jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Killzone 2

Killzone 2 er et science fiction førstepersonsskytespill for PlayStation 3, utviklet av Guerrilla Games og utgitt av Sony Computer Entertainment Europe.
Dette er det tredje spillet i Killzone serien som begynte på PlayStation 2 med Killzone og fortsatte på PlayStation Portable med Killzone: Liberation. Spillet ble først annonsert på E3 2005, med en tech demo, mens det første gameplay opptaket ble vist to år senere på E3 2007. Killzone 2 ble lansert over hele verden sent i februar 2009.
Spillet fikk gode kritikker og ble forhåndbestilt i over 1.1 millioner eksemplarer i Europa.


== Handling ==
To år etter den mislykkede Helghast-invasjonen av Vekta, blir en ISA-flåte ledet av oberst Jan Templar sendt for å angripe Pyrrhus, hovedstaden i Helghan. Deres mål går ut på å arrestere keiser Scolar Visari på grunn av krigsforbrytelser. Blant ISA-enhetene som deltar i angrepet er Alpha Squad, ledet av Jan Tempars gode venn Ricardo "Rico" Velasquez. Sersjant Tomas "Sev" Sevchenko, en veteran fra en ISA-bataljonen, er hans nestkommanderende. Men de oppdager raskt at Helghast er godt forberedt mot invasjon. De har utviklet nye våpen og utstyr, som ingen fra ISA har sett tidligere.
I tillegg er planetens tåke-lignende atmosfære, ørken og konstante storm viser seg å være en stor trussel mot inntrengerne. Men de rykker jevnt og trutt mot keiser-palasset. Men akkurat i det konvoien skal angripe palasset, aktiverer oberst Mael Radec, sjef for Helghan-militæret, et forsvar som dreper hundrevis av ISA-soldater og forhindrer videre fremrykking. Dante Garza, medlem av Alpha Squad og nær venn av Tomas, får tak i et stykke fra våpenet og sender til ISA-forsker Evelyn Batton. Våpenet drives av Petrusite, et mineral som kan generere og kanalisere elektrisitet. Forskeren identifiserer også en gammel gruve-post i utkanten av Pyrrhus, hvor Helghast i hemmelighet har hentet ut dette stoffet til militært bruk.


== Personer ==
Sergeant Tromas "SEV" Sevchenko er hovedpersonen av Killzone 2, og del av ISA spesialstyrker Alpha Team. Han er tilbakeholden og uvanlig tankefull mann. I 25 år har han allerede vært i flere vellykkede slag.
Corporal Dante Garza er medlem av ISA spesialstyrker Alpha Team. Garza er en lojal, optimistisk og tillitsverdig soldat som har tjent sin elite status. En nær følgesvenn til SEV.
Sergeant Rico Velasquez er en veteran i ISA. Han er en menneskelig tank som foretrekker å skyte først og spille spørsmål senere, hvis i det hele tatt. Han har en spesiell holdning, men tross for dette har han et godt hjerte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Killzone 2 hos MobyGames 
(en) Killzone 2 på Metacritic 
(en) Killzone 2 på Behind The Voice Actors 
(en) Killzone 2 hos Internet Game Database 
(en) Killzone 2 hos VGMdb 
(en) Killzone 2 hos GameFAQs
Borhammer

Borhammer er en type spesialisert boremaskin med en stempelmekanisme slik at man kan bore hull og meisle i mineralske materialer som stein og betong. Borhammere er mer effektive og mer behagelige å bruke enn sammenlignbare slagboremaskiner (som istedet bruker en clutchmekanisme).


== Mekanisme ==
Mekanismen har et slagverk som slår på den enden av boret som er festet i maskinen slik at borets skjær hamrer i stykker materialet det bores eller meisles i. Under boring driver maskinen boret rundt. Rotasjonen kan skrus av på maskiner som kan benyttes til meisling.
På en del mindre maskiner kan slagverket skrus av slik at maskinen kan benyttes til boring i metall og tre.


== Varianter ==
Meiselhammere, også kalt slaghammere eller for store maskiner brekkhammere, er maskiner som kun benyttes til meisling. Disse har ikke rotasjonsmekanisme.


== Bortyper ==
Borhammere benytter hammerbor og -meisler med spesialutviklede tanger:

SDS og SDS-Plus, 10 mm tange, for mindre maskiner, mm diameter på innfestning, med typiske bordiametre på 4-32 mm. Vanlig på borhammere.
SDS-Max, 18 mm tange, for middels til relativt store maskiner, med typiske bordiametre på 12-50 mm.
Sekskantet tange i flere størrelser og utførelser, også kalt heksagonaltange eller hextange. Brukt på noen store maskiner.
Spline, middels til relativt store maskiner. Spline har blitt lite vanlig sammenlignet med SDS Plus og SDS Max.
SDS-Quick, 6 mm tange, for små maskiner. Lite vanlig.
SDS-Top, 14 mm tange. Støre gripeareal sammenlignet med SDS-plus. Lite vanlig.Til borhammere (som har stempelmekanisme) er SDS og SDS Plus er vanligste type bor. Borhammeren har da et SDS-feste (istedet for kjoks) som passer med innfestningen på SDS-boret.
Slagboremaskiner (som har clutch) bruker derimot vanligvis tradisjonelle bor med sylindrisk innfestning. SDS-bor kan i noen tilfeller også brukes på slagboremaskiner med vanlig kjoks gitt at gripepartiet på kjoksen er langt nok til at kjoksen kan gripe rundt det sylindriske partiet på SDS-boret. Dersom kjoksen derimot er for kort vil det bli kast på boret, og oppsettet vil dermed være uegnet til å bore.

		
		
		
		
		


== Sikkerhet ==
Borhammere (og slagboremaskiner) er kraftige maskinverktøy, og de effektive maskinene har høye jouletall (avgir mye energi i arbeidsstykket). Den store energien i disse maskinene kan medføre fare når boret setter seg fast. Dette kan for eksempel skje dersom man borer i betong og treffer på armering, treffer på sprekker eller lagsjikter i stein, med mer. Maskinen vil da få en kraftig rotasjon og kan føre til skader på håndledd, samt tomler, albuer og annet som måtte være i veien hvis håndtaket slår mot en vegg eller lignende. Enkelte modeller har ulike varianter av rotasjonsstopp, en automatisk mekanisme som kobler av motoren i disse tilfellene hvor man får såkalt kickback. Disse sikkerhetsmekanismene fungerer imidlertid ikke alltid, og man bør derfor påse å ha en sikker arbeidsstilling i tilfelle boret skulle sette seg fast.


== Referanser ==


== Se også ==
Slagboremaskin
Ekspanderende mørtel


== Eksterne lenker ==
(en) Rotary hammers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Zuiderzeemuseum

Zuiderzeemuseum er et friluftsmuseum i den nord-hollandske byen Enkhuizen. Museet har navn etter den historiske Zuiderzee-sjøen (i dag IJsselmeer), og ble i 1984 kåret til Årets museum i Europa. 
Friluftsmuseet er bygd opp som en typisk liten by ved Zuiderzee fra perioden mellom 1700 og 1900. Bygningene kommer fra ulike steder omkring IJsselmeer. Det er fiskerhjem og andre boliger, og i tillegg kirke, vindmølle, apotek, skole, flere håndverksbedrifter, samt havn og kanaler. 

I sommersesongen blir museet befolket; skuespillere går inn i rollene som landsbybeboere. Man treffer seilmakeren, smeden og treskomakeren. Det er også aktivitet i bakeriet, i meieriet – hvor det lages ost, og i røykeriet der du kan få smake nyrøykt bøkling (sild) – en delikatesse. 
Museet har også utstillinger i store lagerboder fra 1600-tallet. Her finner publikum bl.a. en samling eldre båter og redskaper fra bønder og fiskere. 
Museumsgjestene fraktes fra parkeringsplassen til museet med en ferje (ca. 15 minutter).


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Zuiderzeemuseum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Astra-ekspedisjonen

«Astra»-ekspedisjonen var i perioden 1969–1974 en ekspedisjon som produserte sildemel og sildolje utenfor kysten av Vest-Afrika ved hjelp av fabrikkskipet «Astra» og et større antall fiskefartøy, -de fleste norske. «Astra» var bygget i 1947 som det norske hvalkokeriet «Thorshavet» for Thor Dahls Rederi i Sandefjord, men var i september 1969 solgt til Astra Overseas Fishing Ltd. i Nassau, et selskap eid av Thor Dahl og svenske Astrea. Kokeriet ble så ombygd til fabrikkskip for produksjon av sildemel og sildolje ved Framnæs Mekaniske Værksted i Sandefjord.


== Ringnotsnurpere ==
Fangsten utenfor Vest-Afrika ble besørget av ringnotsnurpere, de fleste norske. Disse bunkret og provianterte typisk i Las Palmas.
Den første puljen på 11 ringnotsnurpere forlot Bergen i januar 1970. Dette var:

MS «Døscherholmen» (1957) (fiskerinr. B-28-B) tilh. Gullbrand Olsen, Døscherholmen / Bergen
MS «Harto» (1955) (fiskerinr. M-161-SØ) tilh. P/r / v. Harald Bergtun, Sandøy / Molde
MS «Jens Einar» (1968)
MS «Knut Hansen» (1950)
MS «Lepsøy» (1955) (fiskerinr. M-3-H) tilh. P/r / v. Severin E. Kjerstad, Kjerstad / Ålesund.
MS «Spirit» (1959)
MS «Stormy» (1961) (fiskerinr. M-25-HØ) tilh. P/r Kjell O. Remøy / v. Per J., Steinar, Andreas & Kjell O. Remøy, Rimøylandet på Herøy / Ålesund
MS «Suleskjær» (1956) (fiskerinr. H-43-AV) tilh. Johannes Stangeland, Stolmen i Austevoll / Bergen
MS «Torgny» (1923) (fiskerinr. H-42-SD) tilh. Gunvald Nerhus, Sagvåg på Stord / Haugesund.
MS «Varhaug» (1956)
MS «Veidar I» (1966)Senere kom disse til (ikke komplett):

MS «Blåstholm» (1961)
MS «Devonshire Bay» (19??) – britisk flagg (?)
MS «Harengus» (19??)(fiskerinr. M-7-HØ)
MS «Relin» (19??)(fiskerinr. M-149-HØ)
MS «Tor Hugo» (1937) (fiskerinr. F-414-M) tilh. Torstein Johnsen, Havøysund / Hammerfest
MS «Warwick Bay» (1968) – til. Fishing International Ltd., Hamilton, Bermuda


== Forlis på fiskefeltet ==
27. november 1972: «Tor Hugo» fisket hestmakrell utenfor Mauritania da lekkasje oppsto og båten sank.
4. desember 1972: «Lepsøy» fisket hestmakrell utenfor kysten av Mauritania, da den fikk et så stort kast at de store fiskemengdene i noten trakk båten rundt slik at den kantret og sank. Besetningen reddet seg i basbåten. Årsak oppgis til mangelfull stabilitet.
12. oktober 1973: «Suleskjær» kantret under fiske utenfor Mauritania. Årsak oppgis som utilstrekkelig stabilitet.


== «Astra»s forlis ==
14. april 1974 ca. kl.07.03 om morgenen ble «Astra» pårent av det Singapore-registrerte lasteskipet «Karonga» utenfor kysten av Guinea-Bissau i pent vær og god sikt. «Karonga» traff «Astra i maskinrommet og fabrikkskipet fikk store skader. 1 mann omkom i kollisjonen, maskinist Bjørn Bang Kristiansen. Besetningen på 98 gikk over i ringnotsnurperene «Harto» og «Stormy» og ble brakt til Dakar. To dager senere sank «Astra». Fisket måtte dermed avsluttes og de norske fiskebåtene gikk hjem til Norge.


== Kilder ==
Dag Bakka jr. (1992) Hvalfangsten, slutten på et eventyr
Artikkel av Thor B. Melhus i bladet «Skipet»
MS/FLK THORSHAVET (II) www.lardex.net
Trygve Eriksen jr.s arkiv
Per Sverre Rannem

Per Sverre Rannem (født 2. juni 1943) er en norsk politiker (Ap). Rannem var ordfører i Steinkjer kommune fra 1999 til 2007, i 2003 valgt ved direkte ordførervalg. Rannem har yrkesbakgrunn fra bankvesenet.
Rannem har vært medlem av Arbeiderpartiet siden 1972, og har vært styremedlem i mange år i Egge Arbeiderparti og Steinkjer Arbeiderparti. Medlem av Steinkjer kommunestyre i 16 år. Stilte seg til disposisjon for en tredje periode som ordfører, men ble vraket av partiet, til tross for høy popularitet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi i Steinkjerleksikonet
Paul Alcock

Paul E. Alcock (født 27. oktober 1953 i Redhill i Surrey, død 29. januar 2018) var en engelsk fotballdommer.
I 1982 ble han assistentdommer i Football League. Det var han fram til 1988 da han ble hoveddommer i Football League. Han var Football League-dommer fram til 1995 da han ble Premier League-dommer. Hans første Premier League-kamp var mellom Coventry City og Manchester City 23. august 1995.
Han huskes fra kampen mellom Sheffield Wednesday og Arsenal FC 26. september 1998. Han ble dytta av Paolo Di Canio etter å ha gitt ham rødt kort. Di Canio ble utestengt etter episoden.
Han fortsatte å dømme i Premier League fram til 2000. Den siste Premier League-kampen han dømte var mellom Liverpool FC og Sunderland AFC 7. mai 2000.
Han returnerte til Football League i to år, fram til 21. april 2002, da han dømte sin siste fotballkamp. Kampen ble spilt i Division One mellom Norwich City og Stockport County.
Winchester Model 1897

Winchester Model 1897 er et amerikansk haglgevær designet av John Moses Browning.
Den har pumpemekanisme, ekstern hammer, og tubemagasin for fem patroner. Den kom kamret for haglpatroner i kaliber 12 og 16, og kom i forskjellige løpslengder. Den er en videreutvikling av Winchester Modell 1893 som også ble designet av John Moses Browning. Den var den første virkelige suksessfulle pumpehagle som ble produsert. Fra 1893 og frem til den gikk ut av produksjon hos Winchester Repeating Arms i 1957, ble over en million produsert. Kaliber 16 haglene kom med standardløp på 70 cm, mens 12 kaliber haglene kom standard med 75 cm løp. Man kunne spesialbestille våpenet med løp ned til 50 cm, og opp til 90 cm lengde.
Geværet ble blant annet brukt i andre verdenskrig, i en forkortet utgave med feste for bajonett.


== Se også ==
Liste over vanlige infanterivåpen fra andre verdenskrig
Løvtredreper

Løvtredreper (Cossus cossus) er en sommerfugl som tilhører familien tredrepere (Cossidae).


== Utseende ==
En stor (vingespenn 59 – 90 mm, hunnen større enn hannen) og meget kraftig, grå sommerfugl. Antennene er enkelt kamformede, hvert ledd er formet som en plate. Ospetredreperen (Lamellocossus terebra) ligner mye, men har dobbelt kamformede antenner, den er dessuten litt spinklere.  Vingene er mørkgrå med tallrike korte, svarte tverrstreker. Den opptil 10 cm lange larven er litt avflatet, mørkrosa med svart hodekapsel med svært kraftige kjever. Den har spredte, lyse børster og utskiller en karakteristisk, stikkende, eddikaktig lukt fra kjertler på munndelene.


== Levevis ==
Larvene borer i løvtrær. De ser ut til å foretrekke skadede trær og i noen tilfeller kan de svekke trærne så sterkt at de dør, derav navnet. Larven bruker to til fem år på utviklingen før den kryper ut på ettersommeren og begir seg på vandring på leting etter en egnet overvintringsplass. De aller fleste funn av denne arten er av slike larver, som vekker oppsikt på grunn av størrelsen. De voksne sommerfuglene ser man sjelden. Når den har funnet et egnet sted, graver larven seg ned og spinner seg inn i en kokong i jord eller mellom vedrester. Den overvintrer før den som forvandler seg til en puppe. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni – august. De tar ikke næring til seg, men lever på oljeaktige fettstoffer de har lagret fra larvetiden. De kommer av og til til lys.


== Utbredelse ==
Løvtredreper er utbredt i Nord-Afrika, over hele Europa og i det nordlige Asia like øst til Kina og Japan. I Norge er den nokså vanlig sør for Dovrefjell, og det er funn nord til Steigen i Nordland.


== Referanser ==


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Lepidoptera.no - Sommerfugler i Norge, løvtredreper: [1]
Nettsiden Norges sommerfugler, løvtredreper: [2]
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [3]
Cossus cossus på UK moths: [4]


== Eksterne lenker ==
(en) vanlig tredreper i Encyclopedia of Life 
(en) vanlig tredreper i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vanlig tredreper hos Artsdatabanken 
(sv) vanlig tredreper hos Dyntaxa 
(en) vanlig tredreper hos Fauna Europaea 
(en) vanlig tredreper hos NCBI 
(en) Kategori:Cossus cossus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cossus cossus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cossus cossus – detaljert informasjon på Wikispecies
Greindreper

Greindreper eller liten tredreper (Zeuzera pyrina) er en sommerfugl som tilhører familien tredrepere (Cossidae). Den finnes på Sørlandet og det sørlige Østlandet i Norge, særlig utbredt rundt Oslofjorden.


== Utseende ==
En middelsstor til stor (vingespenn  38 – 75 mm, hunnen større enn hannen) og kraftig, hvit sommerfugl med svarte flekker. Hannens antenner er fjærformede i den indre halvdelen, trådformede i den ytre, mens hunnens antenner er trådformede. Hodet og forkroppen (thorax) er kledt med hvite hår, forkroppen med seks svarte flekker på ryggen. Bakkroppen er mørkere med antydning til tverstriper. Vingene er forholdsvis smale, tynt bestøvede og delvis gjennomsiktige. De er hvite med tallrike blåaktig svarte, runde flekker, særlig på forvingen, noe som har gitt arten sit engelske navn: Leopard moth. Larven er lysgul med mørke vorter og mørkbrun hodekapsel. 


== Levevis ==
Arten lever i skogbryn, hager og parker. Den forekommer relativt ofte i parker inne i storbyer, blant annet i Frognerparken i Oslo. Larvene borer i greiner og tynne stammer av mange ulike løvtrær, og kan gjøre noe skade på frukttrær. Larveutviklingen tar to år. Den fullvoksne larven forpupper seg i en gang i veden som åpner seg i et hull dekket med et lokk av silke. Før puppen klekkes, kryper den halvveis ut av hullet, og puppehuden blir sittende igjen i åpningen. De voksne sommerfuglene flyr i juni – august og kommer gjerne til lys.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Nord-Afrika, i det meste av Europa og i det nordlige Asia til Stillehavet i Øst-Sibir. Dessuten er den innført til Nord-Amerika. I Norge forekommer den på Sørlandet og på Østlandet nord til Oslo.


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Norges sommerfugler, greindreper: [1]
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]
Zeuzera pyrina på UK moths: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) greindreper i Encyclopedia of Life 
(en) greindreper i Global Biodiversity Information Facility 
(no) greindreper hos Artsdatabanken 
(sv) greindreper hos Dyntaxa 
(en) greindreper hos Fauna Europaea 
(en) greindreper hos ITIS 
(en) greindreper hos NCBI 
(en) Kategori:Zeuzera pyrina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Zeuzera pyrina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Zeuzera pyrina – detaljert informasjon på Wikispecies
Ruse (fiskeredskap)

En ruse er et fiskeredskap som består av et knyttet poseformet nett omkring et antall gjorder, formet som et rør. Fisken lokkes eller ledes gjennom en traktformet pose i den ene enden og inn i rusen, den kan derettes lett komme gjennom en ny trakt til det innerste rommet som er gjenknyttet i enden. Dette innerste rommet kan åpnes og lukkes med en knute. 
Ruser settes på forholdsvis grunt vann, og gjerne to og to i en dobbeltruse, med ledegarn mellom, slik at fisk som støter på garnet ledes mot en av de to rusene. Ruser er et svært skånsomt redskap fordi fisken ikke blir skadet, og ruser egner seg derfor spesielt godt til fisk som skal føres levende til markedet. 
Grunne farvann egner seg best til rusefiske, f.eks. skjærgården ved Smøla, og flere steder i Nordland. Herfra var det midt på 1900-tallet organisert transport med brønnbåt for transport av levende fisk til markedet i de store byene. 
Ruser er i Norge blitt brukt spesielt til torskefiske og ålefiske. 


== Litteratur ==
Karl Ragnar Gjertsen: Arbeidsliv og produksjon i ei kystbygd i Nordhordland. s.147-150. Rapport nr. 17. NAVF Lindåsprosjektet.
Ospetredreper

Ospetredreper (Acossus terebra før kalt Lamellocossus terebra) er en sommerfugl som tilhører familien tredrepere (Cossidae). Den finnes på Sørlandet og det sørlige Østlandet i Norge.


== Utseende ==
En stor (vingespenn  55 – 85  mm, hunnen større enn hannen) og kraftig, grå sommerfugl, vingene med svarte tverrstreker.
Den ligner på løvtredreper (Cossus cossus), men skiller seg fra denne på at antennene er dobbelt kamformede, dessuten er den noe spinklere og mer smalvinget.


== Levevis ==
Arten lever i ospeskog og blandingsskog med innslag av osp (Populus tremula). Den foretrekker grove, frittstående osper der larven utvikler seg under barken og inne i veden. Larveutviklingen tar trolig fire år. Angrepne trær kan kjennes på at det er svarte fortykninger ("kreft") i barken over larvene. I motsetning til hos løvtredreper kryper ikke larvene ut fra stammen når de er utvokste, men forpupper seg i en tunnel i veden, der puppen ligger fritt og kan bevege seg opp og ned. Åpningen til tunnelen er ca. 10 mm i diameter og dekket av et lokk av silke og tregnag. Puppen kryper halvveis ut før den klekker, og puppehuden blir sittende igjen i åpningen. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august, tilsynelatende bare i varme netter.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i sentrale og østlige deler av Europa nordover til det sørlige Skandinavia, og i det nordlige Asia østover til Øst-Sibir. I Norge er den tilsynelatende meget sjelden, men den kan være noe oversett, siden den i motsetning til løvtredreper ikke har oppsiktsvekkende, omkringvandrende larver. Den er i alt funnet på åtte lokaliteter ved Oslofjorden og på Sørlandet. Den er listet som Sårbar (VU) på Norsk rødliste for arter fra 2010. Uthogging av grove osper er en trussel mot denne arten (og mange andre insekter og sopper).


== Referanser ==


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Norges sommerfugler, ospetredreper: [1]
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) ospetredreper i Encyclopedia of Life 
(en) ospetredreper i Global Biodiversity Information Facility 
(no) ospetredreper hos Artsdatabanken 
(sv) ospetredreper hos Dyntaxa 
(en) ospetredreper hos Fauna Europaea 
(en) ospetredreper hos NCBI 
(en) Kategori:Acossus terebra – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Acossus terebra – detaljert informasjon på Wikispecies
Ospeglassvinge

Ospeglassvinge (Sesia apiformis) er en sommerfugl som tilhører familien glassvinger (Sesiidae). Den finnes nord til det sørlige Hedmark og Hordaland i Norge.


== Utseende ==
En ganske stor (vingespenn 31 – 48 mm) og kraftig glassvinge. Den ligner på gulkrageglassvinge (Sesia bembeciformis), men skiller seg fra denne ved at den har gult hode og gule flekker på forkroppen. Hannen har dobbelt kamtannede antenner. Hodet er kledt med gule hår. Forkroppen (thorax) er svart med store, gule flekker på sidene foran. Bakkroppen er tykk og sylindrisk, svart med brede, gule tverrstriper. Den er avrundet bakerst uten noen markert haledusk. Forvingen er glassklar med en smal, rødlig kant og en rødlig tverrflekk ved ytterkanten av basalcellen, ca. 2/3 ut i vingen. Bakvingen er glassklar med en smal, brun kant. Beina er tett kledt med lange, oransjegule hår.
Med sine gule og svarte farger er arten en ganske god etterligning av en stikkeveps (Vespinae).


== Levevis ==
Den er knyttet til åpne skog og skogkanter med osp, dessuten har den i tettbygde områder funnet et bra habitat i poppel-alléer. Larvene utvikler seg mellom barken og veden i den nedre delen av stammen på osp (Populus tremula), poppel-arter (Populus spp.) og selje (Salix caprea). De kan også gnage seg ned i røttene. Larven bruker 2-3 år på utviklingen. Når den er fullvoksen, spinner den en kokong på sørsiden av treet, der den overvintrer før den forvandler seg til en puppe neste vår. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli. Man finner dem ofte i paring – de sitter da gjerne helt åpent fordi vernelikheten med veps beskytter dem.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Europa og det vestlige Sibir, dessuten har den blitt innført til Nord-Amerika i nyere tid. I Norge er den forholdsvis vanlig nord til Hordaland og områdene ved Mjøsa.


== Referanser ==


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Norges sommerfugler, ospeglassvinge: [1]
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]
Sesia apiformis på UK moths: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) stor ospeglassvinge i Encyclopedia of Life 
(en) stor ospeglassvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) stor ospeglassvinge hos Artsdatabanken 
(sv) stor ospeglassvinge hos Dyntaxa 
(en) stor ospeglassvinge hos Fauna Europaea 
(en) stor ospeglassvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Sesia apiformis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sesia apiformis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sesia apiformis – detaljert informasjon på Wikispecies