jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
John Kilpatrick

John Kilpatrick (født 7. juli 1917 i Bootle, død 18. desember 1989) var en britisk ishockeyspiller som deltok i vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Kilpatrick ble olympisk- og verdensmester i ishockey i vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han spilte på det britiske laget som vant ishockeyturneringen foran Canada og USA. Storbritannia la grunnen for OL-gullet da de i sin semifinalegruppe beseiret Canada med 2-1. Resultat tok de med seg til finalerunden som besto av fire lag. Storbritannia slo Tsjekkoslovakia med 5-0 og de spilte uavgjort 0-0 i siste kampen mot USA og var dermed olympiske og verdensmestere i ishockey for første og eneste gang. Den femte olympiske turneringen i ishockey var også det tiende verdensmesterskapet og det tjueførste europamesterskapet i ishockey. Spillerne på det britiske laget var Kilpatrick, Alexander Archer, James Borland, Edgar Brenchley, James Chappell, John Coward, Gordon Dailley, John Davey, Carl Erhardt, James Foster, Archibald Stinchcombe og Robert Wyman. Kilpatrick spilte kun en kamp i turneringen, mot Sverige, som de vant med 1-0.


== OL-medaljer ==
OL 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)


== EM og VM-medaljer ==
VM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
EM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)


== Eksterne lenker ==
(en) John Kilpatrick – Olympedia 
(en) John Kilpatrick – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) John Kilpatrick – Hockeydb.com
Wherever I May Roam

Wherever I May Roam er det femte sporet på Metallica sitt studioalbum fra 1991; Metallica. Sangen ble også utgitt som den femte singleen fra albumet. Sangen er populær blant bandets fans og blir spilt ved de fleste av bandets konserter. Sangen ble også spilt under S&M konserten i California. 


== Musikken ==
Sangen starter med at hovedriffet i sangen blir spilt av en enkel sitar, noe som vedvarer helt til trommene og den andre elektrisk gitaren kommer inn. I tillegg til sitar blir det også brukt en tolv-strenger bassgitar i sangen, spilt av daværende bassist Jason Newsted.


== Sangtekst ==
Vokalist James Hetfield og trommeslager Lars Ulrich skrev denne sangen om livet på «veien». Den handler i hovedtrekk om mennesker som ikke klarer å finne ut hvor han/hun hører hjemme, siden personen konstant er på reise, en vandrer. Når Metallica var på verdensturne i de seine 80-åra arbeidet de på «Metallica». De spilte opp mot 200 konserter på en turne, mellom hver gang de var hjemme. Denne sangen reflekterer mye av det bandmedlemmene føler når de har vært veldig lenge borte fra hjemplassen sin.


== Listeplasseringer ==
Selv om singleen var det femte som ble sluppet fra albumet klarte den fremdeles og komme på hitlistene i flere land. I USA var «Wherever I May Roam», den femte av Metallicas singler som kom på Billboard Hot 100 listen.


== Cover-innspillinger ==
En instrumental versjon av sangen ble spilt inn av Michael Angelo Batio, og brukt på albumet Hands Without Shadows fra 2005.
Sangen ble også spilt av Apocalyptica på deres debutalbum Plays Metallica by Four Cellos


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wherever I May Roam på Discogs 
(en) Wherever I May Roam på MusicBrainz
Sikkilsdalshøa

Sikkilsdalshøa er et fjell vest i Nord-Fron kommune i Innlandet. Det har en høyde på 1 778 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Bunkefjorden

Bunkefjorden er en fjordarm av Selfjorden på øya Senja i Senja kommune i Troms og Finnmark. Fjorden har innløp mellom Fiskeneset i vest og Dyrneset i øst og strekker seg tre kilometer sørøstover til bygda Rødsand i botn av fjorden.Lengst øst i fjorden ligger gårdene Laberg, Stordalen og Bunkan, som har gitt navn til fjorden. 


== Referanser ==
Alonso de Montúfar

Alonso de Montúfar O.P. (født 1489 i Loja, død 1572 i Mexico by) var erkebiskop av Mexico mellom 1551 og 1572. Etter at Juan de Zumárraga døde ble Montúfar utnevnt til erkebiskop av Carols I av Spania. Montúfar ble vigslet i 1553 og kom ikke til Mexico by før i juni 1554, 6 år etter Zumárragas bortgang.


== Referanser ==
Veslebotnskarvet

Veslebotnskarvet, også kalt Trøymsfjellet, er et fjell nord for Skogshorn øst i Hemsedal kommune i Viken. Det har en høyde på 1 778 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Indre Selfjorden

Indre Selfjorden er den innerste delen av Selfjorden i Senja kommune i Troms og Finnmark. Fjorden har innløp mellom Salbergneset i nord og Lomsneset i sør og strekker seg seks kilometer mot nordøst til Selfjordbotn.Bortsett fra et par hus innerst i fjorden er det ingen bosetninger langs fjorden. Fjordsidene er ellers bratte og høye. På nordsida ligger Salberget (708 moh) og Kvænan (796 moh). På sørsida ligger Luten (739 moh), Grinda (875 moh), Hatten (639 moh) og Lomstinden (756 moh). 


== Referanser ==
Gråhyrneran

Gråhyrneran (også skrevet Gråhyrnerane) er et fjell i Ål kommune i Viken. Det har en høyde på 1 771 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Referanser ==
John Coward

John «Red» Coward (født 28. oktober 1910, død 1989) var en britisk ishockeyspiller som deltok under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Familien emigrerte til Ontario i Canada der Coward lærte seg å spille ishockey. Han returnerte til England i 1935.
Coward ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han spilte på det britiske laget som vant ishockeyturneringen foran Canada og USA. Storbritannia la grunnen til OL-gullet da de i sin semifinalegruppe beseiret Canada med 2-1. Resultat tok de med seg til finalerunden som besto av fire lag. Storbritannia slo Tsjekkoslovakia med 5-0 og de spilte uavgjort 0-0 i siste kampen mot USA og var dermed olympiske og verdensmestere i ishockey for første og eneste gang. Den femte olympiske turneringen i ishockey var også det tiende verdensmesterskapet og det tjueførste europamesterskapet i ishockey. Spillerne på det britiske laget var Coward, Alexander Archer, James Borland, Edgar Brenchley, James Chappell, Gordon Dailley, John Davey, Carl Erhardt, James Foster, John Kilpatrick, Archibald Stinchcombe og Robert Wyman. Coward spilte seks kamper og scoret et mål


== OL-medaljer ==
1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)


== EM- og VM-medaljer ==
VM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
VM 1937  London -  Sølv  i ishockey (Storbritannia)
EM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
EM 1937  London -  Gull  i ishockey (Storbritannia)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Coward – Olympedia 
(en) John Coward – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) John Coward – Eurohockey.com 
(en) John Coward – Hockeydb.com
Herbert Bamlett

Herbert Bamlett (født 1. mars 1882 i Gateshead, Tyne and Wear, død oktober 1941) var en engelsk fotballtrener og fotballdommer. I 1914 ble han den yngste dommeren som hadde dømt en finale i FA-cupen. Han var 32 år da han dømte mellom Liverpool og Burnley.
Samme år ble han manager for Oldham Athletic hvor han var til 1921. I 1921 tok han over Wigan Borough hvor han var til 1923. Han var så manager for Middlesbrough Fra 1923 til 1926. Etter en pause ble han manager for Manchester United i 1927 hvor han var til han måtte gå av i 1931.
Karrieren til Bamlett i United var ikke så bra man hadde håpet. United var nær ved å rykke ned i hans første hele sesong, og sesongen etter ble det 12.-plass. Men i 1930 bar det nedover på tabellen igjen, denne gangen endte sesongen på 17.-plass.
Manchester United var på vei inn i en dårlig periode med økonomiske problemer. 
Utover høsten 1930 og inn i året 1931 gikk det bare verre og verre. United rykka ned etter å ha sett tre negative rekorder; bare syv seire, hele 27 tap og ikke mindre enn 115 baklengsmål. 5. april 1931 måtte Herbert Bamlett pakke sakene og dra fra United.
Som dommer dømte han altså FA-cupfinalen i 1914, men fem år tidligere, 6. mars 1909, dømte han 4. rundekampen i FA-cupen mellom Burnley og Manchester United. Banen var full av is og hard, og det snødde i tillegg. Men Bamlett satte i gang kampen og Burnley tok ledelsen tidlig. Men et stykke ut i andre omgang hadde han skifta mening på grunn av vær- og spilleforhold.
Bamlett var så kald at han knapt klarte å blåse i fløyta, så han gav fløyta til United-kaptein Charlie Roberts som blåste av kampen 18. minutter før full tid.
Kampen ble spilt igjen fire dager senere og United vant 3–2. Senere vant Manchester United cupen etter at de slo Bristol City 1–0 i finalen.
Dette var Uniteds første FA-cupmesterskap og de hadde kanskje ikke vunnet det hvis Bamlett ikke hadde gjort som han gjorde.


== Referanser ==


== Kilder ==
United.no


== Eksterne lenker ==
(en) Herbert Bamlett – Soccerbase.com (manager)
Eidepollen

Eidepollen er en fjord i Senja kommune i Troms og Finnmark. Fjorden ligger på nordsida av Stonglandet, sør på øya Senja, og strekker seg 6 km nordøstover til Stonglandseidet i botn av fjorden. Fjorden har innløp mellom fyrene Dragøyskjær i nord og Halsvær i sør. Bygdene Dragøya og Frovåg ligger på nordsida ved innløpet til fjorden, mens Hals ligger på sørsida. Innover i fjorden er det bare spredte bosetninger før fjordbotnen. Ved eidet i botn av fjorden og som fjorden er oppkalt etter, er det bare 350 meter over til Tranøyfjorden på den andre sida.


== Referanser ==
Reppdalstangan

Reppdalstangan (også skrevet Reppdalstangen) er et fjell i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 778 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Referanser ==
The Misanthrope

The Misanthrope (utgitt 2007) er en dokumentarfilm av Darkthrone-medlem Ted Skjellum som omhandler det norske black metal-miljøet. 
Sammen med filmen følger også med en CD, spesielt laget for DVD-en av Skjellum.
Den eneste kinoen som viste filmen var Frogner Kino i Oslo, 6. april 2007.


== Om filmen ==
Filmen omhandler blant annet Grutle Kjellson (fra Enslaved), og musikken er fra bandene Aura Noir, Enslaved, Gallhammer, Virus, Darkthrone.
Andre som også er med i filmen er Fenriz, Cato, Apollyon, Jack Wolfskin, Knut, Peter Beste.

Den første tanken om å lage en DVD kom i 1993. Med all interessen omkring svart metalls tidlige år her i Norge, og alle dokumentarfilmene, bøker, osv som blir laget, mente jeg at å lage denne DVD-en ville være en fin ide, en fullstendig rar film uten noen aktuell informasjon, men med atmosfære og selv-ironi. Det tok meg nesten fire år å fullføre, fordi jeg ventet på begivenheter til å skje, og hadde alltid fotoapparatet mitt med meg. Forbered deg for en reise gjennom forskjellige begivenheter og skygger av tanker.


== Utgivelser ==


=== Kapitler på DVD ===
Icefishing
Intro
Desolate
Sardonic Rehearsals
Ali Baba Winter
Aura Noir Signing
Tokyo
Norway Be My Grave
Ali Baba Summer
Aura Noir Releaseparty
Sardonic Studio
Tyrant Meeting
Endtime
Credits


=== DVD ekstra ===
 Stills
Thulcandra
Archipelago
Too Old Too Cold


=== Bonus CD ===
Battlehorns (2:30)
The Bastard Son (3:18)
Lake Of Sorrow (1:49)
Stay Away (1:58)
Necroposers (2:43)
The Will To Deny (7:16)
The Solution (1:03)


== Eksterne lenker ==
(en) The Misanthrope på Internet Movie Database 
The Misanthrope hos Peaceville
The Misanthrope hos Discogs
James Chappell

James William Chappell (født 25. mars 1915 i Huddersfield i England, død 3. april 1973 i Pinellas County i Florida) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen og 1948 i London.
Familien emigrerte til Ontario i Canada da han var 10 år og Chappell lærte seg å spille ishockey. Han returnerte til England i 1935.
Chappell ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han spilte på det britiske laget som vant ishockeyturneringen foran Canada og USA. Storbritannia la grunnlaget for OL-gullet da de i sin semifinalegruppe beseiret Canada med 2-1. Resultat tok de med seg til finalerunden som besto av fire lag. Storbritannia slo Tsjekkoslovakia med 5-0 og laget spilte uavgjort 0-0 i siste kampen mot USA og var dermed olympiske og verdensmestere i ishockey for første og eneste gang. Den femte olympiske turneringen i ishockey var også det tiende verdensmesterskapet og det tjueførste europamesterskapet i ishockey. Spillerne på det britiske laget var Chappell, Alexander Archer, James Borland, Edgar Brenchley, John Coward, Gordon Dailley, John Davey, Carl Erhardt, James Foster, John Kilpatrick, Archibald Stinchcombe og Robert Wyman. Chappell spilte seks kamper og scoret to mål


== OL-medaljer ==
1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey  Storbritannia


== EM og VM-medaljer ==
VM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey 
VM 1937  London -  Sølv  i ishockey 
VM 1938  Praha -  Sølv  i ishockey 
EM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey 
EM 1937  London -  Gull  i ishockey 
EM 1938  Praha -  Gull  i ishockey 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Chappell – Olympedia 
(en) James Chappell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) James Chappell – Eurohockey.com 
(en) James Chappell – Hockeydb.com
Orovilledemningen

Orovilledemningen er en demning som danner en kunstig innsjø i elven Feather River i Butte County (California) i USA. Jordfyllingsdemningen er 235 meter høy og 2 317 meter lang. 
Innsjøen som demmes opp er Lake Oroville på 64 km². Installert kapasitet i vannkraftproduksjonen er 780 MW som utnyttes i Edward C. Hyatt vannkraftverk. Anlegget var ferdig i 1968. Det ligger ved foten av Sierra Nevada, hvor det bidrar til å forebygge flom. Anlegget forsyner også Midt- og Sør-California med drikkevann.
Dammen har to flomløp, et hovedflomløp som er kontrollert med luker og et nødoverløp som består av et flere hundre meter bredt område der damtoppen er senket. Begge flomløpene er plassert på en sidedam adskilt fra hoveddammen av en naturlig høyde.


== 2017 Svikt i flomløpet ==
I februar 2017 ble nærmere 188 000 mennesker fra området nedenfor demningen evakuert i frykt for at deler av dammen skulle kollapse etter at det oppstod skader på begge flomløpene.
Den 7. februar ble det oppdaget store erosjonsskader på det ordinære flomløpet. Grunnet en periode med mye nedbør, måtte man å benytte seg av det ødelagte hovedflomløpet og registrerte at skadene ble større. For å unngå at videre erosjon kunne true lukehuset og viktige kraftlinjer valgte man, den 10. februar,  å redusere vannføringen i flomløpet slik at nivået i magasinet steg opp mot toppen av nødoverløpet. Samtidig ble trær og andre objekter fjernet og nødoverløpet ble forberedt for første gang i dammens historie. I 8-tiden (lokal tid) den 11. februar begynte vannet å renne over nødoverløpet.
Dagen etter, 12. februar, ble det klart at det var omfattende erosjon i jordskråningen nedenfor nødoverløpet og at hele sidedammen var truet. En kollaps av sidedammen ville slippe ut 9 m av magasinet. Evakuering av 188 000 innbyggere ble igangsatt og man åpnet lukene i det skadde hovedflomløpet og dermed begynte senkingen av nivået i magasinet slik at nødoverløpet ble tørrlagt. I 20-tiden (lokal tid) var nødoverløpet tørrlagt og man satte raskt i gang reparasjonsarbeider på nødoverløpet.


== Referanser ==
James Borland

James Andrew Borland (født 25. mars 1910 i Manchester i England, død 31. januar 1970 i Canada) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Familien emigrerte til Canada og Borland lærte seg å spille ishockey i Montréal. Han returnerte til England i 1933.
Borland ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han spilte på det britiske laget som vant ishockeyturneringen foran Canada og USA. Storbritannia la grunnen til OL-gullet da de i sin semifinalegruppe beseiret Canada med 2-1. Resultat tok de med seg til finalerunden som besto av fire lag. Storbritannia slo Tsjekkoslovakia med 5-0 og de spilte uavgjort 0-0 i siste kampen mot USA og var dermed olympiske og verdensmestere i ishockey for første og eneste gang. Den femte olympiske turneringen i ishockey var også det tiende verdensmesterskapet og det tjueførste europamesterskapet i ishockey. Spillerne på det britiske laget var Borland, Alexander Archer, James Chappell, Edgar Brenchley, John Coward, Gordon Dailley, John Davey, Carl Erhardt, James Foster, John Kilpatrick, Archibald Stinchcombe og Robert Wyman. Borland spilte tre kamper i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)


== EM og VM-medaljer ==
VM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
EM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Borland – Olympedia 
(en) James Borland – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) James Borland – Eurohockey.com
Fort Peck-demningen

Fort Peck-demningen er en demning som danner en kunstig innsjø i elven Missouri River ved byen Fort Peck i det nordøstlige Montana, USA. Den er en av de seks store demningene langs elven. Demningen er 75 meter høy og 6.409 meter lang. Jordfyllingens volum på 96 millioner m³ gjør den til verdens nest største jordfyllingsdam, etter Tarbelademningen i Pakistan.
Innsjøen som demmes opp er Fort Peck-sjøen (Fort Peck Lake) som er den femte største kunstige sjøen i USA, på 23,6 milliarder m³. Reservoaret er 216 km langt og har et areal på 64 km². Installert kapasitet i vannkraftproduksjonen er 185 MW. Årsproduksjonen er 2.2 TWh, og anlegget forsyner også området med drikkevann. Anlegget var ferdig i 1957 men ble godkjent allerede i 1933 av president Franklin D. Roosevelt. 


== Referanser ==
Ain’t My Bitch

Ain't My Bitch er det første sporet fra studioalbumet Load (1996) av Metallica. Sangen ble gitt ut som singel nummer to etter Until It Sleeps.


== Sangtekst ==
Sangen i seg selv handler om egoisme og det og ikke ha noen form for omtanke for andres menneskers problemer. Singlen fikk en del mediaoppmerksomhet på grunn av det noe vågale bruken av ordet «bitch». James Hetfield forklarer derimot i et intervju at «Bitch» i sangen ikke viser til en kvinneskikkelse, men fungerer heller som en metafor for et problem, noe som gir sangen en veldig annen mening.


== Live ==
Under utgivelsen av Load ble sangen et stempel på setlisten til bandet, og ble spilt ofte under Metallicas Poor Touring Me verdensturne. Som mange av de andre sangene fra Load/ReLoad æraen til Metallica mistet også denne sangen noe av sin vitalitet etter en stund. Den ble for siste gang spilt 1998, i Wellington i New Zealand.


== Listeplasseringer ==
Sangen gjorde det langt dårligere enn sin forgjenger, «Until It Sleeps». «Ain't My Bitch» debuterte kun på Billboard sin Modern Rock Tracks liste, hvor den fikk en topposisjon på nummer 15.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ain't My Bitch på Discogs 
(en) Ain't My Bitch på MusicBrainz
Scott Duncan

Adam Scott Mattewson Duncan (født 2. november 1888 i Dumbarton, død 3. oktober 1976) var en skotsk fotballspiller og trener.


== Spillerkarriere ==
Scott Duncan spilte for disse klubbene:

1906–1908 Dumbarton FC
1908–1913 Newcastle United 81 kamper, 12 mål
1913–1918 Rangers FC
1914–1918 Celtic FC
1918–1920 Dumbarton
1920–1922 Cowdenbeath FC
1922–1923 Dumbarton


== Trenerkarriere ==
Sommeren 1923 ble han oppnevnt som sekretær/manager for Hamilton Academical. Han forlot dem i 1925 til fordel for sin tidligere klubb som spiller Cowdenbeath. Der var han fram til 1932 da han kom til Manchester United. Det gikk ikke allverdens i United. På siste spilledag i 1933/34 lå United på nest sisteplass i 2. divisjon. Så langt nede hadde klubben aldri vært. Men United vant kampen borte mot Millwall som lå et poeng over, og det ble Millwall og Lincoln City som måtte ta veien ned i 3. divisjon.
To sesonger senere vant United 2. divisjon, men klubben rykka ned igjen etter sesongen. Han ba om å forlate United 14 kamper ut i sesongen 1937/38. 
Han tok over Ipswich Town, som da ikke en gang var i ligasystemet. På slutten av sesongen 1938/39 ble Ipswich valgt inn i Football League. Duncan var i klubben i 18 år før han trakk seg tilbake til Skottland og bodde der til han døde i 1976, 87 år gammel.


== Meritter ==
Newcastle United
Ligamester vinner 1909/10
FA Charity Shield-vinner 1909
FA-cupen vinner 1910


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Scott Duncan – WorldFootball.net 
(en) Scott Duncan – Soccerbase.com (manager)
Indian Railways

Indian Railways er Indias statseide jernbaneselskap og ble grunnlagt i 1951. Selskapet inngår i det indiske jernbanedepartementet og står i hovedsak for driften av den indiske jernbanen.
Selskapet er tilnærmet enerådende på skinnegående trafikk i India, og transporterer hvert år rundt 5 milliarder passasjerer. Den indiske jernbanen gir jobb til mer enn 1,6 millioner arbeidere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Indian Railways – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Indian Railways Fan Club - Jernbanekart Besøkt 1. november 2009
Maps of India: Jernbanekart
Indian Railways Fan Club - Kart over Indias jernbaner fra 1893
Indian Railways - offisielt nettsted Besøkt 16. desember 2015
Vennisfjellet

Vennisfjellet er et fjell i Vang kommune i Innlandet. Det har en høyde på 1 776 meter over havet og toppens sekundærfaktor på 19 kilometer er blant de 150 lengste i Skandinavia.
I nord, mot Nørdre Herredalen, ligger en annen topp på fjellet med en høyde på 1 665 meter over havet og primærfaktor på 75 meter..


== Se også ==
Liste over fjell i Skandinavia
Liste over Norges høyeste fjell


== Fotnoter ==


== Referanser ==