jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ådring

Ådring er en maleteknikk innen faget dekorasjonsmaling. Teknikken går ut på å male et mønster som likner et naturlig tre; treets årringer fremheves. Vanligvis maler man på vanlige, billige treslag som furu og gran, og det malte sluttresultat likner edle treslag som eik, ask, bjørk eller importert materiale som nøttetre og mahogny.


== Historie ==
De eldste kjente eksempler på ådring er funnet på 4 000 år gamle egyptiske sarkofager. Teknikken kom til Sverige ved innredning av kirker i middelalderen. I barokken omkring år 1700 ble mahognyimitasjoner utbredt over hele landet, og på 1800-tallet ble ådring svært vanlig både i Sverige og Norge. Særlig var eikeimitasjonene vanlige på slutten av 1800-tallet.
Ådring var særlig utbredt i Norge og Sverige i siste halvdel av 1800-tallet. Teknikken ble brukt på møbler og interiørdetaljer som dører, trapper, gulv og gerikter omkring dører og vinduer. På denne tiden var ådring en teknikk alle profesjonelle malere måtte kunne.
I dag mestres ådring kun av håndverkere som har spesialisert seg innen antikvariske malerteknikker. Teknikken er nødvendig når antikvariske bygninger skal restaureres og vedlikeholdes.


== Fremstilling ==
Ådringsmønsteret tar utgangspunkt i anatomien til ulike treslag, og tremønsteret som vert skapt ved tangential-, radialsnitt eller skjering av finér. Mønsteret bør også tilpasses  vanlige dimensjoner på planker.
Ådringsmønsteret males med ulike spesialpensler på en grunning i lysere farge.
Enkelte dekorasjonsmalere har utviklet mønsteret til fri ådring, uavhengig av farge og utseende til kjent treslag.


== Litteratur ==
Pontus Tunander: Dekorativ målning / Marmorering, ådring, schablonmålning, Ica Bokförlag, 1993/1996, ISBN 91-534-1584-1


== Se også ==
Edeltre
Dekorasjonsmaling
Marmorering
Patinering
Lasering


== Eksterne lenker ==


=== Digitalkopier av bøker om ådring og andre tradisjonelle maleteknikker ===
Jon Brænne: Dekorasjonsmaling : marmorering, ådring, lasering, patinering, sjablondekor, strukturmaling (utgitt av Teknologisk forlag 1998)
Camilla Delbekk: Dekorative maleteknikker : gi hjemmet ditt personlighet (utgitt av Informasjonskontoret for farge og interiør 1998)
Sybil Edwards, Chris Moore & Lynette Bleiler : Maling med tradisjoner : motiver fra hele verden  (utgitt av Bladkompaniet 1999)
Asbjørn Gundersen og Dag Kjernsmo: Innvendig malerarbeid (utgitt av Universitetsforlaget, 1997)
Yngvar Holm: Dekorative maleteknikker : tryll med interiørfarger (utgitt av Orion 1998)
Annie Sloan og Kate Gwynn: Den store boken om dekorasjonsmaling (utgitt av Forsythia 1995)
Annie Sloan og Kate Gwynn: Klassisk interiørmaling : håndbok i gamle teknikker (utgitt av Gyldendal 1996)
Annett Sturk : Interiørmaling (utgitt av Ex libris 1993)
Pontus Tunander: Gamle maleteknikker : og behandling av treverk (utgitt av Orion 1997)
Liz Wagstaff: Maleteknikker (utgitt av Gyldendal fakta 1998)
Yatagan kullkraftverk

Yatagan kullkraftverk  er et kullkraftverk i Yatağan i provinsen Muğla i det sørvestre Tyrkia, ved Egeerhavet. Det har en installert produksjonskapasitet på 630 MW.
Brenselstypen er brunkull (lignitt).  Kullkonsumet per år er på om lag 5,4 millioner tonn.


== Referanser ==
Majuba kullkraftverk

Majuba kullkraftverk er et av  verdens største kullkraftverk. Det har en installert produksjonskapasitet på 4 110 MW fordelt på 6 omtrent like store blokker, og er lokalisert i Sør-Afrika utenfor Volksrust i regionen Mpumalanga. Utbyggingen skjedde i årene 1983–1996. Årsproduksjonen er på 23,0 TWh elektrisk kraft.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Eskom - anleggets offisielle hjemmeside.
Rautio

Rautio er en tidligere kommune i landskapet Norra Österbotten i Finland. Kommunen hadde 1 423 innbyggere i 1970. Rautio var en finskspråklig kommune. 
I 1973 ble Rautio kommune slått sammen med Kalajoki kommune.
Hallvard Vikholt

Hallvard Kjell Vikholt (født 12. oktober 1916, død 15. juni 2004) var under andre verdenskrig både mekaniker, navigatør og flyger.  Han ble tildelt Krigskorset med sverd for «fremrakende [sic] innsats for Norges sak ved å ha deltatt i 50 operasjonsflygninger i Bomber Command over sterkt befestede fiendtlige mål, og derved tilføiet fienden store skader».
Vikholt var før krigen utdannet som mekaniker på Kjeller.  Han reiste til England 7. juni 1940 med HMS «Devonshire».  Ved Little Norway i Canada tjenestegjorde han først som mekaniker, før han fikk utdannelse som navigatør.  Tilbake i England ble han tilsluttet No. 76 Squadron RAF, der han fløy en tjenesteperiode som navigatør på Halifax, hovedsakelig i mannskapet til Gunnar Halle.  I hvileperioden reiste han tilbake til Little Norway og fikk flygerutdannelse.  I sin andre tjenesteperiode havnet han i bombeflyskvadronen No. 166 Squadron RAF, der han fløy som skipper på Avro Lancaster.
Etter krigen begynte Vikholt i SAS. Han var også medlem i Havarikommisjonen.
Vikholt fikk foruten Krigskorset med sverd også den britiske utmerkelsen Distinguished Flying Cross (DFC).
Vikholt var gift med Anne Brunborg. De fikk to døtre.


== Utmerkelser ==
På kortet til Vikholt i Krigsdekorasjonskanselliet står det at han mottok DFC 14. august 1943. Videre er det skrevet med blyant "(Foreslått til Bar) Jan 45." Og med skrivemaskin: "D.F.C. (Bar to) 15.11.1943." Denne siste nedtegningen i parentes står sannsynligvis på engelsk, og betydningen blir derfor andre gangs tildeling av DFC, og ikke bar nummer to. For nedtegningen i 1945 finnes det ingen bevis for at Vikholt mottok to spenner - altså tre DFC-tildelinger.


== Referanser ==


== Kilder ==
Gjems-Onstad: Krigskorset og St.Olavsmedaljen med ekegren
Luftforsvarets historie bd.2 (Henriksen, 1996)
Nekrolog Aftenposten 28. juni 2004
Bergstølsaga

Bergstølsaga er en gammel, men fremdeles operativ sag på gården Bergstøl i Vigmostad i Lindesnes kommune i Agder. 
Saga ble bygd rundt 1870 og hadde den gangen fem eiere. Saga har skåret til materialer til mange hus og uthus, men den har først og fremst blitt brukt til produksjon av tønnestav. Enkelte år ble det skåret opp til 1 500 lester – dette tilsvarer materialer til 18 000 sildetønner.


== Referanser ==
Glimt fra Lindesnes, Lindesnes historielag – årgang 3 1984, s. 19
Sagbruksregistreringa i Lindesnes 1983-1990


== Eksterne lenker ==
Video fra Bergstølsaga
Henri Namphy

Henri Namphy (født 11. februar 1932 i Cap-Haïtien i Haiti, død 26. juni 2018 i den dominikanske republikk) var Haitis president fra 6. februar 1986 til 7. februar 1988 og fra 20. juni til 17. september 1988.
Namphy var general og ble president da regimet til Jean-Claude Duvalier falt i 1986.


== Referanser ==
Matimba kullkraftverk

Matimba kullkraftverk er et av  verdens største kullkraftverk. Det har en installert produksjonskapasitet på 3690 MW fordelt på 6 like store blokker, og er lokalisert i Sør-Afrika utenfor Ellisras i nord. Utbyggingen skjedde i årene 1981–1988.
Årsproduksjonen er 24,0 TWh elektrisk kraft. Det er om lag 750 ansatte ved anlegget.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Eskom - anleggets offisielle hjemmeside.
Tottijärvi

Tottijärvi er en tidligere kommune i landskapet Birkaland i Finland. Kommunen hadde 1 081 innbyggere i 1973. Tottijärvi var en finskspråklig kommune.
Tottijärvi kommune ble slått sammen med byen Nokia i 1976.
Harald Andersen (arkeolog)

For den norske embetsmannen, se Harald AndersenHarald Andersen (født 25. februar 1917, død 29. januar 2005) var en dansk arkeolog, som grunnla tidsskriftet Skalk.
Harald Andersen tok examen artium ved Akademisk Kursus i København og ble i 1941 knyttet til Det danske Nationalmuseet. Samtidig begynte han arkeologistudier hos Johannes Brøndsted, som nettopp var blitt professor i forhistorisk arkeologi ved Københavns Universitet. Andersen tok allikevel aldri embedseksamen, men ble flittig benyttet ved flere utgravninger.
I 1950 ble Harald Andersen hentet av P.V. Glob til Forhistorisk Museum i Århus – som seinere flyttet til herregården Moesgård og i dag heter Moesgård Museum – hvor han skulle være museumsinspektør. I tiden her gjennomførte han blant annet de første utgravinger i Illerup Ådal. I 1957 begynte han fra lokalene i Forhistorisk Museum for Jysk Arkæologisk Selskab utgivelsen av tidsskriftet Skalk, som raskt oppnådde store opplagstall. Da Skalk i 1966 gikk fra 36 000 abonnenter til 48.000 (en økning på 33%), forlot Harald Andersen Forhistorisk Museum og fikk en lønnet fulltidsstilling som redaktør for Skalk, som samtidig ble løsrevet fra Jysk Arkæologisk Selskab og nå ble utgitt Wormianum, en selveiende institusjon stiftet av Skalk selv. Da Forhistorisk Museum flyttet til Moesgård, bygget Wormianum et eget hus i Højbjerg, hvor Harald Andersen innredet en leilighet til seg selv. I 1978 ble det også innredet et dendrokronologisk laboratorium i huset.
I 1996 sluttet Harald Andersen som redaktør for Skalk, men ble boende i leiligheten i Højbjerg.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Olaf H. Olsen: «Harald Andersen 1917-2005» i KUML 2005, ISBN 87-88415-39-2, s. 283-87
Höegh Autoliners

Höegh Autoliners er et norsk rederi grunnlagt 1970 som joint venture med Leif Höegh & Co og Ugland. Hovedkontoret ligger i Oslo.
Rederiet har en flåte på i alt 63 roroskip pr. mars 2014.[trenger oppdatering]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Höegh Autoliners – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tutuka kullkraftverk

Tutuka kullkraftverk er et av  verdens største kullkraftverk. Det har en installert produksjonskapasitet på 3 510 MW fordelt på 6 like store blokker, og er lokalisert i Sør-Afrika 25 km fra Standerton i provinsen Mpumalanga. Utbyggingen skjedde i årene 1985–1990.
Årsproduksjonen er 8,9 TWh elektrisk kraft. Det er om lag 950 ansatte ved anlegget.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Eskom - anleggets offisielle hjemmeside.
Matla kullkraftverk

Matla kullkraftverk er et av  verdens største kullkraftverk. Det har en installert produksjonskapasitet på 3 450 MW fordelt på 6 like store blokker, og er lokalisert i Sør-Afrika 30 km fra Secunda i provinsen Mpumalanga. Utbyggingen skjedde i årene 1974–1983.
Årsproduksjonen er 25,2 TWh elektrisk kraft. Det er om lag 1 100 ansatte ved anlegget.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Eskom - anleggets offisielle hjemmeside.
Suoniemi

Suoniemi er en tidligere kommune i landskapet Birkaland i Västra Finlands län. Kommunen hadde 1 673 innbyggere i 1970. Suoniemi var en finskspråklig kommune.
Suoniemi kommune ble slått sammen med byen Nokia i 1973.
Troels Arnkiel

Troels Arnkiel (født i Toldsted, døpt 28. april 1638, død 7. september 1712 i Aabenraa) var en dansk prest og forsket på steinaldergraver. I dag kan man se en langdysse (gravhaug) i Munkwolstrup, som Arnkiel ledet utgravningen av. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jürgen Beyer: Zu Schulbesuch und Studium des späteren Apenrader Propstes Troels Arnkiel (1638–1712), besonders in Reval und Kiel, i: Zeitschrift der Gesellschaft für Schleswig-Holsteinische Geschichte 135 (2010), s. 131-146
Jean-Max Bellerive

Jean-Max Bellerive (født 1958 i Port-au-Prince) er en haitisk politiker, som har vært statsminister siden 2009.Haitis president, René Préval, ifølge ordre fra senatet, nominerte Bellerive 30. oktober 2009 til å erstatte tidligere statsminister Michèle Pierre-Louis. Dagen før stemte 18 av de 29 senatorene i Senatet for å avsette Pierre-Louis etter beskyldninger om at hun hadde oppnådd for dårlige resultater i å lede Haitis økonomiske utvikling. 
Som sønn av en fremtredende lege forlot han hjemlandet i svært ung alder for å studere i Sveits, Frankrike og Belgia. Han er utdannet innen statsvitenskap og internasjonal politikk, og flyttet tilbake til Haiti i 1986, like før diktatoren Jean-Claude Duvalier ble styrtet.


== Referanser ==
Moriz Winternitz

Moriz Winternitz (født 23. desember 1865 i Horn i Niederösterreich, død 9. januar 1937 i Praha) var en østerriksk indolog og etnolog.
Winternitz var professor i sanskrit og etnologi ved det tyskspråklige Karl-Ferdinand-universitetet i Praha. Han beskjeftiget seg først og fremst med sanskritisk litteraturhistorie og senvediske ritualer. Hovedverket hans er en Geschichte der indischen Litteratur («Indisk litteraturhistorie») i tre bind, som også ble oversatt til engelsk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkel i Jewish Encyclopedia
René Préval

René Garcia Préval (født 17. januar 1943 i Cap-Haïtien på Haiti, død 3. mars 2017) var en haitisk politiker og agronom. Han var Haitis president fra mai 2006 til mai 2011, og fra februar 1996 til februar 2001, og var statsminister fra februar til oktober 1991.


== Biografi ==
René Préval fikk sin høyere utdannelse i Belgia og Italia og var også bosatt i USA innen han vendte tilbake til Haiti og engasjerte seg i politikk og veldedighet. Da Jean-Bertrand Aristide ble president ble Préval utnevnt til statsminister, en post han innehadde til han ble tvunget i eksil etter militærkuppet den 30. september 1991. I 1996 ble han valgt til president og forble president til 2001. I 2006 han valgt på ny, og satt da i fem år.


== Referanser ==
Kostolac A kraftverk

Kostolac A kraftverk er et kullkraftverk i Serbia. Det har en installert produksjonskapasitet på 300 MW fordelt på 2 blokker / kokere. Operatør er det nasjonale energiselskapet Elektroprivreda Srbije.
Anlegget ble påbegynt 1967 stod ferdig utbygd i 1980. Brenselskilden er brunkull og lignitt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Kosovo & Serbia».
Kostolac B kraftverk

Kostolac B kraftverk er et kullkraftverk i Serbia. Det har en installert produksjonskapasitet på 697 MW fordelt på 2 like store blokker / kokere. Operatør er det nasjonale energiselskapet Elektroprivreda Srbije.
Anlegget ble påbegynt 1987 stod ferdig utbygd i 1991. Brenselskilden er brunkull og lignitt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Kosovo & Serbia».
Nicola Tesla A kraftverk

Nicola Tesla A kraftverk er et kullkraftverk i Obrenovac i Serbia, ved elva Sava. Det har en installert produksjonskapasitet på 1502 MW fordelt på 6 omtrent like store blokker / kokere. Operatør er det nasjonale energiselskapet Elektroprivreda Srbije.
Anlegget ble påbegynt 1970 stod ferdig utbygd i 1979. Brenselskilden er brunkull og lignitt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Kosovo & Serbia».
Nicola Tesla B kraftverk

Nicola Tesla B kraftverk er et kullkraftverk i Obrenovac i Serbia, ved elva Sava. Det har en installert produksjonskapasitet på 1240 MW fordelt på 2 nøyaktig like store blokker / kokere. Operatør er det nasjonale energiselskapet Elektroprivreda Srbije.
Anlegget ble påbegynt 1980 stod ferdig utbygd i 1985. Brenselskilden er brunkull og lignitt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Kosovo & Serbia».
Mads Sandbækken

Mads Sandbækken (født 2. juli 1987) er en norsk bowlingspiller fra Asker som representerer Ringerike BK fra sesongen 2014/2015. Tidligere klubber: Frogner BK. Etter sitt gjennombrudd i 2004/2005 har Sandbækken utviklet seg til å bli en av Europas fremste mannlige bowlingspillere. Sandbækken har vunnet NM-gull individuelt i bowling i 2006,2007,2012 ,2013 og 2014. gull i U23 VM, og i juli 2007 ble Sandbækken den yngste noen sinne til å vinne gull i europmesterskapet senior. Dette er den største prestasjonen til nå i hans karriere. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mads Sandbækken på Internet Movie Database
Valerij Kirijenko

Valerij Viktorovitsj Kirijenko (russisk: Валерий Викторович Кириенко; født 13. februar 1965 i Murmansk), er en russisk tidligere skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville og 1994 i Lillehammer.
Kirijenko vant en olympisk sølvmedalje i skiskyting under vinter-OL 1992 i Albertville. Han var med på stafettlaget til Samveldet av uavhengige stater som kom på andreplass på 4 x 7,5 km stafett for menn, bak Tyskland. De andre på laget var Valerij Medvedtsev, Aleksandr Popov og Sergej Tsjepikov.
To år senere, under vinter-OL 1994 i Lillehammer vant han en ny sølvmedalje i stafett. 
Han var med på det russiske laget som ble nummer to bak Tyskland. De tre andre på laget var Vladimir Dratsjov, Sergej Tarasov og Sergej Tsjepikov.


== OL-medaljer ==
1992  Albertville -  Sølv i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn  SUS
1994  Lillehammer -  Sølv i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn  Russland


== VM-medaljer ==
1993  Borovets -  Sølv i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn  Russland
1993  Borovets -  Sølv i skiskyting, lagkonkurranse, menn  Russland
1994  Canmore -  Sølv i skiskyting, lagkonkurranse, menn  Russland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Valerij Kirijenko – Olympedia 
(en) Valerij Kirijenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Valerij Kirijenko – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Valerij Kirijenko – IBU 
(en) Valerij Kirijenko – TheSports.org
Ulf Johansson

Se også Ulf Johansson (fotballspiller)Ulf Johansson (født 26. mai 1967) er en svensk tidligere skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville og 1994 i Lillehammer.
Johansson vant en olympisk bronsemedalje i skiskyting under Vinter-OL 1992 i Albertville. Han var med på det svenske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 7,5 km stafett for menn, bak Tyskland og Russland. De andre på laget var Mikael Löfgren, Tord Wiksten og Leif Andersson


== OL-medaljer ==
1992  Albertville -  Bronse i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ulf Johansson – Olympedia 
(en) Ulf Johansson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Ulf Johansson – Sveriges olympiske komité 
(en) Ulf Johansson – IBU 
(en) Ulf Johansson – TheSports.org
Christian Blinkenberg

Christian Blinkenberg (født 1863, død 1948) var en dansk arkeolog, som sammen med Karl Frederik Kinch fant den Lindiske Tempelkrønike.
I perioden 1900-1914 stod de i spissen for utgravninger ved Lindos på øyen Rhodos, og i 1904 fant de Tempelkrøniken fra 99 f.Kr. Ved foten av Lindos finnes det en minneplate for Christian Blinkenberg og Karl Frederik Kinch.
Deler av den Lindiske Tempelkrønike finnes nå på Det danske Nationalmuseets Antikksamling i København.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Christian Blinkenberg hos Den Store Danske
Leif Andersson (skiskytter)

Bo Leif Andersson (født 26. april 1961) er en svensk tidligere skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1984 i Sarajevo, 1988 i Calgary, 1992 i Albertville og 1994 i Lillehammer.
Andersson vant en olympisk bronsemedalje i skiskyting under vinter-OL 1992 i Albertville. Han var med på det svenske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 7,5 km stafett for menn, bak Tyskland og Russland. De andre på laget var Mikael Löfgren, Tord Wiksten og Ulf Johansson.


== OL-medaljer ==
1992  Albertville -  Bronse i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leif Andersson – Olympedia 
(en) Leif Andersson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Leif Andersson – Sveriges olympiske komité 
(en) Leif Andersson – IBU 
(en) Leif Andersson – TheSports.org
German (Man)

German (mansk: Carmane) er en parish (sogndistrikt) i sheadingen Glenfaba på Man. Det inkluderte tidligere byen Peel hvor Katedralkirken til sankt Germain (Katedralen i Peel) er lokalisert og som har gitt navn til sognet. Katedralkirken har navn fra den franske helgenen sankt Germain av Paris (også kalt for Germanus).
German omfatter landsbyen St John's hvor seremonien til Tynwald, Tynwald-dagen, blir holdt. Her ligger også den relativt store sognekirken som dedikert til Sankt John, det vil si Evangelisten Johannes, og landsbyen og prestegjeldet er navngitt etter kirken.
German er hovedsakelig er berglendt område, unntatt et mindre flatt kystområde i nærheten av Peel. German strekker seg fra elven Neb til dalføret Glen Cam ved kysten, og fra sjøen og til Greeba og Slieau Ruy. Området består også av den vestlige delen av den store sentrale dalen på Man. Herfra er kilden til elven Dhoo («Den mørke elva»), en av hovedkildene til hovedstaden Douglas. Området er tradisjonelt preget av jordbruk og delvis fiske.


== Eksterne lenker ==
(en) German, Isle of Man – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Manxnotebook German Arkivert 11. mars 2010 hos Wayback Machine.. Detaljer og beskrivelser av sogn på Man.
Manxnotebook – German Arkivert 22. januar 2021 hos Wayback Machine. med beskrivelser og fotografier av sognet.
Manxnotebook Kirk German Antiquities, fortidsminner fra sognet
Jelena Belova

Jelena Dmitrijevna Belova (russisk: Елена Дмитриевна Белова; født 25. juli 1965 i Magnitogorsk i daværende Sovjetunionen), er en russisk tidligere skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville.
Belova vant to olympiske bronsemedaljer i skiskyting under vinter-OL 1992 i Albertville. Hun kom på tredjeplass på 7,5 km bak sin landsmann Anfisa Reztsova og Antje Misersky fra Tyskland. Hun var også var med på stafettlaget til Samveldet av uavhengige stater som kom på tredjeplass på 3 x 7,5 km stafett for damer, bak Frankrike og Tyskland. De andre på laget var Anfisa Reztsova og Jelena Melnikova.


== OL-medaljer ==
1992  Albertville -  Bronse i skiskyting, 7,5 km,  damer  SUS
1992  Albertville -  Bronse i skiskyting, 3 x 7,5 km stafett, damer  SUS


== VM-medaljer ==
1991  Lahtis -  Gull i skiskyting, 3 x 5 km stafett, damer  Sovjetunionen
1991  Lahtis -  Gull i skiskyting, lagkonkurranse, damer  Sovjetunionen
1992  Novosibirsk -  Sølv i skiskyting, lagkonkurranse, damer  SUS
1993  Borovets -  Bronse i skiskyting, 7,5 km, damer  Russland
1993  Borovets -  Bronse i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, damer  Russland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jelena Belova – Olympics.com 
(en) Jelena Belova – Olympic.org 
(en) Jelena Belova – Olympedia 
(en) Jelena Belova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jelena Belova – IBU 
(en) Jelena Belova – TheSports.org
Herbert Ponting

Herbert George Ponting (født 1870 i Salisbury i England, død 1935 i London) var en engelsk fotograf.  Han er best kjent for sin oppgave som fotograf på Robert Falcon Scotts Terra Nova-ekspedisjon til Rosshavet og Sydpolen fra 1910 til 1913.
Som medlem av ekspedisjonen var Ponting med på å sette opp ekspedisjonens base på Cape Evans i 1911, og denne ble utstyrt med et lite mørkerom. Selv om ekspedisjonen foregikk 20 år etter at fotografisk film var oppfunnet, foretrakk Ponting å bruke gammeldagse glassplater når han tok bilder. Med på ekspedisjonen var også et filmkamera.
Før Ponting var med til Antarktis hadde han blant annet vært gruvearbeider i USA og fotograf under den russisk-japanske krig. Etter krigens slutt reiste han rundt i Asia som fotograf og solgte bildene til engelske magasiner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Herbert Ponting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Herbert Ponting på Internet Movie Database 
(en) Herbert Ponting på AllMovie 
(en) Herbert Ponting-bilder