jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Biologisk membran

En biologisk membran eller biomembran er et avgrensende eller separerende vev som fungerer som en barriere i eller rundt en celle.
Transienttilstand

At et fenomen eller system er i en transienttilstand eller transient betyr at det er i en tilstand av kortvarig karakter som heller ikke gjentar seg i jevne intervaller. Eksempel på dette er når et system akkurat er blitt aktivert eller påvirket og ennå ikke har nådd en operativ likevekt. Betegnelsen benyttes for eksempel i forbindelse med elektromagnetisme eller lydbølger.
UMK

UMK kan vise til:

Nikolaus Kopernikus-universitetet (Uniwersytet Mikołaja Kopernika)
Universitetets Myntkabinett
Universiti Malaysia Kelantan
Den finske musikkonkurransen Uuden Musiikin Kilpailu
Benito Nava

Benito Nava (født 16. juli 1936 i Forlì i Italia, død 17. oktober 2011 i Trondheim) var en opprinnelig italiensk restauratør, musiker (trompet, kontrabass og sang) og kulturpersonlighet bosatt i Trondheim.Han ankom byen i 1960 for å være en del av det italienske orkestret Ceccoli som opptrådte i Palmehaven, den eksklusive restauranten i Britannia Hotel. Orkestret hadde engasjementer flere steder i Norge i tillegg til en omfattende virksomhet i Sveits og flere andre land. Benito Nava skrev flere låter som ble gitt ut på plater, mest kjent er kanskje «Mere, mere, mere» som også ble en radio-hit. Tore Johansen beskrev ham som «Trondheims første pop-stjerne» og la til at han hadde vært en bauta i trøndersk kulturliv i flere tiår.Benito Nava sluttet som heltidsmusiker i 1978 for å starte sin egen restaurantvirksomhet med restaurantene Benitos og Zia Teresa bak Vår Frue kirke. Samtidig som han var restauratør fortsatte han å opptre som sanger og konferansier, han deltok også i operaforestillinger, skrev sanger og komponerte. Etter nærmere 30 år ble de to restaurantene avviklet julen 2007. I april 2011 startet Benito Nava restauranten daBenito på Fosenkaia like ved Trondheim sentralstasjon.
I januar 2010 deltok Nava i en kampanje for REMA 1000 der han presenterte italienske matoppskrifter. Ved Navas bortgang understreket konsernsjef Odd Reitan i REMA 1000 hvor viktig Nava hadde vært for Trondheim gjennom mange år.


== Referanser ==
2. divisjon fotball for menn 2022

2. divisjon fotball for menn 2022 (også kalt PostNord-ligaen 2022) bestod av 28 lag fordelt på to avdelinger. Ligaen startet 9. april 2022 og ble avsluttet 22. oktober 2022.


== Opp- og nedrykk ==

Opprykk: Moss og HøddNedrykk: Odd 2, Staal Jørpeland, Øygarden, Eidsvold Turn, Asker og Frigg


== Avdelingene ==


=== Avdeling 1 ===


=== Avdeling 2 ===

 


== Lagene ==


=== Avdeling 1 ===


=== Avdeling 2 ===


== Statistikk ==


=== Tilskuertall ===


=== Målskårere ===


== Referanser ==
Mark Allen

Mark Allen (født 22. februar 1986 i Antrim) er en nordirsk profesjonell snookerspiller. Han har klatret raskt på verdensrangeringen og er inne i topp seksten i verden etter tre sesonger.
Før han ble profesjonell vant Allen både det europeiske og verdensmesterskapet for amatører, i tillegg til flere titler for juniorer i Nord-Irland. Det første året som profesjonell kom han til sekstenedels-finalene i både UK Championship og Welsh Open. Han spilte seg også frem til siste kvalifiseringsrunde til verdensmesterskapet i snooker, men tapte for Andy Hicks.
I mars 2007 kvalifiserte han seg til verdensmesterskapet for første gang, etter å ha spilt tre kvalifiseringskamper. Den 24. april slo han tidligere verdensmester Ken Doherty 10–7 i første runde, men tapte for Matthew Stevens 9–13 i andre runde. Allen kvalifiserte seg til verdenmesterskapet også i 2008, men tapte 9–10 for syvdobbelte verdensmester Stephen Hendry.
Senere i 2007 kom han for første gang til semifinalen i en rankingturnering. Dette skjedde på hjemmebane under Northern Ireland Trophy, semifinalen tapte han 3–6 for Fergal O'Brien. Han har også kommet til semifinalen i Bahrain Championship i 2008 og i VM i 2009. Da han kom til semifinalen i VM slo han blant annet regjerende mester Ronnie O'Sullivan, før han tapte for John Higgins.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mark Allen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Player profile on Global Snooker
Shinedown

Shinedown er et amerikansk rockeband fra Jacksonville, Florida, dannet i 2001 av Brent Smith, Brad Stewart, Jasin Todd og Barry Kerch. Bandet har gitt ut tre album på Atlantic Records. De har gitt ut populære singler som «45», «Save Me», «Devour», «Sound of Madness» og «Second Chance». Alle de ti singlene utgitt hittil har klatret inn på Topp 5 av Hot Mainstream Rock Tracks chart. Shinedown har solgt over 8 millioner album over hele verden.
Singelen Second Chance var en av de mest solgte låtene på iTunes i 2009. 
Shinedown spiller Hard Rock/Post-Grunge.


== Aktuelt ==
I 2009 fikk Shinedown en forespørsel om å lage en sang til filmen Alice in Wonderland. Resultatet ble Her Name is Alice, som finnes på plata "Almost Alice".
I 2010 var Shinedown headline-band for Carnival of Madness-festivalen som startet 16. juli. Andre deltagende band var Chevelle, Sevendust, 10 years og Puddle of Mud. 
Shinedown turnerte med Breaking Benjamin, Nickelback og Sick Puppies resten av året. I 2010 kom deres "singel", Diamond Eyes som er musikken på traileren til filmen "The Expendables".


== Diskografi ==


=== Album ===
Leave A Whisper (2003)
Us And Them (2005)
The Sound Of Madness (2008)
Live From The Inside (DVD) (2005)
The Sight Of Madness (DVD) (2009)
Leave A Whisper Deluxe Edition (2009)
Us And Them Deluxe Edition (2009)
Almost Alice (2010)
Amaryllis (2012)
Threat To Survival (2015)
Attention Attention (2018)


=== Singler ===
«Fly from the Inside»
«45»
«Burning Bright»
«Simple Man»
«Save Me»
«Heroes»
«I Dare You»
«Devour»
«Second Chance»
«Sound of Madness»
«If You Only Knew»
«The Crow and the Butterfly»
«Her Name is Alice»
«Diamond Eyes»
«Call me»


== Medlemmer ==
Nåværende medlemmer:

Brent Smith – Vokal (2001 – )
Zach Myers – Gitar (2005 – )
Barry Kerch – Trommer (2001 – )
Eric Bass – Bass  (2008 – )Tidligere medlemmer:

Brad Stewart – Bass  (2001 – 2007)
Jasin Todd – Gitar (2001 – 2008)
Nick Perri – Gitar (2008)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Shinedown – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Shinedown på Internet Movie Database 
(en) Shinedown på Apple Music 
(en) Shinedown på Discogs 
(en) Shinedown på MusicBrainz 
(en) Shinedown på SoundCloud 
(en) Shinedown på Spotify 
(en) Shinedown på Songkick 
(en) Shinedown på Last.fm 
(en) Shinedown på Genius — sangtekster 
(en) Shinedown på AllMusic 
Shinedown på Twitter 
Shinedown på Facebook 
Shinedown på Instagram 
Shinedown på YouTube 
Shinedown på Myspace 
Shinedown på TikTok 
, Shinedown på myspace
Milij Balakirev

Milij Aleksejevitsj Balakirev (russisk:Милий Алексеевич Балакирев, Milij Alekseevič Balakirev)  (født 21. desember 1836jul./ 2. januar 1837greg. i Nizjnij Novgorod, død 16. maijul./ 29. mai 1910greg. i St. Petersburg) var en russisk pianist, dirigent og komponist, i dag mest kjent for sitt arbeid med å fremme en nasjonal russisk musikk. 


== Virke ==
Balakirev var en skolert pianist som i ungdommen skrev briljante salongstykker etter modell av Frédéric Chopin. Inspirert av Mikhail Glinka begynte han å konsentrere seg om å skape en original russisk nasjonal stil. Stilen hans karakteriseres framfor alt av bruken av russiske sanger og danser, noe som resulterte i en til da ukjent bruk av kirketonearter og uvanlige harmonier. Han hadde også en forkjærlighet for det orientale, særlig for melodier fra Kaukasus. Formmessig (men ikke stilistisk) var Balakirev påvirket av Franz Liszt, noe som kommer til uttrykk i valg av musikkformer, i temabearbeidingen og i klaversatsen. Med utgangspunkt i Glinka utviklet Balakirev en særegen russisk musikk han betraktet som en motsats til vestlig musikk, og da i særdeleshet italiensk. Ideene sine brakte han videre til de andre i komponistgruppa «De Fem», og sammen satte de et varig preg på russisk musikk. 
Balakirev hadde ikke fått komposisjonsundervisning, men tilegnet seg det grunnleggende ved å lese partiturer. Som lærer  frarådde han musikkteori og tekniske øvelser, fordi han mente det hindret inspirasjonen og ledet til en «vestliggjøring» av musikken. For elevene hans kunne manglende tekniske ferdigheter skape store problemer seinere.


== Betydning ==
Balakirev fikk stor betydning som grunnlegger av en hel epoke, men hans originale og bemerkelseverdige komposisjoner oppføres knapt lengre. Grunnen er sannsynligvis historisk: Fra 1860-årene av satset han mest på å hjelpe sine meningsfeller fram, han komponerte lite og lot ofte være å fullføre påbegynte verk. Rundt 1870 fikk han en krise som blant annet gav seg utslag i religiøs fanatisme, han trakk seg helt tilbake fra musikklivet og tok seg jobb som jernbanefunksjonær. Først i 1880-årene begynte han å komponere igjen, og fullførte da flere av de verkene han hadde latt ligge uferdig. Poblemet var at han fortsatte i samme musikkstil som før, og i 1880-årene var denne stilen allerede passé. Om Balakirev hadde oppført disse verkene i 1860-årene ville de gått inn i musikkhistorien som pionérstykker.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sigrid Neef: Die Russischen Fünf: Balakirew – Borodin – Cui – Mussorgski – Rimski-Korsakow. Monographien – Dokumente – Briefe – Programme – Werke. Verlag Ernst Kuhn, Berlin 1992, ISBN 3-928864-04-1.


== Eksterne lenker ==
(en) Mily Balakirev – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Verkfortegnelse, russisches-musikarchiv.de
(en) Fritt tilgjengelige noter av Mily Balakirew i International Music Score Library Project
Arvid Bryne

Arvid Bryne (født 1. september 1938) er en norsk journalist og forfatter.
Bryne har mellomfag i historie, fransk og norsk fra Universitetet i Oslo. Han var programsekretær i NRK og journalist i Associated Press før han i 1970 begynte i Dagbladet. Fra 1981 til 1985 var han korrespondent for avisa i USA, og fra 1986 til 1997 var han utenriksredaktør.
Han har utgitt flere bøker, blant annet Du skulle latt meg få dø, mor: et nærbilde av Gunnar, narkoman fra 1978 og Ronald Reagan: fra triumf til katastrofe fra 1987. I 2001 kom biografien Hildringstimer. Et portrett av Erik Bye og i 2007 intervjuboka Vi sloss for Norge om frontkjemperen Bjørn Østring og Milorgmannen Svein Blindheim. Han har gitt ut bok om Oliver H. Langeland og kritiserer den behandlingen Langeland fikk etter krigen.I februar 2015 ble Bryne tildelt Litauens fortjenstorden for på begynnelsen av 1990-årene å ha hjulpet litauerne med å arrangere deres første diplomatiske reise mot vesten.


== Verk ==
Krig og sannhet. Langelandsaken og landssvikeroppgjøret. Fagbokforlaget, 2013. ISBN 9788232103782


== Referanser ==
Electrocompaniet

Electrocompaniet var et norsk foretak som produserte forsterkere og forbrukerelektronikk.
Selskapet ble stiftet av Per Arild Abrahamsen og Svein Erik Børja tidlig på 1970-tallet for å produsere en TIM-fri forsterker, basert på forskningen til Matti Otala ved universitetet i Uleåborg. Denne forsterkeren fikk navnet The 2 Channel Audio Power Amplifier, og ble godt mottatt både i Norge og andre land og førte til at Electrocompaniet fikk et godt rykte. Siden teknologien var basert på arbeidet til Matti Otala, ble forsterkeren ofte kalt «Otalaforsterkeren» på folkemunne. Foretaket utvidet etter hvert med flere produkter, som ble for det meste eksportert. Michael Jacksons produsent Bruce Swedien brukte Electrocompaniet-forsterkere mens han mikset Jacksons album History og Invincible. Begge fikk «Special thanks to Electrocompaniet» på omslaget.


== Starten ==
I 1970 publiserte finnen Matti Otala resultatet av banebrytende forsking innen forsterker­teknologi.. Men arbeidet hans vakte ikke så mye oppsikt før han i 1973 holdt et foredrag om TIM ved en AES-konferanse. På denne konferansen var den norske lydteknikeren Svein Erik Børja tilstede. Børja var, som mange andre, ikke fornøyd med lyden til transistorforsterkere, som tidlig på 1970-tallet ble oppfattet som «metallisk» eller kunstig. Da han kom hjem fra konferansen tok han kontakt med Per Abrahamsen og de satt seg sammen for å lage en forsterker etter Otalas retningslinjer. De tok kontakt med Nils Jørgen Kjærnet, som jobbet på Nera og fikk han til å bygge en forsterker. Terje Sandstrøm var også involvert i utviklingen av forsterkeren.


== Produksjon ==
Det ble laget noen forskjellige versjoner av 25 watt-utgaven og de tidligste modellene het Otala Lohstroh. Navnet ble satt sammen av etternavnene til de to involverte i forskningen (Matti Otala og Jan Lohstroh.) Da de ikke var direkte involvert i Electrocompaniets prosjekt, ville de heller ikke at navnet deres skulle benyttes. Det ferdige produktet ble da omdøpt til The 2 Channel Audio Power Amplifier. Denne forsterkeren ble etter hvert godt mottatt både i Norge og i andre land. Produktet førte egenhendig til at Electrocompaniet fikk et godt rykte. På grunn av at teknologien var utviklet på arbeidet til Matti Otala ble forsterkeren likevel ofte kalt «Otalaforsterkeren» på folkemunne. Selskapet utvidet etter hvert til større produksjon, flere produkter og mer eksport.


== Nye eiere ==
Tidlig på 2000-tallet begynte Electrocompaniet å få økonomiske problemer, og gikk konkurs våren 2004. Det ble så kjøpt opp av WestControl Electronics på Tau, som skjøt inn ny kapital og fikk foretaket på føttene igjen. Produksjon ble så flyttet til Tau og per i dag representeres de i over 50 land. Abrahamsen startet deretter firmaet Abrahamsen Audio. I juni 2018 ble Electrocompaniet begjært konkurs for andre gang. Boet ble så kjøpt opp av en gruppe investorer, som startet opp på nytt kort tid etter konkursen. Produksjonssjef Bjørn Kindingstad overtok som daglig leder i 10. jan. 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Liste over kriger Norge har deltatt i

Liste over kriger Norge har deltatt i omfatter hendelser som i litteraturen omtales som krig fra vikingtidens slutt omkring år 1050 og fremover.
Bokverket Norges kriger begynner med Harald Hårfagre og omtaler også Olav den helliges felttog og slaget ved Stamford Bridge (1066).


== Liste ==


=== Merknader ===
A)Henrik Angell omtaler disse tre som del av samme krig.B)Jon Skeie omtaler krigen med Sverige og England (1807-1809) som en krig.C)Omtales også som del av Karl Gustav-krigene (1657-1660).D)Olsen mfl omtaler dette som Erik av Pommerns kriger som ble innledet med et felttog mot Slesvig i 1410-1411 etterfulgte av fem års våpenhvile.Grevefeiden var en borgerkrig i Danmark (1533-1536) og resulterte blant annet i Reformasjonen og at Norge ble en provins av Danmark. I november 1531 hadde Christian II angrepet og beleiret Akershus festning i forsøk på å gjenvinne tronen. Frederik I sendt i mars og mai 1532 styrker til unnsetning og det var kamper på fjorden og på land. Christian II ga opp og ble tatt til fange. Olav Engelbrektssons styrke på Steinvikholmen overga seg i mai 1537. Slaget på reden skjedde i 1801, før Danmark-Norge ble involvert i Napoleonskrigene.
Perioden 1130-1240 kalles borgerkrigstiden i Norge. Holmsen setter «borgerkrig» anførsel og foretrekker «innbyrdesstrid».


== Se også ==
Liste over svensk-danske kriger
Liste over norske militære bidrag i utenlandsoperasjoner etter 1945


== Referanser ==


== Litteratur ==
Angell, H. (1906). Norges krigshistorie: (landkrigene). Kristiania: Grøndahl. 
Olsen, P. E., Arstad, K., & Myhr, E. (red.). (2011). Norges kriger: fra Hafrsfjord til Afghanistan. Oslo: Vega.
Den dansk-norske flåten 1510-1814. Marinemuseet, Horten, 2014.
Skeie, Jon (1871-1951) (1953). Norges forsvars historie. Oslo: Olaf Norlis forlag i hovedkommisjon.
Dana Hill

Dana Lynne Goetz (født 6. mai 1964, død 15. juli 1996), bedre kjent under artistnavnet Dana Hill, var en amerikansk skuespiller og stemmeskuespiller. Hun er godt kjent for sin karakteristiske hese stemme og barnaktige opptreden. «Hill» var moren hennes sitt pikenavn.
Hennes mest kjente roller inkluderer «Audrey Griswold» i Hjelp, vi må på ferie til Europa, Max i Langbein og sønn, Jerry i Tom & Jerry setter byen på hodet og «Charles» i Duckman. Hun var også medvirkende i TV-filmen Fallen Angel fra 1981. I tillegg ga Hill også stemme til diverse figurer i Nickelodeon-serien Rugrats.
Hun led av diabetes som forårsaket vekstproblemer og betydelig diabetiske komplikasjoner. Dette førte til at hun fikk slag som hun døde av i 1996.


== Eksterne lenker ==
(en) Dana Hill på Internet Movie Database 
(sv) Dana Hill i Svensk Filmdatabas 
(da) Dana Hill på Filmdatabasen 
(da) Dana Hill på Scope 
(fr) Dana Hill på Allociné 
(en) Dana Hill på AllMovie 
(en) Dana Hill hos The Movie Database 
(en) Dana Hill hos Behind The Voice Actors
Ron Dennis

Ron Dennis (født 1. juni 1947) er en tidligere sjef/eier av Formel 1-teamet McLaren fra 1980 til 2017 da han solgte alle aksjer McLaren Company.
April Winchell

April Terri Winchell (født 4. januar, 1960) er en amerikansk skuespiller, skribent, stemmeskuespiller, radio-talk show-vert og kommentator.
Som stemmeskuespiller har Winchell vært med i utallige animasjonsserier som for eksempel Friminutt, Langbein og sønn (som «Peggy»), Disneys Musehus og Mikkes klubbhus (som «Klara Ku»), Tarzan (tok over for Rosie O'Donnell som «Terk») og 101 dalmatinere (som Cruella de Vil). Hun har også vært medvirkende i animasjonsfilmer, inkludert blant annet Antz, Hvem lurte Roger Rabbit, Løvenes konge og Skjønnheten og udyret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Offisielt nettsted 
(en) April Winchell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) April Winchell på Internet Movie Database 
(sv) April Winchell i Svensk Filmdatabas 
(fr) April Winchell på Allociné 
(en) April Winchell på AllMovie 
(en) April Winchell hos Rotten Tomatoes 
(en) April Winchell hos TV Guide 
(en) April Winchell hos The Movie Database 
(en) April Winchell hos Behind The Voice Actors 
Video of Winchell and "Mr. K" appearing on KABC Radio, July, 2006
Fan's radio highlights
César Cui

César Cui (Cesarius-Benjaminus, russisk Цезарь Антонович Кюи - Tsezar Antonovitsj Kjui, født 6. januarjul./ 18. januar 1835greg. i Vilnius, død 13. mars 1918 i St. Petersburg) var en russisk militæringeniør, komponist og musikk-kritiker.
Cuis far var fransk, moren litauisk. Da Cui tidlig viste interesse for musikk, fikk han musikkundervisning fra tiårsalderen. En av lærerne var den polske komponisten Stanisław Moniuszko.
I 1856 ble Cui kjent med Milij Balakirev, og inspirert av ham ble han med i De Fem, ei gruppe komponister som arbeidet for å fremme en russisk nasjonal musikkstil. Til å begynne med var Cui en heftig forsvarer av De Fems musikkestetikk, men distanserte seg seinere fra dem, og skrev til og med enkelte totalslakt av medlemmenes verk, eksempelvis av Modest Mussorgskijs opera Boris Godunov.
Til tross for at Cui forsvarte den nasjonale musikkstilen som De Fem arbeidet for, fulgte han i liten grad de direktivene han selv var en av talsmennene for, og benyttet bare sjelden karakteristiske russiske folkemusikalske trekk. Musikken hans klinger mer «vestlig» enn Pjotr Tsjajkovskijs, en komponist De Fem brukte som skrekkeksempel på vestlig musikk.
Cui skrev 15 operaer, men foretrakk miniatyrformatet, eksempelvis sanger og klaverstykker. En beundring for Robert Schumann kan spores, men Cuis musikk ligger ellers faretruende tett opp mot overflatisk salongmusikk. Han var den langt svakeste av komponistene i De Fem og blir knapt spilt.
Den skriveføre Cui var langt mer betydelig som musikk-kritiker, selv om ettermælet skjemmes av en aggressiv anmelderstil og en erkekonservativ musikkoppfatning. Som et eksempel på kritikk-stilen hans kan nevnes omtalen av den Aleksandr Glazunov-ledede uroppføringa av Sergej Rakhmaninovs Symfoni nr. 1 i d-moll 15. mars 1897. Cui skrev at dersom det finnes en konsertsal i helvete, og en komponist fikk i oppdrag å skrive en symfoni med de egyptiske plagene som tema, ja da ville dette verket fullt ut oppfylle oppdraget.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sigrid Neef: Die Russischen Fünf: Balakirew – Borodin – Cui – Mussorgski – Rimski-Korsakow. Monographien – Dokumente – Briefe – Programme - Werke. Verlag Ernst Kuhn. Berlin 1992 ISBN 9783928864046


== Eksterne lenker ==
(en) César Cui – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) César Cui – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) César Cui på Discogs 
(en) César Cui på MusicBrainz 
(en) César Cui på Spotify 
(en) César Cui på AllMusic 
(en) César Cui – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(de) Verk av og om César Cui i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Komplett verkfortegnelse, russisches-musikarchiv.de
(en) Fritt tilgjengelige noter av César Cui i International Music Score Library Project
Shirley Collins

Shirley Elizabeth Collins (født 5. juli 1935 i Hastings, Sussex, England), innflytelsesrik og anerkjent engelsk folkesanger. Under folkemusikk-bølgen i England på 1950- og 60-tallet var hun en sentral aktør.
Blant mange viktige plateutgivelser skal nevnes Sweet England (1959), Folk Roots, New Routes (1964) (med Davy Graham), og Anthems in Eden (1969) (med søsteren Dolly Collins).
I boken America Over the Waters (utgitt 2006) har hun beskrevet den omfattende folkemusikk-innsamlingen hun foretok på rundreise i de amerikanske sørstatene i 1959, i samarbeid med musikkantropologen Alan Lomax.


== Eksterne lenker ==
(en) Shirley Collins på Internet Movie Database 
(en) Shirley Collins på Discogs 
(en) Shirley Collins på MusicBrainz 
(en) Shirley Collins på Spotify 
(en) Shirley Collins på Songkick 
(en) Shirley Collins på Last.fm 
(en) Shirley Collins på AllMusic 
Shirley Collins web site
Goof Troop (videospill)

Goof Troop er et action-eventyrspill utviklet og publisert av Capcom i 1993 til Super Nintendo Entertainment System.
Spillet er basert på animasjonsserien Langbein og sønn fra 1992. Spillet inneholder flerspiller-modus, hvor én spiller kontrollerer Langbein mens den andre kontrollerer Max.


== Handling ==
Spilleren får rollen som Goofy eller Max, gjennom fem områder på Spoonerville Island: På en strand, i en landsby under beleiring, et hjemsøkt slott, i en hule, og til slutt et piratskip hvor Pete og PJ blir holdt fanget. Goofy beveger seg saktere enn Max, men kan skade fiendene mer. Målet med hvert nivå er å løse forskjellige gåter, og beseire en rekke motstandere. Goofy og Max kan bruke forskjellige metoder for å beseire fiender som å kaste gjenstander som tønner eller bomber mot dem, sparke blokker inn i dem, eller slå dem ned fra scenen. Gjennom hele spillet kan spilleren oppdage forskjellige samleobjekter som kan hjelpe dem.
Å samle på frukt kan beskytte Max eller Goofy mot et enkelt slag, med ekstra liv opptjent hvis spilleren kan samle en viss mengde frukt uten å bli truffet. Å samle røde diamanter gjør at spilleren får et ekstra liv. For å komme videre gjennom spillet, må spilleren samle forskjellige objekter å bruke. Hver spiller kan bare holde ett element av gangen. I Spoonerville er Goofy og sønnen Max på fisketur på sjøen. De ser et stort piratskip som er på vei mot Spoonerville, hvor Pete og PJ er kidnappet. Goofy forsøker å ta igjen skipet, men lykkes ikke før skipet reiser til en sjørøverøy.
Goofy og Max slåss mot en gruppe pirater som har forvekslet Pete med deres egen kaptein, Keelhaul Pete, som for lenge siden var blitt svelget av en hval. Når Goofy og Max utforsker øya og kjemper mot enda flere pirater, fortsetter Pete og PJ misforståelsen - ettersom Pete liker å være pirat-leder. Goofy og Max ser Pete om bord på piratskipet, og forsøker å redde ham. Men de innser at personen de antok var Pete faktisk er den virkelige kaptein Keelhaul Pete, etter å ha kommet tilbake etter at hvalen spyttet ham ut igjen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Goof Troop hos MobyGames 
(en) Goof Troop hos Giant Bomb 
(en) Goof Troop hos Internet Game Database 
(en) Goof Troop hos GameFAQs
Brem-sur-Mer

Brem-sur-Mer er en kommune i departementet Vendée i regionen Pays de la Loire vest i Frankrike.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Brem-sur-Mer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Brem-sur-Mer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Turistinformasjon