jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vendehalser

Vendehalser (Jynx) er eneste slekt i underfamilien Jynginae, som er én av tre underfamilier i spettefamilien (Picidae). Slekten inkluderer kun to arter. Begge er standfugler og utbredt i Eurasia og Afrika. Én av artene hekker i Norge.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2017). Boyd regner med 237 arter fordelt i tre underfamilier, sju tribus og 38 slekter. Det hersker imidlertid uenighet om denne inndelingen. HBW Alive regner med 254 arter i 33 slekter. Andre autoriteter kan ha lignende forskjeller i inndelingen. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn. Alle arter har nødvendigvis ikke fått norsk navn.

Piciformes, spettefugler, 484 arter
Galbuli, (jakamarfugler), 57 arter
Pici, (egentlige spettefugler), 427 arter
Ramphastides, 157 arter
Picides, 270 arter
Indicatoridae, vokseterfamilien, 16 arter
Picidae, spettefamilien, 237–254 arter
Jynginae, vendehalser
Jynx
J. torquilla, vendehals
J. ruficollis, rustvendehals
Picumninae, pikuletter
Picinae, hakkespetter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) vendehalser i Encyclopedia of Life 
(en) vendehalser i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vendehalser hos Artsdatabanken 
(sv) vendehalser hos Dyntaxa 
(en) vendehalser hos Fauna Europaea 
(en) vendehalser hos Fossilworks 
(en) vendehalser hos ITIS 
(en) vendehalser hos NCBI 
(en) Kategori:Jynx – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Jynx – detaljert informasjon på Wikispecies
Rodion Gataullin

Rodion Aksanovitsj Gataullin (russisk: Родион Аксанович Гатау́ллин, født 23. november 1965 i Tasjkent i Sovjetunionen (nå i Usbekistan)) er en tidligere stavhopper som representerte Sovjetunionen og senere Russland. Hans personlige bestenotering var 6,02 (innendørs) og 6,00 meter (utendørs), og han ble den andre stavhopperen som brøt seksmetersgrensen etter Serhij Bubka. Han var den første stavhopperen til å greie seks meter innendørs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Rodion Gataullin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Rodion Gataullin – Olympics.com 
(en) Rodion Gataullin – Olympic.org 
(en) Rodion Gataullin – Olympedia 
(en) Rodion Gataullin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rodion Gataullin – World Athletics 
(en) Rodion Gataullin – Track and Field Statistics
Sølna kraftverk

Sølna kraftverk er et vannkraftverk i Alvdal kommune i Innlandet.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 63 meter i Sølna.
Installert effekt er 5,35 MW. Årsproduksjon er 15,7 GWh.
Verket startet produksjonen i 1916. Et helt nytt kraftverk tok over i 2016. Det har to francisturbiner, på 4,1 MW og 1,4 MW.
Det gamle kraftverket var på 400 kW med årsproduksjon 1,8 GWh. Fallhøyden var 18 meter.
Det nye kraftverket ligger på andre siden av elven og har inntak i en ny dam 1,5 kilometer lengre opp i elva.
Eier er Østerdalen Kraftproduksjon AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Østerdalen Kraftproduksjon Arkivert 19. desember 2021 hos Wayback Machine.
Hafslund E-CO
Digitaliseringsdirektoratet

Digitaliseringsdirektoratet er et norsk statlig direktorat opprettet 1. januar 2020. Det har som oppgave å bidra til raskere og mer samordnet digitalisering av offentlig sektor. Digitaliseringsdirektoratet har avdelinger i Brønnøysund, Leikanger og Oslo og er underlagt Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Digitaliseringsdirektoratet ble opprettet som en sammenslåing av Altinn, deler av fagmiljøet for informasjonsforvaltning i Brønnøysundregistrene og Direktoratet for forvaltning og IKT.
Direktoratet samarbeider med staten, kommunene, næringsdrivende og frivillig sektor. 


== Oppgaver og ansvarsområde ==
Digitaliseringsminister Nikolai Astrup sa følgende om etableringen av Digitaliseringsdirektoratet:
«Min ambisjon er at Norge skal være ledende i verden innen digitalisering av offentlige tjenester. Målet er at digitalisering skal bidra til bedre og mer tilgjengelige offentlige tjenester, forenklinger og øke verdiskapingen for næringslivet og en enklere hverdag for folk flest. For å oppnå dette, har regjeringen bestemt at våre spydspisser i digitaliseringsarbeidet – Difi og Altinn – skal samlest i et nytt digitaliseringsdirektorat.»Endringen innebar at Digitaliseringsdirektoratet ble den nye forvalteren av Altinn-samarbeidet, og at inngåtte samarbeidsavtaler med tjenesteeiere i samarbeidet ble overført fra Brønnøysundregistrene til Digitaliseringsdirektoratet.
Digitaliseringsmiljøet i Difi ble også en del av Digitaliseringsdirektoratet. Dette betyr at rollen som premissgiver på digitalisering, fagmiljøet for informasjonssikkerhet, ansvaret for drift av Difis fellesløsninger, ansvaret for Medfinansieringsordninga og Stimulab – og tilsynet for universell utforming – ble en del av Digitaliseringsdirektoratet.
Digitaliseringsdirektoratet er sekretariat for Skate.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
E-handelssekretariatet

E-handelssekretariatet var et norsk forvaltningsorgan under Fornyings- og administrasjonsdepartementet. Sekretariatets målsetting var å øke fokus på bruken av elektronisk handel («e-handel») i offentlig sektor, samt sikre videreutvikling av elektroniske tjenester og støttefunksjoner i forbindelse med effektivisering av offentlige innkjøp.
E-handelssekretariatet ble etablert i 2005 som en videreføring av sekretariatsfunksjonen for Program for elektronisk handel i det offentlige (E-handelsprogrammet) i Statens forvaltningstjeneste. Sekretariatet ble innlemmet i Direktoratet for forvaltning og informasjons- og kommunikasjonsteknologi fra 1. januar 2008 sammen med Norge.no og Statskonsult.


== Eksterne lenker ==
www.ehandel.no Arkivert 5. oktober 2007 hos Wayback Machine.
Lars Holte

Lars Petter Holte (født 31. januar 1966) er en norsk trance-DJ og -produsent. Kjent under artistnavnet DJ Lars Holte var han mest aktiv rundt tusenårsskiftet. Han var sentral i utviklingen og veksten av musikksjangeren gjennom nittiårene, blant annet ved et tett samarbeid med Tiësto.
Holte har gitt ut tre suksessrike miksede samlealbum av andre artister, og en håndfull egne låter som singler. Gjennom nittiårene og første tiår på 2000-tallet spilte han på flere store arrangementer, som Hyperstate og SommerParade. I 2005 deltok han i TV-dokumentaren Lydverket – Trance spesial.


== Plateutgivelser ==
In Trance We Trust 003 (1999)
The First Summer (2000)
Sommer Parade (2001)


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Holte på Discogs 
(en) Lars Holte på MusicBrainz
Svea Finans

Svea Finans er en svensk bank som tilbyr låne- og sparetjenester til privatmarkedet og bedriftsmarkedet. Konsernet er et av Nordens største privateide finanshus, og er blant de største i Norden innen faktura- og reskontroservice, samt inkasso.
Moderselskapet i konsernet er Svea Ekonomi AB, og ble etablert i 1981. Konsernet har i dag virksomheter i følgende land: Sverige, Norge, Danmark, Finland, Estland, Latvia, Nederland,Tyskland, Østerrike og Sveits. Svea tilbyr inkasso, salgsfinansiering, billing, kredittopplysning, faktura- og reskontroservice, factoring, fakturakjøp, porteføljekjøp og betalingsgaranti i Norden og verden for øvrig.
I Norge leverer Svea tjenester under navnet Svea Finans. Svea Finans har kontorer i Hamar, Trondheim og Oslo, med til sammen 100 ansatte. Virksomheten er regulert og godkjent av både Finanstilsynet og Datatilsynet.


== Referanser ==
Osvald Orlien

Osvald Orlien (født 2. januar 1912, død 9. februar 1998) var predikant, forfatter, misjonær og lege, og tilknyttet den norske pinsebevegelsen.
Orlien ble som ung døpt og tillagt Betania Kongsberg i 1929. Han ble utsendt som evangelist i 1931. Mellom 1934 og 1951 var han forstander eller pastor i Filadelfia Eydehavn, Filadelfia Fredrikstad og Filadelfia Oslo. I 1939 ble Orlien ansatt i Filadelfiaforlaget, hvor han arbeidet med redaksjonsoppgaver i Bibelsk tidsskrift og i Korsets Seier.


== Misjonslege ==
Orlien tok utdannelse som lege i voksen alder, og i 1958 ble han utsendt, sammen med sin hustru Hildora, til Belgisk Kongo (Den demokratiske republikken Kongo). Orlien ble utsendt som legemisjonær for De Norske Pinsemenigheters Ytre Misjon (PYM).  Han var sentral i oppbyggingen og driften av misjonens sykehus i Kaziba.
Ekteparet Orlien var i Kongo fram til 1978. Senere har de norske misjonærene trukket seg tilbake og de nasjonale i Kongo har overtatt arbeidet under navnet CELPA.


== Utmerkelser ==
Orlien ble i 1975 utnevnt til ridder av første klasse i St. Olavs Orden for utmerkede tjenester for fedrelandet og menneskeheten.


== Forfatterskap ==


=== Egne verk ===
Orlien har skrevet flere bøker.

... muligens mangelfull liste ...
1940 (1941) – De åndelige nådegaver. (Brosjyrebiblioteket. Nr. 3) Filadelfiaforlaget, Oslo. 45 sider.
1943 – Sannhet i hjertets innerste. Filadelfiaforlaget, Oslo. 55 sider.
1952 – Vi har funnet Messias (? Vi har funnet Jesus!.) Filadelfiaforlaget, Oslo. Stranberg & co.
1962 – I Kongo med bibel og operasjonskniv Filadelfiaforlaget, Oslo. 239 sider.
1986 – To liv – to fedreland (Fredrik Schjander i samtale med legemisjonær Osvald Orlien.)  Rex Oslo. 159 sider. ISBN 82-7388-010-9


=== Andre ===
Barratt, Thomas Ball. 1948 (1955). Ledetråd i Guds ord. (Revidert og omarbeidet av Osvald Orlien.) Filadelfiaforlaget, Oslo. 64 sider.
Barratt, Thomas Ball. 1951. Kiongozi katika neno la Mungu (Ledetråd i Guds ord. – oversatt fra norsk til swahili av P. Langseth. Omarbeidet av Osvald Orlien.) Filadelfiaforlaget, Oslo. 63 sider.
Jarlvang, Ole B. 1979. Lill og Simen på Afrika-reise (i samarbeid med Osvald Orlien og noen barn.) Filadelfiaforlaget, Oslo. ISBN 82-534-0455-7
Ski, Martin; Osvald Orlien. (red.) 1947. Kristus eller kaos. (Pinsevennenes verdenskonferanse i Sveits 1947) Filadelfiaforlaget, Oslo.


== Litteratur ==
Ekorness, Karsten. 1995 – Fra Buskerud til bushen. En bok om Osvald Orlien. ES-grafiske. 248 sider. ISBN 82-992363-9-8
Johansen, Oddvar; Hagen, Kjell; Nyen, Astrid Neema; Kolbjørnsrud, Paul og Filberg, Trond. 2010. I all verden. Pinsemisjon i 100 år. PYM 100 år 1910-2010 (jubileumsskrift) De norske pinsemenigheters ytremisjon (PYM).
Nilsen, Oddvar. 1982. Lys på stien. Filadelfiaforlaget AS. side 257. ISBN 82-534-0599-5
Kappsag

En kappsag er en sag hvor sagbladet er optimalisert for å kappe ved, altså skjæring på tvers av trefibrene (i motsetning til en kløyvsag hvor sagbladet er optimalisert for kløyving langs trefibrene).


== Bruk ==
Hånddrevne kappsager kalles gjerne for «snekkersag», men det finnes også snekkersager som er kløyvsager. I dag har trolig de fleste snekkersager universalblad.På maskindrevne kappsager legges typisk veden i en vugge som føres mot et tverrstilt sirkelsagblad, eller så kan det være selve sagbladet som føres mot vugga. Motoriserte kappsager kan drives på forskjellige måter, men stort sett er de elektriske eller traktormonterte og drevet over kraftuttaket. 

		


== Farer i bruk ==
Kappsagen har historisk sett vært et farlig redskap, og det er mange som har mistet fingre, hender eller på annen måte skadet seg alvorlig på kappsag. De fleste nye kappsager har sikkerhetsystemer som skal hindre dette. Som mange andre maskindrevne sager kan også moderne kappsager likevel være farlig ved feil bruk.


== Se også ==
Gjæresag, en type sag for å sage i bestemt vinkel (i dag ofte kombinert som kapp- og gjærsag i en og samme sag)
Semafor

Semafor (av gresk  sema, «tegn»,  og ferein, «å bære») er et system for «skriftlig» (alfabettilknyttet) kommunikasjon over lengre avstander med fri sikt ved hjelp av armer med signalflagg eller en stolpe med tilsvarende bevegelige armer.
Semaforalfabetet er ett av flere kommunikasjonsmidler som kom i bruk før telegraf og trådløs radio overtok. Spesielt jernbanevesen og losvesen så seg nytte av denne måten å sende meldinger på, og brukte den til korte kodete meldinger om ventet/uventet anløp m.m. Det er fortsatt i bruk i enkelte lands militære styrker som reservekommunikasjon som ikke kan avlyttes eller lett forstyrres. I speiderbevegelsen er det fortsatt beskrevet i speiderboken.
På faste signalstasjoner var det mulig å bruke lys, slik at en fikk en mulighet til også å sende om natten. Dette ble sjelden gjort, da feilavlesningsmulighetene ble uønsket store.
Bruken av slike signalstasjoner ble utbredt omkring 1800-tallet, med flere systemer i bruk.
Flaggenes utforming og farge har variert etter hva en har sett som lettest avlesbart.
Alfabetet nedenfor er fremstilt slik en ser det når en mottar en melding. Senderen må altså gjøre dette speilvendt. En del av tilleggstegnene varierer fra land til land.

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Signalflagg
Optisk telegraf


== Eksterne lenker ==
(en) Flag semaphore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 80 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tokay

Tokay er en stor gekko som hører hjemme i Asia.
Dette er en av de aller største gekkoartene med en totallengde mellom 30 og 40 cm. Kroppen er dekket av røde eller oransje flekker, på blå eller grå bakgrunn. Den er kjent for at den skriker høyt. Skrikene kan skrives gekko, og har gitt navn til hele denne gruppen av øgler. (Klikk her for å høre skriket)
Utbredelsen omfatter Asia fra det nordøstre India og Bangladesh østover til Sør-Kina, Filippinene og Indonesia. Den har spredd seg med menneskelig hjelp til Hawaii, Florida, Belize og Martinique.


== Eksterne lenker ==
(en) Tokay i Encyclopedia of Life 
(en) Tokay i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tokay hos Reptile Database 
(en) Tokay hos ITIS 
(en) Tokay hos NCBI 
(en) Kategori:Gekko gecko – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Gekko gecko – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gekko gecko – detaljert informasjon på Wikispecies Lizards of Southeast Asia: Tokay Gecko – Gekko gecko
Biodiversty in Belize – Tokay Gecko
FWC: Tokay Gecko – Gekko gecko Arkivert 6. mai 2009 hos Wayback Machine.
GeckoList.com – Photos of Gekko gecko
Ingvald Ulveseth

Ingvald Johan Ulveseth (født  25. august 1924 i Fjell, død 14. mars 2008) var en norsk ingeniør og politiker (Ap).
Han var ordfører i Fjell kommune 1958–1964, og statssekretær i Kommunaldepartementet under Einar Gerhardsens fjerde regjering 1964–1965. Ulveseth var innvalgt på Stortinget fra Hordaland 1965–1973. Han var industriminister i Trygve Brattelis andre regjering 1973–1976. I 1976 ble han fylkesmann i Sogn og Fjordane, en stilling han hadde frem til 1994.
Han var utdannet bygningsingeniør fra Norges tekniske høgskole fra 1949, og var blant annet kommuneingeniør i Fjell 1952–1961.
Ulveseth ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1992.


== Stortingskomiteer ==
1971–1973: medlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomiteen
1969–1971: varamedlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomiteen
1969–1973: nestformann i Industrikomiteen
1967–1969: medlem i Industrikomiteen
1965–1967: medlem i Skog-, vassdrags- og industrikomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ingvald Ulveseth hos Stortinget 
(no) Ingvald Ulveseth hos Norsk senter for forskningsdata
Alicante (provins)

Alicante (spansk) eller Alacant (valensiansk) er den sørligste av tre provinser i den autonome regionen Valenciana i Spania. Provinshovedstaden er byen Alicante.
Alicante grenser til provinsene Murcia i sørøst, Albacete i øst og Valencia i nord. I vest grenser Alicante til Middelhavet. 
Alicante ligger ved de såkalte Costa Blanca, og er et populært reisemål for turister. Kjente reisemål er i tillegg til hovedstaden Alicante Torrevieja og Benidorm.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Province of Alicante – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Province of Alicante – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Dmitri Markov

Dmitri Markov (belarusisk: Дзмітры Маркаў – Dzmitryj Markaw, født 14. mars 1975 i Vitsebsk) er en tidligere stavhopper, som representerte Belarus og senere Australia. Han ble verdensmester i VM 2001 i Edmonton. I finalen satte han personlig rekord med 6,05, som også er oseanisk rekord.


== Se også ==
Liste over stavhoppere som har nådd 6 meter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dmitri Markov – Olympics.com 
(en) Dmitri Markov – Olympic.org 
(en) Dmitri Markov – Olympedia 
(en) Dmitri Markov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dmitri Markov – Australian Olympic Committee 
(en) Dmitri Markov – Commonwealth Games Federation 
(en) Dmitri Markov – World Athletics 
(en) Dmitri Markov – Athletics Australia 
(en) Dmitri Markov – Track and Field Statistics
«La Grande Françoise»

«La Grande Françoise» var tenkt som Frankrikes svar på Englands storskip «Henry Grace à Dieu», som etter sjøsettingen var blitt et maktsymbolsk fartøy som uttrykket kongelig verdighet og makt til sjøs.
Frans I som den engelske kong Henrik VIIIs fremste rival på den andre siden av kanalen ønsket å overgå dette med et mye større og mer storslått skip. I Le Havre ble en karakk med fire master bygd av franskmennene på kongens ordre.
Etter sjøsettingen 23. september 1533 viste det seg at det ikke var mulig å føre storskipet ut av havnen i Le Havre og på innseilingen til havet. «La Grande Françoise» var for stort og for tungt lastet med en usedvanlig kraftig bestykning på 120 skyts samt en besetning på nesten 600 mann.
Det var et av de aller største krigsskipene i sin samtid.


== Eksterne lenker ==
(fr) La Grande Françoise med bilde


== Litteratur ==
A Cucari, Historiske sejlskibe fra middelalderen til vore dage utgitt av Forlaget Hamlet ISBN 87-7321-099-4
SIVA – Selskapet for industrivekst

Siva, formelt Siva – Selskapet for industrivekst SF, er et norsk statsforetak etablert i 1968 for å utvikle, eie og finansiere en nasjonal infrastruktur for innovasjon og næringsutvikling. SIVA oppretter og drifter inkubatorer, næringshager, katapult- sentre, innovasjonsselskaper, samt innovasjonssentre og industribygg. 


== Styre og administrasjon ==


=== Styre ===
Styret i SIVA utnevnes av Nærings- og fiskeridepartementet. Styreleder per 2021 er Kjell Roland.


=== Ansatte ===
Selskapet har 46 ansatte.


=== Direktører (utvalg) ===
1987–2012: Harald Kjellstad
2012–2015: Erik Haugane
2015–20018: Espen Susegg
2018–2018: Stein Terje Dahl (konstituert)
2018–2021: Ingrid Riddervold Lorange
2021–: Andreas Krüger Enge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Europavei 441

Europavei 441 går mellom Chemnitz og Hof i Tyskland. Veiens lengde er rundt 110 km.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
«La Couronne» (1636)

La Couronne (fransk for krone) ble bygget på foranledning av kardinal Armand-Jean du Plessis de Richelieu som i 1627 hadde blitt utnevnt som marineminister for den franske marinen. «La Couronne» er det første krigsskip som både ble tegnet og bygget utelukkende av franske konstruktører og skipsbyggerne i statlig regi for den franske marinen i historien.
Richelieu hadde realisert viktigheten av en permanent og moderne flåteorganisasjon underlagt statlig kontroll med moderne krigsfartøyer som kunne måle seg med de moderne krigsskip fra de sjøfarende nasjoner i Europa.
I begynnelsen ble en opprustningsplan utarbeidet og gjennomført med anskaffelse av 5 større skip fra nederlandske verft, samtidig innkalte Richelieu nederlandske og italienske konstruktører til tjeneste for seg for å importere deres ekspertise til en ny klasse av konstruktører og skipsbyggere. Det ble opprettet skoler for sjøfolk, konstruktører, skipsbyggere og ingeniører. Også skipsverft og kanonstøperier ble oppført av Richelieu som med rette er kalt den franske marinens far.
«La Couronne» ble konstruert av den fremragende konstruktøren Charles Morieur fra Dieppe som også kontrollerte byggingen i La Roche Bernard. Etter sjøsettingen var dette nye krigsskipet en av de meste avanserte som straks ble et forbilde for andre skipskonstruktører i samtiden, det var et av de største krigsskipene med en robust konstruksjon ment for krigsformål.
Med en kjølslengde på 40 meter og deplasement på over tusen tonn samt en bestykning på 68 til 72 kanonskyts gjorde det nye skipet et fantastisk inntrykk for observatører i 1638 da hun sluttet seg til eskadren i Biscayabukten. Akterstevnen med akterspeil ble praktfullt utsmykket med forgylte statuer og allegoriske figurer. De to akterdekkene som tilsammen utgjorde skansen lå meget høyt over sjøen med tre store lykter øverst. Mellom skansen og kastellet forut er det et halvdekk med kubrygger og åpning ned til det øverste kanondekket.
Det øverste kanondekket var mindre enn nederste mellomdekket der hovedbatteriet lå, et typisk karaktertrekk ved krigsskip i 1600-tallet. Fram til midten av 1600-tallet hadde krigsskipene deres bestykning i alle retninger med lav forstavn forutover for fritt skuddvidde og høy akterstavn for et stort antall kanonporter. «La Couronne» hadde 8 skyts på baugen og 8 skyts i akterspeilet.
«La Couronne» deltok i beleiringen av Hondarribia, en spansk grenseby mot den fransk-spanske grensen som i to måneder var beleiret av 27 000 franskmenn. Franskmennene klarte aldri å erobre den nær total-ødelagte byen og restene av festningsverkene, de spanske forsvarerne holdt ut i en umenneskelige presentasjon av utholdenhet og mot.

		
		


== Litteratur ==
Arnoldo Mondadori Historiske Sejlskibe fra middelalderen til vore dage ISBN 87-7321-099-4
Statsforetak

Statsforetak (SF) er en norsk selskapsform regulert av lov om statsforetak av 30. august 1991. Statsforetak stiftes av Kongen i statsråd og eies av den norske stat i sin helhet, representert ved et departement.


== Eksempler ==
Eksempler på statsforetak er Statskog, Statnett, Enova, Norsk Helsenett, Bane NOR og SIVA.
Europavei 532

Europavei 532 går mellom Memmingen og Füssen i Tyskland. Veiens lengde er rundt 70 km.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Battery (drikk)

Battery er en energidrikk som ble lansert i 1997 av det finske bryggeriet Sinebrychoff. Battery var den markedsledende energidrikken i Finland i 2007. I Norge blir Battery i dag produsert av Ringnes.


== Ingredienser ==
Battery inneholder vann, sukker, maltodekstrin, taurin, sitronsyre, koffein, guarana-ekstrakt, B-vitaminer (B2, B3, B5, B6 og B12), aroma, fargestoffer og konserveringsmiddel. 
Drikken inneholder 320 mg/l koffein, som tilsvarer 105,6 mg i en 330 mililiters boks. Dette er omtrent like mye koffein som i en kopp med espresso. I Norge var det kun tilatt med maks 150 mg/l koffein fram til august 2009. Nå inneholder den like mye koffein som konkurrerende Red Bull.


== Smaksvarianter ==
Vanlige varianter:

Battery Original
Battery Fresh
Battery Peachberry
(Battery Blueberry)
Battery RemixSukkerfrie varianter:

Battery Original NoCal
Battery Lemon+Lime NoCal
(Battery Orange+Ginger NoCal)
(Battery Raspberry NoCal)
(Battery Green Apple NoCal)Juiced varianter:

Battery Juiced Exotic
Battery Juiced Breeze
(Battery Juiced Citrus)Limited Edition varianter:

Battery X-mas Spice (2022)
Battery Pulse (2022)
Battery Twisted NoCal (2021)
Battery Black+White (2019)
Battery Black Edition (2018)
Battery Blueberry (2023)På begynnelsen av 2006 ble det lansert en Battery-variant med smak av ingefær, kalt Gingered Battery. Mot slutten av 2006 ble det lansert en sukkerfri versjon, kalt Stripped Battery..
Det finnes også en Battery Cranberry Juiced med tranebærsmak som ble lansert i juni 2009.
Sukkerfrie Battery No Calories og Battery No Calories Lime ble lansert i 2015.


== Næringsinnhold ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Battery (energy drink) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons