jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Wuhua

Wuhua kan være:

Fylket Wuhua (五华) i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina ;
Distriktet Wuhua (五华) i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina.
Xinhua (Loudi)

Xinhua (kinesisk: 新化县; pinyin:  Xīnhuà Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Loudi.
Befolkningen var på 1 272 254 innbyggere i 1999.


== Norsk misjon ==
Det norske misjonsselskap etablerte misjonsmark i provinsen Hunan i 1902, og en av misjonsstasjonene ble etablert i Xinhua i 1906. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Zhaoyuan (Daqing)

Zhaoyuan (kinesisk: 肇源县; pinyin:  Zhàoyuán Xiàn) er et fylke i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Daqing.
Befolkningen var på 442 024 innbyggere i 1999.


== Referanser ==
Pris- og rasjonaliseringspolitiet

Pris- og rasjonaliseringspolitiet var et eget politi opprettet under Tysklands okkupasjon av Norge fra 1941 til 1945 for å etterforske prissaker. Prispolitiet var organisert i 37 politidistrikter som frem til 1942 formelt var underlagt fylkesmennene.
Prispolitiets viktigste oppgave var å kontrollere at detaljistene overholdt prisforskrifter og småprodusenter sin leveranseplikt for blant annet å begrense utbredelsen av svartebørsen. Prispolitiets kontroll var vanligvis mer omfattende og grundig enn den lensmennene og de kommunale pris- eller forsyningsnevndene sto for.
I 1947 ble prispolitiet erstattet av Statens pris- og rasjoneringsinspeksjon. Dets kontrolloppgaver utføres i dag av Konkurransetilsynet.
Wuhua (Meizhou)

Wuhua (kinesisk: 五华县; pinyin:  Wǔhuá Xiàn) er et fylke i den kinesiske provinsen Guangdong. Det ligger i byprefekturet Meizhou.
Befolkningen var på 1 124 132 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Pingyuan (Meizhou)

Pingyuan (kinesisk: 平远县; pinyin:  Píngyuǎn Xiàn) er et fylke i den kinesiske provinsen Guangdong. Det ligger i byprefekturet Meizhou.
Befolkningen var på 247 738 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 206, som passerer dette området, løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside -
Yangshan

Yangshan (kinesisk: 阳山县; pinyin:  Yángshān Xiàn) er et fylke i den kinesiske provinsen Guangdong. Det ligger i byprefekturet Qingyuan.
Befolkningen var 510 773 i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og går også innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Yangxi

Yangxi (kinesisk: 阳西县; pinyin:  Yángxī Xiàn) er et fylke i den kinesiske provinsen Guangdong. Det ligger i byprefekturet Yangjiang.
Befolkningen var på 452 093 innbyggere i 1999.


== Økonomi og samferdsel ==
I fylket ligget det store Yangxi kullkraftverk, med hele 2.400 MW installert effekt.
Kinas riksvei 325 (Guangnan-veien) løper gjennom området. Den fører vestover fra Guangzhou i Guangdong til Nanning til den autonome region Guangxi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Chaling

Chaling (kinesisk: 茶陵县; pinyin:  Chálíng Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zhuzhou. Administrativt sentrum er storkommunen Chengguan (城关镇).
Fylket er bygget opp av tretten storkommuner og ni kommuner. Befolkningen var på 587 160 innbyggere i 1999 og Chalings areal er 2.507 km².


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Ningyuan

Ningyuan (kinesisk: 宁远县; pinyin:  Nīngyuǎn Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Yongzhou.
Befolkningen var på 764 732 innbyggere i 1999.


== Kulturminner ==
Konfuciustempelet i Ningyuan (Ningyuan wenmiao, 宁远文庙) og Shun-tempelet (Shun di miao yizhi, 舜帝庙遗址) står på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Shun di miao
Jiu Yi (Ningyuan)
Tan Yuling

Tan Yuling (kinesisk: 谭玉龄, født 1920 i Beijing i Kina, død 14. august 1942 i Xinjing i Mandsjukuo) var en av konkubinene til keiseren av Mandsjukuo, Puyi. 


== Virke og død ==
Yuling var mandsju av Tatalaklanen, datter av en bannermann i Beijing. Hun endret sitt navn ved å ta det vanlige kinesiske slektsnavnet Tan (谭). Dette skyldtes at det etter Xinhairevolusjonen i 1911 hadde gjort seg gjeldende en sterk antimandsjuisk stemning i Kina. I 1927, i syvårsalderen, ble hun sendt til det som var igjen av Qing-hoffet. Hun ble med da japanerne organiserte marionettstaten Mandsjukuo i 1932.  
Den 6. april 1937 ble hun utvalgt av Puyi til keiserlig konkubine, og fikk tittelen keiserlig konkubine Xiang (祥貴人), noe som betød at hun var konsort av femte grad. 
Hun døde seks år senere, etter at hun var blitt behandlet for tyfoidfeber. Hun ble bare 22 år gammel. Puyi oppfattet dødsfallet som mistenkelig, ettersom det fulgte kort etter at en japansk lege hadde gitt henne en injeksjon. Tan Yuling var kjent for å ha vært forarget over japanernes dominans over keiseren, og Puyi kom under press fra den japanske Kwantunghæren for å velge en japansk kvinne for å innta Tan Yulings plass.


== Ettermæle ==
Etter sin død fikk Ta Yuling pusthumt rangen Gui-Fei som betyr «edle konkubine» (konsort av annen grad) og ble tildelt navnet Ming-Xian (明賢).
I 2004 gav det keiserlige Qing-husets etterkommere henne den ytterligere utmerkelse ved å elevere henne til rangen Huang-Gui-Fei, «keiserlig edel konkubine» (皇貴妃) (konsort av første grad).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Behr, Edward (1977). The Last Emperor. Bantam. ISBN 0553344749. 
Puyi, Edward (1967). the Last Manchu; the Autobiography of Henry Pu Yi, Last Emperor of China. Putnam. ASIN: B000NRUCZ8. 
Emperor Xuantong
Hvitveislundmåler

Hvitveislundmåler (Mesotype didymata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Artens norske navn er ikke dekkende da den ikke synes å være knyttet til hvitveis. Den finnes over det meste av Norge nord til Troms.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 21 – 25 mm), slank, mer eller mindre grålig måler. Den kan variere nokså mye i utseende, men kan lett kjennes på det to avlange, mørke flekkene i den ytre delen av forvingen. Hannen har fjærformede antenner. Forvingen er mer eller mindre grå, ofte grønnlig eller rødlig, med tre hvite tverrbånd. Noen ganger dominerer den hvite fargen. Det innerste tverrbåndet, nær roten, er ganske smalt, de to ytterste bredere. Like utenfor det ytterste tverrbåndet sitter det to avlange, brunsvarte flekker som ofte er sammenvokst innerst. Begge vingepar har en rekke av små, svarte flekker langs ytterkanten. Bakvingen er gråhvit. Larven er lang og slank og skiller seg slik fra de fleste andre artene i slekten Perizoma. Den er grågrønn på farge med korte, mørke børster.


== Levevis ==
Arten lever på myrer, heier og andre åpne områder. I motsetning til de fleste andre Perizoma-artene lever larven åpent på næringsplanten, ikke inne i frøkapslene, og den kan benytte en rekke forskjellige næringsplanter, dog sannsynligvis ikke hvitveis. Dette kan gi grunnlag for å regne denne arten (og noen andre) til en egen slekt, Mesotype. Larven kan finnes blant annet på blåbær (Vaccinium myrtillus), vier (Salix spp.), røsslyng (Calluna vulgaris) og geitrams (Chamerion angustifolium). De voksne målerne flyr i juli – august, og arten overvintrer som egg.


== Utbredelse ==
Arten finnes i hele Europa, og i hele Norge bortsett fra Finnmark.


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) hvitveislundmåler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hvitveislundmåler hos Artsdatabanken 
(sv) hvitveislundmåler hos Dyntaxa 
(en) hvitveislundmåler hos Fauna Europaea 
(en) Kategori:Mesotype didymata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mesotype didymata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
UK moths, Perizoma didymata
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site
Linjelundmåler

Linjelundmåler (Perizoma parallelolineata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den finnes nord til Nordland i Norge.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 23 – 26 mm), slank, grå-brunlig måler. Den kjennes lett på at forvingene har to parallelle, nesten rette, brune tverrbånd. Forvingen er litt tilspisset, hvitgrå til lyst brunlig, met to parallelle, rette, lysbrune tverrbånd som er mørkt kantede på innersiden. Nær vingespissen er det en liten, rund, mørk flekk, i spissen en kort, mørk skråstrek. Begge vingepar har en rad små, svarte flekker langs ytterkanten. Bakvingen er gråhvit. Larven er lang og slank, blekgrønn med en smal, mørk stripe langs midten av ryggen. Den er tilsynelatende helt naken.


== Levevis ==
Arten lever i åpne områder, og larven kan finnes på en rekke forskjellige urter, blant andre maurer (Galium spp.), syrer (Rumex spp.) og løvetann (Taraxacum spp.). De voksne målerne flyr i august.


== Utbredelse ==
Arten finnes i Europa. I Norge er den funnet nord til den sørlige delen av Nordland.


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) linjelundmåler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) linjelundmåler hos Artsdatabanken 
(sv) linjelundmåler hos Dyntaxa 
(en) linjelundmåler hos Fauna Europaea 
(en) Kategori:Mesotype parallelolineata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mesotype parallelolineata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site
Andreas Stabrun Smith

Andreas Stabrun Smith (født 7. desember 1979) er en norsk sportskommentator og sportsjournalist. Han overtok som NRKs kommentator i skiskyting etter Kjell Kristian Rike.Han har kommentert flere internasjonale fotballmesterskap for NRK, deriblant VM 2014, EM 2016, VM 2018 og EM 2021.


== Referanser ==
EM i friidrett 1934 – 10 000 meter menn

Øvelsen 10 000 meter menn ble arrangert ved EM i friidrett 1934 i Torino, Italia.Georg Braathe representerte Norge og kom på 4.-plass 


== Finalen ==


== Deltakelse ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater
Norske EM-deltakere
Aurelia Tizón

Aurelia Tizón Erostarbe de Perón (født 18. mars 1908, død 10. september 1938) var Argentianas tidligere president Juan Peróns første kone. De møttes i 1925 da hun jobbet som lærer og giftet seg 5. januar 1929. Hun døde ni år senere av livmorhalskreft, samme sykdom som Peróns andre kone Eva Perón døde av.
Sørfjorden (Bindal)

Sørfjorden er en fjord i Bindal kommune i Nordland og Nærøysund kommune i Trøndelag. 
Fjorden er 19 kilometer lang. Den begynner ved Terråk i Bindal og går derfra i sørvestlig retning. Ved bygda Breivika, som ligger på sørsiden av fjorden, smalner fjorden inn fra to til under en kilometers bredde. Ved Årsandøya går fjordarmen Kollbotnet mot sør. Her snur fjorden mot vest, og ved Djupvikvågen mot nordvest, før den ved Kvitnesodden igjen snur mot vest og smalner inn til noen få hundre meters bredde og fortsetter fram til fjordbotnen ved bygda Simle i Nærøy.Fylkesvei 801 følger sørsiden av fjorden fra Terråk og går over Kollstraumen, innløpet til Kollbotnet, på Kollstraumen bru. Riksvei 801 slutter på andre siden av Kollstraumen, hvor den møter fylkesvei 17 som går videre mot vest langs sørsiden av fjorden. Ved Simlestraumen krysser Rv17 fjorden og går nordover, mens fjorden og fylkesgrensa mellom Nordland og Nord-Trøndelag går vestover til Simlebotn.


== Referanser ==
Yrkespedagogikk

Yrkespedagogikk er et vidt begrep som omfatter pedagogisk aktivitet i form av undervisning, læring og utviklingsarbeid rettet mot yrkesfag i den videregående skolen og mot lærerutdanning og lærerarbeid til denne sektoren. Yrkespedagogikken har fotfeste i både arbeidslivspraksis og skolepraksis, ofte omtalt som det doble praksisbegrepet. Kjernen i det yrkespedagogiske fagområdet er yrkesdidaktikken som binder sammen yrkesfag i skolen, arbeidslivets mange yrker og læringsprosesser.
I Norge startet utdanning i yrkespedagogikk i 1947 som et ettårig studium ved Statens yrkeslærerskole. I 1967 ble studiet slått sammen med Statens Yrkeslærerkurs til Pedagogisk seminar for yrkeslærere og i 1978 ble hovedfag i yrkespedagogikk utviklet for å møte behovet for høyere utdanning på feltet.


== Mastergrad ==
Ved  studiereformen i 2003 ble hovedfaget endret til master i yrkespedagogikk. Høgskolen i Oslo og Akershus avdeling Kjeller har vært eneste studiested som tilbyr denne utdanningen, men fra 2011 er det etablert et mastergradsstudium i yrkesdidaktikk ved NTNU. Studiet gir 120 studiepoeng og er et samlingsbasert deltidsstudium over åtte semestere. Det undervises på norsk og det tas opp 43 studenter på hvert kull.
For å komme inn på studiet må man ha yrkesfaglærerutdanning eller profesjonsrettet bachelorutdanning med minst 60 studiepoeng grunnleggende + 20 studiepoeng fordypning i yrkespedagogikk. Også yrkesfaglærere med fagbrev og fire års praksis i faget pluss to års yrkesteoretisk utdanning og ettårig pedagogisk utdanning og ytterligere 20 studiepoeng fordypning i pedagogikk kan begynne på mastergradsstudiet.


== Eksterne lenker ==
Om mastergradsstudiet i yrkespedagogikk
Sørfjorden (Brønnøy)

Sørfjorden er en fjordarm av Velfjorden i Brønnøy kommune i Nordland. Fjorden er 10 kilometer lang, og går fra innløpet ved Vandalsvika sørover til Høliaunet i botn av fjorden. På vestsiden av fjorden ligger bygda Seterlandet. Lenger inne blir fjorden betraktelig smalere, og ved Trongsundet krysser fylkesvei 76 fjorden via ei 50 meter lang bru. Fjorden fortsetter til Sjøforsen, som er avslutningen på det lakseførende Sausvassdraget.


== Referanser ==
Alvdis

Alvdis er et norsk kvinnenavn med opprinnelse i det norrøne navnet Alfdís eller Álfdís, som er dannet av alfr, «alv», og dis, «kvinne, gudinne».
Álfdís er en islandsk form av navnet, og Alfdis er en svensk form.


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Alvdis  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Alvdis
(en) Think Baby Names: Alvdis
Sørfjorden (Halsfjorden)

Sørfjorden  er en fjordarm av Halsfjorden lengst vest i Vefsn kommune i Nordland. Fjorden er 3,5 kilometer lang. Den går fra vestsiden av Skipsneset sørover til den veiløse gården Sørfjorden. Øst for Skipsneset går Grytåfjorden mot sørøst.


== Referanser ==
Sørfjorden (Tysfjord)

Sørfjorden (lulesamisk: Slabávuodna) er en fjordarm av Indre Tysfjorden i Nordland som strekker seg i overkant av 2 kilometer i sørøstlig retning fra innløpet mellom Hjellvikneset på østsiden og Jávrreneset på vestsiden.Fjorden har en karakteristisk pollform med et trangt innløp, som er dypt i motsetning til i en poll, og en bredere indre del. Råvifjellet ligger på halvøyen i nordøst og Sørfjordfjellet strekker seg langs vestsiden. Flere elver har utløp i fjordbunnen med Tverrelva som den mest vannførende. Sørfjorden (Slahpa) er en avfolket grend mellom Sørfjordvatnan. Noen spredte gårder langs fjordbunnen nordøstover mot Bukta (Bieggeluokta). Anleggsvei fra Sørfjorden til Brynvatnet. 
Grenseleden (Rádjebálges) er en 62 kilometer lang tursti mellom Sørfjorden og Ritsem i Sverige som tidligere blitt brukt til både nærings- og handelsvei. Under andre verdenskrig ble den også brukt som flyktningerute.


== Se også ==
Gihtsejiegŋa
Sørfjord I kraftverk
Sørfjord II kraftverk


== Referanser ==
Sørfjorden (Hasvik)

Sørfjorden (nordsamisk: Meahkovuotna) er en fjord på Stjernøya i Hasvik kommune i Finnmark. Fjorden er 4,5kilometer. Den har innløp mellom Roren i vest og Nordnes i øst, og går i sørøstlig retning til Nerdalen i fjordbotnen. Sørfjorden er den vestligste av en rekke fjorder på Stjernøya.Det ligger flere isolerte bosetninger langs fjorden. 


== Referanser ==
Sørfjorden (Gamvik)

Sørfjorden er en fjordarm av Mehamnfjorden i Gamvik kommune i Finnmark. Fjorden ligger på vestsida av Mehamn og er 1,4 kilometer lang. Den har innløp mellom Steinfjordneset i vest og Vardholmen i øst, og går mot sør til bunnen av fjorden. Mehamn lufthavn ligger på østsiden av den indre del av fjorden.


== Referanser ==
Eli Krog

Eli Krog (født 20. mai 1891, død 23. mars 1970) var en  norsk utgiver og oversetter. Hun sto for den første oversettelsen av Doris Lessing til norsk (Det synger i gresset, 1952), som hun også fikk Bastianprisen for. Hun var en viktig pådriver for opprettelsen av Norsk Oversetterforening i 1948, og formann i samme forening fra 1950 til 1960.
Hun var datter av høyesterettsadvokat Ludvig Meyer, og gift med Helge Krog fra 1912 til 1947. Sammen med sine to søsken Rolf og Karl er ble hun malt i 1892 av Edvard Munch i portrettet Ludvig Meyers barn.Erindringsboken Lek med minner (Aschehoug 1966) byr på skarpe nærbilder fra norsk åndsliv i mellomkrigstiden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Eli Krog i Norsk Oversetterleksikon
Sørfjorden (Gildeskål)

Sørfjorden er en fjord i Gildeskål kommune i Nordland. Fjorden er 8,5 kilometer lang. Den har innløp mellom Forstranda i vest og Hjellstad i øst, og går mot sørvest til Oterstranda i fjordbotnen. Omtrent midtveis inn i fjorden ligger bygda Sørfinnset på østsiden. Bygda ligger ytterst på et nes som skiller Sørfjorden og bukta Alten.Fylkesvei 17 går langs sørsiden av fjorden. Ved Valle går riksvei 17 østover mot Sundsfjord, mens riksvei 838 fortsetter nordover langs østsiden av fjorden mot Inndyr.


== Referanser ==
Alan Paton

Alan Paton (født 11. januar 1903 i Pietermaritzburg, Sør-Afrika, død 12. april 1988 i Durban, Sør-Afrika) var en sørafrikansk forfatter, liberaler og antiapartheidaktivist.
Hans roman Cry, the Beloved Country fra 1948 (oversatt til norsk som Gråt, mitt elskede land  i Gyldendals Den gule serie) gjorde ham internasjonalt kjent, og var et av de første vitnesbyrdene på apartheidstatens rasediskriminering som gikk ut i verden. Boken utgjør grunnlaget for musikalen Lost in the Stars av Maxwell Andersons (med musikk av Kurt Weill) og to filmatiseringer fra 1951 og 1995.
I 1953 grunnla Paton South African Liberal Party (Sør-Afrikas Liberale parti) et parti som sto for liberale verdier og som sloss for like rettigheter for svarte og hvite. Han forble president i partiet inntil det ble forbudt i 1968, offisielt fordi det både hadde hvite og svarte medlemmer. 
På grunn av sin status internasjonalt og innen den liberale bevegelsen, ble han trakassert av politi og myndigheter. I 1960, etter at han returnerte fra mottagelsen av Freedom Award i New York, ble han fratatt passet. Passet forble konfiskert inntil 1970. Paton var en nær venn av den sørafrikansk-engelske forfatteren Laurens van der Post. Paton døde i 1988.
Paton skrev både romaner, poesi og essay. Av kjente titler er: Too Late the Phalarope (1953), Land and People of South Africa (1956), Tales From a Troubled Land (1961), The Long View (1968) den selvbiografiske Toward the Mountain (1980) og Ah, but Your Land is Beautiful (1981).
Alan Paton ble i 2006 posthumt tildelt Ikhamanga-ordenen i gull.


== Bibliografi ==
Cry, the Beloved Country (1948)
Norsk utgave: Gråt, mitt elskede land (1950)
Too late the Phalarope (1953)
Norsk utgave: For sent - (1953)
The Land and People of South Africa (1955)
South Africa in Transition (1956)
South Africa and Her People (1957)
Hope for South Africa (1958)
Debbie Go Home (1960)
Tales from a Troubled Land (1961)
Hofmeyr (1964)
The Long View (1968) (redigert av Edward Callan)
Instrument of Thy Peace (1968)
Kontakion for You Departed (1969)
Creative Suffering: the Ripple of Hope (1970)
Apartheid and the Archbishop: the Life and Times of Geoffrey Clayton, Archbishop of Cape Town (1973)
Knocking on the Door (1975) (korte tekster utvalgt og redigert av Colin Gardner)
Towards the Mountain: an Autobiography (1980)
Ah, but Your Land is Beautiful (1981)
Norsk utgave: Å, for et vakkert land (1983)
Journey Continued: an Autobiography (1988)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alan Paton på Internet Movie Database 
(da) Alan Paton på Filmdatabasen 
(en) Alan Paton på AllMovie 
(en) Alan Paton hos The Movie Database 
(en) Alan Paton hos Internet Broadway Database
Grovabreen

Grovabreen er en isbre i Sunnfjord kommune i Vestland. Den ligger sørvest for Jostedalsbreen og har et areal på 20 km², dette gjør breen til den 21. største isbreen i Norge utenom Svalbard. Toppen er det høyeste punktet i tidligere Førde kommune.Nord for breen ligger Jølstravatnet, i øst ligg Sygnesandsnipa og i vest Søthaugsfjellet. 


== Referanser ==