Folkeavstemning om fortsatt brennevinsforbud

Folkeavstemning om fortsatt brennevinsforbud var en folkeavstemning i Norge 18. oktober 1926 hvor 423 031 (44,3%) stemte for fortsatt forbud og 531 084 (55,7%) for å oppheve brennevinsforbudet. Forbudet hadde blitt vedtatt i 1919 etter en folkeavstemning hvor 63 % var for å innføre et forbud mot salg og tilvirkning av alkohol sterkere enn sterkøl og hetvin, mens rødvin, hvitvin og vanlig øl var tillatt solgt.
Etter innføringen av forbudet ble det en stadig økt smugling av brennevin til landet og et omfattende kontrollapparat ble etablert av politi og tollvesen for å forsøke å stoppe smugling og hjemmebrenning. Omfanget av det ulovlige salget av alkohol var imidlertid så stort at en ny avstemning tvang seg frem og ble avholdt i 1926.


== Folkeavstemningen i tall ==


=== Fylkesresultat i landkommuner ===
På samme vis som i 1919 lå byene administrativt ikke under fylkene og var således egne valgkretser. Fylkesstemmetallene er følgelig summen av stemmer i landkommunene, mens byene er oppgitt for seg. For landkommunene var det denne gangen flertall mot forbudet i syv av fylkene, hele Østlandet med unntak av Telemark, samt Finnmark. Langs det meste av kysten var det altså fremdeles flertall for forbudet og i landkommunene i landet som helhet var det fremdeles et knapt flertall på 51,7% for og 48,3% mot fortsatt forbud. Dette var imidlertid en stor endring fra 1919 da over dobbelt så mange stemte for forbud som mot.


=== Resultat i byene ===
Som ved forrige avstemning var stemningen i byene negativ til brennevinsforbudet, og her økte stemmeandelen til 69,7% mot forbudet. Det var fortsatt de store byene som bidro mest til dette flertallet, av disse var det bare Stavanger som var for fortsatt forbud (58,4% for). I Oslo økte andelen nei-stemmer til 87,0%, bare Horten hadde høyere andel (91,9% mot). På Østlandet, med unntak av Telemark, var det bare Sarpsborg som holdt på forbudet (52,2% for), mens også byene med forbudsflertall i 1919 fikk flertall mot denne gangen. Langs kysten fra Telemark stemte likevel et flertall av byene for forbudet, men de større byene var gjennomgående mot forbudet og noe bemerkelsesverdig fikk de fire Sørlandsbyene Tvedestrand, Arendal, Grimstad og Kristiansand flertall mot forbudet. Til sammen var det 27 av 65 byer som hadde flertall for fortsatt forbud. Ingen by gikk fra flertall mot forbud i 1919 til flertall for forbud i 1926, mens 23 gikk motsatt vei. (Merk at Brønnøysund og Mo i Rana hadde fått bystatus siden forrige avstemning).


=== Samlet resultat ===
Slås stemmeresultatene for landkommuner og byene sammen fylkesvis, er det bare Sør-Trøndelag som vipper over til flertall mot forbud, og sammen med de to byfylkene Oslo og Bergen blir det flertall i halvparten av de 20 fylkene. Finnmark var det eneste fylket der byene hadde flertall for forbudet, mens landkommunene hadde flertall mot, og til sammen ble stemmetallet nesten uavgjort (5602 for og 5608 mot).


== Konsekvenser av avstemningen ==
Det store skiftet i stemmetallene kom overraskende på mange, det var tross alt bare åtte år siden den forrige avstemningen og den relativt store majoritet mot forbudet var slettes ikke ventet i noen av leirene. En av forkjemperne for opphevelse uttrykte det slik: Forbudsavstemningen overtraf Gudskelov mine vildeste Forventninger...Jeg havde aldrig vovet at håbe på så stor Forandring. Og en av tilhengerne slik: Vi var forberedt på en svingning i stemningen, men vi hadde ikke trodd omslaget skulde blitt så stort.
Folkeavstemningen var, som i 1919, formelt bare rådgivende, men et samlet Storting gikk inn for å avvikle brennevinsforbudet i 1927. Vinmonopolet fikk enerett på import og salg av brennevin (i tillegg til vin og hetvin), men dets utsalgsteder lå utelukkende i byene - i den reviderte alkoholloven fastsatt til byer med minst 4000 innbyggere. Stortinget bestemte videre at det bare skulle opprettes brennevinsutsalg i byer som hadde hatt såkalte brennevinssamlag (utsalgssted) i 1916, dvs. kun 13 byer. Disse var: Drøbak, Kristiania, Hamar, Kongsvinger, Gjøvik, Holmestrand, Åsgårdstrand, Tønsberg, Arendal, Bergen, Trondhjem, Bodø og Tromsø. Åsgårdstrand benyttet seg imidlertid ikke av denne retten, da byen ikke kunne beholde brennevinshandel lenger enn til 1929 på grunn av lovens bestemmelse om at byer med brennevinshandel måtte ha minst 4000 innbyggere (byen hadde bare 350 innb.). I praksis hadde altså store deler av landet fremdeles brennevinsforbud.


== Eksterne lenker ==
Tabell over folkeavstemninger i Norge, 1905-1994, fra Statistisk årbok 2000
Om avstemningen, fra NOU 1995: 24, Alkoholpolitikken i endring?