jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Just Hjalmar Johansen

Just Hjalmar Johansen (født 18. juni 1956) er en norsk tidligere lokalpolitiker for Høyre. Han var ordfører i Båtsfjord 1999 – 2003, og statssekretær i Kommunal- og regionaldepartementet fra 21. februar til regjeringsskiftet 16. oktober 2005. Han var 2. vararepresentant til Stortinget fra Finnmark 2001 – 2005, og møtte da 3 dager på Stortinget.
Johansen er oppvokst i Båtsfjord og nå (2013) bosatt i Sortland. Han er utdannet elektronikkingeniør, og har bakgrunn som selvstendig næringsdrivende og daglig leder i firmaet Karl Strømme på Sortland. Han var medlem av kommunestyret i Båtsfjord fra 1991. Pr. 2013 er han leder for Nav-kontoret i Øksnes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Just Hjalmar Johansen hos Stortinget 
(no) Just Hjalmar Johansen hos Norsk senter for forskningsdata
Mirja Lehtonen

Mirja Lehtonen (født 19. oktober 1942, død 25. august 2009) var en finsk langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.
Lehtonen vant to olympiske medaljer i langrenn under vinter-OL 1964 i Innsbruck. Hun ble nummer to på 5 km for damer, bak Klavdija Bojarskikh fra Sovjetunionen. Hun var også med på det finske stafettlaget som kom på tredjeplass på 3 x 5 km stafett bak Sverige og Sovjetunionen. De andre på laget var Senja Pusula og Toini Pöysti.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Sølv i langrenn, 5 km, damer  Finland
1964  Innsbruck -  Bronse i langrenn, 3 x 5 km stafett, damer  Finland


== VM-medaljer ==
1962  Zakopane -  Bronse i langrenn, 3 x 5 km stafett, damer  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mirja Lehtonen – Olympics.com 
(en) Mirja Lehtonen – Olympic.org 
(en) Mirja Lehtonen – Olympedia 
(en) Mirja Lehtonen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mirja Lehtonen – FIS (langrenn)
Senja Pusula

Senja Pusula (født 26. mars 1941), finsk kvinnelig langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.
Lehtonen vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1964 i Innsbruck. Hun var med på det finske stafettlaget som kom på tredjeplass på 3 x 5 km stafett bak Sverige og Sovjetunionen. De andre på laget var Mirja Lehtonen og Toini Pöysti.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Bronse i langrenn, 3 x 5 km stafett, damer  Finland


== VM-medaljer ==
1962  Zakopane -  Bronse i langrenn, 3 x 5 km stafett, damer  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Senja Pusula – Olympics.com 
(en) Senja Pusula – Olympic.org 
(en) Senja Pusula – Olympedia 
(en) Senja Pusula – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Senja Pusula – FIS (langrenn)
Jevdokija Meksjilo

Jevdokija Pantelejevna Meksjilo (russisk: Евдокия Пантелеевна Мекшило; født 23. mars 1931 i Gorno-Altajsk, død 16. januar 2013 i St. Petersburg)  var en sovjetisk kvinnelig langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.
Meksjilo ble olympisk mester i langrenn under vinter-OL 1964 i Innsbruck. Hun var med på det sovjetiske stafettlaget som vant 3 x 5 km for damer, foran Sverige og Finland. De andre på laget var Alevtina Koltsjina og Klavdija Bojarskikh. Hun ble nummer to på 10 km for damer bak sin landsmann Klavdija Bojarskikh.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i langrenn, 3 x 5 km stafett, damer  Sovjetunionen
1964  Innsbruck -  Sølv i langrenn, 10 km, damer  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jevdokija Meksjilo – Olympics.com 
(en) Jevdokija Meksjilo – Olympic.org 
(en) Jevdokija Meksjilo – Olympedia 
(en) Jevdokija Meksjilo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jevdokija Meksjilo – FIS (langrenn)
Martin Högberg

Martin Högberg (født 1912, død 1. desember 1999 i Stockholm) var en svensk frelsesoffiser. Han hadde lederstillinger både i Vest-Tyskland og Sveits og var sjef for Frelsesarmeens internasjonale offiserskole i London. Fra 1979 til 1981 var han nestkommanderende for Frelsesarmeen i Sverige og fra 1982 var han leder med rang som kommandør for Frelsesarmeen i Norge, Færøyene og Island. 


== Bibliografi ==
Gamla Stridsropslägg berättar – åren 1883-1891 1963
«Sveriges minsta väckelserörelse»  Artikkel i: Bron mellan Nås och Jerusalem ISBN 91-972904-0-8


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1983 side 148


== Referanser ==
Eerikki Koivu

Eerikki Koivu (født 29. desember 1979, Karleby i Finland) er en norsk, finskfødt tidligere ishockeyspiller i den norske eliteserieklubben Lørenskog Ishockeyklubb. Han kom til klubben før 10/11-sesongen og spilte til 11/12-sesongen. Koivu var også med i den norske landslagstroppen i VM i Slovakia i 2011. Tidligere klubber: Jyväskylä, ASG Angers, Hermes Kokkola, Hokki Kajaani og Storhamar 2007-10.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eerikki Koivu – Eurohockey.com 
(en) Eerikki Koivu – Hockeydb.com 
(en) Eerikki Koivu – Eliteprospects.com
Kalvebakken bru

Kalvebakken bru (eller bruene på Kalvebakken) er tre generasjoner bruer som krysser Kalvebakkelva mellom Hundbergan og Lauksletta sør for Tromsø. Den nyeste brua har to kjørefelt, ett i hver retning og er en del av E8 og dermed forbinder Tromsø med omverdenen.
Bruene ble fredet av Riksantikvaren 17. april 2008.


== Se også ==
Tromsøbrua
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Kalvebakken bru». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Vegvesen.no veghistorie
Torgeir Trældal

Torgeir Trældal (født 2. januar 1965 i Narvik) er en norsk politiker (FrP).
Han var innvalgt på Stortinget fra Nordland 2009–2013, etter å ha vært vararepresentant 2001–2009. Trældal satt i Stortingets næringskomité og fungerte som Fremskrittspartiets landbrukspolitiske talsmann. Før han ble stortingsrepresentant, var Trældal formann i Narvik FrP 1995–2011, medlem av Narvik bystyre 1995–2009 og nestformann i Nordland FrP 2002–2009.
Trældal er utdannet elektromontør fra 1986, etter å ha gått i lære hos Strands Elektriske AS i Narvik. Han var ansatt i brannvesenet i Narvik 1988–2003.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torgeir Trældal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Torgeir Trældal hos Stortinget 
(no) Torgeir Trældal hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Torgeir Trældals stemmegivning på Stortinget (arkivert) siden 2009 systematisert av organisasjonen Holder de ord
P.C. Bønecke

Peter Christian Bønecke (født 19. april 1841, død 23. oktober 1914) var en dansk arkitekt, titulær professor ved Kunstakademiet og statsbyggmester i København.


== Bakgrunn og liv ==
P.C. Bønecke ble født i København. Han kom tidlig i murerlære og ble samtidig i vintermånedene undervist på N.S. Nebelongs og senere på J.H. Nebelongs tegnekontorer. Han var på et flerårig opphold på bygningsskolen i Holtzminden og var i fire år assistent hos Theophilus Hansen i Wien. I perioden 1862–64 var han på studiereise i Italia. Etter hjemkomsten løste Bønecke i 1865 borgerskap som murermester, men ble snart utelukkende beskjeftiget med arkitektonisk virksomhet. I sin kunstneriske oppfatning var han preget av påvirkning fra Theophilus Hansen. 
Bønecke mottok C.F. Hansen-medaljen i 1875 for En Musikforeningsbygning og ble titulær professor ved Kunstakademiet i 1893. Han var bygningsinspektør i Københavns Kommune i tidsrommet 1873–87 og etterfulgte H.C. Stilling som statsbyggmester i København 1888–1911. Dessuten var han formann for styret for «Theophilus Hansens Rejselegat», styremedlem i Arbejdernes Byggeforening og Københavns Husflidsforening og i kommisjonen for bedømmelse av svenneprøver i København. Han var Ridder av Dannebrog og Dannebrogsmann.
Bønecke stilte ut tegninger på Charlottenborg i 1875, 1877 og 1887 og deltok i henholdsvis Den Nordiske Industri-, Landbrugs- og Kunstudstilling i Kjøbenhavn 1888 og Rådhusudstillingen 1901. 
Bønecke giftet seg den 3. juni 1866 i København med Augusta Vilhelmine Lorentze Biørn (28. februar 1845 i København – 10. oktober 1928) på Frederiksberg. 
Han er begravet på Assistens Kirkegård.


== Bygninger (alle i København) ==

Fredericiagade 15 (1867)
Vodroffsvej 11, Frederiksberg (1868)
Egen villa Dorothea, Brodersens Allé 4, Hellerup
Palmehuset i Botanisk have, København (1872-74, sammen med brygger J.C. Jacobsen og gartner Tyge Rothe, fredet) Palmehuset er også tilskrevet F.E. Kerrn.
Vinterhaven og den overdekkede søylegården, Pompeji, på Gammel Carlsberg (1876, sammen med J.C. Jacobsen, fredet)
Nørre Søgade 49 (1876)
Laboratoriebygning til apotek, Vesterbrogade 72 (1883)
Kridttårnet på Carlsberg (1883)
Gammel Kongevej 94, Frederiksberg (1887)


=== Prosjekter ===
Det Kongelige Teater (1871, 3. premie sammen med Vilhelm Friederichsen)
En musikkforeningsbygning i København (1875, C.F. Hansen-medaljen)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) P.C. Bønecke på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Bjarne Andersson

Bjarne Andersson (født 28. april 1940 i Ödeshög, død 12. august 2004 i Mora) var en svensk langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble.
Andersson vant en olympisk sølvmedalje i langrenn under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det svenske stafettlaget som kom på andreplass på 4 x 10 km bak Norge. De andre laget var Jan Halvarsson, Gunnar Larsson og Assar Rönnlund.


== OL-medaljer ==
1968  Grenoble -  Sølv i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjarne Andersson – Olympics.com 
(en) Bjarne Andersson – Olympic.org 
(en) Bjarne Andersson – Olympedia 
(en) Bjarne Andersson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Bjarne Andersson – Sveriges olympiske komité 
(en) Bjarne Andersson – FIS (langrenn)
Gunn Marit Nilsen

Gunn Marit Nilsen (født 24. november 1964) er en norsk politiker (H). Hun var ordfører i Båtsfjord fra 15. oktober 2009, etter at Frank Bakke Jensen ble innvalgt på Stortinget mens varaordfører Anne Grethe Strandheim ikke ønsket opprykk. Nilsen var selvstendig næringsdrivende og bestyrer på Vinmonopolet i Båtsfjord før hun ble ordfører.Hun gikk av som ordfører etter kommunevalget i 2011.


== Referanser ==
Irene Lange Nordahl

Irene Lange Nordahl (født 11. februar 1968 i Sørreisa) er en norsk politiker fra Senterpartiet. Hun var fylkesråd for næring i Troms fylkeskommune 2005 -2007. Hun ble innvalgt på Stortinget fra Troms i 2009. 
Nordahl har utdanning innen økonomi og administrasjon fra Høgskolen i Harstad og Høgskolen i Tromsø. Da hun ble innvalgt på Stortinget arbeidet hun som næringssjef i Lenvik kommune. Hun har tidligere arbeidet i Posten og Gjensidige NOR.


== Stortingskomitéer ==
2009–2013 medlem av Næringskomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Irene Lange Nordahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Irene Lange Nordahl hos Stortinget 
(no) Irene Lange Nordahl hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Irene Lange Nordahls stemmegivning på Stortinget (arkivert) siden 2009 systematisert av organisasjonen Holder de ord
Rita Atsjkina

Rita Nikolajevna Atsjkina (russisk: Рита Николаевна Ачкина; født 1938 i Mogiljov) var en sovjetisk kvinnelig langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble.
Atsjkina vant en olympisk sølvmedalje i langrenn i vinter-OL 1968 i Grenoble. Hun var med på det sovjetiske stafettlaget som kom på tredjeplass på 3 x 5 km stafett for damer, bak Norge og Sverige. De andre på laget var Alevtina Koltsjina og Galina Kulakova.
Atsjkina ble verdensmester i langrenn 1966 i Oslo på 3 x 5 km stafett for damer


== OL-medaljer ==
1968  Grenoble -  Bronse i langrenn, 3 x 5 km stafett, damer  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1966  Oslo -  Gull i langrenn, 3 x 5 km stafett, damer  Sovjetunionen
1966  Oslo -  Bronse i langrenn, 5 km, damer  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rita Atsjkina – Olympics.com 
(en) Rita Atsjkina – Olympic.org 
(en) Rita Atsjkina – Olympedia 
(en) Rita Atsjkina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rita Atsjkina – FIS (langrenn)
Åmøy skole

Åmøy skole kan vise til:

Åmøy skole (Meløy) i Meløy i Nordland
Åmøy skole (Stavanger) i Stavanger i Rogaland
Alfred Kälin

Alfred Kälin (født 16. januar 1949) er en sveitsisk tidligere langrennsløper som deltok i vinter-OL 1972 i Sapporo.
Kälin vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1972; han var med på det sveitsiske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 10 km, bak Sovjetunionen og Norge. De andre på laget var Albert Giger, Alois Kälin og Edi Hauser.
Han vant American Birkebeiner i 1978.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Bronse i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfred Kälin – Olympedia 
(en) Alfred Kälin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Wilhelm Brenna

Wilhelm Brenna (født 8. oktober 1979) er en norsk tidligere skihopper som representerte Magnor UL. Han ble juniorverdensmester i Canmore (Calgary) i 1997.
Han debuterte i verdenscupen med 19.-plass 9. mars 1997. Hans beste plassering i verdenscupen var 13.-plass i Kuopio tre dager senere, og sammenlagt i sesongen 1996–97 ble han nummer 61. Sesongen 1998–99 ble han nummer 3 i kontinentalcupen. Hans siste renn i verdenscupen var i Engelberg 9. januar 2000.
Han tok bronsemedalje i lagkonkurransen i NM i 1998 og 1999, begge gangene for Hedmark.


== Referanser ==


== Kilder ==
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 334-341


== Eksterne lenker ==
(en) Wilhelm Brenna – FIS (skihopping) 
Aftenposten: Han var en verdensmester (3. januar 2008)
Albert Giger

Albert Giger (født 7. oktober 1946, død 4. september 2021) var en sveitsisk langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.
Giger vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var med på det sveitsiske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 10 km, bak Sovjetunionen og Norge. De andre på laget var Alfred Kälin, Alois Kälin og Eduard Hauser.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Bronse i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Albert Giger – Olympics.com 
(en) Albert Giger – Olympic.org 
(en) Albert Giger – Olympedia 
(en) Albert Giger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Båtliv

Båtliv (tidligere Praktisk Båtliv) er i 2020 slått sammen med Båtmagasinet, etter at sistnevnte ble kjøpt av Norsk Maritimt Forlag AS fra Aller Media. Magasinet har fra 2022 10 utgivelser i året og handler om motorbåter, båtturer og havner, sjømannskap og praktisk båtliv. Bladet eies av Norsk Maritimt Forlag, som også utgir tidsskriftet SEILmagasinet. Båtmagasinet  har også en nettside med plussartikler, og everer båtartiklene til VG Nett.
Båtliv skriver om nye båter på markedet, utfører tester av båter, presenterer aktuelle havner og farvann og generelle nyheter som angår båtfolket.
Redaktør er Ole Henrik Nissen-Lie, og tidsskriftet hadde 104 000 lesere i 2009, iflg. Norsk Medieindeks.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Estádio 11 de Novembro

Estádio 11 de Novembro er et flerbruksstadion i Luanda, Angola. Stadionet ble ferdig til Afrikamesterskapet 2010 i fotball, og en rekke av mesterskapets kamper fant sted der, inkludert finalen i turneringen. Kapasiteten er på over 50 000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Estadio 11 de Novembro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Helena Šikolová

Helena Šikolová (født 25. mars 1949), tsjekkoslovakisk kvinnelig langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.
Šikolová vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1972 i Sapporo. Hun kom på tredjeplass på 5 km for damer, bak Galina Kulakova fra Sovjetunionen og finske Marjatta Kajosmaa.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Bronse i langrenn, 5 km, damer  Tsjekkoslovakia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helena Šikolová – Olympics.com 
(en) Helena Šikolová – Olympic.org 
(en) Helena Šikolová – Olympedia 
(en) Helena Šikolová – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Helena Šikolová – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Helena Šikolová – FIS (langrenn)
Estádio Chimandela

Estádio Nacional do Chiazi er et multi-bruks stadion i Cabinda, Angola som er blitt ferdigstilt til Afrikamesterskapet 2010 som finner sted i januar 2010. Stadionet vil få en kapasitet på sirka 25 000 tilskuere, og vil bli mest brukt til fotball.


== Eksterne lenker ==
Informasjon om stadion
Den frankiske rikskrets

Den frankiske rikskrets (tysk: Fränkischer Reichskreis) var en rikskrets i Det tysk-romerske rike. 


== Stater i rikskretsen ==
Hein Arne Mathisen

Hein Arne Mathisen (født 4. april 1971) er en norsk tidligere skihopper.
Han deltok i to verdenscuprenn i 1994 og fire i 1997. Hans beste plassering var 9.-plass i Willingen 2. februar 1997, og sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 61 i sesongen 1996-97. Samme sesong vant han kontinentalcupen.
Han ble norgesmester i lagkonkurransen i 1994 og tok bronsemedalje i 1995, begge gangene for Hedmark.


== Referanser ==


== Kilder ==
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 334-341


== Eksterne lenker ==
(en) Hein-Arne Mathiesen – FIS (skihopping)
Ljubov Mukhatsjeva

Ljubov Aleksejevna Mukhatsjeva (russisk: Любовь Алексеевна Мухачёва; født 23. juli 1947 i Boksitogorsk) var en sovjetisk kvinnelig langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.
Mukhatsjeva ble olympisk mester i langrenn under vinter-OL 1972 i Sapporo. Hun var med på det sovjetiske stafettlaget som vant 3 x 5 km stafett for damer, foran Finland og Norge. De andre på laget var Alevtina Oljunina og Galina Kulakova.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Gull i langrenn, 3 x 5 km stafett, damer  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ljubov Mukhatsjeva – Olympics.com 
(en) Ljubov Mukhatsjeva – Olympic.org 
(en) Ljubov Mukhatsjeva – Olympedia 
(en) Ljubov Mukhatsjeva – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ljubov Mukhatsjeva – FIS (langrenn)
The Shocking Miss Pilgrim

The Shocking Miss Pilgrim er en amerikansk romantisk musikalkomedie fra 1947, regissert av George Seaton, som også skrev manus, og produsert av 20th Century Fox. I hovedrollene spiller Betty Grable og Dick Haymes. Filmen handler om en ung stenograf på slutten av 1800-tallet som blir involvert i kampen for kvinnelig stemmerett. Seaton baserte manus på den upubliserte historien «Miss Pilgrim's Progress», skrevet av Ernest Maas og Frederica Sagor.


== Handling ==
Cynthia Pilgrim er den beste studenten i sin klasse ved Packard Business College i New York City, og som sådan blir hun tilbudt en stilling hos Pritchard Shipping Company i Boston. Der finner hun et kontor drevet av kontor-sjef Mr. Saxon. Når Cynthia presenterer seg for med-eier John Pritchard, forteller han at han trodde alle de beste skriverne var menn, og hans policy er å ansette bare menn. Cynthia ber om en mulighet til å bevise at hun kan være like effektiv som hennes mannlige kolleger, men John nekter og tilbyr å betale for hennes togbillett tilbake til New York.
Men Johns tante Alice, en suffragist, har også interesse i bedriften hans og insisterer på at Cynthia burde få en mulighet. Cynthia finner losji ved Catherine Dennisons pensjonat, hvor hun møter en rekke andre leietakere, inkludert en dikter Leander Woolsey, kunstneren Michael Michael og musiker Herbert Jothan. John begynner å date Cynthia, og til slutt blir de forlovet. Han forsøker å overtale henne til å gi opp sitt engasjement i stemmerett-bevegelsen, men hun insisterer på at hun ikke kan forlate en så verdig sak. De avbryter forlovelsen, og hun blir sparket fra jobben sin. Men ingen av menneskene som blir ansett for å erstatte henne, behager Mr. Pritchard.


== Medvirkende ==
Betty Grable som Cynthia Pilgrim
Dick Haymes som John Pritchard
Anne Revere som Alice Pritchard
Allyn Joslyn som Leander Woolsey
Gene Lockhart som Saxon
Elizabeth Patterson som Catherine Dennison
Elisabeth Risdon som fru Prichard
Arthur Shields som Michael
Charles Kemper som Herbert Jothan
Roy Roberts som herr Foster


== Musikk ==
«Sweet Packard» fremført av ensemblet
«Changing My Tune» fremført av Betty Grable
«Stand Up and Fight» fremført av Anne Revere, Betty Grable, Dick Haymes og ensemblet
«Aren't You Kinda Glad We Did?» fremført av Dick Haymes og Betty Grable
«The Back Bay Polka» fremført av Allyn Joslyn, Charles Kemper, Elizabeth Patterson, Lillian Bronson, Arthur Shields og Betty Grable
«One, Two, Three» fremført av Dick Haymes og ensemblet
«Waltzing is Better Sitting Down» fremført av Dick Haymes og Betty Grable
«Demon Rum» fremført av ensemblet
«For You, For Me, For Evermore» fremført av Dick Haymes og Betty Grable


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Shocking Miss Pilgrim på Internet Movie Database 
(no) The Shocking Miss Pilgrim hos Filmfront 
(sv) The Shocking Miss Pilgrim i Svensk Filmdatabas 
(fr) The Shocking Miss Pilgrim på Allociné 
(nl) The Shocking Miss Pilgrim på MovieMeter 
(en) The Shocking Miss Pilgrim på AllMovie 
(en) The Shocking Miss Pilgrim på Turner Classic Movies 
(en) The Shocking Miss Pilgrim på Rotten Tomatoes
Benny Södergren

Benny Södergren (født 23. juni 1948), svensk langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck.
Södergren vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Han kom på tredjeplass på 50 km, bak Ivar Formo fra Norge og Gert-Dietmar Klause fra Øst-Tyskland


== OL-medaljer ==
1976  Innsbruck -  Bronse i langrenn, 50 km, menn  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Benny Södergren – Olympedia 
(en) Benny Södergren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Benny Södergren – Sveriges olympiske komité 
(en) Benny Södergren – FIS (langrenn)
Løkkebergveien 41

Løkkebergveien 41 er en funkis-villa i Drammen. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Sigurd Christiansen (1891–1947), fikk huset bygget til seg i 1931 og bodde her til sin død.
Huset ble bygget i 1931/32 etter tegninger av arkitekt Christian Fredrik Arbo (1876–1951), for prispengene Christiansen mottok for romanen To levende og en død i 1931. Arbo hadde arbeidet innenfor en nyklassisistisk og nybarokk stil inntil ca. 1930. Da fanget han opp impulser fra Bauhaus og Le Corbusier, og ved jubileumsutstillingen i Drammen i 1930 og i villaene i Løkkebergveien 1 og 41 arbeidet han i funksjonalistisk stil.

Løkkebergveien 41 ligger på Toppenhaugen, som tilhører Bragernes, godt synlig og med god utsikt. Huset var opprinnelig sitrongult med rød kontrastfarge, og var på folkemunne kjent som «det gule huset i Løkkebergparken». Husets fasade er hevet som et tårn. "Bygningen får med dette et spesielt seierspallaspekt" som kan henspilles til hans litterære pris som muliggjorde byggingen av huset. Tor Bomann-Larsen skriver følgende om huset og dets beliggenhet: "Byens fremste arkitekt ble snart engasjert, og det ble ryddet plass til en dikterbolig i åsen med praktfull utsikt over fjorden. Den usynlige dikteren ble synlig for alle. Drammen fikk sitt Aulestad i Løkkebergveien 41. Sigurd Christiansen kastet alle hemninger og lot bygge provinsbyens første funkishus - til alles forferdelse. Som en modernistisk pokal - nei, som en seierspall med tre trinn og dikterens arbeidsværelse i midten, må det ha ligget og skint i åsen og minnet byen om åndens ufattelige triumf"Huset er i privat eie, er bevart og forholdsvis lite er endret utvendig. Dagens eiere er de femte eiere av eiendommen siden 2020. Den er ikke tilgjengelig for publikum.


== Referanser ==


== Litteratur og andre kilder ==
Norske kunstnerhjem; temanummer av Fortidsvern; nr 3, 2005
Thoresen, Tove Frøvoll, Drammensarkitekten, Universitetet i Bergen, 1994
Bomann-Larsen, Tor, De fleste har nok med å leve, Cappelen 1991
Hilde Diesen. Dikterhus. Tell forlag, 1994 (bokhylla.no -fulltekst)