jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vietnams kommunistparti

Vietnams kommunistparti (vietnamesisk: Đảng Cộng sản Việt Nam), også kjent som Det vietnamesiske kommunistparti, er et marxistisk-leninistisk parti. Partiet er en del av den vietnamesiske fedrelandsfronten, og ble grunnlagt 3. februar 1930 av blant annet Hồ Chí Minh i Kina. I dag er partiet det eneste lovlige politiske partiet i Vietnam, og styrer dermed landets regjering. Partiet blir som oftest referert til som «Đảng» (partiet) eller «Đảng ta» (partiet vårt) i den vietnamesiske pressen og offentlighet. Partiets leder er siden 2011 Nguyễn Phú Trọng, som etterfulgte Nông Đức Mạnh.

Partiet er i dag kjent som en forsvarer for det som kalles en sosialistorientert markedsøkonomi. Partiets høyeste organ er partiets er nasjonalkongressen som velger sentralkomiteen, som er partiet øverste organ mellom nasjonalkongressene. Umiddelbart etter hver kongress velger sentralkomiteen politbyrået og generalsekretær, som leder partiets daglige virksomhet. Politbyrået er partiets høyeste organ mellom møtene i sentralkomiteen er partiets høyeste organ, men iverksettelsen av deres vedtak må være innenfor vedtatte retningslinjer og policy som er godkjent av enten sentralkomiteen eller partiets nasjonalkongress. Sentralkomiteen kan i prinsippet sette til side vedtak i politbyrået, men dette er svært sjelden. Dette skjedde eksempelvis da kompromisskandidaten Lê Khả Phiêu ble avsatt i 2001, før den tiende nasjonalkongress 18. til 25. april 2006. Sentralkomitéen satte da til side et vedtak i politbyrået, og et flertall i sentralkomiteen stemte for å fjerne Phiêu som generalsekretær.Politbyrået har for tiden 14 medlemmer, med landets president Trương Tấn Sang som det høyest rangerte medlemmet, forsvarsminister Phùng Quang Thanh som det nest høyest rangerte medlemmet, og statsminister Nguyễn Tấn Dũng som det tredje rangerte medlemmet.


== Se også ==
Liste over generalsekretærer i det vietnamesiske kommunistparti


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(vi) Offisielt nettsted 
(en) Communist Party of Vietnam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kaysone Phomvihane

Kaysone Phomvihane (13. desember 1920 i Savannakhet i Laos, død 21. november 1992 i Vientiane), født Nguyen Cai Song var lederen for Laos revolusjonære folkeparti fra 1955 til 1991, selv om prins Souphanouvong var bevegelsens symbolske overhode. Han var Laos' statsminister fra 1975 til 1991, og deretter landets president fra 1991 til sin død i 1992. 


== Referanser ==
Skrivebord

Skrivebord er et møbel, et slags bord. Et skrivebord er laget for at man blant annet kan utføre kontorarbeid ved det enten på arbeidsplassen eller hjemme. Det er laget i passende høyde for å lese eller skrive ved, enten med papir og penn eller med en datamaskin. Skrivebord har ofte skuffer fastmontert hvor man kan oppbevare skrivemateriell. Det kan også ha løs skuffseksjon som står plassert under skrivebordet. 
På et kontor kan et skrivebord bli en form for statussymbol. Et stort og kostbart skrivebord kontra et mindre er et synlig tegn på innehaverens status på kontoret.
En mindre utgave av skrivebord brukes i skolene. Tradisjonelt var bordplate og sete montert sammen til en pult. Nyere utgaver har bord og stol hver for seg.
Nông Đức Mạnh

Nông Đức Mạnh (født 11. september 1940, Cường Lợi, Na Rì, Bắc Kạn, daværende Fransk Indokina) var det vietnamesiske kommunistpartiets generalsekretær. Han holdt denne stillingen, som er den mektigste innenfor den vietnamesiske regjeringa, fra 22. april 2001 til 19. januar 2011. 
Ifølge hans offisielle biografi er Mạnh sønnen til tày-bønder, men et rykte hevder at han faktisk er sønnen til den nordvietnamesiske lederen Hồ Chí Minh. Dette ryktet sies å være en av årsakene til Mạnhs raske partikarriere. 
Nông Đức Mạnh er faren til Nông Quốc Tuấn, som er visepatisekretær i  Bắc Giang-provinsen. 
Nông Đức Mạnh kom til å bli ansett som en som moderniserte politikken. Manh var også den første generalsekretæren uten en universitetsgrad. Manh gikk av med pensjon i 2011, og ble etterfulgt Nguyễn Phú Trọng.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nông Đức Mạnh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Realisasjonsverdi

Realisasjonsverdi er et begrep fra regnskapsføring og beskriver den enkelte tings verdi uavhengig av pågående virksomhet, slik den for eksempel vil fremstå i tilfelle selskapets opphør. Verdien er den reelle pantsikkerheten og danner grunnlag for pant som kan realiseres en gang i fremtiden. Salgbarheten til den enkelte ting må vurderes både mot det norske og det internasjonale markedet. Herav vil en standardmaskin med stort bruktmarked være lettere omsettelig enn spesialmaskiner med lite eller uten bruktmarked, samtidig kan salgsverdien være stor i et lite bruktmarked om tilbud og etterspørsel er ute av balanse.
Guarana

Guarana er en krypende busk hjemmehørende i Venezuela og i Amazonas-regnskogen i det nordlige Brasil. Fruktene er små med en lyserøde farge og inneholder svarte frø. Guaranafrø inneholder 4-8% mer koffein enn kaffebønner, som inneholder cirka 1-2,5%. Frøene er også rike på tanniner, xanthine-alkaloider, teofyllin og teobromin. Guarana benyttes ofte som ingrediens i energidrikker og te og som en medisinplante innen naturmedisin.


== Eksterne lenker ==
(en) Guarana i Encyclopedia of Life 
(en) Guarana i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Guarana hos ITIS 
(en) Guarana hos NCBI 
(en) Guarana hos The International Plant Names Index 
(en) Guarana hos Tropicos 
(en) Kategori:Paullinia cupana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Paullinia cupana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Paullinia cupana – detaljert informasjon på Wikispecies
Våpenbanner

Våpenbanner eller våpenflagg er et banner eller flagg der flaggduken tilsvarer skjoldbunnen i et heraldisk våpenskjold. Flaggduken har skjoldbunnens farge (tinktur) og figurmotivet i skjoldet utgjør figuren(e) på flaggduken. Noen bruker uttrykket våpenbanner bare om denne typen, mens de vil bruke uttrykket våpenflagg om både denne og alle andre typer flagg som har hele eller deler av  våpenskjold på flaggduken.
Våpenbannere har vært brukt fra heraldikkens eldste tid i middelalderen og i alle land med europeisk heraldikk. De har vært brukt av både offentlige og private våpeneiere, samt av statlige og kommunale myndigheter, kongelige, adelige og ikke-adelige slekter og personer, foretak og foreninger.
Norske kommunevåpen blir etter den 2. verdenskrig fastsatt i kgl. res.  både med skjold og med flagg som er våpenbannere og kalles for kommuneflagg. I flaggbeskrivelsene brukes betegnelsene gult og hvitt, i stedet for gull og sølv som er brukt i beskrivelsene (blasoneringene) av kommunevåpnene. Ved fastsettinger i kgl. res. følger det med tegninger av både skjold og flagg. Figurene blir tegnet spesielt slik at de fyller godt ut den firkantete flaggduken, og figurene tegnes ikke som en kopi av utformingen i skjoldene.
Det norske kongeflagget som stammer fra 1905, har riksvåpenets farge- og figursammensetting. Flaggets norske løve er formet lik en opprett løve i et trekantet skjold. Løven er lik riksvåpenets løve i versjonen fra 1905. Dermed står løven i flagget nærmest og balanserer på en labb, og den har forholdvis store røde flater på hver side.
Det britiske kongeflagget er oppdelt i fire felt, slik som i den britiske monarkens våpen. Figurene i feltene er tegnet slik at de godt utfyller flatene i den rektangulære flaggduken.
Mange våpeneiere bruker flagg med avbildninger av hele våpenskjoldet på en flaggduk. Da er både skjoldet og eventuelt ytre utstyr rundt dette (krone, hjelm m.m.), tatt med inne på flaggduken. Slike flagg kalles ikke våpenbannere, men kan være kalt for våpenflagg. Denne typen flagg brukes nå av Oslo kommune og av mange kommuner i utlandet. Noe annerledes var kongeflaggene i unionstiden med Sverige inntil 1905. I disse flaggene var hele kongevåpenet satt inn i et hvitt felt midt på korset i flagget. I Danmark og Sverige bruker monarkene denne typen kongeflagg.


== Litteratur ==
Gustav Storm: Norges gamle Vaaben, Farver og Flag, Kristiania 1894
Oluf Kolsrud: Bergen bys segl, vaaben, farver og flag, Bergen 1921
Chr. Brinchmann: Norske konge-sigiller og andre fyrste-sigiller fra middelalderen, Kristiania 1924
Hallvard Trætteberg: Fylkesmerker, Forslag fra Norges Bondelags fylkesmerkenevnd, Oslo 1930
Hans Cappelen og Knut Johannessen: Norske kommunevåpen, Oslo 1987 med tilleggshefte 1988Utenlandsk

Carl Alex. von Volborth: Alverdens heraldik i farver, Politikens Forlag, København 1972
Ottfried Neubecker: Heraldik. Kilder, brug, betydning, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
Carl-Alex. von Volborth: Heraldry – Customs, Rules and Styles, Dorset, England 1981
Magnus Bäckmark og Jesper Wasling: Heraldiken i Sverige, Lund 2001
Einar Skaarseth Enger

Einar Skaarseth Enger (født 16. august 1950) er en norsk næringslivsleder og gårdbruker som fra 2011 er styreleder i Felleskjøpet. Han er utdannet som sivilagronom ved Norges landbrukshøgskole på Ås og jobbet innenfor Landbrukssamvirket. Han har vært direktør i TINE og jobbet i ledelsen i Gilde.
Enger ble direktør i NSB etter Osmund Ueland i 2001. 17. november 2010 ble det bekjentgjort at Enger skulle gå av som konsernsjef i NSB. På Felleskjøpets årsmøte i april 2011 ble han valgt som ny styreleder etter Steinar Dvergsdal.Enger ble i statsråd 12. august 2011 utnevnt til medlem av 22. juli-kommisjonen.I 2016 ble Enger utnevnt til styreleder for Gjensidigestiftelsen.


== Referanser ==
Per Terje Vold

Per Terje Vold (født 6. april 1945) er administrerende direktør i Oljeindustriens Landsforening (OLF). Han er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole i Bergen. Han har i tillegg Cand.mag i realfag fra Universitetet i Oslo. 
Han var Energirådgiver i OECD fra 1982 til 1984. I perioden fra 1986 til 1987 arbeidet han i Norsk Olje. I 1987 ble han administrerende direktør i Custos Finans Øst og i 1988 ble han administrerende direktør i Storebrand Finans. Denne stillingen hadde han frem til han ble Konsernsjef i UNI Storebrand. Han hadde denne stillingen frem til han ble direktør i Statoil i 1995. 
Etter to år i Statoil ble han administrerende direktør i Prosessindustriens Landsforening, en stilling an hadde frem til at han ble administrerende direktør i Oljeindustriens Landsforeningig 2004. Han skulle gått av som OLF-sjef i mai 2007 da han fylte 62 år, men styret ba han fortsette til april 2009. I mars ba styret på nytt om enda en forlengelse av kontrakten frem til årsskiftet. Styret uttalte i denne anledning at Per Terje Vold hadde vært med å utvikle OLF til bli en organisasjon med tyngde og handlekraft.


== Kilder ==
www.stavangerkonferansen.no
www.petro.no Ny OLF-toppsjef
www.tu.no
www.aftenbladet.no  Per Terje Vold forlenger kontrakte med OLF
Sankt Marie

S:t Marie (finsk: Maaria) er en tidligere kommune i det finske landskapet Egentliga Finland. Kommunen hadde 2 814 innbyggere i 1963. S:t Marie var en finskspråklig kommune.

S:t Marie kyrka er en av de eldste kirkene i Finland. De eldste delene er sannsynligvis fra slutten av 1200-tallet. En eldre kirke som lå i Korois (fi. Koroinen) i S:t Marie, var stiftskirke for Finlands stift fra 1229 til 1300. Fra dette år har Åbo domkirke fungert som stiftskirke.
I 1944 ble området Hirvensalo, som ligger sør for Åbo sentrum, overført fra S:t Marie til Åbo. Resten av 
S:t Marie kommune ble slått sammen med Åbo i 1967 og er nå en bydel i Åbo. Området ligger nord for sentrum av Åbo og har fortsatt et nokså landlig preg. Åbo lufthavn ligger i S:t Marie bydel.


== Eksterne lenker ==
(en) Maaria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Artikkel om S:t Marie i Nordisk familjebok, bind 17, spalte 952, 1912
Åbo svenska församling, Kyrkor och kapell i Åbo och S:t Karins
Dagfinn Danielsen

Dagfinn Peder Danielsen (født 1. mars 1937 i Trondheim) er en norsk generalløytnant og lokalpolitiker for Høyre. Han var Generalinspektør for Hæren fra 1987 til 1989.
Danielsen ble uteksaminert fra Krigsskolen i 1959. I 1967 gjennomførte han Militärhögskolan i Sverige, og i 1985 NATO Defence College. Fra 1982 til 1984 var Danielsen sjef for Brigaden i Nord-Norge, deretter var han stabssjef i Hærstaben ved Forsvarets Overkommando fra 1985 til 1986. I 1986 til 1987 var han kommandør for landstridskreftene i Nord-Norge, før han i 1987 ble utnevnt til Generalinspektør for Hæren. Denne stillingen hadde han frem til 1989.
Han var øverstkommanderende ved Forsvarskommando Nord-Norge fra 1989 til 1993 og stabssjef ved Allied Command Reaction Forces Planning Staff (NATO) 1993-1995. Han var Forsvarssjefens representant i Militærkomiteen ved NATOs hovedkvarter i Brüssel 1995-1997.
Danielsen var nestformann i Frogn Høyre fra 1977 til 1980. Han var medlem av Frogn kommunestyre i 16 år.
Danielsen er Kommandør av St. Olavs Orden (1989) og er tildelt Forsvarsmedaljen med laurbærgren. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Biografi i Hvem er hvem? 1993, s. 103


== Eksterne lenker ==
(en) Dagfinn Danielsen på Internet Movie Database
Norsk Skuespillerinstitutt

NSKI Høyskole (tidligere Norsk skuespillerinstitutt) tilbyr treårig bachelorutdanning innen skuespillerfag, musikkteater, manus og regi, og er den eneste høyskolen i Skandinavia som underviser i Method Acting. 
Method Acting ble utviklet i New York på 1930 og 40-tallet av medlemmer av The Group Theatre deriblant Lee Strasberg, Sanford Meisner og Stella Adler. Metoden er basert på Stanislavskijs system og deretter videreutviklet ved institusjoner som The Actors Studio og The Lee Strasberg Theatre and Film Institute i New York. Dette var banebrytende arbeid for skuespillere på den tiden og metoden ble raskt meget godt kjent gjennom arbeidet til skuespillere som bla Marlon Brando og James Dean. I dag bruker nær sagt alle amerikanske filmskuespillere metoden på en eller annen måte.
Skolen ble først etablert som fagskole i 2009. I 2014 fikk skolen sin aller første akkrediterte bachelorutdanning i skuespillerfag. I 2019 har høyskolen fire akkrediterte utdanningsprogrammer hvorpå man kan studere skuespillerfag, musikkteater, regi og manus. NSKI Høyskole er også den eneste skuespillerutdanningen i Norge som fokuserer hovedsakelig på et filmatisk uttrykk.


== Eksterne lenker ==
NSKI
Vektkast

Vektkast er en kastdisiplin innen friidrett. Øvelsen er mindre kjent, og mindre vanlig enn de fire tradisjonelle kastøvelsene; diskoskast, kulestøt, spydkast og sleggekast, men ligner på sleggekast. En moderne vekt er 15,88 kg (35 pund) og er 40 cm lang fra håndtaket via en kort kjetting til bunnen av kula. Kvinnenes vekt er 9 kg. Håndtaket er vanligvis D-formet eller trekantfomet. 
Øvelsen er en vanlig innendørs øvelse i USA og Canada. I Irland, Skottland, og i Frankrike er øvelsen jevnlig arrangert utendørs, tidligere også i Norden. Teknikken er lik rotasjonsteknikken for sleggekast. Vektkast er derfor egnet som trening for sleggekast utenom konkurransesesongen. Kastet utføres vanligvis fra ringen for kulestøt innendørs, uten stopplanken. Utendørs nyttes også ringen for sleggekast. Verdensrekorden for menn holdes av amerikaneren Lance Deal, med 25,86 meter. Den norske rekorden tilhører Tore Johnsen, IF Minerva, og resultatet 22,95 var i flere år gjeldende verdensrekord. Tore Johnsen har også kastet 23,94 innendørs, men Norges Friidrettsforbund godkjenner ikke innendørsresultater som rekord.For kvinner er vekten 9,08 kg. Verdensrekorden ble satt av amerikanske Brittany Riley i 2007, og er på 24,57 meter. Den norske rekorden er satt av Unn Merete Lie fra Sportsklubben Vidar, og er på 17,26.


== Historie ==
Vektkast er trolig opprinnelig en gammel irsk idrettsgren. Det er kjent at under de gamle Tailteann Games i Irland ble det utført ulike former for enhånds og tohånds lengde- eller høydekast med en kule (vekt) festet til et trekantet håndtak gjennom en kort lenke. Senere ble lignende kastøvelser kjent gjennom skotske Høylandsleker. Høydekastene (weight for height), blir utført under et stativ med en list som utøverne kaster over. Lengdekastene (weight for length) blir utført tohåndsgrep og en teknikk lik sleggekast, men ofte bare en rotasjon. Enhåndskastene utføres ofte med en noe lettere vekt, og med en teknikk lik diskosrotasjonen eller slik slengball også gjerne utføres. I Highland Games vil utøverne i amatørlekene ofte ha lettere redskaper enn de som brukes av de profesjonelle utøverne.
Redskapsvekten har variert gjennom tidene, men i moderne tid er vekten vanligvis 9 kg (for kvinner), 12,7 kg, 15,88 kg eller 25,4 kg. 56 pund (25,4 kg) var vekten de to gangene vektkast har vært OL-øvelse, i 1904 og i 1920.


== Referanser ==
Sjit helvedes kåken

Sjit helvedes kåken, også kjent som Sjåbakkenkåken eller Sjåbakken-huset er en kåk (et hus) i Manndalen i Kåfjord kommune som har blitt gjort til turistattraksjon og åpnet 18. juni 2009. 
Sametingets kulturvernavdeling ønsket i 2002 å frede kåken.
Den ble restaurert av Ája samisk senter og andre aktører med støtte fra Sametinget og Troms fylkeskommune.
Kåken fikk økt oppmerksomhet etter at den ble presentert i NRK-programmet Norsk attraksjon med Linda Eide.
I forbindelse med Riddu Riđđu i 2008 ble det satt opp et midlertidig veiskilt som markerte «Sjit helvedes kåken»/«Biru baika viessu» som severdighet.


== Bakgrunn ==
Sjåbakken-huset ble bygget av Anton Sjåbakken etter andre verdenskrig.
Kåfjord var den sørligste kommunen som ble brent av tyskerne på slutten av krigen. Da folk kom tilbake etter evakueringen, måtte de bo i huler, gammer og bygge seg provisoriske hus (kåker) av materialer fra brakker som tyskerne hadde etterlatt.
Norske myndigheter forlangte etter hvert betaling for disse materialene og takserte husene. Hvis man ikke betalte, ville krigserstatningen bli inndratt. Sjåbakkens hus ble taksert til 2700 kroner, noe som tilsvarte en årslønn. Sjåbakken var den eneste som protesterte. Det gjorde han i et harmdirrende brev til Kåfjord Byggekontor i Olderdalen i 1949.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sjit helvedes kåken i Google Street Maps
Johann Gottlieb Goldberg

Johann Gottlieb Goldberg (1727–1756) var en tysk cembalo-/orgelvirtuos og komponist fra sen barokk og tidlig klassisk tid. Johann Sebastian Bachs berømte variasjonsverk, Goldbergvariasjonene, er oppkalt etter ham.


== Biografi ==
Lite er kjent om Johann Gottlieb Goldbergs tidlige leveår. Han ble oppdaget rundt 1737, da han var omtrent 14 år, av Russlands ambassasør til Sachsen, grev Hermann Carl von Keyserlingk. Goldberg skal ha studert hos J. S. Bach og hans eldste sønn Wilhelm Friedemann Bach. J. S. Bach regnet Goldberg som sin dyktigste elev: Goldberg var kjent for sin presisjon og uttrykkskraft, han kunne spille de vanskeligste partiturer fra bladet, og var en uvanlig god improvisatør.  
Johann Nikolaus Forkel forteller at Bachs skrev  Goldbergvariasjonene på oppdrag av Keyserlingk. Greven led av søvnløshet og som en hjelp til å få sove skulle Goldberg sitte i forværelset og spille stykkene. Sannhetsgehalten i denne anekdoten er omstridt. 
I 1751 ble Goldberg «Kammermusikus» i grev Heinrich von Brühls private kapell. Goldberg døde av tuberkulose i en av alder av bare 29 år.


== Verk ==
Goldbergs verker viser påvirkning fra de fleste musikalske trender i den musikkhistoriske overgangsperioden han levde i. Tidlige verk minner om J. S. Bach, og understøtter dermed Forkels opplysninger om at Bach underviste Goldberg. I senere verk viser han at han var i stand til å tilpasse seg Dresden-hoffets nye musikalske smaksretninger, spesielt den galante stilen. I noen av hans sene verk, særlig konsertene, anvendte han et harmonisk språk beslektet med det Bach-sønnen Carl Philipp Emanuel brukte – disse verkene var sannsynligvis skrevet for Brühls musikere. Karakteristisk for de sene verkene er synkoperinger, kromatikk og melodier med en stor tonal spennvidde.

24 polonaiser (en i hver av dur- og molltonartene) med variasjoner
Konserter for cembalo
fem triosonater og en kvartettsonate
Kantater
noen koralpreludier (tapt)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Norman Rubin, "Johann Gottlieb Goldberg".  The New Grove Dictionary of Music and Musicians, red. Stanley Sadie.  20 bind.  London, Macmillan Publishers Ltd., 1980.  ISBN 1-56159-174-2 (denne artikkelen er identisk med online-versjonen av New Grove)
Oppføring om Johann Gottlieb Goldberg i The Concise Edition of Baker's Biographical Dictionary of Musicians, 8. utgave.  Revidert av Nicolas Slonimsky.  New York, Schirmer Books, 1993.  ISBN 0-02-872416-X
Ralph Kirkpatrick.  Goldbergvariasjonene.  New York/London:  G. Schirmer, 1938.  Med et utførlig forord og en faksimile av den originale tittelsiden.


== Eksterne lenker ==
Programnotat for Orchestra Seattle om Goldberg og hans Triosonate nr 4 i C-dur (tidligere feilaktig tilskrevet Bach som BWV 1037), besøkt 12. november 2009.
(en) Fritt tilgjengelige noter av Johann Gottlieb Goldberg i International Music Score Library Project
(de) Verk av og om Johann Gottlieb Goldberg i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Bredvollbekken

Bredvollbekken i Aurskog i Aurskog-Høland i  Viken er en liten elv i Haldenvassdraget som strekker seg fra Øvre Killingmo i nordvest til den løper sammen med Stubbjarsbekken ved Rv 170 i øst. Etter samløpet kalles den Finstadbekken. Selve Bredvollbekken er 3,5 kilometer lang, og medregnet Lindereka, som den heter over Øvre Killingmo, er den 5,8 kilometer.


== Referanser ==
Lindereka

Lindereka i Aurskog i Aurskog-Høland i  Viken er en liten elv i Haldenvassdraget som strekker seg fra Djupdalen i skogen ovenfor Øvre Killingmo i nord til Øvre Killingmo i sør. Herfra fortsetter den som Bredvollbekken. Lindereka passerer skytterbanen til Urskog skytterlag. Den nordre delen av Lindereka markerer kommunegrensen mellom Aurskog-Høland og Lillestrøm.


== Referanser ==
Hank Buster

Harry Normann Bjerkli, kjent under artistnavnet Hank Buster (født 21. september 1944), er en norsk countrysanger fra Mo i Rana i Nordland. Han har gjennom mange år drevet med opptak og utgivelse av lokal musikk i Hank Rana studio.  Han er utdannet lærer og har virket som lærer i nesten 30 år. Senere musikkarkivar ved Nasjonalbiblioteket. 


== Diskografi ==
Country Singer (2009)
Sommerfjøsveien (2009)
Fyllepenn

En fyllepenn er et skriveredskap som skriver med blekk som fylles inn i et kammer i pennen. Derav kommer ordet fyllepenn. I dag er fyllepennens plass som skriveredskap overtatt av moderne kulepenner, spesielt engangskulepenner.
De første fyllepennene ble produsert av L. E. Waterman i USA i 1884.
Fyllepennen gjorde det mulig å skrive med blekk en lengre tid uten å frakte med seg blekkhus som vanlige penner måtte dyppes i, og ble utformet slik at den kunne hektes inn i en lomme på en skjorte eller jakke.
Måten å fylle opp blekkbeholderen varierte etter fabrikant og patent. Noen hadde en gummiblære som kunne klemmes sammen for så å suge opp blekk. Andre brukte et stempel som ble skrudd opp og ned, mens atter andre måtte skrus fra hverandre slik at en kunne dryppe blekk eller tusj i en beholder.
Utviklingen av engangsblekkpatroner gjorde slutt på det uunngåelige sølet som fulgte med fyllingen.


== Eksterne lenker ==
(en) Fountain pens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Knut Engdahl

Knut Engdahl (født 20. juni 1933) er en norsk Høyre-politiker. Han var vararepresentant for Møre og Romsdal på Stortinget fra 1977 til 1981. Fra 1981 til 1983 var han ordfører i Kristiansund.
Han ble i 1993 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden for sitt samfunnsnyttige arbeid.I desember 2014 meldte han seg ut av Høyre som følge av statsråd Bent Høies beslutning om å legge ned sykehuset i Kristiansund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Knut Engdahl hos Stortinget 
(no) Knut Engdahl hos Norsk senter for forskningsdata