jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gallorommatidae

Gallorommatidae er en gruppe som hører til blant parasittvepsene og er en familie i ordenen vepser. Gruppen bare fossile arter og er trolig mest beslektet med familien Mymarommatidae, som de tidligere ble regnet til. Det er  beskrevet tre fossile arter. Siden disse insektene er knøttsmå og spinkle, kjennes de bare bevart i rav. 


== Utseende ==
Knøttsmå (ca. 0,5 mm), spinkle snyltevepser. De kan minne om små maur og har liksom disse en to-leddet "stilk" (petiolus) mellom propodeum (første bakkroppsledd, som er sammenvokst med thorax) og gaster (resten av bakkroppen). Antennene er forholdsvis lange og kraftige, tykkere mot spissen. Forvingen er omtrent kølleformet, uten årenett med kledt med nokså kraftige microtrichia (fine hår) på overflaten, langs ytterkanten med lange hårfrynser. Beina er slanke, de mangler sporer på leggene (tibiae) av mellom- og bakbeina, dette er en synapomorfi for Mymarommatoidea. Bakkroppen er høyt hvelvet, nokså liten, forkanten er avflatet. Hunnens eggleggingsrør er omtrent så langt som bakkroppen.


== Levevis ==
Ingenting er kjent med sikkerhet om biologien til denne gruppen, men man antar at de kan ha vært egg-parasitter. Gruppen er bare kjent fra kritt-tiden og kan dermed ha vært utdødd i minst 65 millioner år.


== Systematisk inndeling ==

ordenen vepser, (Hymenoptera)
gruppen stilkvepser, Apocrita
gruppen Proctotrupomorpha
gruppen Mymarommatoidea
familien Gallorommatidae Gibson, Read & Huber, 2007
Galloromma Schlüter, 1978 – bare fossile arter fra kritt-tiden
Galloromma agapa (Kozlov & Raznitsyn)
Galloromma bezonnaiensis Schlüter, 1978
Galloromma kachinensis Engel & Grimaldi, 2007


== Kilder ==
Engel, M.S. & Grimaldi, D.A. (2007) New false fairy wasps in Cretaceous amber from New Jersey and Myanmar (Hymenoptera, Mymarommatoidea). Transactions of the Kansas Academy of Science 110: 159-168. [1]
Gibson, G.A.P., Read, J. & Huber, J.T. (2007) Diversity, classification and higher relationships of Mymarommatoidea (Hymenoptera). Journal of Hymenoptera Research 16: 51-146.[2]
Natural History Museum, Universal Chalcidoidea Database [3]


== Eksterne lenker ==
(en) Gallorommatidae i Encyclopedia of Life 
(en) Gallorommatidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gallorommatidae hos Fossilworks 
Gallorommatidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Arbujad

Arbujad (estisk for sjamaner eller sannsigere) var gruppe på åtte unge lyrikere som representerte en ny retning i estisk lyrikk før utbruddet av annen verdenskrig.Gruppen besto av Betti Alver, Bernard Kangro, Uku Masing, Kersti Merilaas, Mart Raud, August Sang, Heiti Talvik og Paul Viiding. Alle var født mellom 1904 og 1914, og de fleste av dem tilhørte studentorganisasjonen Veljesto ved  Universitetet i Tartu.
Gruppens navn skriver seg fra en diktantologi utgitt av Ants Oras i 1938: Arbujad. Valimik uusimat eesti lüürikat (Sjamaner, et utvalg nyere estisk lyrikk). Den sovjetiske okkupasjonen av Estland i 1940 satte en stopper for denne perioden i estisk litteratur, men gruppen har hatt stor betydning for senere estiske forfattere.


== Referanser ==
Ernst Winter

Ernst Winter (født 30. oktober 1907, død 1943) var en tysk turner. Han representerte turnforeningen Eintracht Frankfurt.
Han var med i et OL og et VM for Tyskland. Hans var med i OL i 1936, der Tyskland fikk gullmedalje i lagkampen. Han vant ingen individuelle medaljer, og fikk 17.-plass i hopp og 19.-plass i frittstående som beste resultater. Han kom på 58.-plass sammenlagt.
I VM-sammenheng har han to medaljer; bronse i lagkonkurransen og gull i svingstang under VM i Budapest i 1934.På nasjonalt nivå har han fem andreplasser på rad i det tyske mesterskapet; fra 1931 til 1935.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ernst Winter – Olympics.com 
(en) Ernst Winter – Olympic.org 
(en) Ernst Winter – Olympedia 
(en) Ernst Winter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ktesibios

Ktesibios (gresk: Κτησίβιος) (fl. 285–222 f.Kr.) var en gresk ingeniør og matematiker som hovedsakelig var virksom fra Alexandria. Han var den første som skrev en avhandling om komprimert luft og dens anvendelser i pumper. Han utformet også en teori om elastisitet. På bakgrunn av disse arbeidene, blir han regnet som pneumatikkens far. Han forbedret også vannuret, og laget dermed det for sin tid mest eksakte instrumentet for tidmåling.


== Referanser ==
Serphitidae

Serphitidae er en gruppe som hører til blant parasittvepsene og er en familie i ordenen vepser. Gruppen bare fossile arter og er trolig mest beslektet med overfamilien Mymarommatoidea. Det er  beskrevet 5 fossile arter fra kritt-tiden.  


== Utseende ==
Serphitidene hadde en to-leddet «stilk» mellom propodeum (første bakkroppsledd, sammenvokst med thorax) og gaster (resten av bakkroppen); dette finner man ellers bare hos Mymarommatoidea og hos maur.


== Levevis ==
Ingenting er kjent om biologien til denne gruppen, men man antar at de kan ha vært parasitter.


== Systematisk inndeling ==

ordenen vepser, (Hymenoptera)
gruppen stilkvepser, Apocrita
gruppen Proctotrupomorpha
gruppen Serphitoidea
familien Serphitidae Brues, 1937
Aposerphites solox Kozlov & Raznitsyn, 1979
Microserphites parvulus Kozlov & Raznitsyn, 1979
Serphites Brues, 1937 – tre kjente arter
Serphites dux Kozlov & Raznitsyn, 1979
Serphites gigas Kozlov & Raznitsyn, 1979
Serphites paradoxus Brues, 1937


== Kilder ==
Gibson, G.A.P., Read, J. & Huber, J.T. (2007) Diversity, classification and higher relationships of Mymarommatoidea (Hymenoptera). Journal of Hymenoptera Research 16: 51-146.[1]


== Eksterne lenker ==
(en) Serphitidae i Encyclopedia of Life 
(en) Serphitidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Serphitidae hos Fossilworks 
(en) Serphitidae hos ITIS 
Serphitidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Jan Sládek

Jan Sládek (født 23. februar 1907 i Vracov, død 1984) var en tsjekkoslovakisk turner. Han var med i et OL og to turn-VM. 
Han deltok i OL i 1936, men fikk ingen medaljer. Tsjekkoslovakia kom her på fjerdeplass i lagkonkurransen. Tyskland vant denne konkurransen. Individuelt kom han på 26.-plass i den individuelle mangekampen. 
I VM-sammenheng har fire medaljer. Tsjekkoslovakia vant sølv i lagkonkurranse i 1934 og gull i 1938. Sládek deltok i begge disse lagkonkurransene. Individuelt fikk han i tillegg bronse i bøylehest i 1934 og sølv i den individuelle mangekampen i 1938. I 1934 kom han på 5.-plass sammenlagt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Sládek – Olympedia 
(en) Jan Sládek – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Jan Sládek – Tsjekkias olympiske komité
Seppo Arina

Seppo Arina (født 1. juni 1922 i Helsingfors, død 10. april 2001), het Granqvist til 1942, var en finsk surrealistisk bildekunstner og grafiker, som arbeidet i Helsingfors.
Arina er kjent for blant annet sine gatemotiv, men malte også stilleben og sjømotiv, ikke sjelden med forvrengte proporsjoner og flyktige motiver, med dyp som hviler i lag på hverandre. Pariserblått var en av hans mest anvendte farger, men fargeskalaen er veldig vid om enn ofte noe mørk. Kunsten hans er en del beslektet med den svenske Halmstadsgruppen. I 1955 hadde han en vandreutstilling i Sverige på mange steder. Arina deltok i åtte utenlandske utstillinger, blant dem kan nevnes "Internasjonal kunst" i Moskva 1953, ”Finsk nåtidskunst” i Østerrike 1957, "Suomen Taiteilijaseuran" (finsk kunstnerforbundets) utstilling i Vest-Tyskland 1964 (både Kampen auf Sylt, Gotha, Weimar), østersjølandenes Biennale i Rostock 1965. Av tallrike utstillinger i Finland, kan nevnes hans første egne utstilling i 1951 på det ansette Galerie Hörhammer i Helsingfors, på samme galleri også i 1954 og 1956 og med hans siste store egne utstilling 1975. Han stilte også regelmessig ut på Strimbergs kunstsalong årene 1960-66. 
Det kan nevnes at Zarah Leander satte stor pris på hans kunst og eide to av hans malerier, kjøpt på nevnte Strimbergs kunstsalong. Hun ville også ha ytterligere et sirkusmotiv, men det nektet han å male. Arina laget også tegneserier, blant annet "Sanaton Santeri" (Ordlösa Santeri) for kveldsavisen Ilta-Sanomat 1948 og i avisen Seura 1954-60, som på 1950-tallet var blant de seriefigurene som ble satt mest pris på i Finland. Arina laget også en del bokomslag, og scenearbeider, blant annet ved fronten mot Sovjetunionen, da hans enhet innen den finske hæren holdt teater- og revyforestillinger for å bygge opp under følelsene for fedrelandet.


== Referanser ==
Eivind Løberg

Eivind Løberg (født 14. februar 1963) er en norsk sanger og kordirigent (soul), opprinnelig fra Sunndalsøra, kjent fra da han som barn spilte trompet og utga flere godtselgende musikkalbum.Han ble mest kjent for landeplagen Ratiti (1971), først fremført i ett av Erik Byes familieprogram. Før det hadde han turnert med sine søsken i kvartetten Mini-Løbergs ledet av faren Per Kolbjørn Løberg (1931–2005). Eivind hadde suksess med Fredrik Friis' komposisjon Eventyrlandet (1972), og ga så ut et titall plater.
Så fulgte en tid med studier ved Voss folkehøgskole, konservatoriet i Rogaland, Dick Groves School of Music i Los Angeles (to år) og ett år ved Berklee College of Music i Boston.  Så ledet han vokalgruppen Ad'Hoc i Bergen (1997–99) og fortsatte med studier i direksjon  og ledelse for koret Aurora Borealis i Tromsø.  I 2010 leverte han en mastergradsoppgave i musikk ved Universitetet i Agder.Han er halvbror til artisten Christina Undhjem (født 1976) og onkel til artisten Bjørnar Løberg (født 1983).


== Utgivelser ==


=== Soloalbum ===
Ratiti - her kommer vi! (Columbia Records, 1972)
Nisser, tusser og troll (Columbia, 1972), gjenutgitt som Hokus Pokus
Julefest (Columbia, 1973)
Du har små venner (Columbia, 1974)
Bestefar Superstar (Polydor, 1976)
Rattiti II (Ekko, 1995)
Forever Like a Child (Orphan Label Group, 1996)
Mamma - en pike ser på meg (EMI Norge 2007)


=== Solosingler ===
Ratiti/Når jeg blir stor (1971)
Sommer hele året (1974)
Silent Water (1996)


=== Andre deltagelser ===
Diverse artister: EMI Norsktopper (1973)
Diverse artister: Den norske stjerneparaden (1974)
Diverse artister: 12 originale norske topper (1976)
Diverse artister: Aksjon døv og blind (1977)
Minitrall: Minitrall (1991)
Diverse artister: Casper's barnefavoritter (1995)
Christina Undhjem: Watching You (1998)
Diverse artister: Sanger for barn - 24 originale barnesanger fra VG-lista (1999)
Diverse artister: Gullars ... og barndommen fortsetter (2004)
Diverse artister: Diamanter varer evig (2007)
Trond Viggo: De du kan + Noe nytt & Noe rart (2007)
Diverse artister: Tidenes beste barneplate 3 (2007)


== Referanser ==
Gunnar Ørbeck

Gunnar Ørbeck (født 24. mars 1906, død 2. november 1991) var en norsk fiolinist fra Oslo, blant landets ypperste i sin tid.
Han debuterte i Gamle Logen med fiolinkonsert e-moll av Mendelssohn (1924). Ørbeck studerte i Berlin under Andreas Moser, samt i København hos Henry Holst. Etterhvert ble han  konsertmester i Opera Comique  og Nationaltheatret, såvel som kapellmester på Hotel Bristol. Han grunnla Oslo Strykekvartett (1938–48) med fiolinisten Øivind Bergh på 2. fiolin, Eilif Gunstrøm på bratsj og Arne Melsom på cello. Gunnar Ørbecks strykekvartett fortsatte virksomheten med Kai Angel Næsteby på 2. fiolin, Olaf W. Gunvaldsen på bratsj og Hans Balchen på cello. Ellers nevnes solokonserter med Bergen Filharmoniske Orkester og Trondheim Symfoniorkester. Med Ivar Johnsen ga han en sonateserie i Universitetets Aula (1958).
Ørbeck var ofte solist i kringkastingen, ofte  med sin kone Belle på klaver. Han var bror til pianisten Anne-Marie Ørbeck. Deres far var Anton Ørbeck.


== Referanser ==
Austroniidae

Austroniidae er en gruppe som hører til blant parasittvepsene og er en familie i ordenen vepser. Det er en artsfattig gruppe som omfatter bare tre kjente, nålevende arter fra Australia, dessuten én fossil art. Ingenting er kjent om biologien deres.


== Utseende ==
Små (4–6 mm), slanke, svarte vepser. De kan minne om små darwinveps (Ichneumonidae). Antennene er lange og trådformede og består av 16 ledd. Hodet er relativt lite og rundt med nyreformede fasettøyne og tre punktøyne i pannen. Forkroppen (thorax) er blanksvart, kledt med fine, lyse hår, noen snaue felter. Beina er middels lange og kraftige og gulbrune. Vingene er store, forvingene omtrent trekantede med stort, brunt vingemerke (pterostigma) og to skrå tverr-årer. Fra den ytterste av disse går det en loddrett åre opp til vingemerket. Bakkroppen er festet til spissen av propodeum (første bakkroppsledd, som er sammenvekst med thorax) med en smal, en-leddet "stilk" (petiolus) og er pæreformet, blank med fine, lyse hår. Hunnens eggleggingsrør er ganske kort.


== Levevis ==
De tre nålevende artene er funnet i fuktige, tempererte skoger i Sør-Australia og Tasmania. Ellers er ingenting kjent om biologien deres.


== Systematisk inndeling ==

ordenen vepser, (Hymenoptera)
gruppen stilkvepser, Apocrita
gruppen Proctotrupomorpha
gruppen Proctotrupoidea
familien Austroniidae
slekten Austronia Riek, 1955
Austronia nigricula Riek, 1955
Austronia nitida Riek, 1955
Austronia rubrithorax Riek, 1955
Trupochalcis inops – bare kjent fra fossiler


== Eksterne lenker ==
(en) Austroniidae i Encyclopedia of Life 
(en) Austroniidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Austroniidae hos Fossilworks 
(en) Austroniidae hos ITIS 
Austroniidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Foto av hunn av Austronia nitida: [1]
Anne-Marie Ørbeck

Anne-Marie Ørbeck (født 1. april 1911 i Kristiania, død 5. juni 1996 i Bergen) var en norsk pianist og komponist.


== Familie ==
Hun var søster av fiolinisten Gunnar Ørbeck.


== Studier ==
Hun studerte i hjembyen hos Agnes Nilsen og Gustav Fr. Lange, før hun i 1930 tok opphold i Berlin og studerte videre hos Sandra Droucker, Mark Lothar og Paul Höffel.


== Kunstnerisk virke ==
Hun hadde sin debutkonsert med Oslo Filharmoniske Orkester i 1933.
Etter å ha flyttet til Bergen med ektemannen Helge Smitt, komponerte hun meget i klassisk romantisk stil. I alt komponerte hun over tretti romanser. Flere komposisjoner er å finne på plateutgivelser med blant annet Royal Philharmonic Orchestra (symfonien på selskapet Aurora) og bergenske BIT20. På 50-tallet hadde Ørbeck flere studieopphold i Paris for å lære av Nadia Boulanger, Hans Jelinek (tolvtoneteknikk) og Darius Milhaud.
Til tross for sine studier i tolvtoneteknikk hos Jelinek, og et åpent sinn for musikalske strømninger i samtiden, var Anne-Marie Ørbecks komposisjoner alltid tonale. Sentralt i Anne Marie Ørbecks produksjon står romansen. Hennes sangsyklus Vonir i blømetid ble premiert i Norsk Komponistforenings komposisjonskonkurranse i 1942. Ørbeck har også skrevet to sanger for orkester, diverse korverk og salmemelodier. Hun har også en stor produksjon for klaver, hvorav spesielt kan nevnes en Sonatine i tre satser og 5 kadenser til klaverkonserter av Haydn og Mozart, hvor hun avslører en klar sans for den klassiske stil. Ørbeck har også komponert en del andre kammermusikalske verker.Best kjent er Ørbeck imidlertid for sine orkesterverker. Hennes Concertino for klaver og orkester ble urfremført i Berlin i 1938 med Herman Stange som dirigent og med komponisten som solist. Hennes Symfoni som ble komponert under krigen ble urfremført av Musikselskabet «Harmoniens» Orkester i Bergen i 1954 med Carl von Garaguly som dirigent. Både dette verket og Pastorale og Allegro for fløyte og strykere er blant hennes mest spilte.


== Produksjon ==


=== Verkliste (utvalg) ===
Concertino for klaver og orkester.  Uroppført i Berlin 1938 med seg selv som solist.
Vonir i blømetid  (1942).  Korsang til tekster av Hans Henrik Holm. Prisbelønt av Norsk Komponistforening
Sonatine i tre satser.
Ovspel.  Korsang til tekster av Hans Henrik Holm.  Premiert Sällskapet Muntra Musikanter i Helsingfors (1952)
Symfoni i D-dur, uroppført i Bergen med Carl von Garaguly (1954)
So rodde dei fjordan (1963, tekst Aslaug Vaa)
Vill-Guri (1963, tekst Tor Jonsson).


=== Diskografi ===
BIT20 Ensemble: Miniatures (1995)
Royal Philharmonic Orchestra, Geir Henning Braaten, Marianne Hirsti:  Anne-Marie Ørbeck - Symphony • Songs (1990)
Geir Henning Braaten: Norwegian Panorama (1984)
Per Øien, Det Norske Kammerorkester: The Norwegian Flute (1978)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kvinnelig komponist i Norge. Anne Marie Ørbeck – NRK-opptak fra Nasjonalbibliotekets arkiver
Verkliste fra NB noter Arkivert 24. november 2016 hos Wayback Machine.
Walter Steffens

Walter Steffens (født 26. desember 1908 i Barnstorf, død 23. august 2006 samme sted) var en tysk turner. Han representerte turnforeningen Sportverein Barnstorf.
Han var med i et OL og et VM for Tyskland. Hans var med i OL i 1936, der Tyskland fikk gullmedalje i lagkampen. Han vant ingen individuelle medaljer, og fikk 5.-plass i bøylehest, 6.-plass i frittstående og 8.-plass i svingstang som beste resultater. Han kom på 17.-plass sammenlagt.
I VM-sammenheng har han én medalje; bronse i lagkonkurransen under VM i Budapest i 1934.På nasjonalt nivå har han sølv fra det tyske mesterskapet i 1938.Da han døde i 2006 var han den siste gjenlevende av det tyske laget som vant OL-gull i 1936.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Steffens – Olympedia 
(en) Walter Steffens – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
MOZ.de – Olympia-Oldie Steffens verstorben Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine. (artikkel om Steffens etter hans død, på tysk)
Artikkel om Steffens, med bilder, ved hans 97-årsdag (tysk)
Litteraturåret 1922

Litteraturåret 1922 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1922.


== Pristakere ==
Carl Møllers Legat: Emil Bønnelycke, Tom Kristensen
De Nios stora pris: Tor Hedberg
Goncourt-prisen: Henry Béraud for Le vitriol de la lune og Le martyre de l'obèse
Hawthornden Prize: Edmund Blunden for The Shepherd
Holger Drachmann-legatet: Otto Rung
Newbery-medaljen: Hendrik Willem van Loon for The Story of Mankind
Nobelprisen i litteratur: Jacinto Benavente – Spania
Otto Benzons Forfatterlegat: Chr. Rimestad og Ludvig Holstein
Prix Femina: Jacques de Lacretelle for Silbermann


== Hendelser ==
Den første Newbery-medaljen blir delt ut til forfattere av fremragende bøker for barn.


== Nye bøker ==


=== A - G ===
Amok av Stefan Zweig
Babbitt av Sinclair Lewis
Claudines hjem (La Maison de Claudine) av Colette
De hengtes skog (Padurea spânzuratilor) av Liviu Rebreanu
Det enorme rommet (The Enormous Room) E.E. Cummings
Fridas bok av Birger Sjöberg (debut)


=== H - N ===
I ungdommen av Olav Duun
Inom kort av Aleksandra Kollontaj
Kristin Lavransdatter: Korset av Sigrid Undset
Moln av Karin Boye


=== O - U ===
Røde valmuer (Life and Death of Harriett Frean) av May Sinclair
Siddhartha av Hermann Hesse
Den hemmelige fiende (The Secret Adversary) av Agatha Christie
Ulysses av James Joyce


=== V - Å ===


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==


== Litteratur ==
1001 Bøker du bør lese før du dør av Peter Boxall, oversatt av Kjell Olav Jensen, ISBN 978-82-458-0835-3
FLK «Thorshammer»

FLK «Thorshammer» (Hammer'n på folkemunne) var et flytende hvalkokeri tilhørende det norske rederiet Thor Dahl i Sandefjord. Skipet ble bygget ved William Doxford & Sons i Sunderland og overlevert rederiet Eagle Oil Transport Co i 1914 som oljetankeren DS «San Nazario». I 1928 ble hun solgt til Bryde & Dahls Hvalfangerselskap for ombygging til hvalkokeri.


== DS «San Nazario» ==

«San Nazario» tilhørte en serie på ti supertankere og var et av verdens største tankskip. «San Nazario» gikk i tankfart mellom Mexico og Storbritannia.
Den 15. oktober 1917 ble «San Nazario» torpedert av en tysk ubåt sørvest for Scillyøyene på reise fra Plymouth til Tampico. Skadene var ikke større enn at hun var i stand til å gå til havn med hele mannskapet i behold.


== FLK «Thorshammer» ==
DS «San Nazario» ble høsten 1928 ombygget til et pelagisk hvalkokeri, dog uten opphalingsslipp, ved Framnæs Mekaniske Værksted og omdøpt FLK «Thorshammer». To av søsterskipene ble også ombygd til hvalkokerier omtrent på samme tid –  «San Lorenzo» og «San Jeronimo» ble henholdsvis «Ole Wegger» og «Southern Empress».
De første sesongene fanget «Thorshammer» på de nylig oppdagede hvalfeltene i nærheten av Bouvetøya og langs iskanten. I sesongen 1929/30 ble det produsert 117 300 fat hvalolje, bare 2 300 fat mindre enn det moderne, nybygde kokeriet «Kosmos» med opphalingsslipp. Under 1930/31-ekspedisjonen ble Prinsesse Ragnhild Kyst oppdaget. Dette området er en del av det som senere fikk navnet Dronning Maud Land og som ble annektert av Norge i 1939.
I sesongen 1931/32, da hele den norske hvalfangstflåten holdt seg hjemme grunnet svikt i hvaloljemarkedet, ble Thorshammer oppgradert ved Wilton-Fijenoord i Rotterdam, der hun blant annet fikk montert opphalingsslipp og dobbel skorstein.
Ved krigsutbruddet i april 1940 gikk «Thorshammer» til Trinidad og deretter til Halifax, der hun ble utrustet for sesongen 1940/41. 14. januar 1941 slo den tyske hjelpekrysseren Pinguin til i Sørishavet og oppbrakte kokeriene «Ole Wegger», «Solglimt» og «Pelagos», mens «Thorshammer» unnslapp til Sør-Georgia etter å ha blitt varslet av norske hvalbåter. «Thorshammer» fortsatte fangsten gjennom nesten hele krigen som eneste norske hvalkokeri. Mellom sesongene i Sørishavet fanget hun ved Peru 1941–43.
I 1948 ble broa revet og nytt midtskip og bro bygget ved Harland and Wolff i Belfast.
Etter avsluttet fangstsesong 1961/62 ble «Thorshammer» solgt for opphugging i La Spezia etter at det mest verdifulle utstyret var blitt demontert.


== Se også ==
Liste over flytende hvalkokerier


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) FLK «Thorshammer» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
THORSHAMMER (I) lardex.net
«Thorshammer». Kaskelotten nr. 32. Østfold Hvalfangerklubb. februar 2003. Besøkt 21. april 2009. 
San Nazario Helder Line
Vickers MG

Vickers machine gun er et britisk tungt maskingevær.
Det er vannavkjølt, bruker .303 British ammunisjon og ble produsert av Vickers Limited, opprinnelig for den britiske hær. Våpenet var basert på Maxim maskingeværet. Normalt måtte det seks til åtte mann for å operere den, en til å skyte, en til å mate ammunisjon, og resten for å transportere våpenet, ammunisjonen og reservedeler. Den var i tjeneste og produksjon fra før første verdenskrig (1912) og frem til 1968.
Våpenet er kjent for god funksjonalitet og utholdenhet. I august 1916 ble ti stk Vickers avfyrt i tolv timer, og over én million skudd og 100 løp ble brukt uten at det oppstod feil.


== Se også ==
Liste over maskingeværer


== Eksterne lenker ==
(en) Vickers machine guns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vickers machine gun – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
René Redzepi

Rene Redzepi (født 1977 i København) er en dansk kokk og medeier i restauranten Noma, som i 2007 mottok 2 stjerner i Michelin-guiden. Noma ble i 2010,2011,2012 og 2014 kåret til verdens beste restaurant av San Pellegrino Awards.
Redzepi er utdannet kokk fra restaurant Pierre Andre i København og har dessuten arbeidet på Kong Hans Kælder, El Bulli (Spania) og The French Laundry (USA). Rene Redzepi er en av Skandinavias mest anerkjente kokker, bl. a. på grunn av sitt arbeid med det nordiske kjøkken. Hans usedvanlige etternavn er albansk, da han er sønn av en albansk far fra Makedonia og dansk mor.
Han var på forsiden av alle TIME Magazines 26. mars 2012-utgaver bortsett fra den amerikanske.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) René Redzepi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) René Redzepi på Internet Movie Database 
(da) René Redzepi på Filmdatabasen 
(en) René Redzepi hos The Movie Database 
(en) René Redzepi på Twitter 
René Redzepi på Instagram
Vaginektomi

Vaginektomi er et inngrep som foregår i vaginaen.
Det brukes som oftest ved livmorkreft. Inngrepet foregår ved at kirurgene går inn i vaginaen med et kamera som ser etter eventuelle skader eller blødninger. Vaginektomi kan også brukes til å rette opp misdannelser i underlivet.