jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Frank Langella

Frank A. Langella jr. (født 1. januar 1938 i Bayonne i New Jersey) er en amerikansk film- og teaterskuespiller. Han ble nominert til en Oscar for sin portrettering av Richard Nixon i Ron Howards film Frost/Nixon, fra 2008. 
Langella fildebuterte i 1970 i dramaet Diary of a Mad Housewife. En av hans første hovedroller var rollen som grev Dracula i Dracula fra 1979. Han har etter det hatt sentrale roller i filmer som blant annet Sphinx (1981), Dave (1993), Doomsday Gun (1994), Lolita (1997), Den niende porten (1999), Superman Returns (2006) og Wall Street: Money Never Sleeps (2010). Det kan også nevnes at han i sine yngre dager spilte rollen som Zorro i TV-filmen The Mark of Zorro fra 1974.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Langella på Internet Movie Database 
(sv) Frank Langella i Svensk Filmdatabas 
(da) Frank Langella på Filmdatabasen 
(da) Frank Langella på Scope 
(fr) Frank Langella på Allociné 
(en) Frank Langella på AllMovie 
(en) Frank Langella hos Rotten Tomatoes 
(en) Frank Langella hos The Movie Database 
(en) Frank Langella hos Internet Broadway Database 
Star File: Frank Langella
René-Lévesque vannkraftverk

René-Lévesque vannkraftverk (fransk: Centrale René-Lévesque, engelsk: René-Lévesque Generating Station), tidligere kalt Manicougan 3 eller bare Manic-3, er fra juni 2010 det offisielle navnet på et vannkraftverk med to demninger i elven Manicouagan i provinsen Quebec i det østlige Canada. Denne elva renner gjennom Labradorhalvøya sørover og munner ut i St. Lawrence-elva nær Atlanterhavet. Vannkraftverket får kraft fra egen demning (René-Lévesque) som består av to separate steinfyllingsanlegg og danner Manicouagan 3-sjøen. Reservoaret har ikke endret navn.
Østlige dam er 71 meter høy og 378 m lang. Vestlige dam er 107 meter høy og 395 meter lang. Oppdemmet 200 km langt reservoar er på 236 km². Manicougan 3 er målt etter kapasitet det nest største av en rekke kraftverk i Manicouagan-elva. Installert effekt er 1 244 MW fordelt på 6 turbiner. Anlegget stod ferdig i 1976.
Vannkraftverkene i Manicouagan-komplekset omfatter:

McCormick vannkraftverk – effekt 350 MW, drives av Compagnie hydroélectrique Manicouagan.
Manic-1 - effekt 184 MW, drives av Hydro-Québec.
Manic-2 Jean-Lesage vannkraftverk - effekt 1 024 MW, drives av  Hydro-Québec.
Manic-3 René-Lévesque vannkraftverk - effekt 1 244 MW, drives av Hydro-Québec.
Manic-4 - prosjektet ble ikke realisert.
Manic-5 (Daniel Johnson) - effekt 1 528 MW, drives av  Hydro-Québec.
Manic-5-PA - effekt 1 064 MW, drives av Hydro-Québec.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hydro-Québec - webside med kart og informasjon om Manicouagan-kraftverkene.
Liste med bilder og data for alle vannkraftverkene til Hydro Quebec.
Kenneth Cross

Kenneth Boyd Cross (født 4. oktober 1911, død 18. juni 2003) var en britisk flyger og offiser i Royal Air Force. For sin innsats i Norge under kampene i Narvik, mottok Cross Krigskorset med sverd.


== Biografi ==


=== Andre verdenskrig ===
Som skvadronsjef for 46 Squadron RAF, en skvadron med Hawker Hurricane, kom Cross til Norge 26. mai 1940 med HMS «Glorious». Hans skvadron skulle benytte seg av den nyanlagte flyplassen på Skånland. Men vårløsningen hadde ført til at rullebanen var gjørmete, og flere av flyene hadde landingsuhell. Cross beordret dermed de øvrige flyene som fortsatt var i luften til Bardufoss flyplass, dit hele skvadronen forflyttet seg i løpet av kort tid.
Skvadronen samarbeidet tett med 263 Squadrons Gladiator-fly, og skvadronene deltok stadig i kamper med tyske fly da de ble beordret til å forlate Bardufoss 3. juni. Cross fikk ordre om å destruere flyene der de sto på Bardufoss, men kom med forslag om å forsøke å lande de ti gjenværende Hurricanene på dekket på Glorious. Disse flyene var ikke utstyrt for hangarfartøyoperasjoner, men Cross fikk likevel tillatelse til å gjennomføre planen. Noen sandsekker plassert i halen for å trykke halepartiet ned mot dekk under landing var eneste modifikasjon da Cross som førstemann landet på Glorious. Men kort tid senere ble Glorious senket.
Cross og Patrick Jameson, som var flight-sjef i Cross' skvadron, var de eneste overlevende flygerne fra 46 Squadron som ble plukket opp fra redningsbåtene fra Glorious. For sin innsats i Slaget om Narvik ble Cross tildelt Krigskorset med sverd, Norges høyeste militære utmerkelse. Det samme ble for øvrig også Jameson.


=== Etter krigen ===
Cross hadde under krigen vist seg som en dyktig stabsoffiser, og gjorde karriere i RAF etter krigen. I 1959 ble han øverste sjef for Bomber Command, før han i 1963, etter en forfremmelse til Air Marshal i 1961, ble gitt tilsvarende stilling i Transport Command. Dette var hans siste stilling, da han gikk av med pensjon i 1967.


== Utmerkelser ==
Foruten Krigskorset med sverd, mottok Cross i løpet av sin karriere en rekke andre utmerkelser og ordener. I 1959 ble han kommandørridder av Order of the Bath (KCB). Han ble i 1944 utnevnt til kommandør av Den britiske imperieorden (CBE). Distinguished Service Order mottok han i 1942, og Distinguished Flying Cross i 1940. Han ble også tildelt Mentioned in Despatches. Fra USA mottok han Legion of Merit. Frankrike tildelte ham Æreslegionen og Krigskorset. Han mottok også den nederlandske Oranje-Nassau-ordenen.


== Kilder ==
Flyalarm. (Hafsten, 1991) ISBN 82-7046-058-3
Nekrolog Sunday Times, 23. juni 2003
Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren. (Gjems-Onstad, 1995) ISBN 8250421906
Jean-Lesage vannkraftverk

Jean-Lasage vannkraftverk (fransk: Centrale Jean-Lesage, engelsk: Jean-Lesage Generating Station), og så kjent som Manicougan 2 eller bare Manic-2, er fra juni 2010 det offisielle navnet på et vannkraftverk og en demning i elva Manicouagan i provinsen Quebec i det østlige Canada. Det nye navnet er oppkalt etter tidligere statsminister i Quebec, Jean Lesage. Elva renner gjennom Labrodarhalvøay sørover og munner ut i St. Lawrence-elva nær Atlanterhavet. Vannkraftverket får kraft fra egen demning (Jean-Lesage) som danner Manicougan 2-sjøen. Reservoaret har ikke endret navn.
Kraftverket ligger bare 22 km ovenfor munningen av elva ved byen Baie-Comeau. Dammen er 94 m høy og 692 m lang. Oppdemmet reservoar er på 124 km². Installert effekt er 1 024 MW fordelt på 5 turbiner. Anlegget stod ferdig i 1967.
Vannkraftverkene i Manicouagan-komplekset omfatter:

McCormick vannkraftverk – effekt 350 MW, drives av Compagnie hydroélectrique Manicouagan.
Manic-1 - effekt 184 MW, drives av Hydro-Québec.
Manic-2 Jean-Lesage vannkraftverk - effekt 1 024 MW, drives av  Hydro-Québec.
Manic-3 René-Lévesque vannkraftverk - effekt 1 244 MW, drives av Hydro-Québec.
Manic-4 - prosjektet ble ikke realisert.
Manic-5 (Daniel Johnson) - effekt 1 528 MW, drives av  Hydro-Québec.
Manic-5-PA - effekt 1 064 MW, drives av Hydro-Québec.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hydro-Québec - webside med kart og informasjon om Manicougan-kraftverkene.
Jean-Lasage - webside fra Hydro Quebec med bilder og tekniske data.
Liste med bilder og data for alle vannkraftverkene til Hydro Quebec.
Manic-1

Manicougan 1, offisielt kalt Manic-1, er et relativt lite vannkraftverk og en demning langt nede i elven Manicouagan i provinsen Quebec i det østlige Canada. Denne elva renner gjennom Labradorhalvøya sørover og munner ut i St. Lawrence-elva nær Atlanterhavet. Vannkraftverket får kraft fra egen demning (Manic-1) i elva. 
Kraftverket ligger bare drøye 15 km ovenfor munningen av elva ved byen Baie-Comeau. Det ligger litt nedenfor Manicougan 2 vannkaftverk. Installert effekt er 184 MW. Anlegget stod ferdig i 1966.
Vannkraftverkene i Manicouagan-komplekset omfatter:

McCormick vannkraftverk – effekt 350 MW, drives av Compagnie hydroélectrique Manicouagan.
Manic-1 - effekt 184 MW, drives av Hydro-Québec.
Manic-2 Jean-Lesage vannkraftverk - effekt 1 024 MW, drives av  Hydro-Québec.
Manic-3 René-Lévesque vannkraftverk - effekt 1 244 MW, drives av Hydro-Québec.
Manic-4 - prosjektet ble ikke realisert.
Manic-5 (Daniel Johnson) - effekt 1 528 MW, drives av  Hydro-Québec.
Manic-5-PA - effekt 1 064 MW, drives av Hydro-Québec.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hydro-Québec - webside med kart og informasjon om Manicougan-kraftverkene.
Liste med bilder og data for alle vannkraftverkene til Hydro Quebec.
McCormick vannkraftverk

McCormick vannkraftverk er et vannkraftverk og en demning langt nede i elva Manicouagan i provinsen Quebec i det østlige Canada. Denne elva renner gjennom Labradorhalvøya sørover og munner ut i St. Lawrence-elva nær Atlanterhavet. Vannkraftverket får kraft fra egen demning i elva. 
Kraftverket har en installert effekt på ca. 350 MW. Det stod ferdig i 1952 og drives av det private selskapet Compagnie hydroélectrique Manicouagan.
Vannkraftverkene i Manicouagan-komplekset omfatter:

McCormick vannkraftverk – effekt 350 MW, drives av Compagnie hydroélectrique Manicouagan.
Manic-1 - effekt 184 MW, drives av Hydro-Québec.
Manic-2 Jean-Lesage vannkraftverk - effekt 1 024 MW, drives av  Hydro-Québec.
Manic-3 René-Lévesque vannkraftverk - effekt 1 244 MW, drives av Hydro-Québec.
Manic-4 - prosjektet ble ikke realisert.
Manic-5 (Daniel Johnson) - effekt 1 528 MW, drives av  Hydro-Québec.
Manic-5-PA - effekt 1 064 MW, drives av Hydro-Québec.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hydro-Québec - webside med kart og informasjon om Manicougan-kraftverkene.
Liste med bilder og data for alle vannkraftverkene til Hydro Quebec.
Richard Atcherley

Richard Atcherley (født 12. januar 1904, død 18. april 1970) var en britisk flyver og general. Han deltok i de britiske styrkene under felttoget i Norge, for sin tjeneste mottok han Krigskorset av den norske regjering.


== Referanser ==
Franklin County (Virginia)

Franklin County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Franklin County, Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Silver Star

Silver Star er en militær utmerkelse fra USA. Den tildeles tjenestegjørende i USAs væpnede styrker for mot i møte med fienden. Utmerkelsen ble innstiftet 19. juli 1932. Opprinnelig var den en utmerkelse i USAs hær, men er senere utvidet for personell i alle av USAs forsvarsgrener. Det er den tredje høyeste utmerkelsen som kan gis for mot.


== Forholdet til andre utmerkelser ==
Silver Star har sitt opphav i det synlige bevis for hederlig omtale for tapperhet i dagsbefaling som ble innført under første verdenskrig i 1918 og gitt tilbakevirkende kraft tilbake til den spansk-amerikanske krigen. Personell, offiserer så vel som menige, som ble gitt hederlig omtale for tapperhet, men som ikke fikk tildelt annen utmerkelse, slik som Medal of Honor, Distinguished Service Cross eller Distinguished Service Medal, fikk rett til å bære en liten sølvstjerne på deltagermedaljen for den krig den tapre innsatsen fant sted i. Sølvstjernen ble kalt Citation Star, etter det engelske ordet for hederlig omtale. I 1932 ble dette omgjort slik at Silver Star ble en helt egen utmerkelse.

I USAs utmerkelsessystem rangerer Medal of Honor som den fremste av alle utmerkelser. Etter denne kommer en gruppe av likeverdige tre utmerkelser for heltemodig innsats, som benyttes i de forskjellige forsvarsgrenene. I hæren er dette Distinguished Service Cross, i sjøforsvaret, marineinfanteriet og kystvakten Navy Cross og i luftforsvaret Air Force Cross. Silver Star tildeles for heltemodig innsats på et lavere nivå en disse utmerkelsene.
I det totale utmerkelsessystemet rangerer Silver Star etter en serie av fortjenstmedaljer, der Defense Distinguished Service Medal er den fremste og der Army Distinguished Service Medal, Navy Distinguished Service Medal, Air Force Distinguished Service Medal, Homeland Security Distinguished Service Medal og Coast Guard Distinguished Service Medal også befinner seg.


== Utforming ==

Silver Star består av en femtagget fasettert bronsestjerne, som i midten har en mindre femtagget stjerne i sølv. Sølvstjernen er satt mot en strålebakgrunn og er omgitt av en laurbærkrans. På revers står innskriften «FOR GALLANTRY IN ACTION». Medaljen er utformet av firmaet Bailey, Banks and Biddle.
Medaljebåndet er i fargene rødt, hvitt og blått, som er fargene i USAs flagg. Det har en hvitkantet rød midtstripe og kantstriper i blått med en smal hvit stripe.


== Tildeling ==

Silver Star tildeles for heltemodig innsats i møte med fienden der denne innsatsen er av en slik art at det ikke er aktuelt med tildeling av høyererangerende utmerkelse. 
Først var Silver Star en utmerkelse for offiserer og menige i hæren, men i 1942 ble også personell i sjøforsvaret omfattet av utmerkelsen. Det ble samtidig bestemt at den også kan tildeles sivile. Utmerkelsen tildeles nå personell i alle deler av USAs forsvar.


== Eksterne lenker ==
Silver Star, Institute of Heraldry
Abbotsford (Britisk Columbia)

Abbotsford er en by i Britisk Columbia i Canada. I 2006 hadde kommunen 123.864 innbyggere, og innen den metropole området var det 159.020 mennesker. Kommunen er den 5. mest folkerike i provinsen, og den metropole området er det 23. mest folkerike i landet. Området har den tredje største konsentrasjoner av synlige minoriteter i Canada, etter Vancouver og Toronto. I vest grenser Abbotsford til Langley, i nord til elven Fraser og Mission, i øst til Chilliwack og i sør til USA. I Abbotsford finnes Abbotsford internasjonale lufthavn og University of the Fraser Valley.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Abbotsford, British Columbia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Al Capp

Alfred Gerald Caplin (født 28. september 1909 i New Haven, Connecticut, død 5. november 1979 i South Hampton, New Hampshire), signatur Al Capp, var en satirisk tegneserietegner fra USA. Han stod hovedsakelig bak serien Li'l Abner, som gikk både som dagsstripe og søndagsside i årene 1934-77. Capp både skrev og tegnet serien, skjønt han ansatte med tiden flere assistenter som hjalp til, hovedsakelig med tegningen.
Capps foreldre var jødiske immigranter. Som ni år gammel gutt måtte han få amputert sitt venstre ben etter en ulykke i trafikken.Som 24-åring solgte Capp tegneserien Li'l Abner til United Feature Syndicate. Den slo godt an; i sin glansperiode på 1940- og 50-tallet ble den angivelig publisert i mer enn 900 aviser verden over, og stadig utgitt i bokform. Serien ble også spillefilm (1940 og 1959), tegnefilm (1943-44) og musikal på Broadway (1956). Capp ble etterhvert også en velkjent personlighet i andre medium; han opptrådte jevnlig på talk-shows på TV på 60-tallet, hvor han uttalte seg om samfunnsrelaterte temaer. Han ble dermed trolig sin tids mest berømte tegneserieskaper. Han ble lenge hyllet som en glimrende satiriker, som tok politisk korrpusjon og menneskelig grådighet på kornet. Blant de som hyllet Capp var Charlie Chaplin og John Steinbeck (begge skrev forord i en Li'l Abner boksamling).
I størsteparten av Li'l Abner-seriens levetid var Capp politisk liberal (bl.a. kritiserte han senator Joseph McCarthy på 50-tallet). Men Capp ble med tiden en kontroversiell personlighet. Utover 60-tallet ble han i økende grad konservativ, som støttet Vietnamkrigen og president Richard Nixon, ifølge tegneseriehistorikerne Denis Kitchen og Michael Schumacher sin biografi Al Capp: A Life to the Contrary (Bloomsbury, 2013).
Capp ble tildelt en Reuben Award i 1947.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Al Capp – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Al Capp på Internet Movie Database 
(en) Al Capp hos The Movie Database 
(en) Al Capp hos Internet Broadway Database 
(en) Al Capp hos American National Biography
Berkeley kjernekraftverk

Berkeley kjernekraftverk er et nedlagt kjernekraftverk i England som produserte elektrisk kraft. Det ligger på bredden av elva Severn ved byen Berkeley i Gloucestershire. Utbyggingen av anlegget begynte på det 27 hektar store området i 1956, og 12. juni 1962 ble anleggets første reaktor satt i kommersiell drift. Tolv dager senere ble også den andre reaktoren igangsatt. Anleggets to reaktorer produserte elektrisk kraft frem til henholdsvis 1989 og 1988. Anlegget ble stengt blant annet på grunn av risikoen for en alvorlig kjernekraftulykke. Tsjernobylulykken lå fortsatt i tankene hos folk. I dag er anlegget i et utfasingsstadium.
Tilsammen hadde de to reaktorene ved kraftverket en installert elektrisk effekt på 332 MW. Det er nok til å forsyne et urbant område som Bristol på en vanlig dag. Berkeley kjernekraftverk var det første anlegget av denne typen som ble nedlagt i England.


== Referanser ==
Bradwell kjernekraftverk

Bradwell kjernekraftverk er et nedlagt kjernekraftverk i England som produserte elektrisk kraft. Det ligger på Dengiehalvøya, nær Bradwell-on-Sea ved utløpet til elven Blackwater i Essex. Byggingen av kraftverket startet i 1957 og anleggets i alt to reaktorer ble tatt i bruk i 1962. Reaktorene var i kommersiell drift frem til 2002. Til sammen hadde de to reaktorene en installert maksimal elektrisk effekt på rundt 292 MW.Anlegget ligger på et tidligere flybaseområde fra andre verdenskrig. Området ble valgt med omhu, ettersom kraftverket kunne bruke vann fra Nordsjøen som kjølemiddel. I tillegg hadde landområdet rundt anlegget liten nytteverdi med tanke på jordbruk, og det lå langt fra nærmeste bosetning. Det planlegges å bygge nye kjernekraftanlegg i området rundt Bradwell.


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Historien til kjernekraftverket Arkivert 20. november 2008 hos Wayback Machine.
Aleksandr Gukov

Aleksandr Gukov (russisk: Александр Гуков; født 18. mars 1972) er en belarusisk tidligere svømmer som vant to gullmedaljer på brystsvømming, under langbane-EM i Sevilla, Spania, i 1997. Han deltok også under sommer-OL i Atlanta og Sydney, men vant ingen medaljer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksandr Gukov – Olympics.com 
(en) Aleksandr Gukov – Olympedia 
(en) Aleksandr Gukov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksandr Gukov – FINA
Adam Whitehead

Adam Whitehead (født 28. mars 1980 i Nuneaton, Warwickshire) er en britisk tidligere svømmer som deltok under Sydney, og som er tidligere europamester på 200 m brystsvømming, kortbane. Han har i tillegg en bronsemedalje på 200 m brystsvømming fra  kortbane-EM i Lisboa i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adam Whitehead – Olympics.com 
(en) Adam Whitehead – Olympic.org 
(en) Adam Whitehead – Olympedia 
(en) Adam Whitehead – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Adam Whitehead – Commonwealth Games Federation 
(en) Adam Whitehead – FINA
Stéphan Perrot

Stéphan Perrot (født 19. juni 1977) er en fransk svømmer som deltok under Sydney, og som er tidligere europamester på 200 m brystsvømming, kortbane og langbane. Han har i tillegg en sølvmedalje på 200 m brystsvømming fra kortbane-EM i Sheffield i 1998, en bronsemedalje på 100 m brystsvømming fra  langbane-EM i Istanbul i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stéphan Perrot – Olympics.com 
(en) Stéphan Perrot – Olympic.org 
(en) Stéphan Perrot – Olympedia 
(en) Stéphan Perrot – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Stéphan Perrot – FINA 
(en) Stéphan Perrot – swimrankings.net
Drag the Waters

«Drag the Waters» er en populær heavy metal-sang, skrevet av Pantera. Den dukket først opp på albumet The Great Southern Trendkill i 1996, og senere på bandets samlealbum, The Best of Pantera: Far Beyond the Great Southern Cowboys' Vulgar Hits!. 
Dimebag Darrell har sagt at denne sangen "is about a lifetime of dealing with people that you can't tell what they're really comin' at you for, or what their motives really are. You've got to drag the waters to get to the bottom and find out the truth."«Drag the Waters» er en advarsel til lytterne om å alltid stille et spørsmål med folks motiv. Musikkvideoen starter opp med en advarsel fra en ukjent mann, som sier "In everyday life, there is more than meets the eye. To reach the depths of truth, we must drag the waters".
«Drag the Waters» er en av de få Pantera-sangene som har en kubjelle.


== Referanser ==
Kåre Stenwig

Kåre Johannes Stenwig (født 23. juli 1916 i Trondheim, død 23. august 2005 i Bærum ) var en norsk flyger og militæroffiser. Han var Generalinspektør for Luftforsvaret fra 1969 til 1975.
Stenwig gikk befalsskole i 1936 og Hærens speiderskole i 1939. I januar 1941 reiste Stenwig og to kamerater fra Ballangen med fiskeskøyten MK «Rypa» til England for å melde seg til tjeneste for norske militære myndigheter. Stenwig gjennomførte navigatør- og bombesikterutdanning i Royal Air Force og deltok i flytokt over Norge og totalt 62 bombetokt over kontinentet.
I 1944 gjennomførte han flygerutdanning, og etter krigens slutt jobbet han som flyger i SAS til 1950. Han returnerte da til Luftforsvaret og innehadde en rekke sjefsstillinger i Bodø, fra 1963 sjef for Bodø flystasjon. Den 13. juni 1969 ble han utnevnt til generalmajor og Generalinspektør for Luftforsvaret, en stilling han overtok etter Wilhelm Mohr 1. juli samme år.


== Utmerkelser ==
I statsråd 29. september 1944 ble Stenwig tildelt Krigskorset med sverd for innsats som navigatør i RAF Bomber Command. Kaptein Stenwig hadde under tjeneste i Pathfinder-fly og som master bomber «deltatt i angrep mot sterkt befestede mål som Stuttgart, Frankfurt, Nurnberg [sic], Kiel, Essen, Köln og Friedrichafen [sic]».I 1970 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Han var også innehaver av St. Olavsmedaljen med ekegren, Krigsmedaljen, Deltagermedaljen med rosett, Haakon VIIs 70-årsmedalje, Distinguished Flying Cross med barre, 1939–1945 Star, Atlantic Star med spenne, storkors av Den islandske falkeorden og kommandør av den svenske Nordstjerneordenen.


== Bibliografi ==
Vi bombet nazi-Tyskland: en debriefing. [Fjellhamar]: Danor forl. 2000. ISBN 8291117594. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Maaø, Ole Jørn/Sanderød, Steinar (red) (2017). "Luftforsvarets historie - sett ovenfra". Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-2183-7
VM i friidrett 2005 – Spydkast menn

Øvelsen Spydkast menn ved VM i friidrett 2005 ble avholdt på Helsingfors Olympiastadion i Helsingfors, Finland 9. august (kvalifikasjon) og 10. august (finalen).
Norge var representert av Andreas Thorkildsen og Ronny Nilsen. Andreas Thorkildsen tok sølvmedaljen, mens Ronny Nilsen ikke klarte i kvalifisere seg til finalen.


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===


==== Gruppe A ====
Shaka Sola, en kulestøter som ikke kom tidsnok til kulestøtkonkurransen ved VM, fikk tillatelse til å konkurrere i spydkast i stedet for. Det var første gang han kastet spyd, så det var naturlig at han kom bak de andre deltagerne.


==== Gruppe B ====


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Offisielle resultater, forsøksheatene
Offisielle resultater, finale Arkivert 18. april 2007 hos Wayback Machine.