Slaget om Xuzhou

Slaget om Xuzhou ble utkjempet mellom japanske og kinesiske styrker i perioden mars-mai 1938 under andre kinesisk-japanske krig. Selv med langt færre soldater enn Kina klarte Japan å komme seirende ut av slaget.
I 1937 hadde den japanske hæren i Nord-Kina jaget Song Zheyuans 29. armé sørpå langs Jinpu-jernbanen (se Tianjin–Pukou jernbaneoperasjonen) etter hans nederlag i slaget ved Lugou Bridge. Etter at Japan hadde vunnet slaget om Nanking rykket landets styrker i Nord-Kina sørpå for å etablere en japansk forbindelse mellom Beijing og Nanjing uten å ta hensyn til den ikke-ekspansjonistiske politikken som ble ført av den keiserlige hærens overkommando i Tokyo. De fleste mekaniserte styrker og fly i det østlige Kina hadde blitt ødelagt i slaget om Shanghai i 1937. Selv om nytt utstyr var anskaffet, var det ennå ikke levert.
Han Fuqu, formannen for Shandong-provinsen, avviste ordre fra Chiang Kai-shek og fortsatte å trekke seg bakover for å kunne beholde sin styrke. Etter at Qingdao hadde blitt besatt i januar 1938 ble hans politikk fordømt, og han ble henrettet 24. januar. I mars 1938 besatte japanske styrker det nordlige Shandong, herunder hovedstaden Jinan. Forsvarslinjen langs Den gule flod ble revet opp.
Under press fra japanske styrker samlet 64 kinesiske divisjoner seg omkring Xuzhou i Jiangsu, som var hovedkvarter for den nasjonale revolusjonshærs 5. militærregion. Uten å omringe byen, rykket Itagaki Seishiro først sørpå for å angripe Tai'erzhuang, hvor han ble beseiret av Li Zongren i et regionalt asymmetrisk slag.
Etter dette nederlaget ville japanerne gjennomføre en omringning av Xuzhou og innsatte hæren i Nord-Kina i nord og den sentralkinesiske ekspedisjonshær i sør. Hæren i Nord-Kina hadde fire divisjoner og to infanteribrigader, som var hentet fra Kwangtung-arméen. Den sentralkinesiske ekspedisjonshær hadde tre divisjoner og 1. og 2. stridsvognsbataljon med motoriserte støttenheter som ble formert til Iwanaka- og Imada-styrkene, som fikk ordre om å bevege seg vest for Xuzhou for å avskjære og forhindre kinesiske styrker fra å trekke seg tilbake vestpå. 5. stridsvognsbataljon ble brukt til støtte, og 3. infanteridivisjon trengte seg frem mot nord langs jernbanen til Xuzhou. Ytterligere tropper ble innsatt i slaget om Nord- og Øst-Henan av hæren i Nord-Kina for å stoppe kinesiske forsterkninger fra vest. Et kinesisk motangrep her resulterte i slaget om Lanfeng.
Med den sentralkinesiske ekspedisjonshærens fremrykning sørfra var den overordnede situasjonen alvorlig, og Chiang Kai-shek ga ordre til hærene om å trekke seg tilbake. Ødeleggelsen av dikene som holdt vannet i Den gule flod tilbake, ga ham mer tid til forberedelse av forsvaret av Wuhan, men den resulterende oversvømmelsen ødela også en stor del av området omkring elvens nye løp.
Japan vant de intense slagene om Xuzhou, men de japanske styrkene var for små til å kunne holde på det store antallet av omringede kinesiske styrker. De fleste kinesiske soldater unnslapp omringningen gjennom hull i de japanske linjene i vest eller spredte seg i området for å kjempe en geriljakrig. Dermed ble ikke de kinesiske styrkene utslettet.


== Kilder ==
Hsu Long-hsuen and Chang Ming-kai, History of The Sino-Japanese War (1937-1945) 2nd Ed., 1971. Oversatt av Wen Ha-hsiung, Chung Wu Publishing; 33, 140th Lane, Tung-hwa Street, Taipei, Taiwan Republic of China. s. 221-230. Kart 9-1


== Eksterne lenker ==
WW2DB: Battle of Xuzhou (engelsk)