jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anna Nordqvist

Anna Maria Nordqvist (født 10. juni 1987 i Eskilstuna) er en svensk profesjonell golfspiller.  Hun spiller på LPGA-touren. Hun er også medlem av Ladies European Tour. 
Nordqvist ble profesjonell i 2009, og allerede i sin femte turnering som proff vant hun major-turneringen LPGA Championship. På slutten av sesongen vant hun også LPGA Tour Championship. I mellomtiden hadde hun debutert i Solheim Cup.
Hun vant sin andre majorturnering i 2017 med seieren i Evian Championship.
Som barn spilte Nordqvist flere idretter, blant annet fotball, svømming, tennis, innebandy, bandy og badminton. Hun begynte å spille golf da hun var ti år.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble hun nummer 23.


== Meritter ==


=== Seire på LPGA-touren ===
2017 Bank of Hope Founders Cup, Evian Championship
2016 ShopRite LPGA Classic
2015 ShopRite LPGA Classic
2014 Honda LPGA Thailand, Kia Classic
2009 McDonald's LPGA Championship, LPGA Tour Championship


== Deltakelse i lagturneringer ==
Solheim Cup: 2009, 2011, 2013, 2015, 2017, 2019
European Ladies Golf Cup (Europatouren): 2010, 2011 (vant begge år)
International Crown (LPGA-touren): 2014 (2.-plass), 2018 (5.-plass)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anna Nordqvist – Olympedia 
(en) Anna Nordqvist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Anna Nordqvist – Sveriges olympiske komité 
(en) Anna Nordqvist – LPGA-touren 
(en) Anna Nordqvist – Europatouren
Don Schollander

Donald Arthur Schollander (født  30. april 1946 i Charlotte, North Carolina) er en amerikansk tidligere svømmer som under sommer-OL 1964 i Tokyo var med på å vinne gullmedalje på 4x100 m og 4x200 m frisvømming stafett for USA. Under samme OL vant han også to individuelle gullmedaljer, på 100 m og 400 m frisvømming. Under sommer-OL 1968 i Mexico by vant han nok en gullmedalje, på 4x200 m frisvømming stafett, samt en sølvmedalje på 200 m frisvømming. Schollander har i tillegg tre gullmedaljer, en individuell og to stafett, fra De panamerikanske leker i 1967 i Winnipeg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Don Schollander – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Don Schollander – Olympics.com 
(en) Don Schollander – Olympic.org 
(en) Don Schollander – Olympedia 
(en) Don Schollander – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Don Schollander – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Don Schollander – FINA 
(en) Don Schollander – Swimming Hall of Fame 
(en) Don Schollander – swimrankings.net
Gary Ilman

Gary Steven Ilman (født  13. august 1943 i Glendale, California) er en amerikansk tidligere svømmer som under sommer-OL 1964 i Tokyo var med på å vinne gullmedalje på 4x100 m og 4x200 m frisvømming stafett for USA. Han har i tillegg en gullmedalje på stafett, fra Pan amerikanske leker i 1963 i São Paulo, samt to gullmedaljer på stafett fra sommer-Universiaden i 1965 i Budapest


== Eksterne lenker ==
(en) Gary Ilman – Olympedia 
(en) Gary Ilman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Pasargadae

Pasargadae (persisk:پاسارگاد; Pāsārgād) er en oldtidsby som ligger nær Persepolis og Shiraz i dagens Iran. Det var den gamle hovedstaden til den persiske kongen Kyros den store (559–530 f.Kr.) og dessuten hvor han er gravlagt. Det er i dag et betydningsfullt arkeologisk sted og er på Unescos verdensarvliste. Grunnet utbygning av en moderne demning er levningene truet av raskere nedbrytning.


== Historie ==
Kyros den store begynte konstruksjonen av sin hovedstad i 546 f.Kr., eller kanskje noe senere. Den var fortsatt uferdig da han døde i et slag, i 530 eller 529 f.Kr. Levningene av graven til Kyros' sønn og etterfølger Kambyses finnes i Pasargadae, nær festningen Toll-e Takht, og ble identifisert i 2006.Pasargadae forble den persiske hovedstaden fram til Kambyses II flyttet den til Susa. Senere opprettet Dareios den store en ny hovedstad i Persepolis. Det arkeologiske stedet Pasargadae dekker et område på 1,6 km og omfatter en struktur som er antatt å være gravstedet til Dareios, festningen Toll-e Takht er lokalisert på toppen av en høyde rett ved, og restene av to kongelige palasser og hageanlegg. Pasargads persiske hageanlegg er det antatt tidligste eksempelet på persisk firefoldig hageanlegg som kalles sjerbag.
Nyere forskning av Pasargadaes struktur har vist at akamenideingeniører har bygget byen til å stå imot kraftige jordskjelv, opptil det som i dag er klassifisert som 7,0 på Richters skala.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Excavation Documentation and Fragments of Wall Paintings from Pasargadae
 World Heritage Center, Unesco, http://whc.unesco.org/pg.cfm?cid=31&id_site=1106 .
Passing

Passing (engelsk, «å passere for», dvs. bli akseptert som) er et begrep som brukes i USA om det at en person som av samfunnet blir klassifisert som medlem av en rasegruppe identifiserer seg med en annen gruppe og blir aksepert som det. Uttrykket brukes som regel om personer med blandet hvit og svart opprinnelse som gir seg ut for å være hvite. I USA regnet man egentlig alle med det minste spor av svart opphav som svarte (one-drop rule), men en del lyst utseende personer av blandet opphav har likevel blitt assimilert inn i den hvite befolkningen. Dette skjedde som regel gjennom at personen det gjaldt flyttet til et nytt sted og ikke gikk i detaljer om bakgrunnen sin. En forutsetning for å «passere for hvit» var at man var tilstrekkelig lys i huden til at ingen kunne mistenke en for å være av afrikansk opprinnelse. Ofte kunne man da hevde å ha latinamerikansk opphav for å forklare at man var mørkere enn personer av nordeuropeisk opphav.
Selv om passing var vanligst for personer som gav seg ut for å være hvite, er fenomenet i noen få tilfeller også kjent den andre veien.


== Se også ==
Nella Larsen, forfatter av romanen Passing (1929)
Gudbrandsdalen St. Johannes Broderforening

Gudbrandsdalen St. Johannes Broderforening er en broderforening i Den Norske Frimurerorden. Broderforeningen ble grunnlagt i Vinstra den 17. november 1993, og er underlagt St. Johanneslogen St. Olav til det gyldne Kors
.


== Ordførende Brødre ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kingsblood Royal

Kingsblood Royal er en amerikansk roman av Sinclair Lewis, utgitt i 1947. 


== Handling ==
Hovedpersonen Neil Kingsblood, en hvit middelklassemann, oppdager at han har afro-amerikanske aner mens han undersøker sin familiebakgrunn. Han begynner å oppfatte seg som svart, selv om han ikke ser svart ut, og blir nødt til å velge mellom å fortsette den tilværelsen han nå ser som en tom eksistens i det hvite samfunnet og det undertrykkede, svarte samfunnet. Etter å ha fortalt om sin bakgrunn til flere hvite venner, sprer nyheten seg raskt, og han må kjempe en håpløs kamp mot rasismen i samfunnet. Klimakset i romanen er når en mobb kommer for å kaste Neil ut av huset hans i den hvite forstaden, men han går til slutt seirende ut.


== Bakgrunn ==
USA hadde fortsatt raseskille i 1947. I tråd med en-dråpe-regelen regnet man også alle som hadde noen som helst svarte aner, gjerne tilbake til tipp-tipp-oldeforeldre, som svarte. Romanen bygget dels på Walter Francis White, en afro-amerikansk borgerrettsleder som selv hadde overveiende hvit bakgrunn og så hvit ut.
Geir Arild Tønnessen

Geir Arild Tønnessen (født 7. januar 1959) er en norsk politiker for partiet Venstre, varaordfører i Skien i perioden 2007 til 2011 og perioden 2011 til 2015. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skien Venstre om Geir Arild Tønnesen
Bojko Borisov

Bojko Metodiev Borisov (bulgarsk: Бойко Методиев Борисов, født 13. juni 1959 i Bankja, Sofia) er en bulgarsk politiker. Han har vært landets statsminister i flere perioder, første gang fra 2009 til 2013, andre gang fra 2014 til januar 2017, og tredje gang fra mai 2017 til 2021.


== Liv og virke ==
Borisov er utdannet ingeniør. Han har bakgrunn som offiser og livvakt, og var fra 2001 til 2005 øverste leder for det bulgarske politiet (MVR).
Han er en av grunnleggerne og uformell leder av partiet GERB (Borgere for europeisk utvikling av Bulgaria).
Borisov var statsminister i Bulgaria første gang fra 27. juli 2009 til 12. mars 2013. Borisov meddelte 20. februar 2013 at hans regjering ville tre tilbake som følge av kritikken mot økte strømpriser og andre sparetiltak. Borisov ble avløst av Marin Rajkov som ledet en overgangsregjering til valget i mai 2013. Borisov ble statsminister for andre gang 7. november 2014 og gikk av i januar 2017. Etter valget i Bulgaria i 2017 gikk Borisovs parti inn i en koalisjonsregjering som hadde støtte fra 122 av parlamentets 240 medlemmer. Høsten 2021 vant partiet «Vi Viderefører Endringen» parlamentsvalget, og den 13. desember 2021 tiltrådte Kiril Petkov som Bulgarias nye statsminister.


== Referanser ==
Zygmunt Berling

Zygmunt Henryk Berling (født 27. april 1896 i Limanowa, død 11. juli 1980 i Warszawa) var en polsk general og politiker som kjempet for Polens uavhengighet i den første halvdel av det 20. århundre. Under den andre verdenskrigen kjempet han for de sovjetiske styrkene, og ble dømt til døden in abstensia for å ha desertert fra den polske hæren av general Władysław Anders. Berling kommanderte den sovjetkontrollerte første polske armé, og han kom til å spille en viktig rolle i den polske regjeringa i etterkrigstida.


== Referanser ==
Hay (elv)

Hay er ei elv i den nordlige delen av Alberta og den sørlige delen av Nordvestterritoriene i Canada.
Elva begynner i det nordvestre Alberta og renner nordover til Nordvestterritoriene, hvor den munner ut i Store Slavesjø. Hay er 702 km lang, og har et nedbørfelt på 48 200 km². Hays største sideelver er Chinchaga, Meader, Steen, Melvin og Little Hay.


== Referanser ==
Tore Tingvold Petersen

Tore Tingvold Petersen (født 9. juli 1954 i Trondheim) er en norsk historiker. 
Etter oppvekst og grunnleggende studier i Trondheim, reiste Petersen til USA, hvor han i 1986 fikk en PhD-grad på et arbeid om USA og avkolonialiseringsprosessen i Storbritannia og Frankrike. Etter retur til Norge arbeidet Petersen i en tiårsperiode på midlertidige kontrakter ved Dronning Mauds minne og Universitetet i Trondheim, før han i 1997 ble fast ansatt som førsteamanuensis ved Institutt for historie og klassiske fag, NTNU. I 2004 ble han etter søknad vurdert som professorkompetent.
Petersens forskning faller innenfor feltet diplomatic history, hvor han særlig har arbeidet med tema som belyser forholdet mellom USA, Storbritannia og Midtøsten. Han ble utnevnt til æresprofessor ved Durham University i 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Tore Tingvold Petersen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Tore Tingvold Petersen i BIBSYS
VM i friidrett 2009 – 50 kilometer kappgang menn

Øvelsen 50 kilometer kappgang herrer ved VM i friidrett 2009 ble avholdt i sentrum av byen Berlin den 21. august. 
Trond Nymark og Erik Tysse representerte Norge. Nymark ble verdensmester
, mens Tysse brøt konkurransen. Nymark fikk opprinnelig sølvmedaljen, men i slutten av mai 2016 ble den tidligere verdensmesteren diskvalifisert.


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==


== Kvalifikasjonskrav ==


== Program ==


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater IAAF Besøkt 21. august 2009.
Teitur Lassen

Teitur Lassen (født 4. januar 1977 i Tórshavn), kjent under artistnavnet Teitur, er en færøysk sanger og låtskriver.
I 2007 og 2009 ble Teitur kåret til beste mannlige artist av Danish Music Awards, og i 2008 var han oppvarmer for Radiohead på Roskilde-festivalen. Teitur gjorde sitt gjennombrudd som soloartist i 2003 da han utgav studioalbumet Poetry & Aeroplanes. I 1990-årene var han med i den Tórshavn-baserte pop- og rockgruppen Mark No Limits sammen med blant andre Malena Eyðunsdóttir. Teitur har også delt scene med Rufus Wainwright, Suzanne Vega, KT Tunstall, John Mayer og Aimee Mann.
Da han ga ut albumet The Singer i 2008 fikk han strålende kritikker blant annet i The Guardian og The Independent.
Teitur har per 2009 utgitt fire soloalbum, hvorav tre er på engelsk med unntak av færøyske Káta Hornið fra 2007.


== Diskografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Teitur Lassen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Teitur Lassen på Internet Movie Database 
(da) Teitur Lassen på Filmdatabasen 
(en) Teitur Lassen på Discogs 
(en) Teitur Lassen på Discogs 
(en) Teitur Lassen på MusicBrainz 
(en) Teitur Lassen på MusicBrainz 
(en) Teitur Lassen på Songkick 
(en) Teitur Lassen på Last.fm 
(en) Teitur Lassen på AllMusic 
(en) Teitur Lassen på AllMusic 
(en) Teitur Lassen på Twitter 
(en) Teitur Lassen på Facebook 
(en) Teitur Lassen på Instagram 
(en) Teitur Lassen på Myspace
Mark No Limits

Mark No Limits var en pop- og rockgruppe fra Tórshavn på Færøyene.


== Medlemmer ==
Teitur Lassen, vokal og gitar (1995–1999)
Malan Eyðunsdóttir, vokal (1996–1999)
Mark Joensen, keyboard
Johan Ziskason, gitar
Hjálmar Hátún (1995), bass
Jens Tummas Ness (1996–1997), bass
Egil «Barc» Hansen (1996, 1997–1999), bass
Carl Johan Simonsen (1995), trommer
Remi Fagereng (1996), trommer
Trygvi Restorff í Brekkunum, perkusjon (1996–1999)


== Diskografi ==
Rain/Close to Me (1996)
Mark No Limits (1996)


== Eksterne lenker ==
(en) Mark No Limits på MusicBrainz
Tour of Ireland

Tour of Ireland (Nissan Classic fra 1985 til 1992) er et sykkelritt som arrangeres i Irland i august. Rittet ble første gang arrangert i 1953 og gikk fram til 1957. Rittet gjenoppstod i 1965 og ble arrangert fram til 1985. I 1985 byttet rittet navn til Nissan International Classic og gikk i 8 år til 1992. I 2007 ble rittet startet igjen som Tour of Irland. Rittet ble avlyst i 2010.


== Vinnere ==
2009  Russell Downing
2008  Marco Pinotti
2007  Stijn Vandenbergh
1992  Phil Anderson
1991  Seán Kelly
1990  Erik Breukink
1989  Eric Vanderaerden


== Tour of Ireland 2009 ==
Tour of Ireland ble i 2009 arrangert fra 21. til 23. august med 16 lag på startstreken, inkludert det norske UCI kontinentallaget Joker Bianchi. I tillegg til nordmennene på Joker Bianchi-laget startet Kurt Asle Arvesen (Team Saxo Bank) og Gabriel Rasch (Cervélo TestTeam).


== Eksterne lenker ==
Tour of Ireland
Stroopwafel

En stroopwafel (opprinnelig siroopwafel (nederlandsk) er en nederlandsk kjeks som består av to tynne, harde, runde, rutemønstrede vafler med et lag søt sirup i mellom. Vaflene ble for første gang laget i Gouda i den nederlandske provinsen Zuid-Holland rundt 1810, noe som har gjort at de også er kjent som Goudse wafels. De selges i supermarkeder, spesialbutikker og ofte nystekte på markeder. Opprinnelig hadde de en diameter på omtrent 10 cm, men finnes nå i varianter fra ca. 5 cm opp til 25 cm. I spesialbutikkene og på markedene selges ofte også «snippers», smuler av avskårne kanter og mislykkede kjeks.
Opprinnelig ble stroopwafels laget av kjekssmuler, deigrester og sirup, noe som gjorde dem meget billige å lage. Dette ga dem navnet armenkoeken (fattigmannskjeks).Røren lages av mel, smør, brunt sukker, gjær, melk og egg, og stekes i et vaffeljern. Etter at vaflene er stekt blir de delt på midten mens de fremdeles er varme, og den ene halvparten blir smurt med sirup, før de føyes sammen igjen. Sirupen er laget av brunt sukker, smør og kanel.
Den oppskriften som sies være eldst, «de Kamphuysen siroopwafel», beskriver en sirupsvaffel som er laget av to sprø kjeks som er limt sammen med sirup.
Den tradisjonelle måten å spise stroopwafel på er å balansere kjeksen oppå kaffekoppen slik at den dekker åpningen. Varmen fra kaffen gjør at sirupen blir myk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stroopwafels – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Slik lages stroopwafels (video)
Oppskrift på stroopwafels
Association of Stroopwafel Addicts på Meta-Wiki
Tumut 3 vannkraftverk

Tumut 3 er en vannkraftstasjon i Tumut River i New South Wales i det sørlige Australia. Den er en del av kraft- og irrigasjonsprosjektet Snowy Mountains Scheme, som leder vann fra Tumut River og Snowy River til elva Murray, og driver syv vannkraftverk. Vannet ledes med et fall på 800 meter, og vann fra 14 oppdemmede magasiner ledes gjennom 145 km tunneler og 80 km akvadukter til de sju kraftverkene. Utbyggingsområdet sammenfaller i stor grad med Kosciuszko nasjonalpark.
Strømproduksjonen forsyner Canberra, New South Wales, og Victoria. Hele Snowy Mountains-prosjektet ble ferdigstilt i 1974 etter 25 års utbygging, organisert etter modell av Tennessee Valley Authority. 10 000 mennesker fra 30 land deltok i utbyggingsarbeidet. Etter økologiske granskinger fra 1998 ble vannmengden i Snowy River økt, etter at det ble klart at den nesten totale avledningen i tunneler til Murray-Darling-bassenget truet med å ødelegge økosystemer lenger nede i den nå uttørkede Snowy-elva. 
Kraftanleggene i Snowy River-utbyggingen omfatter:

Guthega vannkraftverk (1954) – 2 turbiner, effekt 60 MW
Tumut 1 vannkraftverk (1958) – 4 turbiner, effekt 330 MW
Tumut 2 vannkraftverk (1961) – 4 turbiner, effekt 286 MW
Blowering vannkraftverk (1967) – 1 generator, effekt 80 MW
Murray 1 vannkraftverk (1967) – 10 turbiner, effekt 950 MW
Murray 2 vannkraftverk (1969) – 4 turbiner, effekt 550 MW
Tumut 3 vannkraftverk (1974)  – 6 turbiner, effekt 1 500 MWUtbyggingsprosjektet er det største ingeniørprosjektet i Australias historie.


== Eksterne lenker ==
Snowy Hydro - hjemmeside.
Suatralian Bureau of Statistics – The Snowy Mountains Hydro-Electric Scheme , 1986.
Tumut 1 vannkraftverk

Tumut 1 er en vannkraftstasjon i Tumut River i New South Wales i det sørlige Australia. Den er en del av kraft- og irrigasjonsprosjektet Snowy Mountains Scheme, som leder vann fra Tumut River og Snowy River til elvaMurray, og driver syv vannkraftverk. Vannet ledes med et fall på 800 meter, og vann fra 14 demninger ledes gjennom 145 km tunneler og 80 km akvadukter til de sju kraftverkene. Utbyggingsområdet sammenfaller i stor grad med Kosciuszko nasjonalpark.
Strømproduksjonen forsyner Canberra, New South Wales, og Victoria. Hele Snowy Mountains-prosjektet ble ferdigstilt i 1974 etter 25 års utbygging, organisert etter modell av Tennessee Valley Authority. 10 000 mennesker fra 30 land deltok i utbyggingsarbeidet. Etter økologiske granskinger fra 1998 ble vannmengden i Snowy River økt, etter at det ble klart at den nesten totale avledningen i tunneler til Murray-Darling-bassenget truet med å ødelegge økosystemer lenger nede i den nå uttørkede Snowy-elva. 
Kraftanleggene i Snowy River-utbyggingen omfatter:

Guthega vannkraftverk (1954) – 2 turbiner, effekt 60 MW
Tumut 1 vannkraftverk (1958) – 4 turbiner, effekt 330 MW
Tumut 2 vannkraftverk (1961) – 4 turbiner, effekt 286 MW
Blowering vannkraftverk (1967) – 1 generator, effekt 80 MW
Murray 1 vannkraftverk (1967) – 10 turbiner, effekt 950 MW
Murray 2 vannkraftverk (1969) – 4 turbiner, effekt 550 MW
Tumut 3 vannkraftverk (1974)  – 6 turbiner, effekt 1 500 MWUtbyggingsprosjektet er det største ingeniørprosjektet i Australias historie.


== Eksterne lenker ==
Snowy Hydro - hjemmeside.
Suatralian Bureau of Statistics – The Snowy Mountains Hydro-Electric Scheme , 1986.
Tumut 2 vannkraftverk

Tumut 2 er en vannkraftstasjon i Tumut River i New South Wales i det sørlige Australia. Den er en del av kraft- og irrigasjonsprosjektet Snowy Mountains Scheme, som leder vann fra Tumut River og Snowy River til elva Murray, og driver syv vannkraftverk. Vannet ledes med et fall på 800 meter, og vann fra 14 demninger ledes gjennom 145 km tunneler og 80 km akvadukter til de sju kraftverkene. Utbyggingsområdet sammenfaller i stor grad med Kosciuszko nasjonalpark.
Strømproduksjonen forsyner Canberra, New South Wales, og Victoria. Hele Snowy Mountains-prosjektet ble ferdigstilt i 1974 etter 25 års utbygging, organisert etter modell av Tennessee Valley Authority. 10 000 mennesker fra 30 land deltok i utbyggingsarbeidet. Etter økologiske granskinger fra 1998 ble vannmengden i Snowy River økt, etter at det ble klart at den nesten totale avledningen i tunneler til Murray-Darling-bassenget truet med å ødelegge økosystemer lenger nede i den nå uttørkede Snowy-elva. 
Kraftanleggene i Snowy River-utbyggingen omfatter:

Guthega vannkraftverk (1954) – 2 turbiner, effekt 60 MW
Tumut 1 vannkraftverk (1958) – 4 turbiner, effekt 330 MW
Tumut 2 vannkraftverk (1961) – 4 turbiner, effekt 286 MW
Blowering vannkraftverk (1967) – 1 generator, effekt 80 MW
Murray 1 vannkraftverk (1967) – 10 turbiner, effekt 950 MW
Murray 2 vannkraftverk (1969) – 4 turbiner, effekt 550 MW
Tumut 3 vannkraftverk (1974)  – 6 turbiner, effekt 1 500 MWUtbyggingsprosjektet er det største ingeniørprosjektet i Australias historie.


== Eksterne lenker ==
Snowy Hydro - hjemmeside.
Suatralian Bureau of Statistics – The Snowy Mountains Hydro-Electric Scheme , 1986.
Guthega vannkraftverk

Guthega vannkraftverk er en vannkraftstasjon i New South Wales i det sørlige Australia. Den er en del av kraft- og irrigasjonsprosjektet Snowy Mountains Scheme, som leder vann fra Tumut River og Snowy River til elva Murray, og driver syv vannkraftverk. Vannet ledes med et fall på 800 meter, og vann fra 14 demninger ledes gjennom 145 km tunneler og 80 km akvadukter til de sju kraftverkene. Utbyggingsområdet sammenfaller i stor grad med Kosciuszko nasjonalpark.
Strømproduksjonen forsyner Canberra, New South Wales, og Victoria. Hele Snowy Mountains-prosjektet ble ferdigstilt i 1974 etter 25 års utbygging, organisert etter modell av Tennessee Valley Authority. 10 000 mennesker fra 30 land deltok i utbyggingsarbeidet. Etter økologiske granskinger fra 1998 ble vannmengden i Snowy River økt, etter at det ble klart at den nesten totale avledningen i tunneler til Murray-Darling-bassenget truet med å ødelegge økosystemer lenger nede i den nå uttørkede Snowy-elva. 
Kraftanleggene i Snowy River-utbyggingen omfatter:

Guthega vannkraftverk (1954) – 2 turbiner, effekt 60 MW
Tumut 1 vannkraftverk (1958) – 4 turbiner, effekt 330 MW
Tumut 2 vannkraftverk (1961) – 4 turbiner, effekt 286 MW
Blowering vannkraftverk (1967) – 1 generator, effekt 80 MW
Murray 1 vannkraftverk (1967) – 10 turbiner, effekt 950 MW
Murray 2 vannkraftverk (1969) – 4 turbiner, effekt 550 MW
Tumut 3 vannkraftverk (1974)  – 6 turbiner, effekt 1 500 MWUtbyggingsprosjektet er det største ingeniørprosjektet i Australias historie.


== Eksterne lenker ==
Snowy Hydro - hjemmeside.
Suatralian Bureau of Statistics – The Snowy Mountains Hydro-Electric Scheme , 1986.
Blowering vannkraftverk

Blowering vannkraftverk er en vannkraftstasjon ved Blowering-demningen i New South Wales i det sørlige Australia. Den er en del av kraft- og irrigasjonsprosjektet Snowy Mountains Scheme, som leder vann fra Tumut River og Snowy River til elva Murray, og driver syv vannkraftverk. Vannet ledes med et fall på 800 meter, og vann fra 14 demninger ledes gjennom 145 km tunneler og 80 km akvadukter til de sju kraftverkene. Utbyggingsområdet sammenfaller i stor grad med Kosciuszko nasjonalpark.
Strømproduksjonen forsyner Canberra, New South Wales, og Victoria. Hele Snowy Mountains-prosjektet ble ferdigstilt i 1974 etter 25 års utbygging, organisert etter modell av Tennessee Valley Authority. 10 000 mennesker fra 30 land deltok i utbyggingsarbeidet. Etter økologiske granskinger fra 1998 ble vannmengden i Snowy River økt, etter at det ble klart at den nesten totale avledningen i tunneler til Murray-Darling-bassenget truet med å ødelegge økosystemer lenger nede i den nå uttørkede Snowy-elva. 
Kraftanleggene i Snowy River-utbyggingen omfatter:

Guthega vannkraftverk (1954) – 2 turbiner, effekt 60 MW
Tumut 1 vannkraftverk (1958) – 4 turbiner, effekt 330 MW
Tumut 2 vannkraftverk (1961) – 4 turbiner, effekt 286 MW
Blowering vannkraftverk (1967) – 1 generator, effekt 80 MW
Murray 1 vannkraftverk (1967) – 10 turbiner, effekt 950 MW
Murray 2 vannkraftverk (1969) – 4 turbiner, effekt 550 MW
Tumut 3 vannkraftverk (1974)  – 6 turbiner, effekt 1 500 MWUtbyggingsprosjektet er det største ingeniørprosjektet i Australias historie.


== Eksterne lenker ==
Snowy Hydro - hjemmeside.
Suatralian Bureau of Statistics – The Snowy Mountains Hydro-Electric Scheme , 1986.