til ordfører. Han ble siste gang gjenvalgt til herredsstyret i 1947. Wiklund satt som folkevalgt representant i hele 36 år. Ved siden av ordførervervet var han formann og sekretær i budsjettkomiteen i Oppland fylkesting, medlem av Biri forliksråd og forstanderskapet og kontrollkomiteen for Biri Sparebank. Wiklund var også medlem av avholdsselskapet DNT, i likhet med mange andre arbeiderdemokrater.


== Referanser ==


== Kilder ==
Herberg, Bjørn: «Handel på Biri», i Årbok for Gjøvik. Tverrdalene, 7. årg. 1990, Gjøvik 1990, s. 147-149.
Opplandsarkivets avskrift av kommunevalgresultater
Thorbjørn Fylling

Thorbjørn Fylling (født 21. november 1957) er en norsk lokalpolitiker som representerer Fremskrittspartiet (FrP). Han var ordfører i Ørskog kommune i Møre og Romsdal fra 2007 til 2015. Han ble valgt ved direkte ordførervalg i 2007 og ble gjenvalgt som ordfører i 2011 da FrP fikk over 30 prosent av stemmene.Ved kommunestyrevalget i 2015 gikk FrP tilbake med 7,2 prosent, og Arbeiderpartiets Karen Simonnes Aanes overtok som ordfører.


== Referanser ==
George Stephenson (ingeniør)

George Stephenson (født 9. juni 1781 i Wylam, England, død 12. august 1848),  ingeniør og jernbanepioner. I 1814 konstruerte han et damplokomotiv som han kalte Blucher. I 1823 dannet han sammen med sin sønn Robert Stephenson lokomotivfabrikken The Robert Stephenson & Company. Under George og Robert Stephensons ledelse konstruerte fabrikken det berømte og historisk viktige dampdrevne lokomotivet «The Rocket» i 1829. George Stephenson betraktes som damplokomotivets far.


== Bildegalleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) George Stephenson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) George Stephenson – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Biography
Biography
Biography
Stephenson's birthplace
Myrens Verksted

Myrens Verksted (etablert 1848 i Kristiania) var opprinnelig ei smie ved Akerselva, ervervet av møllersønnene og brødrene
Jens og Andreas Jensen fra Kongsberg (1848) som Øvre Foss Mechaniske Værksted og senere, etter at Knud Dahl hadde blitt partner (1855), J. & A. Jensen og Dahl – Myrens Mekaniske Verksted, ført under navnet «Jajod». Deres forretningsmål var produksjon av maskineri for trevarefabrikker og møller.

Den første produksjon var ved Grünerløkka, og hvorfra byggenummer 4 til Drammens Jernstøberi ble Norges  første dampmaskin, en 1-sylindret sådan (1850). 
De laget også den første turbin i Norge (1850). Ellers gikk det i maskiner for trelast. Produksjonen flyttet til Myraløkka på Torshov (1854) og det ble etablert underbruk i Sverige og Fredrikstad (1870), det senere Fredrikstad Mekaniske Verksted. Firmaet var blant landets største med sine drøyt tusen ansatte (1909). Det  ble kjøpt av Kværner Brug (1928) og skapte ingeniørselskapet Kamyr. Produksjonen opphørte (1988) og lokalene er i dag kontorer, utleie og fritid, drevet av Myren Eiendom (1997-).De gamle fabrikklokalene rommer i dag blant annet studio for NRK Østlandssendingen og Designinstituttet. På verkstedets grunn er det også oppført flere nye leilighetsbygg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Myrens Verksted – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Myrens Verksted». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.