jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
SIF/Hessa Idrettslag

SIF/Hessa Idrettslag ble til 7. mars 2017 etter en sammenslåing mellom Hessa Idrettslag (stiftet 16. november 1936) og Skarbøvik Idrettsforening (stiftet 16. oktober 1930). Det er et norsk idrettslag fra ytre bydel i Ålesund.Klubben driver med fotball, håndball og volleyball, men har også vært medlem av Norges Gang- og Turmarsjforbund.


== Fotball ==
A-laget i fotball arvet Skarbøvik Idrettsforenings plassering i 4. divisjon foran 2018-sesongen.


=== Tabell ===


== Volleyball ==
Klubben vant NM for gutter under 17 år i 1976 som Hessa Idrettslag.


== Kjente utøvere ==
Kjetil Osvold, fotball
Bjørn Helge Riise, fotball
John Arne Riise, fotball
Leni Larsen Kaurin, fotball


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sportsklubben Guard

Sportsklubben Guard er et fotballag fra Ålesund som ble stiftet 28. mai 1928.
A-laget rykket i 2017 opp fra 6. divisjon til 5. divisjon etter å ha beseiret Åmdal Idrottslag fra Ørsta i en kvalifisering.Klubben spiller sine hjemmekamper på Color Line Stadion i Ålesund som klubben bygde i samarbeid med Aalesund Fotballklubb.  Det var ferdig bygd i 2005.
I 1980 fikk klubben bygd klubbhus på Volsdalsneset i Ålesund. Klubben bygde i 1984  den første kunstgressbanen på Sunnmøre. Den lå der Color Line Stadion ligger i dag.  Det var i 1997 at arbeidet med bygging av Color Line ble unnfanget.
På det meste har klubben hatt rundt 500 medlemmer. Men en utbrytergruppe fra kvinnelaget forlot Guard i 1991 og dannet Fortuna Ålesund som blant annet nådde Toppserien 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ellingsøy Idrettslag

Ellingsøy Idrettslag (sitftet 1945) er et idrettslag fra Ålesund. Ellingsøy rekrutterer fra Vik, Stokke og Grimstad skolekrets.
Lederen for Ellingsøy Idrettslag per 2022 er Jon Eikrem
.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Fredrik Gade

Fredrik Georg Gade (født 21. mars 1855 i Bergen, død 1. mars 1933) var en norsk lege.
Gade ble student i 1872, cand. med. i 1880, tjenestegjorde som kandidat ved Rikshospitalet og som reservelege ved Kristiania Bysygehus, og var 1882–85 assistent ved patalogisk-anatomisk institutt, samt 1886–89 reservelege ved Rikshospitalet. Da histologien ble utskilt som eget fag ved universitetet i 1888, ble han demonstrator, og 1891–1906 var han prosector histologiae. Som histolog var han også lærer ved Statens veterinærkursus, og han konkurrerte i 1900 om professoratet i patologisk anatomi, men fikk ikke stillingen. Samme år tok han doktorgraden med en avhandling om «De pathologisk-anatomiske forandringer i vævene af neurotrofisk oprindelse».
I tillegg til histologi studerte Gade også bakteriologi under Carl Friedländer, Robert Koch, Karl Weigert og Victor André Cornil. Han skrev en stor mengde tidsskriftartikler, og var redaktør for Norsk Magasin for Lægevidenskaben 1893–97. Han skrev også populære skrifter; særlig drev han opplysning om tuberkulosen, og ga 150 000 kroner til opprettelsen av et patologisk-anatomisk laboratorium ved Bergens kommunale sykehus som ble ferdig i 1911 og innviet 15. mars 1912 og heter i dag Gades Institutt. Gade var en av stifterne av Nordmandsforbundet i 1907 og redaktør av forbundets tidsskrift.


== Verker ==
Om bakterierne (1886)
Mikroskopet og den mikroskopiske teknik (1899) NBdigital
De pathologisk-anatomiske forandringer i vævene af neurotrofisk oprindelse (1900)
Heinrich Arnold Thaulow, 1808–1894 (1908)
Undersøkelser over kræftsygdommene i Norge (1916)
Kræftsykdommene: deres væsen, utbredelse og bekjempelse (1929)


== Kilder ==
Salmonsens konversationsleksikon, 2. utg., bind IX, s. 309. København: J. H. Schultz, 1920.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Fredrik Gade i BIBSYS
Gades institutt
«Anatom, patolog og donator». Artikkel i Tidsskrift for Den norske legeforening av O D Lærum.
Aasulv Bryggesaa

Aasulv Olsen Bryggesaa (født 25. april 1856 i Hægebostad, død 3. april 1922 samme sted) var en norsk bonde, Venstrepolitiker og statsråd. Han var kirke- og undervisningsminister i Gunnar Knudsens andre regjering 1913–15.
Bryggesaa gikk ut av Holt seminar i 1877, og var deretter lærer i seks år. I 1878 overtok han farens gård. Han var medlem av herredsstyret i Hægebostad fra 1884 og ordfører fra 1889. 1900–06 var han stortingsrepresentant for Lister og Mandals amt og 1906–15 for Lyngdal valgkrets. I januar 1913 ble han utnevnt til statsråd og sjef for Kirke- og undervisningsdepartementet i Gunnar Knudsens andre regjering. Han gikk av i oktober 1915 og ble etterfulgt av Jørgen Løvland.
Som politiker var Bryggesaa en ivrig tilhenger av stemmerett for kvinner, kirkereformer og demokratisering. Han var imøtekommende overfor avholdsfolkets krav og arbeidet energisk for å fremme landsmålet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Salmonsens konversationsleksikon, 2. utg., bind IV, s. 145. København: J. H. Schultz, 1916.
NSD PolSys – Data om det politiske system


== Eksterne lenker ==
(en) Aasulv Bryggesaa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Aasulv Bryggesaa hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Politiske taler av Aasulv O. Bryggesaa, virksommeord.uib.no
Andreas Urbye

Andreas Tostrup Urbye (født 8. mai 1869 i Fredrikshald, dagens Halden, død 1955) var en norsk embetsmann. Han var arbeidsminister 1913–1916 og justisminister 1916–1917 i Gunnar Knudsens andre regjering.


== Liv ==

Urbye ble student i 1869, cand. jur. i 1891, og var et par år edsvoren fullmektig. I 1894 og 1897–1898 var han i utlandet med stipend for å studere strafferett. I mellomtiden var han sekretær i straffelovskommisjonen og fullmektig hos Riksadvokaten. I 1898 ble han statsadvokat i Tromsø og Finnmark lagsogn. Mens Francis Hagerup var statsminister, ble han konstituert som professor i strafferett ved universitetet i Kristiania 1904–1905.
I 1905 var Urbye sekretær for de norske delegerte under Karlstadforhandlingene om oppløsning og avvikling av unionen. 1906–12 var han amtmann i Finnmarkens amt, og deltok som sådan 1907 ved forhandlingene i St. Petersburg om et grensedistrikt mellom Finnmark og Russland. I 1909 fikk han doktorgraden med en avhandling om Norsk strafferet.
I 1912 ble han sorenskriver i Eiker, Modum og Sigdal, men inntrådte alt i januar 1913 som statsråd i Gunnar Knudsens andre regjering. Her var han 1913–1916 arbeidsminister og 1916–1917 justisminister. Som justisminister la han frem et lovforslag om innskrenkninger i trykkefriheten («Lex Urbye»), men gikk av da forslaget ble nedstemt i odelstinget. De ble vedtatt mistillitsforslag mot Urbye. I 1918 ble han norsk sendemann ved legasjonen i Helsingfors, 1924–1939 i Moskva. 1939–1949 var han medlem av Den faste voldgiftsdomstolen i Haag.


== Verker ==
Praktiske opgaver i strafferet (1905)
Norsk strafferet (1909)


== Referanser ==


== Kilder ==
Nordisk familjebok. Uggleupplagan, bind 31, sp. 22. Stockholm: Nordisk familjeboks förlag, 1921.
Salmonsens konversationsleksikon, 2. utg., bind XXIV, s. 320. København: J. H. Schultz, 1928.


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Urbye – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Andreas Urbye hos Norsk senter for forskningsdata 

(no) Publikasjoner av Andreas Urbye i BIBSYS
(no) Eiker Leksikon
Spean Thma

Spean Thma (khmer: ស្ពានថ្ម) ved Angkor, Kambodsja er kjent som steinbroen vest av Ta Keo. Det er en av få broene fra Khmerrikets storhetstid som har overlevd til i dag. 
Broen ble bygget over det tidligere elveløpet til Siem Reap-elva mellom Angkor Thom og Østre Baray og trolig gjenoppbygd etter khmerrikets tid (rundt det 15. århundre). Den inneholder mange gjenbrukte sandsteinsblokker med utskjæringer som kan tyde på at steinene er tatt fra flere forskjellige templer. 
De 14 smale buene er 1,10 m brede. 
Flere andre broer etter samme modell kan ses både i Angkor (Spean Memai) og flere steder i det tidligere imperiet. På veien fra Angkor til Beng Mealea, er Spean Praptos en av de lengste med 25 buer.


== Kilder ==
Freeman, Michael og Jacques, Claude (1999): Ancient Angkor. River Books. ISBN 0-8348-0426-3.
Nikolai Prebensen

Nikolai Christian Grove Prebensen (født 13. april 1850 i Risør, død 24. mai 1938) var en norsk diplomat og politiker (H).
Prebensen tok juridisk embetseksamen i 1873 og studerte siden språk i Frankrike og England, før han i et par år var partner i farens forretning i Risør. I 1876 bestemte han seg for å bli embetsmann og gikk først inn i Kirkedepartementet, senere i Justisdepartementet. I 1887 ble han politimester i Vardø og i 1889 amtmann i Finnmarkens amt. Han var dessuten ordfører i Vadsø 1892–94, og ordfører i Vardø i 1888. I 1896 ble han forflyttet til Nedenes amt.
Han var stortingsrepresentant for valgkretsen Hammerfest, Vardø og Vadsø 1892–94 og for Arendal og Grimstad 1904–06. I 1905 var han formann i spesialkomitéen som skulle forberede opprettelsen av et eget norsk konsulatvesen og kom dermed til å spille en fremtredende rolle under unionsoppløsningen. I april 1906 ble han utnevnt til norsk minister i St. Petersburg. Da bolsjevikene kom til makten i 1917 trådte han tilbake.
Prebensen ble utnevnt til storkors av St. Olavs Orden i 1910. Han hadde også 7. juni-medaljen og Kroningsmedaljen, samt en rekke utenlandske ordener.


== Referanser ==


== Kilder ==
Salmonsens konversationsleksikon, 2. utg., bind XIX, s. 516. København: J. H. Schultz, 1925.
NSD PolSys – Data om det politiske system


== Eksterne lenker ==
(no) Nikolai Prebensen hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Publikasjoner av Nikolai Prebensen i BIBSYS
Karl Vilhelm Hammer

Karl Vilhelm Hammer (født 12. juni 1860 i Moss, død 24. november 1927 i Oslo) var en norsk arkivar og journalist.


== Liv ==
Hammer studerte rettsvitenskap i noen år, før han oppga studiene og gikk over i journalistikken. Fra 1887 var han medarbeider i Verdens Gang, i noen år også redaksjonssekretær. 1898–1902 var han generalsekretær i komitéen for Norges deltagelse i Verdensutstillingen i Paris i 1900. I den anledning redigerte han verket La Norvège à l'Exposition universelle de 1900 à Paris og skrev rapporten om Norges deltagelse i verdensudstillingen i Paris (1904). Våren 1905 ble han sekretær i Utenriksdepartementet, og ble året etter utnevnt til førstearkivar. Fra 1906 var han konsulent ved Nobelinstituttet.
Hammer skrev en stor mengde avhandlinger og artikler med sosialøkonomiske og biografiske emner, særlig i konversasjonsleksika, i pressen og i tidsskrifter. Han var med på å utgi den første norske utgaven av Hvem er hvem? (1912), var norsk medarbeider for Nordisk familjebok og Salmonsens konversationsleksikon og utga sammen med C. J. Hambro Opslagsboken. Norsk konversationsleksikon.  Sammen med L. A. Havstad utga han i 1903 en Haandbog for Avislæsere. Med sitt inngående kjennskap til statsøkonomisk og sosialvitenskapelig litteratur skrev han årlige oversikter over denne i Statsøkonomisk Tidsskrift. I Norges Næringsliv (1908–10) skrev han en oversikt over Norges skipsfart.


== Verker ==
Norges deltagelse i Verdensudstillingen i Paris 1900 (1904)


== Kilder ==
Nordisk familjebok. Uggleupplagan, bind 36, sp. 243. Stockholm: Nordisk familjeboks förlag, 1924.
Salmonsens konversationsleksikon, 2. utg., bind X, s. 768. København: J. H. Schultz, 1920.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Karl Vilhelm Hammer i BIBSYS
United Defense M42

United Defense M42 er en amerikansk maskinpistol fra andre verdenskrig.
Den ble produsert fra 1942 til 1943 av United Defense Supply Corp. som en mulig erstatter for M1 (Thompson). Den ble brukt av Office of Strategic Services (OSS) agenter. Maskinpistolen ble kamret for ammunisjon i kaliber 9 x 19 mm Luger, men det ble også laget seks prototyper i kaliber .45 ACP. Produksjonen foregikk hos High Standard Firearms og Marlin Firearms, og ca. 15 000 eksemplarer ble laget.
I bruk oppsto en del mateproblemer, og den tålte lite sand og gjørme før den låste seg. Den feilet som erstatter av M1 Thomson, men kom allikevel til nytte under andre verdenskrig.
Der Sturm

Der Sturm (tysk, «Stormen») var et viktig tidsskrift innenfor ekspresjonismen. Det ble utgitt i Berlin av Herwarth Walden i årene 1910–1932 og utkom først ukentlig, senere månedlig og til slutt hvert kvartal.


== Historie ==
Til de litterære medarbeiderne hørte blant andre Peter Altenberg, Max Brod, Richard Dehmel, Anatole France, Knut Hamsun, Arno Holz, Karl Kraus, Selma Lagerlöf, Else Lasker-Schüler, Adolf Loos, Heinrich Mann, Paul Scheerbart og René Schickele. Omkring tidsskriftet oppsto det en egen krets, der Sturmkreis. På forlaget Sturmverlag ble det utgitt ekspresjonistiske dramaer (av blant andre Hermann Essig og August Stramm), kunstmapper (Oskar Kokoschka), kunstnermonografier (Kandinskij-album) og kunstteoretiske skrifter av Herwarth Walden. De mest kjente utgivelsene var die Sturm-Bücher («Sturm-bøkene»). Ved siden av bøkene ble det også utgitt kunst-postkort etter verker av yngre og for det meste til da ukjente kunstnere: Franz Marc, Vasilij Kandinskij, Oskar Kokoschka, August Macke, Carlo Mense, Gabriele Münter, Georg Schrimpf, Maria Uhden og andre.
Begrepet Sturm ble av Herbarth Walden utviklet til et merkevare for moderne kunst i Tyskland. Det fantes en Sturmbühne («Sturm-scene») (1918), et Sturm-Galerie («Sturm-galleri») og Sturm-Abende («Sturm-aftener») hvor det ble foredratt futuristisk lyrikk. Galleriet oppnådde europeisk betydning gjennom den «første tyske høstsalongen» i 1913. Ved die Sturm-Kunstschule («Sturm-kunstskolen», 1916), som ble ledet av Georg Muche, underviste blant andre Oskar Kokoschka og Vasilij Kandinskij samt malere som tilhørte Brücke-gruppen og Blaue Reiter-gruppen. I 1917 ble det også opprettet en Sturm-Buchhandlung («Sturm-bokhandel»).
Fremfor alt i tiden før utbruddet av første verdenskrig spilte Der Sturm en avgjørende rolle i samkvemmet mellom franske og tyske ekspresjonister. Det ble regelmessig offentliggjort dikt og tekster av franske eller franskspråklige ekspresjonister (Guillaume Apollinaire, Blaise Cendrars og andre). Da det brøt ut krig mellom de to landene ble dette samkvemmet avbrutt, men det ble gjenopptatt i 1920-årene, om enn i mindre utstrekning.


== Litteratur ==
Barbara Alms og Wiebke Steinmetz: Der Sturm. Delmenhorst, 2000. ISBN 3-89757-052-1
Georg Brühl: Herwarth Walden und "Der Sturm". DuMont, 1983. ISBN 3-7701-1523-6
Lothar Schreyer: Erinnerungen an Sturm und Bauhaus. Hamburg/Berlin: Verlag Deutsche Hausbücherei, 1956.


== Se også ==
Die Aktion
Georg Trakl

Georg Trakl (født 3. februar 1887 i Salzburg i Østerrike, død 3. november 1914 i Krakau i Galizien) var en østerriksk ekspresjonistisk dikter.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Georg Trakl vokste opp i Salzburg som sønn av en jernhandler, og fikk undervisning av en fransk guvernante. 1897–1905 var han elev ved byens statsgymnas. På denne tiden skrev han sine første dikt. 
I 1905 forlot han skolen uten å ha tatt eksamen, og begynte som lærling ved apoteket Zum weißen Engel. Etter farens død i 1910 kom familien ut i økonomiske vanskeligheter, men Trakl klarte å ta farmasieksamen og dro deretter til Wien for å gjennomføre den ettårige militærtjenesten. 


=== Dikter ===
Etter tjenesten forsøkte han å etablere seg som apoteker i Innsbruck. Her møtte han forleggeren Ludwig von Ficker, som lot diktene hans trykke i tidsskriftet Der Brenner. Dessuten ble han kjent med flere av Østerrikes viktigste kunsterpersonligheter, som Karl Kraus, Adolf Loos og Oskar Kokoschka.

I 1912 fikk han en stilling som militærapoteker i Wien, men ga den opp etter få uker. I den følgende tiden pendlet han mellom Salzburg, Wien og Innsbruck på jakt etter en stilling og en forlegger til diktene sine. Etter at hans Gedichte («Dikt») var blitt utgitt hos Kurt Wolff Verlag i Leipzig, reiste han sammen med Kraus, Loos og Ficker til Venezia og holdt mot slutten av året en offentlig opplesning i Innsbruck. Våren 1914 reiste han til Berlin for å besøke sin søster, og ble kjent med Else Lasker-Schüler. Tilbake i Innsbruck arbeidet han på sin andre diktsamling, Sebastian im Traum, som han gjorde klar til utgivelse.
I august 1914 brøt første verdenskrig ut. Trakl ble innkalt til hæren som militærapoteker, og opplevde slaget ved Grodek. Her gjennomgikk han et nervesammenbrudd, og ble sendt til militærhospitalet i Krakau (Kraków). 3. november 1914 døde han av hjertesvikt etter en overdose kokain. Diktsamlingen Sebastian im Traum utkom våren 1915.


== Oversettelser ==
Utvalg av Trakls dikt er blitt gjendiktet til norsk av Ellinor Lervik (1974), Odd Abrahamsen (1976) og Arild Vange (2002).


== Verker ==
Gedichte (1913)
Sebastian im Traum (1915)
Das Herbst des Einsamen (1920)
Gesang des Abgeschiedenen (1933)


=== Norske oversettelser ===
Åpenbaring og undergang: dikt i utvalg, gjendiktninger av Ellinor Lervik. Solum, 1974.
Omkrets: gjendiktninger, av Odd Abrahamsen. Oslo: Solum, 1976.
Dødens nærhet, gjendiktninger av Arild Vange. Oslo: Aschehoug, 2002.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tabell over Trakls livsløp, LeMO (Deutsches Historisches Museum)


== Litteratur ==
H. Esselborn: Georg Trakl. Die Krise der Erlebnislyrik. Köln: Böhlau Verlag, KG, 1981.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Georg Trakl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Georg Trakl – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Georg Heym

Georg Heym (født 30. oktober 1887 i Hirschberg i Schlesien, død 16. januar 1912 i Berlin) var en tysk forfatter og en av de fremste lyrikerne innenfor den tidlige litterære ekspresjonismen. Heym studerte til jurist men arbeidet aldri varig som dette.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Georg Heym var sønn av embetsmannen Hermann Heym (1850–1920) og hans hustru Jenny Heym, født Taistrzik, (1850?–1923). Han hadde søsteren Gertrud (1889–1920). Georg  ble særlig knyttet til faren.
Forholdene i det borgerlig-konservative foreldrehuset var problematisk.  Som barn flyttet han mange ganger, siden faren stadig ble forflyttet i tjenesten. Hans første dikteriske forsøk går tilbake til 1899. 
I 1907 fullførte han gymnaset, og begynte samme år å studere jus ved universitetet i Würzburg. I 1908 dro han til Friedrich-Wilhelm-universitetet i Berlin, og i 1910 til universitetet i Jena.


=== Dikter ===
Et avgjørende moment i Heyms utvikling som dikter var stiftelsen av Der Neue Club vinteren 1909–10. Her traff han sammen med kunstnere som Kurt Hiller, Jakob von Hoddis, Erwin Loewenson, Ernst Blass, David Baumgardt og Robert Jentzsch. På denne tiden oppsto diktverkene som skulle gjøre ham berømt etter sin død. I 1911 utga han diktsamlingen Der ewige Tag, den eneste som ikke utkom posthumt.
I Heyms dagbøker fremgår det at han lot seg særlig begeistre av Friedrich Nietzsche, Friedrich Hölderlin, Dmitri Sergejevitsj Meresjkovski og Christian Dietrich Grabbe. Abv stor betydning for ham var også Heinrich von Kleist.Studiene ble avsluttet ved universitetet i Berlin, og i 1911 begynte Heym i statstjenesten i Lichterfelde utenfor Berlin. Han ble imidlertid snart avskjediget, og universitetet i Würzburg avviste dissertasjonsavhandlingen hans. 
Han tenkte nå å slå inn på en løpebane som offiser, men døde allerede i 1912 under en skøytetur på elven Havel.


== Verker ==


=== Diktsamlinger ===
Der ewige Tag (1911)
Umbra vitae (1912)
Marathon (1914)


=== Prosa ===
Der Dieb. Ein Novellenbuch (1913)


== Litteratur ==
Kurt Mautz: Georg Heym. Mythologie und Gesellschaft im Expressionismus. Frankfurt: Athenäum, 1987. ISBN 3610089296


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Georg Heym i BIBSYS
Tabell over Heyms livsløp (Deutsches Historisches Museum)
California Highway Patrol

California Highway Patrol (CHP) er delstatspolitiet i California i USA. Etaten ble opprettet i 1929 for å patruljere delstatens motorveier, men har siden fått ansvar også innen sikring av delstatens bygninger og ansatte, kriminaletterforskning og bistand til det kommunale politi. Med 9 900 ansatte, herunder 6 800 polititjenestemenn, er CHP landets største politietat på delstatsnivå.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) California Highway Patrol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kilefly

Kilefly (Eugnorisma spp.) er en slekt av nattfly som tilhører underfamilien Noctuinae. To arter er funnet i Norge, begge har hovedvekten av sin norske utbredelse på Vestlandet.


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 30 – 44 mm for de norske artene), kraftige nattfly, forvingene grå eller gråbrune med mørke flekker. Bakvingene er hvit- eller gråaktige.


== Levevis ==
Larvene lever på ulike løvtrær, busker og urter. Disse artene finnes mest i skog og skogkanter. De voksne sommerfuglene flyr om natten på sensommeren og høsten. De kommer gjerne til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den palearktiske sone. De fleste artene lever i Sentral-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien Noctuoidea
Familien nattfly, Noctuidae
Underfamilien Noctuinae
Gruppen Noctuini
Slekten kilefly, Eugnorisma Boursin, 1946
Eugnorisma arenoflavida (Schawerda, 1934)
Eugnorisma chaldaica (Boisduval, 1840)
brunt kilefly, Eugnorisma depuncta (Linnaeus, 1761)
grått kilefly, Eugnorisma glareosa (Esper, 1788)
Eugnorisma ignoratum Varga & Ronkay, 1994
Eugnorisma insignata (Lederer, 1853)
Eugnorisma jubilans Varga, Ronkay & Guylai, 1995
Eugnorisma miniago (Freyer, 1839)
Eugnorisma pontica (Staudinger, 1891)
Eugnorisma puengeleri Varga & Ronkay, 1987


== Kilder ==
Norges sommerfugler – Nattfly [1]
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [3]
Utbredelsesdata: [4]


== Eksterne lenker ==
(en) Kilefly i Encyclopedia of Life 
(en) Kilefly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kilefly hos Artsdatabanken 
(sv) Kilefly hos Dyntaxa 
(en) Kilefly hos Fauna Europaea 
(en) Kilefly hos NCBI 
(en) Kategori:Eugnorisma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eugnorisma – detaljert informasjon på Wikispecies