jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Flemming Quist Møller

Flemming Oluf Quist Møller (født 19. mai 1942 i København, død 31. januar 2022) var en dansk musiker, tegner, filmarbeider og forfatter. Han skrev og illustrerte en mengde barnebøker, blant annet Cykelmyggen Egon (1967) og Bennys badekar (1969), som også kom som tegnefilm, samt historiene om Jungeldyret Hugo fra 1990-tallet, som ble kjent gjennom flere helaftens tegnefilmer. Flemming Qvist Møller var trommeslager i musikkgruppa Bazaar, der han spilte sammen med Peter Bastian og Anders Koppel.


== Bibliografi ==
Lista viser bøker utgitt på dansk.

En lystrejse: A Pleasure Journey, 1965
En sæson i helvede: en debutant-antologi, Novel-o-let, 1965
Generation der jokkede sig selv over tæerne i starten: The Generation That Tripped Over its Own Feet at the Start, 1966
Cykelmyggen Egon, 1967
Bennys badekar, 1969
Snuden (Snuden, nr. 1), 1980
Natbog fra provinsen, 1981
Snuden og Otto, 1981
Olga og kedsomheden, 1983
Jungledyret Hugo, 1988
Snudens ABC, 1989
Snuden, (samlet utgave av “Snuden” og “Snuden og Otto”), 1990
Alle de folk Thomas kender, 1990
Den store Bastian eller Tro på dig selv: lystige historier og morsomme billeder for børn i alle aldre, sammen med Rune T. Kidde, 1992
Jungledyret, 1993
Flotte fugle, 1993
En Svend i trafikken, 1994
Snuden; Jungledyret Hugo (samlet utgave.), 1996
Jungledyret Hugo – da Hugo var lille, 1996
Jungledyret Hugo – den store filmhelt, 1996
Syv ægte æventyr, 1999
Alle de gode gamle molbohistorier, 1999
Cirkelines sangbog, 1999
Jungledyret Hugo – på eventyr med Rita, 2000)
Jungledyret Hugo – på farten igen, 2001
Æsops fabler, 2002
Jungledyret Hugo – i nordlysets land, 2002
Prins Pivert, 2003
Sørøver Skumskæg og andre historier, skrevet av Rune T. Kidde, 2004
Jungledyret Hugo – fræk som altid, 2004
Cykelmyggen og dansemyggen, 2005


== Priser (utvalg) ==
2006 – Gyldendals Barnebokpris
1995 – Søren Gyldendals Studierejselegat
1983 – Kulturministeriets Illustratorpris


== Kulturkanonen ==
Sammen med Jannik Hastrup laget Quist Møller tegnefilm av Bennys badekar i 1971. Filmen er tatt opp i den danske Kulturkanonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Flemming Quist Møller på bibliografi.dk
(en) Flemming Quist Møller på Internet Movie Database 
(sv) Flemming Quist Møller i Svensk Filmdatabas 
(sv) Flemming Quist Møller i Svensk Filmdatabas 
(da) Flemming Quist Møller på Filmdatabasen 
(da) Flemming Quist Møller på danskefilm.dk 
(da) Flemming Quist Møller på danskfilmogtv.dk 
(da) Flemming Quist Møller på Scope 
(fr) Flemming Quist Møller på Allociné 
(en) Flemming Quist Møller på AllMovie 
(en) Flemming Quist Møller hos The Movie Database
Jungeldyret Hugo

Jungeldyret Hugo er hovedrollefiguren i den danske barneboka Jungledyret Hugo av Flemming Quist Møller fra 1988. Det er laget om han, spillefilmene Jungeldyret fra 1993, Jungeldyret Hugo - den store filmhelten fra 1996 og 3D-animasjonen Jungeldyret Hugo på ville veier fra 2007, samt en animert TV-serie på 13 episoder med figurene fra kinofilmene. 
Jungeldyret Hugo er et oransjebrunt fantasidyr som blir framstilt som en mellomting mellom en søt bamse og en vilter ape. Dyret opplever spennende ting og møter skumle dyrefangere og morsomme figurer, for eksempel revevenninnen Rita, på sine eventyr i jungelen og menneskenes verden, blant annet i zoologisk have i København.
Jungeldyret Hugo har trekk som minner om andre oppdiktede fantasidyr fra tropene, deriblant den populære russiske dokkefilmfiguren Tsjeburasjka og André Franquins tegneseriedyr Spiralis.


== Filmer ==
Jungeldyret, tegnefilm fra 1993
Jungeldyret Hugo - den store filmhelten, tegnefilm fra 1996
Jungeldyret Hugo på ville veier, 3D-animasjon fra 2007
Jungeldyret Hugo (TV-serie), TV-serie
Aker Pusnes

MacGregor Pusnes, tidligere Aker Pusnes er et av verdens ledende firmaer innen utvikling, design og leveranser av dekksmaskineri og forankringssystemer for skip og offshoreinstallasjoner. I tillegg er bedriften kjent for utvikling og leveranser av laste- og lossesystemer for krevende operasjoner i åpent hav og under klimatisk krevende forhold. Firmaet holder til på Pusnes på Tromøy i Arendal kommune i Aust-Agder, og var en del av Aker-konsernet Aker Solutions inntil 30. januar 2014 da det ble solgt til Cargotec og innlemmet i MacGregor. Kjøpet omfattet Aker Pusnes AS, Aker Porsgrunn AS og Woodfield Systems Co. Ltd og Aker Solutions Pusnes Korea.
Firmaets spesialitet er dekksvinsjer som brukes på skip og ikke minst på oljeplattformer.
Firmaet ble etablert som Pusnes Mekaniske Verksted i 1875, på Tromøy og var lenge det største skipsmekaniske verksted i Arendalsregionen. Verkstedet både bygde og reparerte skip, produserte dampdrevne vinsjer, senere også både hydraulisk og elektrisk drevne vinsjer. Dekksmaskineri har i mer enn hundre år vært et viktig produkt ved bedriften på Tromøy.
Pusnes var på 1700-tallet et av de mange steder i Arendalsområdet der det ble bygd seilskuter.


== Eksterne lenker ==
Firmaets hjemmeside
Kungliga priset

Kungliga priset, en belønning, som Svenska Akademien hvert år tildeler en forfatter, «enten for et skriftstykke med særlig verdi, som har kommet ut i løpet av året, eller som bevis av aktelse for fortjenester innen skjønnlitteratur og svenske språket eller til slutt som understøttelse av en ung forfatter med gode anlegg». Kungliga priset, også kalt Karl Johans pris, ble innstiftet i 1835 av Karl XIV Johan, akademiets beskytter, som erstatning for Lundbladska priset, og utdeles fortsatt av hans etterfølgere. Det ble tildelt første gang (1836) Anders Magnus Strinnholm og har siden blitt tildelt både skjønnlitterære og vitenskapelige forfattere.


== Oversikt over mottakere av prisen (ikke fullstendig) ==


== Referanser ==
Gu Shunzhang

Gu Shunzhang (kinesisk: 顾顺章, pinyin: Gù Shùnzhāng, Wade-Giles: Ku Shun-chang; også kjent som Gu Fengmin (顾凤鸣, Gù Fèngmíng, Ku Feng-ming); født 1903 i Baoshan i Shanghai i Kina, henrettet i desember 1934 i Suzhou) var en kommunistisk spion og leder for sikkerhetspolitiet som etter sin arrestasjon gikk over til Kuomintang og forrådte sine egne. Til slutt, etter at han begynte et nytt dobbeltspill, ble han henrettet av Kuomintang.


== Liv og virke ==
Mens han arbeidet ved Nanyang tobakksfabrikk ble Gu Shunzhang aktiv i arbeiderbevegelsen, så i Shanghais fagbevegelse og til slutt i det kinesiske kommunistiske parti. I 1926 ble han sendt til Vladivostok i Sovjetunionen for opplæring i spionasje. Etter hjemkomsten deltok han i tre væpnede opprør i Shanghai. 
I 1927, etter 12. april-hendelsen, ble han aktiv medlem i kommunistenes underjordiske bevegelse sammen med  Zhou Enlai, hadde en rekke verv og ble etterhvert leder for politbyråets sikkerhetstjeneste. Han dro omkring som tryllekunstner, og var blant annet med dette som dekke for sine reiser personlig med på drap av forrædere innen den kommunistiske bevegelse. Han var en av kommunistenes mest fremgangsrike snikmordere.
I 1931 var han sendt ut for å drepe Chiang Kai-shek, men mens han opptrådte i Wuhan den 24. april ble han gjenkjent av Kuomintangs hemmelige politi på grunnlag av et fotografi. Han ble arrestert, og ble etterhvert overtalt til å skifte side til Kuomintang. Hans sideskifte ble kjent for kommunistene på grunn av en godt plassert agent, og i siste liten fikk de bragt i sikkerhet svært mange av dem som de med rette fryktet Gu ville angi. De rakk også å hevne seg på Gu allerede før Kuomintang rakk å slå til i Shanghai, ved å henrette neste hele hans familiemedlemmer drept, sannsynligvis på Zhou Enlais ordre.
På grunnlag av Gus opplysninger ble det ble det likevel oppsport og arrestert eller henrettet mange tusen kommunister i Shanghai i løpet av de neste tre månedene, – tallet er et overslag fra den franske etterretning i Shanghai. Blant dem som ble skutt var kommunistpartiets generalsekretær Xiang Zhongfa.
I årene som fulgte var Gu en effektiv rådgiver for etterretningstjenesten i Nanjing. Han begynte i all hemmelighet å organisere «Det nye kommunistparti», og ble da beordret skutt av Chiang. Henrettelsen fant sted i Suzhou.


== Litteratur ==
Philip Short: Mao: a Life, s. 281-282
Frederic Wakeman, jr: Policing Shanghai, 1927-1937, s. 151-161
Stella Dong: Shanghai 1842-1949: The Rise and Fall of a Decadent City, Harpers, 2001, s 243-248
Mao Fumei

Mao Fumei (kinesisk: 毛福梅; 1882–1939) var generalissimo Chiang Kai-sheks første kone, og mor til statsminister og president Chiang Ching-kuo. 
Hennes ekteskap med Chiang Kai-shek i 1901 var arrangert av hans mor – begge kom fra samme landsby. Han var da 14-15 år gammel, mens hun var 19. De ble skilt i 1927, eller tidligere. Hun ble drept under under et japansk bombardement mot landsbyen Xikou, der hun bodde i hans barndomshjem.


== Referanser ==
Chiang Fang-liang

Faina Chiang (kinesisk: 蔣方良, Chiang Fang-liang, pinyin: Jiǎng Fāngliáng, født Faina Ipatjevna Vachreva, russisk: Фаина Ипатьевна Вахрева; født 15. mai 1916 i Jekaterinburg i Russland, død 15. desember 2004 i Taipei i Taiwan) var den taiwankinesiske president Chiang Ching-kuos hustru og dermed førstedame i Republikken Kina fra 1978 til 1988.
Faina Chiang ble født i en hviterussisk familie. Foreldrene døde unge, og hun ble oppdratt av sin storesøster Anna. I en alder av 16 år ble hun med i Komsomol og arbeidet i maskinfabrikken Uralmasj. Der ble hun kjent med Chiang Ching-kuo, som på grunn av bruddet mellom Kuomintang og kommunistene ikke kunne vende tilbake til Kina. De inngikk ekteskap 15. mars 1935. Deres første sønn, Hsiao-wen, ble født i desember 1935. De fikk også sønnene Hsiao-wu og Hsiao-yung og datteren Hsiao-chang. 
I desember 1936 tillot Stalin endelig Chiang å reise hjem til Kina. Faina fulgte med, bodde hos Mao Fumei, Chiang Ching-kuos mor, og lærte seg den lokale Wudialekten som ble talt i Ningbo. Senere flyktet hun fra den kinesiske borgerkrig med sin familie til Taiwan.
Etter at Chiang Ching-kuo i 1978 ble president for Republikken Kina, opptrådte Chiang Fang-liang bare sjelden i sin tradisjonelle rolle som First Lady. Hun holdt seg i bakgrunnen, vel mest fordi hennes bakgrunn fra Russland var politisk delikat. Hun vendte aldri tilbake til Russland, og reiste under resten av sitt liv til utlandet bare tre ganger, for å besøke familiemedlemmer. I 1992 fikk hun besøk av en hviterussisk delegasjon, der også borgermesteren av Minsk var med. Det var den eneste hangen hun hadde slik kontakt med sine røtter. 
Etter Chiang Chin-kuos død levde hun i en forstad til Taipeh, og ble høyt respektert i politiske kretser og i massemediene. Hun døde i en alder av 88 år. Begravelsen den 27. desember 2004 fant sted i nærvær av president Chen Shui-bian og visepresident Annette Lu og mange ledende Kuomintang-politikere som Wang Jin-pyng og Ma Ying-jeou.


== Referanser ==
Lü Liuliang

Lü Liuliang (kinesisk: 呂留良; født 1629 i Tongxiang i provinsen Zhejiang i Kina, død 1683) var en kinesisk mandarin, filosof, dikter og forfatter i overgangstiden mellom Ming- og Qingepokene.
Lü tok aktivt del i den antimandsjuiske militante motstandsbevegelse etter Mings fall i 1644. Etter at denne motstanden slo feil, ble han eneboer og lege. Han nektet å tjene det nye dynasti fordi han mente at det å respektere skillet mellom  «Hua» og «barbarer» var viktigere enn båndet mellom minister og hersker.Lü Liuliang skrev et anti-Qing dikt. «Den lette brisen, om enn aldri så mild, blåser ikke på meg; den klare måne har aldri opphørt å skinne over folket» (清風雖細難吹我，明月何嘗不照人?). I dette diktet har lett bris (qing feng 清風) skrifttegnet for Qing (som i dynastinavnet), og klar måne (ming yue 明月) tegnet for Ming. Han stipulerte også i sitt testamente at han ikke ville begraves i klær som kunne assosieres med qing-styret. 
Hans skriverier inspirerte en hunanesisk lærd som hadde strøket til embedsmannseksamen, Zeng Jing, til å planlegge opprør mot Yongzheng-keiseren. I 1729 forsøkte Zeng å få med seg generalguvernør Yue Zhongqi av Sichuan og Shaanxi på komplottet, men Yue røpet planene for keiseren. 
Da tok keiseren grusom hevn mot den da forlengst avdøde Lü Liuliang, og beordret at hans verker skulle destrueres, hans kiste åpnes og etterlevninger skulle oppstykkes i all offentlighet og hans etterkommere straffes.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lydia Liu: The Clash of Empires: The Invention of China in Modern World Making, Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 2004, ISBN 0674013077, 9780674013070.
Jonathan Spence: Treason by the Book.
Pamela Kyle Crossley: A Translucent Mirror.
Octahedron

Octahedron er et albumet til det amerikanske bandet The Mars Volta, som ble gitt ut den 23. juni 2009.


== Sporliste ==
«Since We've Been Wrong» 7:20
«Teflon» 5:04
«Halo of Nembutals» 5:30
«With Twilight as My Guide» 7:52
«Cotopaxi» 3:38
«Desperate Graves» 4:56
«Copernicus» 7:22
«Luciforms» 8:22


== Kilder ==
(en) Octahedron på Discogs
Verdensrankingen i snooker 1982/1983

Verdensrankingen i snooker 1982/1983 er verdensrangeringen av de 32 beste snookerspillerne i verden for sesongen 1982/1983. 


== Rankingen ==
Marcel Rodríguez-López

Marcellus Rodríguez-López (født 29. september 1983) er en puertoricansk multi-instrumentalist-musiker og yngre bror av Omar Rodríguez-López.


== Karriere ==
Han har vært nevnt som utøver på bongos, congas, trommer, cymbaler, maracas og keyboards. Han spiller for øyeblikket i The Mars Volta og Omar Rodríguez-López Quintet med sin eldre bror Omar Rodríguez-López. Han bidrar som en perkusjonist i begge bandene, selv om han også var keyboardist for Omar Rodríguez-López Quintet før inkludering av Money Mark på 2005-turnéen. Rodríguez-López er også trommis i El Paso band Zechs Marquise. Han tidligere spilt i bandet Thiefs Of Allways, som er ledet av Ralph Jasso, som var medlem av The Mars Volta på turné i 2002. 
Rodríguez-López også spilt live med Red Hot Chili Peppers på Amputechture-turnéen, spiller bongos på "Hump de Bump" og congas til "Charlie". Han har også dukket opp sammen med bandet på Gnarls Barkley-turnéen.
I tillegg spiller Rodríguez-López i broren Omars nye film med tittelen The Sentimental Engine Slayer.


== Med The Mars Volta ==
Frances the Mute (2005)
Scabdates (2005)
Amputechture (2006)
The Bedlam in Goliath (2008)
Octahedron (2009)


== Eksterne lenker ==
(en) Marcel Rodriguez-Lopez på Discogs 
(en) Marcel Rodriguez-Lopez på MusicBrainz
Li Wei (mandarin)

Li Wei (kinesisk: 李卫, født 2. februar 1687 i Tongshan i Jiangnan i Kina, død 3. desember 1738) var en ledende mandarin under Yongzheng-keiseren (1722–1735) på   Qing-dynastiets tid, og spilte en viktig rolle ved gjennomføringen av Yongzheng-keiserens reformer ved sin innsats i en rekke regionale stillinger.
Li ble foreledreløs som tiåring. Han var ingen stor litterat, men lærte seg kampsport. Han ble regnskapsfører i Finansstyret i Beijing i 1719, og etter at Yongzheng-keiseren besteg tronen ble han i 1727 guvernør i Zhejiang, der han implementerte «soldatene tilbake til bondegårdene»-reformen. I 1729 ledet Li Wei de raske og effektivbe tiltak mot Minglojalister i området rundt Nanjing. Han ble utnevnt til visekonge for Zhili i 1732. Likesom Tian Wenjing og mandsjuen Ertai var Li blant keiserens mest trofaste embedsmenn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Qing Histories: Li Wei
Landsbygdens författarstipendium

Studieförbundet Vuxenskolans författarpris, inntil 2008 kalt Landsbygdens författarstipendium er en svensk litterær pris på 25 000 SEK og deles ut av Studieförbundet Vuxenskolan (SV). Prisen deltes ut for første gang i 1954. Stipendiet tildelas en forfatter som har den svenske landsbygden som utgangspunkt.


== Liste over prisvinnere ==
TED (konferanse)

TED (engelsk forkortelse for Technology, Entertainment, Design) er en årlig, amerikansk konferanse som opprinnelig begynte i 1984. Konferansen har som mål å spre ideer ved hjelp av foredrag og opptredener innenfor blant annet forskning, kunst, teknologi, utdanning, design, politikk, økonomi, kultur, forretningsvirksomhet og underholdning. 
Konferansen tiltrekker seg verdensledende personligheter innenfor mange ulike temaer, og har hatt foredrag av blant andre Bill Clinton, James D. Watson, Richard Dawkins, Jimmy Wales, Stephen Hawking, Al Gore, Bill Gates, Frank Gehry, Sergey Brin og Larry Page.Deltakelse er kun for inviterte og kostet i 2009 6 000 dollar.


== Historie ==

TED ble grunnlagt av Richard Saul Wurman og Harry Marks i 1984, og har blitt arrangert årlig siden 1990. Da Wurman ga seg i 2002 ble arrangeringen av TED overtatt av Chris Anderson og den ikke-kommersielle organisasjon «The Sapling Foundation».I 2005 begynte TED også å arrangere «TEDGlobal» på ulike steder verden over.Siden juni 2006 har mer enn 400 foredrag fra TED blitt tilgjengeliggjort for gratis nedlastning under Creative Commons-lisens. Disse har per april 2009 blitt sett mer enn 90 millioner ganger av over 15 millioner mennesker.TED har tradisjonelt blitt arrangert i Monterey, California, men ble i 2009 flyttet til  Long Beach, California grunnet en økning av antall deltakere.


== TED Prize ==
«The TED Prize» har blitt delt ut til tre personer på TED hvert år siden 2005, pålydende USD $100 000 og et ønske om å endre verden.


== See også ==
World Economic Forum
Clinton Global Initiative
Poptech


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
(en) TED (conference) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
TEDBlog: Offisiell blogg
Offisiell kanal fra TED på YouTube
TED Prize
(en) TED: The Future We Will Create på Internet Movie Database
8. serierunde i 2. divisjon avdeling 4 2009

8. serierunde i 2. divisjon avdeling 4 2009 startet 6. juni og ble avsluttet med fem kamper 7. juni.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
2. divisjon avdeling 4 2009: Terminliste og resultater på altomfotball.no
Nybergsund Stadion

Nybergsund Stadion er hjemmebanen til fotballaget Nybergsund Trysil. Tilskuerrekorden på 3 750 ble satt den 26. juli 2007 i cupens fjerde runde, mot Vålerenga.


== Eksterne lenker ==
(en) Nybergsund stadion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wednesday Morning, 3 A.M.

Wednesday Morning, 3 AM er debutalbumet til duoen Simon & Garfunkel, første gang utgitt 19. oktober 1964. Albumet ble produsert av Tom Wilson med innspillingshjelp fra Roy Halee. Albumet solgte dårlig, men ble utgitt på nytt i januar 1966 for å bygge videre på deres nyvunne radiosuksess. Albumet nådde 30.-plass på Billboard 200 og 24.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia. Den mest kjente låten fra albumet er trolig den akustiske versjonen av «The Sound of Silence».


== Sporliste ==
    Side en«You Can Tell the World» (Bob Gibson /Bob Camp) – 2:47 Innspilt 31. mars 1964
«Last Night I Had the Strangest Dream» (Ed McCurdy) – 2:11 Innspilt 17. mars 1964
«Bleecker Street» (Simon) – 2:44 Innspilt 10. mars 1964
«Sparrow» (Simon) – 2:49 Innspilt 31. mars 1964
«Benedictus»  (tradisjonell, arrangert av Simon & Garfunkel) – 2:38 Innspilt 31. mars 1964
«The Sound of Silence» (Simon) – 3:08 Innspilt 10. mars 1964Side to
«He Was My Brother» (Paul Kane*) – 2:48 Innspilt 17. mars 1964
«Peggy-O» (tradisjonell) – 2:26 Innspilt 31. mars 1964
«Go Tell It on the Mountain» (tradisjonell) – 2:06 Innspilt 31. mars 1964
«The Sun Is Burning» (Ian Campbell) – 2:49 Innspilt 17. mars 1964
«The Times They Are a-Changin'» (Bob Dylan) – 2:52 Innspilt 10. mars 1964
«Wednesday Morning, 3 A.M.» (Simon) – 2:13 Innspilt 17. mars 1964Bonusspor på CD-utgivelse fra 2001
«Bleecker Street» – Demo (Simon) – 2:46 Innspilt 10. mars 1964
«He Was My Brother» – Alternativ versjon 1 (Paul Kane) – 2:52 Innspilt 17. mars 1964
«The Sun Is Burning» – Alternativ versjon 12 (Ian Campbell) – 2:47 Innspilt 17. mars 1964* Paul Kane et psevdonym brukt av Paul Simon.


== Personell ==
Paul Simon: Akustisk gitar, vokal
Art Garfunkel: Vokal
Barry Kornfeld: Akustisk gitar
Bill Lee: Kontrabass
Ukreditert musiker: Banjo på «Last Night I Had the Strangest Dream» (Chris Charlesworth mener dette «mest sannsynlig er Paul Simon»).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wednesday Morning, 3 A.M. på Discogs 
(en) Wednesday Morning, 3 A.M. på MusicBrainz 
(en) Wednesday Morning, 3 A.M. på Spotify 
(en) Wednesday Morning, 3 A.M. på AllMusic
Jon Skeie

Jon Skeie (født 22. juli 1871 i Vinje i Telemark, død 17. september 1951 i Oslo) var en norsk jurist.


== Liv og virke ==
Jon Skeie var i ungdommen bonde, før han tok seminaristeksamen i 1892 og ble bestyrer for forberedelsesklassen ved Asker seminar. I 1896 tok han examen artium og var deretter lærer ved Fredrikshald højere almenskole, samtidig som han studerte realfag. I 1900 tok han juridisk embetseksamen. 
Etter å ha vært advokatfullmektig 1900–02 og foretatt et par stipendreiser til Berlin, ble han i 1903 universitetsstipendiat i rettsvitenskap og lærer i stats- og folkerett ved Militærhøyskolen. I 1905 tok han doktorgraden med en avhandling «Om Ærekrenkelser efter norsk ret», og i 1906 ble han professor i rettsvitenskap ved universitetet i Kristiania med strafferett og prosess som sine spesialfag. Fra 1908 var han ekstraordinær assessor i Høyesterett.


== Offentlige verv ==
Skeie var 1908–11 medlem av den departementale komitéen som skulle revidere siviliprosesskommisjonens utkast til ny sivilprosessordning. I 1911–12 var han medlem av en komité som utarbeidet sivilprosessens bilover. Han var også medlem av andre komitéer som reviderte straffeprosessloven, den militære straffeprosessloven og sportelloven. 
I 1914 var han formann i komitéen som utarbeidet spionasjeloven av 18. august 1914. 
I 1914 oppnevnte Justisdepartementet sorenskriver P.I. Paulsen, professor dr. juris. Jon Skeie, sakfører Elise Sem og ekspedisjonssjef Einar Hanssen som norske representanter i et skandinavisk utvalg som skulle utrede familierettslige spørsmål. Den norske delegasjonen ble ledet av sorenskriver Paulsen.I 1914–16 var Skeie medlem av provianteringskommisjonen. 
I 1916 ble han oppnevnt som formann i antitrustkommisjonen, men dette vervet frasa han seg senere. 1914–20 var han formann i kommisjonen til utgivelse av Norges gamle Love. Fra 1922 var han medlem av straffelovskomitéen.


== Verker ==
Om Ærekrenkelser efter norsk Ret (1904)
Afhandlinger om forskjellige retsspørgsmaal (1913)
Vor jordbrukspolitik (1915)
Om overdragelse av skibsbygningskontrakter (1920)
Eiendomsret og statsmonopol (1923)
Papirpenger og opgjør av papirpenge-gjæld (1927)
Den norske civilprosess (1929–35)
Grønlandssaken (1931)
Politikere og diplomater i Grønlands-saken (1933)
Organisasjon og lovgivning til hjelp i jordbrukskrisen (1933)
Den norske strafferett (bd. 1) – Den alminnelige del (1937)
Den norske strafferett (bd. 2) – Den specielle del (1938)
Den norske civilprosess (1939–40)
Forhandlingene med tyskerne 1940 (1945)
Landssvik (1945)
Odelsretten og åseteretten (1950)
Norges forsvars historie (1953)


== Referanser ==