jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Adem Ljajić

Adem Ljajić (født 29. september 1991) er en serbisk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Beşiktaş JK.Spilte allerede som 17-åring kamper for det serbisk U21-landslaget.
Han fikk sin debut for det serbiske Superliga laget FK Partizan som en andre-omgangs innbytter og var den første til å bære nr. 22 på ryggen siden 
Saša Ilić forlot klubben i 2005.
I oktober 2008 var han på prøvespill hos Manchester United FC, men perioden er ukjent. Selv om han skulle dra til storlaget i England ble overgangen avbrutt i desember 2009. I januar 2010 ble han i stedet kjøpt av italienske ACF Fiorentina.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Serbias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adem Ljajić – UEFA 
(en) Adem Ljajić – Transfermarkt 
(en) Adem Ljajić – national-football-teams.com 
(en) Adem Ljajić – WorldFootball.net 
(en) Adem Ljajić – FootballDatabase.eu 
(de) Adem Ljajić – fussballdaten.de 
(en) Adem Ljajić – Soccerway 
(en) Adem Ljajić – EU-Football.info 
(en) Adem Ljajić – Tyrkias fotballforbund 
(en) Adem Ljajić – FBref
Johann Krieger (komponist)

Johann Krieger (1651–1735) var en tysk komponist og organist.
Han etterfulgte i 1672 sin bror Johann Philipp Krieger som kammerorganist ved Bayreuth og var ansatt ved Greiz i 1678–1681. Deretter slo han seg ned Zittau, hvor han ble resten av livet.
Krieger var kjent som en usedvanlig dyktig kontrapunktiker, hans dobbeltfuger er gode eksempler. Händel, som holdt Krieger høyt, bidro til å utbre musikken hans i England.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Franz Krautwurst: «Krieger, Johann.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 13, Duncker & Humblot, Berlin 1982, ISBN 3-428-00194-X, s. 41 (digitalisering).


== Litteratur ==
(de) Hans-Josef Olszewsky: «Krieger, Johann» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 4, Herzberg 1992, ISBN 3-88309-038-7, sp. 661–662.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Johann Krieger i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Verk av og om Johann Krieger i Deutsche Digitale Bibliothek
(en) Fritt tilgjengelige noter av Johann Krieger (komponist) i International Music Score Library Project
Red River (andre betydninger)

Red River kan vise til:

Red River – ei sideelv til Mississippi i delstatene Texas, Oklahoma, Arkansas og Louisiana i USA, også kjent som «Red river of the South».
Red River of the North – ei elv i delstatene Minnesota og North Dakota i USA og Manitoba i Canada.
Red River – ei sideelv til Kentucky (elv)Red River County – et fylke i delstaten Texas
Red River Parish – et fylke i delstaten Louisiana
Potlatch

Potlatch er en tradisjonell fest med gaveutveksling hos amerikanske urfolk og stammefolk eller indianere i det nordvestre USA og Canada (Seattle og nordover inn i Britisk Columbia), hvor det fungerte som det økonomiske system. Sosial status ble manifestert gjennom gaver av verdifull eiendom. Potlatch-ritualet er en sentral del i disse folkegruppenes kultur, og har vært gjenstand for studier blant mange sosialantropologer.
Betegnelsen «Potlatch» kommer fra sjargong i chinookansk språk i betydningen «å gi bort» eller «en gave», opprinnelige fra ordet paɬaˑč i nuu-chah-nulth-språket, å gi en seremoniell gave i en potlatch.«Potlatch» var også tittel på et tidsskrift utgitt av de franske lettristene på 1950-tallet, der man refererte til denne typen gaveøkonomi som et utopisk ideal for hele samfunnet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Potlatch ceremony – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
U'mista, museum med potlatch-gjenstander
Potlatch, en utstilling fra Peabody Museum, Harvard University.
Johann Philipp Krieger

Johann Philipp Krieger (1649–1725) var en tysk komponist, organist og kapellmester.


== Biografi ==
Som ung studerte Krieger med Johann Drechsel og Gabriel Schütz i Nürnberg. I tenårene var han i nesten fem år elev hos den danske organisten Johann Schröder i København. Mot 1667 fikk han tilbud om stilling som organist i Christiania, men etter ønske fra foreldre tok han ikke jobben.
Etter et opphold i Bayreuth som organist, reiste han i 1673 til Italia der han blant annet studerte med Johann Rosenmüller i Venezia og Bernardo Pasquini i Roma. I 1675 spilte han for keiser Leopold I i Wien og ble adlet av ham. Han ble utnevnt til kammermusiker og organist i Halle i 1677, ble visekapellmester i 1678 og kapellmester da hoffet flyttet til Weissenfels i 1680. Hoffets musikkmiljø ble snart et av Tysklands største.
Krieger førte en nøyaktig loggbok over alt som ble oppført under hans ledelse. Innført i loggen finnes over 2 000 av Kriegers egne kantater, sammen med hundrevis av verker av broren Johann og andre tyske og italienske komponister.
Johann Philipp Krieger var ingen framstående komponist, men bidro med kvalitetsmusikk for sin samtid. Det meste av det han skrev er tapt og i dag er hans musikk stort sett glemt.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Franz Krautwurst: «Krieger, Johann Philipp.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 13, Duncker & Humblot, Berlin 1982, ISBN 3-428-00194-X, s. 41 f. (digitalisering).
(de) Philipp Spitta: «Krieger, Johann Philipp». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 17, Duncker & Humblot, Leipzig 1883, s. 458 f.


== Litteratur ==
Felix Joseph von Lipowsky: Krieger, Johann Philipp, i Baierisches Musik-Lexikon. München 1811
(de) Hans-Josef Olszewsky: «Krieger, Johann Philipp» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 4, Herzberg 1992, ISBN 3-88309-038-7, sp. 662–665.


== Eksterne lenker ==
Johann Philipp Krieger, hoasm.org
(de) Verk av og om Johann Philipp Krieger i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Liste over sceneverk av Johann Philipp Krieger på grunnlag av MGG på Operone
France Football

France Football er et franskspråklig fotballmagasin. Det kommer ut to ganger i uka i et opplag på ca. 200 000 eksemplarer.


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) France Football – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Adam Krieger

Adam Krieger (1634–1666) var en tysk komponist og kirkemusiker.


== Liv og virke ==
Krieger fikk utdanning hos Samuel Scheidt i Halle og fra 1650 i  Leipzig. 
I 1655 etterfulgte Krieger Johann Rosenmüller som organist ved Leipzigs Nikolaikirche. Krieger grunnla det som senere ble det kjente Collegium musicum i Leipzig. 
Kurfyrst Johan Georg II av Sachsen hentet i 1657 Krieger til sitt hoff i Dresden der han underviste kurfyrstens datter i klavikordspill. Han ble hofforganist i 1658. 
Krieger ble i Dresden resten av sin karriere.
Krieger komponerte og diktet en rekke sanger kjennetegnet av enkle folkesangaktige melodier. I 1657 utkom hans første samling sanger. Hans mest kjente sang., Nun sich der Tag geendet hat, finnes i en del salmebøker.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Thomas-M. Langner: «Krieger, Adam.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 13, Duncker & Humblot, Berlin 1982, ISBN 3-428-00194-X, s. 42 f. (digitalisering).
(de) Moriz Fürstenau: «Krieger, Adam». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 17, Duncker & Humblot, Leipzig 1883, s. 164 f.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Adam Krieger i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Egilsstaðir

Egilsstaðir er en by på det østlige Island med 2100 innbyggere (2004), som ligger ved innsjøen Lögurinn.
Egilsstaðir er oppkalt etter gården Egilsstaðir og ble grunnlagt 1947 på grunn av et behov for et servicesenter og byfasiliteter på det østlige Island. Byen er preget av å være et utdannelsessentrum og har et livlig kulturliv med mange festivaler.
Den har skole, museum, sykehus, administrasjon, hoteller og restauranter, campingplass, og bensinstasjoner. 


== Samferdsel ==
Egilsstaðir betjenes av Egilsstaðir lufthavn, som er reserveflyplass for Keflavík internasjonale lufthavn og har ruter til København og Akureyri, i tillegg til hovedstadflyplassen.
Hovedveien Hringvegur går over elva Lagarfljót i nærheten av gården Egilsstaðir.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Egilsstaðir – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Omgivelseskontroll

Omgivelseskontroll (engelsk: environmental control) er et ergonomisk tilrettelagt hjelpemiddel for å tilpasse tekniske innredninger i våre omgivelser.
Betjening av innredninger i våre omgivelser byr ofte på store utfordringer for mennesker med funksjonsnedsettelser. Dette gjelder alt fra å åpne dører, vinduer, betjening av lysbrytere, dørklokker, telefoner, TV-er, vannkraner; bare for å gi noen eksempler. De fleste tekniske innredningene krever betjening med to fungerende armer samt hender med finmotoriske fingerfunksjoner. Ved å tilpasse den ergonomiske utformingen er det mulig å bryte ned disse barrierene for bevegelseshemmede. En trådløs fjernkontroll montert på en rullestol kan for eksempel styre en døråpner, lyset i rommet, hente heisen og styre TV-en. Den typen hjelpemidler kan dekkes i Norge gjennom folketrygden.
I det offentlige rommet ville det vært hensiktsmessig på sikt å standardisere fjernstyringssignaler til for eksempel dører, heiser, og selvbetjeningsautomater som billettautomater, minibanker med mer. Dette ville bidra til en bedre universell utforming for alle.
I et rundskriv fra Sosial- og helsedepartementet nevnes omgivelseskontroll:
… Den mest aktuelle type teknologi i omsorgsboliger er omgivelseskontroll, dvs hjelpemidler som erstatter manuell betjening av utstyr og funksjoner. Eksempler er utstyr som styrer lys og varme eller lukking av dører og vinduer. Fallalarmer, trygghets/ sikkerhetssystemer som varsler når noe er galt i boligene er også i bruk. …


== Kilder ==
Sosial- og helsedepartementet og Kommunal- og arbeidsdepartementet: Rundskriv I – 29/97, H – 24/97 B - Omsorgsbolig – en veileder: [1]
Kruslav

Kruslav (Cetraria) er en slekt av busklaver i familien Parmeliaceae.


== Galleri ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) kruslav – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) kruslav i Encyclopedia of Life 
(en) kruslav i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kruslav hos Artsdatabanken 
(sv) kruslav hos Dyntaxa 
(en) kruslav hos Index Fungorum 
(en) kruslav hos ITIS 
(en) kruslav hos MycoBank 
(en) kruslav hos NCBI 
(en) Kategori:Cetraria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cetraria – detaljert informasjon på Wikispecies 
Index Fungorum
Mailand videregående skole

Mailand videregående skole er en offentlig videregående skole i Lørenskog like utenfor Oslo. Den åpnet august 2008, da med elever på kun første og andre trinn. Skolen har om lag 900 elever i dag, med elever på alle tre trinn.
Skolebygget, utomhusarbeider og inventaret har en prislapp på 340 millioner kroner. Av det ble det et skolebygg på fem etasjer, med en grunnflate på 2.900 kvm. Skolen har tre plan over og to etasjer, under sokkel som utgjøres av kjeller og parkeringsetasje/tekniske rom.


== Studieretninger ==
Studiespesialisering med programområdene realfag og språk, samfunnsfag og økonomi
Medier og kommunikasjon
Helse- og oppvekstfag
Service og samferdsel
Design og håndverk - medieproduksjon
Påbygging til generell studiekompetanse
Alternativ opplæring


== Historie ==
I 1999 vedtok Fylkestinget at det skulle bygges en ny skole på Nedre Romerike. Bakgrunnen var en forventet vekst i ungdomsskolene fram mot 2010. I 2002 ble det vedtatt at den nye skolen skulle ligge i Lørenskog kommune. Ulike tomteløsninger og spørsmål ble drøftet, til det i 2006 ble vedtatt at skolen skulle bygges på Kjenn. Senere ble det også bestemt at skolen skulle hete Mailand etter et gårdsbruk som tidligere lå på samme sted. Skolen ligger sentralt i Lørenskog, med kulturhus, bibliotek og butikker i nærheten, og med rådhuspark og Langvannet i nærheten. Slik sett befinner Mailand videregående seg i skjæringspunktet mellom bygd og by og natur og kultur. Dette skjæringspunktet finner en igjen i noe av kunsten ved skolen.
Første spadetak ble tatt i mars 2007, og skolen sto klar til skolestart i august 2008.


== Rektorer ==
Atle Solberg Berland (01.02.2019 - fra Nannestad videregående skole)
Wenche Rudshaug Kavli (01.09.2016-31.07.2018, til Skedsmo videregående skole)
Trine Øiseth (01.07.2007-31.08.2016, til Valle Hovin videregående skole)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20120512011027/http://www.mailand.vgs.no/
Johann Rosenmüller

Johann Rosenmüller (ca. 1619 – 1684) var en tysk komponist.


== Liv ==
Rosenmüller studerte ved det teologiske fakultetet ved Universitetet i Leipzig. Han ble uteksaminert i 1640 og arbeidet som hjelpelærer ved byens Thomaskirke. Fra omtrent 1640 til 1655 fungerte han dessuten som vikar for thomaskantoren Tobias Michael. I 1645 og 1646 oppholdt Rosenmüller seg i Italia. I 1651 fikk han posten som organist i Nikolaikirken fra 1651, senere også i Thomaskirken. I 1653 fikk han lovnad om opprykk til kantor, men ble i 1655 anklaget for usedelige omgang med flere av sine elever og fratatt alle sine embeter.
Etter en senere overlevering flyktet han fra Leipzig til Hamburg og deretter til Venezia. I Italia bygde han seg en ny tilværelse som Giovanni Rosenmiller, først som  posaunist, senere som komponist ved Markuskirken. En periode underviste han ved Ospedale della Pietà, barnehjemmet for foreldreløse og forlatte jenter som Antonio Vivaldi senere var fiolinlærer og sjefskomponist ved.  I løpet av de 24 årene han bodde i Venezia ble han en vel ansett person.
Rosenmüller brøt ikke kontakten med hjemlandet helt, i 1660 sendte hoffet i Weimar et bud med oppdrag å skaffe musikk av ham, og i 1673 kom Johann Philipp Krieger fra Bayreuth til Venezia for å studere hos Rosenmüller.
Mot slutten av livet returnerte Rosenmüller til Tyskland. Han arbeidet som korleder ved hoffet i hertugdømmet Braunschweig-Wolfenbüttel til han døde etter bare to år i hjemlandet.


== Verk og innflytelse ==
Ved siden av en mengde geistlige korverk, skrev Rosenmüller suiter og sonater som representerer et viktig trinn i utviklingen av disse musikkformene. Komposisjonene hans holder høy kvalitet og blir en del oppført i vår tid.
I Italia ble Rosenmüller påvirket av blant andre Giovanni Legrenzi og Arcangelo Corelli, samt av kirkemusikken til Heinrich Schütz og fikk selv betydning som formidler av italiensk musikk nordover i Europa.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Robert Eitner: «Rosenmüller, Johann». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 29, Duncker & Humblot, Leipzig 1889, s. 217–219.
(de) Thomas Altmeyer: «Rosenmüller, Johann.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 22, Duncker & Humblot, Berlin 2005, ISBN 3-428-11203-2, s. 72 f. (digitalisering).


== Eksterne lenker ==
(en) Johann Rosenmüller – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Johann Rosenmüller i Deutsche Digitale Bibliothek
(de) Verk av og om Johann Rosenmüller i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Trykte publikasjoner av og om Johann Rosenmüller i VD 17
Ufullstendig diskografi
(en) Fritt tilgjengelige noter av Johann Rosenmüller i International Music Score Library Project
Pennelykt

Pennelykt er en liten tynn lommelykt utformet som en fyllepenn med clips til å feste i lommen. Batteriene er vanlige stavbatterier av minste eller nest minste standardtype. Lyspæren var ofte en spesielt utformet glødelampe der tuppen var en linse som stakk ut av fronten. Nyere pennelykter kan være utstyrt med LED-dioder.
Giovanni Legrenzi

Giovanni Legrenzi (1626–1690) var en italiensk komponist.


== Biografi ==
Legrenzi fikk den første musikkutdannelsen av faren, som var fiolinist og komponist. I 1645 ble den 19 år gamle Giovanni ansatt som organist ved kirken San Maria Maggiore i Bergamo, og etter at han ble presteviet i 1651, ble han også satt inn som sjelesørger. Han samarbeidet tett med kapellmester Maurizio Cazzati, og deres triosonater i kirkesonatestil ble oppført under messene.   
Legrenzis første instrumentalverk stammer fra denne tiden, og viser at han kan regnes som Arcangelo Corellis forgjenger. I 1656 til 1665 var han kapellmester ved Accademia dello Spirito Sancto i Ferrara, og her begynte han å komponere operaer under innflytelse av librettisten Hippolito Bentivoglio.
I 1671 slo Legrenzi seg igjen ned i Venezia. Der ble han i 1681 visekapellmester i Markuskirken, og fire år senere avanserte han til maestro di cappella. Til hans elever hørte Antonio Lotti, Domenico Gabrielli, Antonio Caldara og kanskje den unge Antonio Vivaldi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Liste over sceneverk av Giovanni Legrenzi på grunnlag av MGG på Operone
Kortbiografi, bach-cantatas.com
(en) Fritt tilgjengelige noter av Giovanni Legrenzi i International Music Score Library Project

(en) Fritt tilgjengelige noter av Giovanni Legrenzi i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
Liste over ordførere i Stod

Liste over ordførere i Stod. Stod ble opprettet som egen kommune med formannskapslovene av 1837. Steinkjer ble utskilt fra Stod som en egen bykommune i 1858, mens Egge og Kvam ble utskilt som egne landkommuner i 1869 og 1909. I 1964 ble Steinkjer bykommune og Stod, Egge, Kvam, Beitstad, Ogndal og Sparbu landkommuner slått sammen til Steinkjer kommune.


== Noter ==


== Referanser ==
Liste over ordførere i Egge

Liste over ordførere i Egge. Egge sogn ble utskilt fra Stod som en egen kommune i 1869. Ole Anton Qvam, som hadde vært ordfører i Stod før kommunedelingen, fortsatte som ordfører i Egge. I 1964 ble Steinkjer kommune dannet ved sammenslåingen av Steinkjer bykommune og Egge, Stod, Kvam, Beitstad, Ogndal og Sparbu landkommuner.


== Referanser ==
Carl Fredrik Diriks

Carl Fredrik Diriks (født 26. mars 1814 i Larvik, død 3. mars 1895 i Kristiania), ofte kjent under signaturen C. F. Diriks eller kallenavnet Fyrdiriks, var en norsk tegner, illustratør og fyrdirektør. 


== Bakgrunn og arbeid ==


== Bokutgivelser ==
1865–1868: Skisser af Reiselivet i Norge (fire bind)
1869–1892: Allehaande (åtte bind)
1895: C. F. Diriks journal; dagbok holden ombord i Falken 1869En samling av Carl Fredrik Diriks tegninger og tekster ble utgitt i boka Fyrdiriks tegner og fortæller i 1924.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Solhjell, Svein: Et christianiainteriør fra senempiretiden. I Byminner nr.2-2010, s.40-43


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Fredrik Diriks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Nasjonalbibliotekets faksimileutgave av «Fyrdiriks tegner og forteller» (utgave fra 1969)
Carl Frederik Diriks: «Om de forskjellige Slags Baade i Norge» i Folkevennen 1863 Arkivert 10. desember 2008 hos Wayback Machine.
Bildeeksempler fra Tegnerforbundets bibliotek
Nasjonalbibliotekets virtuelle faksimileutgave av Diriksfamiliens utklippbøker
Danderhall

Danderhall er en landsby (village) i regionen Midlothian i Skottland. Danderhall ligger like sørøst for Edinburgh.
Ved folketellingen i 2001 hadde Danderhall 2 878 innbyggere.
 
I 2006 ble folketallet estimert til 2 870 innbyggere.


== Referanser ==
Johann Tobias Krebs

Johann Tobias Krebs (1690–1762) var en tysk organist og komponist.
Krebs var elev av Johann Gottfried Walther og Johann Sebastian Bach. Han ble kantor og organist i Weimar, senere organist i Buttstädt, Thüringen der han ble livet ut. 
Åtte korte preluder og fuger (BWV 553–560) som tradisjonelt har vært tilskrevet J.S. Bach, kan være skrevet av Krebs, alternativt av sønnen Johann Ludwig Krebs, som også var komponist og organist.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Philipp Spitta: «Krebs, Johann Ludwig». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 17, Duncker & Humblot, Leipzig 1883, s. 96 f. (i artikkelen om sønnen)
(de) Karl Tittel: «Krebs, Johann Ludwig.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 12, Duncker & Humblot, Berlin 1980, ISBN 3-428-00193-1, s. 728 f. (digitalisering). (i artikkelen om sønnen)


== Eksterne lenker ==
Kort biografi, bach-cantatas.com
(en) Fritt tilgjengelige noter av Johann Tobias Krebs i International Music Score Library Project
Joe Sacco

Joe Sacco er en maltesisk-amerikansk tegneserietegner og journalist. Han er mest kjent for sine dokumentarserier Safe Area Goražde om krigen i Bosnia og Palestine om den første intifadaen.


== Biografi ==
Sacco tok en bachelorgrad i journalistikk ved University of Oregon i 1981. Etter dette dro han tilbake til Malta, hvor han ble født, og fikk publisert sin første tegneserie der. Han flyttet deretter tilbake til Portland i Oregon, hvor han ble redaktør for et tegneserieblad. Han flyttet så til Los Angeles og begynte å jobbe for Fantagraphics Books, som redaktør og tegner.
Fra 1988 til 1992 reiste Sacco svært mye. Det han opplevde på reisene sine, ble utgitt i tegneserieform under navnet Yahoo. Det kom ut seks nummer av Yahoo, og disse ble senere samlet i boken Notes from a Defeatist.
I slutten av 1991 og begynnelsen av 1992 oppholdt han seg i Israel og på Vestbredden og Gaza-stripen. Inntrykkene og opplevelsene fra dette oppholdet ble utgitt i tegneserieform under navnet Palestine i ni nummer. Det første kom ut i 1993 og alle ni ble samlet i en bok med det samme navnet i 1996. Samme år fikk boken American Book Award, og gjorde tegneserie som dokumentarmedium kjent.
Etter Palestine kom tegneserienovellen "Christmas with Karadzic" som gjorde han kjent for større masser, blant annet med et stor oppslag i The New York Times. 
I 1998 fikk Sacco i oppdrag fra magasinet Details å dekke krigsforbryterrettssaken i Haag om det som hadde skjedd i krigen i Bosnia. Sacco lagde en seks siders reportasje, som ble omtalt som noe av den beste journalistikken i magasinets historie.
I 2000 kom så en ny viktig utgivelse fra Sacco. Han gav ut boken Safe Area Goražde: The War In Eastern Bosnia 1992-1995, en dokumentar om den lille muslimske enklaven Goražde i Serbia. Boken fikk stor oppmerksomhet, blant annet fra TIME.
Han har og skrevet om krigen i Tsjetsjenia for Amnesty International.


== Bibliografi ==
Denne biografien dekker bare samlinger og bøker av Sacco. Han har i tillegg gitt ut mye i diverse magasiner.  

2000: Safe Area Goražde: The War in Eastern Bosnia 1992-1995. Fantagraphics Books. ISBN 1-56097-470-2
2001: Palestine. Fantagraphics Books. ISBN 1-56097-432-X
2003: The Fixer: A Story from Sarajevo. Drawn and Quarterly Books. ISBN 1-896597-60-2
2003: Notes from a Defeatist. Fantagraphics Books. ISBN 1-56097-510-5
2005: War's End: Profiles from Bosnia 1995-96. Drawn and Quarterly. ISBN 1-896597-92-0
2006: But I Like It. Fantagraphics Books. ISBN 1-56097-729-9


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos Fantagraphics Books.
Profil hos Drawn and Quarterly.
Intervju av AlJazeera og Palestine.
Dunblane

Dunblane (skotsk gælisk: Dùn Bhlàthain) er en by (town) med historisk status som kongelig burgh i regionen Stirling (region) i Skottland. Byen er et tidligere bispesete, og det mest kjente landemerket er Dunblane-katedralen. Dunblane ligger nord for byen Stirling, og elven Allan Water renner gjennom den.

Ved folketellingen i 2001 hadde byen en befolkning på 8 150 innbyggere, noe som hadde øket til 8 811 ved tilsvarende folketelling i 2011, beregnet til 9 070 i 2014.


== Skolemassakren i 1996 ==
Den 13. mars 1996 drepte den 43 år gamle Thomas Watt Hamilton 16 barn og deres lærer, Gwen Mayor, i gymsalen på Dunblanes grunnskole før han drepte seg selv med sitt eget våpen. Hamilton hadde kortvarig vært speiderleder, men hadde blitt utestengt av The Scout Association, den største organisasjonen for speiderbevegelsen i Storbritannia. Det står en minneplate ved kirkegården og et kenotaf (gravmonument) i katedralen. Som følge av tragedien vedtok den britiske regjeringen en lovgivning som forbød eierskap til alle håndvåpen under 60 cm i lengde i Storbritannia.Tennisspilleren Andy Murray var på skolen ved tidspunktet for massakren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dunblane – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dunblanecentre.co.uk
Dunblane.info
Elanor Gamgod

Elanor Gamgod er en figur fra J.R.R. Tolkiens litterære verden. Hun var den førstefødte til Samvis Gamgod og Rosi Småtun.
Gamgod var født den 25. mars i år 3021 Tredje tideverv. Hun var det eneste barnet Frodo fikk noen gang vite om. Navnet hennes var et forslag fra Frodo med henvisning til blomsten de hadde sett i Lothlórien. Dette var akkurat som Sams ønske om et navn som både var alvisk og samtidig som en enkel blomst. Dette navnet var ganske passende siden hun hadde et spesielt alvisk utseende, inkludert gyllent-hår, noe svært sjeldent hos Hobbiter.