jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sven Nielsen

Sven Nielsen (født 18. mars 1883 i Stavanger, død  21. januar 1958 samme sted) var en norsk offiser, forretningsmann og politiker for Høyre. 
Han var elev ved Kongsgaard skole i Stavanger. 
Nielsen «var i 1930-årene Høyres fremste målbærer i kampen for å styrke forsvaret». Han var stortingsmann for kjøpstedene i Vest-Agder og Rogaland fylker fra 1934 til 1953 og konsultativ statsråd, senere handelsminister, i London-regjeringen under krigen. 
Han ble valgt til Stortinget i 1934 og ble gjenvalgt tre ganger. 22. mai 1940 ble han utnevnt til konsultativ statsråd i Johan Nygaardsvolds regjering. Fra 12. mars til 25. juni 1945 var han handelsminister. Han var med i Regjeringsdelegasjonen som styrte på vegne av regjeringen fra 14. mai 1945 til regjeringen i sin helhet vendte tilbake til Norge fra eksilet i London. I tillegg til Handelsdepartementet var han da fungerende sjef for Arbeidsdepartementet og Skipsfartsdepartementet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Johan Nygaardsvold (1947). Statsminister Johan Nygaardsvolds beretning om den norske regjerings virksomhet fra 9. april 1940 til 25. juni 1945. Oslo: Aschehoug.  [utgitt av Stortinget]


== Eksterne lenker ==
(no) Sven Nielsen hos Stortinget 
(no) Sven Nielsen hos Norsk senter for forskningsdata
Halogenid

Halogenid eller halid er et kjemisk forbindelse som er dannet av ioner fra halogener og et kjemisk element eller radikal, som er mindre elektronegativt (eller mer elektropositivt) enn halogenidet. 
En halogenid-ion er en negativt ladet ion fra den 7. hovedgruppe eller, mer presis, den 17. gruppe av periodesystemet, det kan være fluorid (F-), klorid (Cl-), bromid (Br-), iodid (I-) eller astatid (At-). Alle disse ioner finnes i halogener.
Man skjelner mellom 

Saltlignende halogenider, halogenider som har ionebindinger (salter). Eksempler er natriumklorid (NaCl) og kaliumbromid (KBr).
Kovalente halogenider, halogenider som har kovalente bindinger. Eksempler er hydrogenhalider som hydrogenklorid (HCl) og interhalogenforbindelser som bromklorid.
Komplekse halogenider halogenider med halogenid-ioner som kompleksligander som eksempelvis tetrachloroplatinat-ionen  [PtCl4]2−.


== Se også ==
Halogener
Salt


== Eksterne lenker ==
(en) Halides – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
halogenidprøven
Coraholmen

Coraholmen er en liten øy i James I Land på Spitsbergen, Svalbard. Coraholmen ligger i Ekmanfjorden, som er en sidefjord til Isfjorden, og er 3,3 km lang og 1,8 km bred.
I 1896 gjorde Sefströmbreen et større fremstøt, et surge, hvor hele brefronten rykket frem og tok med seg deler av fjordbunnen i Ekmanfjorden. Bunnmaterialet ble skjøvet fremover og deponert på Coraholmen. Landskap består i dag av tallrike små hauger med fordypninger og små vann. 
Coraholmen er en del av Nordre Isfjorden nasjonalpark.


== Eksterne lenker ==
Coraholmen Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Gargnäs

Gargnäs (umesamisk: Dráhkie) er et småsted i Sorsele kommune, som ligger cirka 50 km sørøst for tettstedet Sorsele på det smale neset mellom elven Gargån og Hemsjön.


== Etymologi ==
Gargnäs, Gargån og lappskattelandet Karko har fått sine navn etter det samiska ordet kárku, som betyr en mindre strekning med tørr mark i en myr eller i et myrlendt terreng.Gargnäs er noen ganger også blitt kalt Dragnäs. Detta har gitt opphav til det samiske navnet Dráhkie. Drag er et svensk dialektord som betyr «smalt nes». Ettersom stedet befinner seg på et smalt nes mellom Gargån och Hemsjön, var det et egnet sted for samer å ta seg frem i sine båter.


== Historie ==
Gargnäs befinner seg i et område som i begynnelsen av 1700-tallet var en del av lappskattelandet Karko. På stedet Draati mellom Gargån og Hemsjön fantes det en gammel reinvall, der samene i en periode hadde sitt oppholdssted. På selve reinvallen ble bygningen ved navn Gargnäs oppført i 1756 av Hans Mårtensson, sønn av samen Mårten Turesson og Barbro Hansdotter, som var datteren til den første klokkeren i Sorsele, Hans Ersson. Hans Mårtensson övertok også skatten for lappskattelandet Karko. Noen år senere sluttet brorern Nils seg til, og overtok halvparten av området som Hans hadde ryddet.


== Gargnäs kirke ==
I Gargnäs finnes det en trekirka fra 1911. I 1962 ble Gargnäs forsamling utskilt fra Sorsele forsamling som en egen menighet. I 2006 ble denne menigheten gjenforent med Sorsele forsamling.


== Infrastruktur ==
Gargnäs har en egen flyplass, som kalles Garglanda. Den er den eneste flyplassen i Vindelådalen.


== Foreningsliv ==
Stedet har et bedriftslag i fotball som trener i Lund. Laget Gargnäs ble grunnlagt foran sesongen 2005, og fikk begynne i division 3B. I 2006 vant laget innendørscupen med 32 lag som MFF-support arrangerte i kombihallen i Malmö. I serien rykket laget samme år opp til divisjon 2.
Laget har spilt i superettan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gargnäs hjemmeside
Sorsele kommunes side om Gargnäs
Fotball-laget Gargnäs i Lund
Gargnäs kirke
Gargnäs flyplass
Havfolk

Ikke til å forveksles med HavfolkeneHavfolk er et fiktivt folkeslag som bor under vann, og er brukt i J.K. Rowlings bokserie, Harry Potter. I bøkene bor de på bunnen av Galtvort-sjøen, der de har bygget sin egen landsby. Havfolkene, som kentaurene, avslo å bli omtalt som mennesker, og ikke dyr, da det ble foreslått at mennesker var de som kunne forstå språket, og hadde intelligens nok til å forstå alt som krevdes. Havfolket er beskrevet med at de har en gråaktig hud, og vilt, grønt hår. Når de er over vann snakker de havsk, men under vann kan mennesker uten kunnskaper om havsk, forstå dem.
Harmonisk funksjon

En harmonisk funksjon er en to ganger kontinuerlig deriverbar funksjon som tilfredsstiller Laplace-ligningen.


== Definisjon ==
Gitt f : Rn → R, og U en åpen delmengde Rn, er f harmonisk over U dersom f er kontinuerlig deriverbar to ganger mot U, og 

  
    
      
        
          ∑
          
            i
            =
            1
          
          
            n
          
        
        
          
            
              
                ∂
                
                  2
                
              
              f
            
            
              ∂
              
                x
                
                  i
                
                
                  2
                
              
            
          
        
        =
        0
      
    
    {\displaystyle \sum _{i=1}^{n}{\frac {\partial ^{2}f}{\partial x_{i}^{2}}}=0}
  i hvert punkt i U. Denne ligningen kalles Laplace-ligningen. Andre skrivemåter er 

  
    
      
        
          ∇
          
            2
          
        
        f
        =
        0
      
    
    {\displaystyle \nabla ^{2}f=0}
  eller 

  
    
      
         
        Δ
        f
        =
        0.
      
    
    {\displaystyle \ \Delta f=0.}
Vulst

Vulst er i heraldiske våpenskjold et flettet tøystykke som er plassert på hjelmens isse, mellom hjelmen og hjelmtegnet. I Storbritannia brukes ofte hjelmtegn (crest) satt bare på en vulst, det vil si uten skjold, hjelm og hjelmklede. 
En vulst har vært brukt fra middelalderen og i alle land med europeisk heraldikk. Vulst regnes imidlertid ikke som en nødvendig del av et våpen med hjelm og hjelmtegn. I mange våpenavbildninger brukes ikke en vulst, men hjelmtegnet står direkte på hjelmens isse. I Norge ble vulst mer vanlig fra 1800-tallet. Fordi hjelm og hjelmtegn så å si ikke blir brukt i norske offentlige våpen, finner vi ikke heller vulst i disse våpnene. Men i mange andre land ser vi hjelmer med fullt heraldisk utstyr, også i kommunevåpen, statlige og fyrstelige våpen.
En vulst kan ha vært plassert for å skjule en festeanordning for hjelmtegnet på hjelmen. Men vulsten har også vært antatt å komme fra det tøystykket som ble lagt på hjelmen for å verne mot solstråler og varme. Det er dette tøystykket som er blitt til det oppflikede hjelmkledet, som utviklet seg til å bli et plante- eller bladlignende ornament fra hjelmen og ned på sidene av skjoldet.
Vulsten brukes idag vanligvis med de samme to fargene (tinkturene) som på hjelmkledet.
I stedet for vulst kan vi finne rangkroner og i noen få tilfelle en liten krans av roser som i slektsvåpenet Rosenkrantz.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		


== Litteratur ==
C.M. Munthe: «Norske slegtsmerker», Norsk slektshistorisk tidsskrift, bd. I, Oslo 1928
Hans Krag: «Norsk heraldisk mønstring fra Frederik IV's regjeringstid 1699-1730», Drøbak 1942 – Kristiansand S 1955
Hans Cappelen: «Norske slektsvåpen», Oslo 1969 (2. opplag 1976)
Herman L. Løvenskiold: «Heraldisk nøkkel», Oslo 1978
Jan Raneke (redaktør): «Nordisk heraldisk terminologi», Lund 1987 (med heraldiske faguttrykk på bokmål og nynorsk)
Harald Nissen og Monica Aase: Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim, (Trondheim 1990)Andre land

Poul Bredo Grandjean: «Dansk Heraldik», København 1919 (bare dansk-norsk adelsheraldikk og i dag å anse som foreldet)
Carl Alex. von Volborth: «Alverdens heraldik i farver», Politikens Forlag, København 1972 (oversatt av Sven Tito Achen)
Sven T. Achen: «Danske adelsvåbener», København 1973
Ottfried Neubecker: «Heraldik. Kilder, brug, betydning», København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
Carl Alex. von Volborth: «Heraldry – Customs, Rules and Styles», Dorset 1981
Carl-Alex. von Volborth: «The Art of Heraldry», Dorset 1987
Jan Raneke: «Svensk adelsheraldik», Malmö 1990
Magnus Bäckmark och Jesper Wasling: «Heraldiken i Sverige», Lund 2001
Flintholmen

Flintholmen er en liten øy i James I Land på Spitsbergen, Svalbard. Coraholmen Flintholmen i Ekmanfjorden, som er en sidefjord til Isfjorden.
I 1896 gjorde Sefströmbreen et større fremstøt, et surge, hvor hele brefronten rykket frem og tok med seg deler av fjordbunnen i Ekmanfjorden. Bunnmaterialet ble skjøvet fremover og deponert på Flintholmen. 
Flintholmen er en del av Nordre Isfjorden nasjonalpark.


== Eksterne lenker ==
Flintholmen Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Skål (gest)

Skål er et hilsningsord og en oppfordring til å drikke. «Skål» betyr på mange språk «god helse» og «sunnhet»


== I andre land ==
I mange kulturer er det å utrope en skål en vanlig forekomst og i noen tilfeller et brudd på etikette å ikke gjøre det. Det generelle temaet er «lykke til» eller «god helse». Under formelle måltider er det i noen av samveldelandene kutyme å utbringe den første skålen som en lojalitetsskål (Loyal Toast) til «dronningen». Denne kan bli tilpasset i andre land slik at man gir en tilsvarende skål til det passende statsoverhode.


== Referanser ==
Ida Brun

Adelaide Caroline Johanne Brun, kjent som Ida Brun eller Ida (de) Bombelles (født 20. september 1792 på Sophienholm i Frederiksdal, død 23. november 1857 i Wien) var en dansk  sangerinne og danserinne. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hun var datter av Constantin Brun og Friederike Brun, født Münter, og søster til C.F.B. Brun. Som datter av Friederike Brun var hun en del av hennes salong på Sophienholm i gullalderen.


=== Sangerinne og danserinne ===
Ida Brun ble fra sin tidlige ungdom kjent for sine evner til å opptre med sang og dans. Særlig hennes såkalte attityder (en disiplin innenfor ballettkunsten) ble beundret av datidens kunstnere som for eksempel Goethe, A.W. Schlegel, Madame de Staël og spesielt Bertel Thorvaldsen. Kunsten var en slags mime, utviklet av Lady Hamilton i Napoli i 1790-årene. Ida Brun videreutviklet attitydene til små balletter og opptrådte bl.a. med sterkt farvet ansiktssminke som indisk danserinne.
Thorvaldsen akkompagnerte henne ofte på gitar og ble svært inspirert av hennes attityder. En gang han møtte henne og hennes mor i Roma, ba han henne danse iført morens sjal. 
19. mars 1803 ble det avholdt fest for å feire avstøpningen av Thorvaldsens «Jason med det gyldne skind» i gips. Verket var blitt godt  mottatt i det internasjonale kunstnerlivet i Roma og Thomas Hope hadde bestilt samme statue i marmor. Under festen danset Ida Brun og festet laurbærkrans rundt billedhoggeren.
Ida Brun opptrådte ikke for honorar eller lønn, ettersom hun kom fra en av de rikeste familier i Danmark. Det ble heller aldri solgt billetter til hennes eksklusive, private forestillinger. Ikke desto mindre ble hennes opptredener mere og mere et press og en byrde, og hun utviklet anoreksi.
Den opprinnelige Ida, som lignet sin særpregede mor, kan ses i Thorvaldsens byste. 
I 1816 giftet hun seg med den østerrikske sendemannen i Danmark, grev Louis Philippe de Bombelles (1780–1843). Ekteskapet ble oppfattet av flere som en uforståelig flukt. Bombelles var forbausende lite imponert av sin  kone og later til å ha hatt en utpreget humoristisk sans, som tiltalte Ida, som aldri mer behøvde å opptre. I sitt nye liv som madame Bombelles knyttet hun et varmt venninneforhold til keiser Napoleon Is enke Marie Louise av Østerrike.


== Gjengivelser av Ida Brun ==
Thorvaldsen har portrettert Ida Brun 1809 i en byste, som finnes på Thorvaldsens Museum.
Tegning fra 1805–10 av C.H. Kniep i Bakkehusmuseet.
Maleri fra 1803 av P.F. Hetsch i privat eie.
Maleri av J.L. Lund fra 1811 i Statens Museum for Kunst (Danmark).
Foto i Det Kongelige Bibliotek.


== Kilder ==
Ida Brun i Dansk Kvinnebiografisk Leksikon
Ida Brun i Thorvaldsens brev
Bryn Celli Ddu

Bryn Celli Ddu er en forhistorisk sted på den walisiske øya Anglesey og ligger i nærheten av Llanddaniel Fab. Navnet «Bryn Celli Ddu» er vanskelig å oversette direkte, men det betyr enten «haugen i den mørke lund» eller mulig «haugen i guddommens lund». Jordhaugen ble plyndret og vandalisert i 1699, og arkeologiske utgravninger skjedde i årene 1928 og 1929.
I løpet neolittisk tid sto en steinsirkel og henge på stedet. Et område av brent materiale inneholdt spor av et lite menneskelig bein fra et øre, dekket av en flat stein.
Steinene ble fjernet i tidlig bronsealder da en typisk ganggrav ble bygget over toppen midten på hengen. En utskåret stein med spiralmotiv og slangeform sto i gravkammeret. Det har siden blitt fjernet og tatt vare på av Amgueddfa Cymru (Wales' nasjonalmuseum) og erstattet av en etterligning som står utenfor. En jordhaug som dekker graven er restaurering fra 1900-tallet, og den opprinnelige haugen var antagelig langt større.
Norman Lockyer som i 1906 publiserte den første systematiske undersøkelsen av megalittisk astronomi, har argumentert at Bryn Celli Ddu markerte sommersolverv. Dette ble latterliggjort i sin tid, men nyere undersøkelser av Steve Burrow, kurator ved neolittisk arkeologi ved Amgueddfa Cymru (Wales' nasjonalmuseum) har påvist at denne teorien sannsynligvis er riktig. Denne innrettingen knytter Bryn Celli Ddu til en håndfull andre steder, inkludert Maes Howe og Newgrange, som begge peker til midtvintersolverv. Det har også blitt foreslått at en egenskap tilsvarende til «lysgangen» i Newgrange kan ha sitt motstykke ved Bryn Celli Ddu (Pitts, 2006).
En rekke på fem groper fra tidligere stolper, det vil si stolpehull, ble tidligere antatt å ha vært samtidig med graven, altså ca. 3000 f.Kr., men har siden blitt påvist å være av nyere dato. Tidlige resultater av karbondatering har datert trekull fra stolpene fra to av hullene til å være fra mesolittisk tid (Pitts, 2006).


== Galleri ==

		
		
		


== Litteratur ==
Pitts, M. (2006): «Sensational new discoveries at Bryn Celli Ddu». British Archaeology No. 89 (July/August): 6.


== Eksterne lenker ==
Ancient Britain – Bryn Celli Ddu
Bilder og beskrivelse av Bryn Celli Ddu
Steve Burrow... sier at haugen steingang peker mot midsommerens stigende sol... Strålene lyser opp en kvartsrik stein i enden av graven.
Foto av Bryn Celli Ddu og omgivelsene rundt
Eivind Ljøstad

Eivind Ljøstad (født 17. februar 1967 i Arendal) er sjefredaktør i dagsavisen Fædrelandsvennen.
Han vokste opp på Saltrød i Arendal. Han er gift med Elisabeth Lindland, skuespiller, sanger og programleder fra Kilsund. Sammen har de tre barn.
Ljøstad har gått på medielinja på Mediehøgskolen Gimlekollen, og har grunnfag i statsvitenskap og mellomfag i historie ved Universitetet i Oslo.Yrkesaktiviteten startet Ljøstad med som sportsjournalist i Agderposten. Han var så innom Forsvarets Forum, før han begynte i Dagbladet, hvor han var i 18 år, sist som nyhetsredaktør. Fra 2007 til 2009 var han administrerende direktør i reklamebyrået Dale+Bang.
I september 2009 overtok Ljøstad som redaktør i Agderposten etter Stein Gauslaa. I juni 2010 ble han ansatt som sjefredaktør i dagsavisen Fedrelandsvennen, og begynte i stillingen 9. august 2010, etter kun ett år i Agderposten.


== Referanser ==
Burkini

Burkini er en badedrakt for kvinner utviklet av libanesisk-australske Aheda Zanettis firma. Ahiida har også rettighetene til navnet Burqini som et registrert varemerke.
Betegnelsen er et nydannet, sammensatt ord, basert på burka og bikini.
Badedrakten burkini likner en heldekkende våtdrakt med innebygd hette, men den er laget av polyester, ikke latex, som også gjør den lettere å svømme med.
Drakten er laget i polyester og dekker hele kroppen unntatt ansiktet, hendene og føttene, i tråd med tradisjonelle muslimske regler for ærbarhet og anstendighet. Den ble beskrevet som den perfekte løsningen for muslimske kvinner som ønsket å bade og svømme, men som ikke ønsket å bruke «avslørende» badedrakter av vestlig type.Muslimske teologer anser imidlertid ikke løsningen som perfekt, og har kritisert den fordi den ikke oppfyller kravet om å skjule kroppsformene.En annen type badedrakt som muslimske kvinner kan bruke er veilkini som opprinnelig kommer fra Akaba i Jordan og MyCozzie-kolleksjonen som skal oppfylle kravene til anstendighet, utviklet av den Dubai-basert designeren Jenny Rose Nicholson og som har innebygd solbeskyttelsesfaktor 50.


== Referanser ==
Bengt Palmers

Bengt Gustaf Palmers (født 2. april 1948 i Stockholm) er en kjent svensk filmmusikkomponist, manusforfatter, plateprodusent og filmprodusent.
Palmers har blant annet produsert og arrangert den internasjonalt kjente låten «Moviestar» med Harpo. Han har også hatt et nært samarbeid med Björn Skifs og har skrevet musikken til de tre første Selskapsreisen-filmene. Han var i mange år dommer i Sikta mot stjärnorna på Svensk TV4.
Da han forsøkte seg på en karriere i USA i slutten av 1970-årene brukte han som navn det mer engelskklingende Ben G T Palmers. Han har skrevet manus til filmen Gøta kanal 2 – Kanalkampen som han også laget musikken til.
I de seinere år har han blant annet vært jurymedlem i talentjaktsprogrammet Fame Factory på svensk TV3.


== Filmografi (utvalg) ==


=== Filmmusikk ===
2006 – Gøta kanal 2 – Kanalkampen

1993 – Drömkåken

1991 – Joker

1988 – S. O. S. Selskapsreisen 3

1988 – Trøbbel

1985 – Svindlende forretninger

1985 – Selskapsreisen 2

1984 – Sköna juveler

1980 – Selskapsreisen

1979 – Jeg er med barn

1968 – Jag är nyfiken – blå


=== Manus ===

2006 – Gøta kanal 2 – Kanalkampen

1993 – Drömkåken

1991 – Joker

1988 – Trøbbel


=== Skuespiller ===

1995 – Skynd deg å elske


== Eksterne lenker ==
(en) Bengt Palmers på Internet Movie Database 
(sv) Bengt Palmers i Svensk Filmdatabas 
(da) Bengt Palmers på Filmdatabasen 
(da) Bengt Palmers på Scope 
(fr) Bengt Palmers på Allociné 
(en) Bengt Palmers på AllMovie 
(en) Bengt Palmers hos The Movie Database
Torre Reforma

Torre Reforma er en påbegynt skyskraper som blir Mexicos høyeste bygning når den står ferdig i slutten av 2014. Den blir 244 meter høy, og skal stå i Paseo de la Reforma nr. 483 i Mexico by, like ved siden av det som i dag er landets høyeste bygning, Torre Mayor (225,6 m). Bygningsarbeidet ble starta i mai 2008.


== Se også ==
Liste over Mexico bys høyeste bygninger


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Torre Reforma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Papyrella

Papyrella er en gresk sivbåt på den joniske øya Korfu i nordvestlig Hellas som ikke lenge er ved bruk, sist gang båttypen var dokumentert brukt var i 1987. Deretter var sivbåten benyttet for flere eksperimenter på Egeerhavet for å teste teorien om de første fartøyene som var brukt i oldtidens Hellas antakelig var sivfartøyer.


== Papyrella ==
På den store øya Korfu lå den fruktbare Ropa-sletten mellom en mindre fjellkjede i den nordlige enden som har form som en utbuktning og Korfu by samt høyder mot den sørlige enden som har form av en lang halvøy. Mye av jordbruket på Korfu er konsentrert på Ropa-sletten, men det er mindre myrområder der det vokser siv som ved landsbyen Liapádes i nordvest. Langt mot sør lå den store ferskvannslagunen Korisíon med et rikt dyreliv og vegetasjon. På Ropa-sletten var det fremdeles høstet inn siv betegnet som «papyri» (Ferula communis L.) selv om det er en gåte om hvordan den lokale betegnelsen på en sivplante som ikke er papyrus fra Egypt, hadde oppstått.
Hver år sent i juni ble sivplantene kuttet ned, og deretter lagt ute for å tørke under solen for en bestemt periode før arbeidet om å lage bunter kunne begynne. Men til forskjell fra andre sivbåtbyggerne rundt i verden tok den greske båtbyggeren fram trevirke som kan være gjenbrukt fra en utrangerte papyrellabåt for å lage et horisontalt «skjelett» med seks til åtte 3 meter lange lister spredt ut i triangulær form festet til tre tverrgående planker. Dette «skjelettet» som var gjenbrukt opptil tjue år av den lokale båteieren, sørget for en større stivhet i konstruksjonen enn normalt. Deretter ble buntene lagt rundt skjelettet for å danne et skrog av stilker som sluttet mot den spisse baugen i båten som var triangulært i form. Deretter ble mindre og lange bunter lagt oppå hverandre langs sidene for å danne en «bordkledning» rundt det flate «dekket» ned til de tverrgående planker som i andre varianter kunne være dekket med sivruller og tverrgående planker ovenpå.
Den typiske papyrellabåten kunne ha en avkuttet akterstevn eller rund akterstevn med to planker som «akterspeil», dermed var opptil 2,5 meter lang og 1,2 til 1,3 meter bredt med en høyde på 65 cm fra bunnen til toppen på den bøyede baugen. Papyrellabåten vanligvis var bare brukt i lukket farvann, men også på ferd til sjøs for å fiske ute på havet. Normalt dro to mann ut med padleårer ute på dypere sjø for å hente opp fangne hummere i teiner. De lokale fiskere ment at deres sivbåtene var usenkelig. Etter hver dag ble båten trukket opp på landet og «hengt» i en galge etter baugen for å tørke ut. Den vanlige levealderen på sivbåten på Korfu skulle være på to til tre år.
Det var en større variant som mer eller mindre var to papyrellabåter som var slått sammen med hverandre akterstevn mot akterstevn med trenagler og tauverk til én stor båt på rundt fem til seks meter lengde med større lasteevne.


== Eksterne lenker ==
Papyrella: Etterkommer etter steinalderfartøy?
Greskspråkelig artikkel om papyrella med bilder
Blattniksele

Blattniksele (også skrevet Blattnicksele, umesamisk: Bláhnage) er et 54 hektar stort småsted i Sorsele kommune i Västerbottens län i landskapet Lappland i Sverige. Stedet hadde 205 innbyggere i 2000 og 187 innbyggere i 2005.


== Eksterne lenker ==
Blattnikseles hjemmeside
Paris–Bourges

Paris–Bourges er et fransk endags-sykkelritt som foregår i midten av oktober. Rittet går fra Paris til Bourges i departementet Cher.
Den første utgaven ble avholdt i 1913 og fram til 1949 var det et ritt for amatører. Siden 1990 har rittet blitt arrangert årlig.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted
Nerva (holme)

Nerva (russ.: Нерва, svensk: Nervö, finsk: Narvi) er en russisk holme i Finskebukten. Holmen ligger rundt 20 km sør for fastlandet vest for Viborgbukta og rundt 16 km østnordøst for Sommers.
Før 1940 var Nervö en finsk utøy i Viborgs län. Et fyr ble oppført på holmen i 1867. 
Det nåværende fyret på Nerva er oppført av Russland etter 1945.


== Eksterne lenker ==
I. Uschakoff: Karta öfver Finland, 1898: Beliggenhet for Nervö
Artikkel om Nervö fyr i Nordisk familjebok, bind 37, spalte 736, 1925
Lighthouses of Russia: Gulf of Finland