jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jordbærtre

Jordbærtre (Arbutus unedo) er en plante i lyngfamilien.
Den er en eviggrønn busk eller lite tre og blir opptil tolv meter høy. Barken er rødbrun og faller av i flak. Bladene er spredte, elliptiske, mørkegrønne, læraktige og tannete. Blomstene er kremfargete, klokkeformede og duftende; de sitter i nikkende, tette klaser. Frukten er et bær med grove vorter, som minner litt om et jordbær. Den er først gul, men blir siden skarlagensrød. Fruktene blir ikke modne før neste års blomster springer ut.
Arten vokser i skogkanter, kratt og på steinete steder, helst på sur jord. Den er viktig del av maquis-vegetasjonen i middelhavsområdet og vokser rundt det meste av Middelhavet, men er sjelden lengst øst der den delvis erstattes av slektningen Arbutus andrachne. Den finnes også langs den europeiske atlanterhavsskysten til Bretagne og sørvestre deler av Irland.
Åmene til Europas største dagsommerfugl, Charaxes jasius, lever på jordbærtre.
Jordbærtre dyrkes i hager som prydplante, men er også nyttig på mange andre måter. Blomstene har mye nektar og er viktige for honningbier, men denne honningen har en bitter smak som ikke alle liker. Fruktene kan spises, men har en noe flau smak; unedo betyr «spis én». Det lages syltetøy og alkoholholdige drikker av fruktene, for eksempel det portugisiske brennevinet medronho. Veden egner seg godt til å lage trekull, og i Hellas brukes den til fløyter.
Madrid har et jordbærtre og en bjørn i byvåpenet. 


== Bilder ==

		
		
		
		
		


== Litteratur ==
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 165–166. ISBN 0-7136-7015-0. 
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 292–293. ISBN 82-512-0355-4. 
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 375. ISBN 82-10-01282-7. 
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 136. ISBN 82-562-0490-7. 
M.G. Miguel m.fl. (2014). «Arbutus unedo L.: chemical and biological properties». Molecules. 19 (10): 15799-15823. ISSN 1420-3049. doi:10.3390/molecules191015799. 


== Eksterne lenker ==
(en) Jordbærtre i Encyclopedia of Life 
(en) Jordbærtre i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Jordbærtre hos ITIS 
(en) Jordbærtre hos NCBI 
(en) Jordbærtre hos The International Plant Names Index 
(en) Jordbærtre hos Tropicos 
(en) Kategori:Arbutus unedo – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Arbutus unedo – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Arbutus unedo – detaljert informasjon på Wikispecies
Arne Ileby

Arne Ileby (født 2. desember 1913, død 25. desember 1999) var en norsk fotballspiller fra Fredrikstad, kjent som en av de mestscorende i Norgesmesterskapet i fotball for herrer og fra landslaget.
Han var fra Frydenberg og spilte for Fredrikstad FK 1932-46 der han vant seks mesterskap: NM 1935 (en scoring), 1936, 1938 (en scoring), og 1940 (to scoringer).
Han vant Norgesserien 1937-38 og Norgesserien 1938–39.
Han var med på det tapende finalelaget i cupfinalen 1945 (en scoring, praktfullt fra dødlinjen),  samt i 1946 (en scoring).
Han tok jobben som oppmann i 1946 og var siden med i styre og stell og fikk mange utmerkelser for dette.
Ileby var med i troppen til OL 1936 med bronselaget, samt til VM 1938 i Frankrike.  Hans ene kamp fikk han i 1939 mot Sverige.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arne Ileby – Olympedia 
(en) Arne Ileby – national-football-teams.com 
(en) Arne Ileby – WorldFootball.net 
(en) Arne Ileby – Soccerway 
(en) Arne Ileby – EU-Football.info 
(no) Arne Ileby – Norges Fotballforbund 
(en) Arne Ileby – FBref
Jamie Uys

Jacobus Johannes Uys (født 30. mai 1921 i Boksburg i Sør-Afrika, død 29. januar 1996 i Johannesburg), bedre kjent som Jamie Uys, var en sørafrikansk filmregissør.
Han debuterte som filmregissør i 1951 med den afrikaans-språklige filmen Daar doer in die bosveld. I løpet av sin karriere regisserte han tilsammen 24 filmer, deriblant:

Dingaka (1965)
After You, Comrade (1967)
Lost in the Desert (Afrikaans versjon som Dirkie: 1969; Engelsk versjon som Dirkie Lost in the Desert / Lost in the Desert: 1969/1970)
Animals Are Beautiful People (1974)
Gudene må være gale (1979)
Funny People II (1983)
Gudene må være gale II (1989)Uys mottok en Grand Prix på Festival International du Film de Comedy Vevey for Gudene må være gale i 1981, og i 1974 mottok han en Hollywood Foreign Press Associationpris for beste dokumentar for Animals Are Beautiful People. Denne dokumentarfilmen tok for seg plante- og dyrelivet i Sør-Afrika, Namibia, Botswana og Zimbabwe, spesielt ørkenskapninger. Et av høydepunktene var noen elefanter, vortesvin, apekatter og andre dyr som gikk svimlende rundt etter å ha spist råtten, bedervet marulafrukt. 
Jamie Uys' største og mest kjente film var Gudene må være gale. Filmen er en komedie som handler om buskmannen N!xau som en dag finner en colaboks i Kalahari-ørkenen. Boksen hadde falt ut fra et fly, og siden den kom fra himmelen, trodde de den tilhørte gudene og måtte returneres. Filmen genererte en massiv suksess i USA, Japan, Europa og andre territorier, som førte til en mindre suksessfull oppfølger, Gudene må være gale II.
Uys døde av hjerteattak i 1996 i en alder av 74.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jamie Uys på Internet Movie Database 
(sv) Jamie Uys i Svensk Filmdatabas 
(da) Jamie Uys på Filmdatabasen 
(fr) Jamie Uys på Allociné 
(en) Jamie Uys på AllMovie 
(en) Jamie Uys hos The Movie Database
Brevik (Nøtterøy)

Brevik er en gård og et sted på sørøstspissen av Nøtterøy i Færder kommune. Brevik grenser mot Movik og Buerstad i vest og Tømmereik, Nestvik og Stranda i nord. Øst for Brevik ligger Søndre Årøy og i sør ligger Tjøme og Mågerø. Brevik tilhører grunnkretsen Buerstad og delområdet Torød.
Navnet Brevik kommer av en dominerende bred vik som er plassert inn mellom Brevikodden og Junkerodden som heter Brevikbukta.Det er registrert ei gravrøys fra bronsealderen/jernalderen på det høyeste punktet i Brevik.


== Referanser ==
Asbjørn Joensen

Asbjørn Joensen (født 11. juli 1927 i Skálavík, død 21. oktober 1993 i Tórshavn) var en færøysk yrkesskolerektor og politiker (Sj.).
Han var utdannet maskinist fra Københavns Maskinmesterskole fra 1951 og maskiningeniør fra Københavns Teknikum fra 1959. Han var rektor ved den tekniske skolen i Klaksvík fra 1966 til sin død.Joensen var innvalgt i kommunestyret i Klaksvík fra 1966 til 1980, fra 1966 til 1972 som formann/borgermester. Han var styreformann i Føroya Kommunufelag fra 1966 til 1972 og hadde en rekke andre offentlige verv; blant annet styreformann i SEV fra 1978 til 1981, styreformann i Smyril Line og styreformann ved sykehuset i Klaksvík.Joensen overtok i 1972 som minister for kommunal-, kultur- og skolesaker i Atli Dams første regjering etter sin partifelle og sambygding Sámal Petersen. Joensen satt til regjeringsskiftet etter valget i 1974, da Sjálvstýrisflokkurin gikk ut av regjeringen og Joensen ble innvalgt på Lagtinget fra Norðoyar. Joensen mistet sitt mandat ved valget i 1988, men gjenvant det ved valget i 1990. Han hadde sitt virke i Lagtingets finanskomité i mange år. I 1993 fikk han et hjerteinfarkt under et lagtingsmøte og ble innlagt på sentralsykehuset i Tórshavn, hvor han døde få dager senere.


== Referanser ==
Dogana

Dogana er en by i kommunen Serravalle helt nordøst i San Marino. Byen er den største i hele republikken med om lag 7000 innbyggere. 
Siden byen er såpass stor har det vært snakk om å gjøre den til en egen castello, kommune. 
Hovednæringen i byen er (bil)turister som stopper her på vei gjennom Italia. 


== Eksterne lenker ==
(en) Dogana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tsjirinkotan

Tsjirinkotan (russisk: Чиринкотан) er ei liten vulkansk øy i Kurilene i Russland. Den er 6 km² stor og ligger 25 km fra Ekarma. Øya har en diameter på 3 km og en høyde på 724 meter over havet med en markant kaldera på 1 km i diameter. Øya har bratte fjellsider. Tsjirinkotan er fortsatt aktiv og det siste kjente utbruddet kom i 1986.
Administrativt hører øya til Sakhalin oblast.


== Kilder ==
Tsjirinkotan på Global Volcanism Program
Tsjirip

Tsjirip er en vulkan som ligger sentralt på øya Iturup i Kurilene i Russland. Den ligger på Tsjiriphalvøya og består av to doble stratovulkaner, Tsjirip og Bogdan Khmelnitskij.


== Kilder ==
Tsjirip på Global Volcanism Program
Movik (Nøtterøy)

Movik er et sted på sørøstspissen av Nøtterøy i Færder kommune. Tradisjonelt har stedet vært delt inn i en østre og vestre del, etter stedets to gårder. Movik grenser mot Brevik i øst og Buerstad i nord. Sør for Movik ligger Tjøme og Mågerø. Movik tilhører grunnkretsen Buerstad og delområdet Torød.
Området Movik utviklet seg til å bli et attraktivt eneboligområde i løpet av siste halvdel av det 20. århundre. Østre Movik gård ble i år 2000 kjøpt av familien John Fredriksen.På en høyde i Movik er det ei gravrøys og et steingardgjerde fra bronsealderen/jernalderen som har status som freda kulturminne.


== Referanser ==
Storbjørnvatnet

Storbjørnvatnet er en innsjø øverst i Bjørnådalen i Vefsn kommune i Nordland. Litt øst for Storbjørnvatnet ligger Litlbjørnvatnet, som ligger 70 moh. og er 0,12 km². Fra Storbjørnvatnet renner Bjørnåga, ei sideelv til Vefsna, og fra Litlbjørnvatnet renner Litlåga, som munner ut i Bjørnåga ved Alsgården.
10. mai 1940 stod de siste kampene ved Storbjørnvatnet før Vefsndistriktet ble helt okkupert av tyskerne.  To nordmenn falt; det er reist et minnesmerke for disse på nordenden av vannet ved E6.

		


== Referanser ==
Bjørnådalen

Bjørnådalen er et dalføre i Vefsn kommune.
Dalen følger Bjørnåga et par mil sørover fra Mosjøen. I dalen og på åsene langs dalen ligger matrikkelgårdene gnr. 95 Alsgården, gnr. 96 Øvre Bjørnå, gnr. 97 Bjørnålia, gnr. 98 Granneset (Skogsåsen), gnr. 99 Nedre Bjørnå (med Langjorda) og gnr. 100 Mosåsen. De fleste gårdene har aktiv landbruksdrift, mange med melkeproduksjon.
E6 går gjennom dalen.
Trondheims flagg

Trondheims flagg viser en gul rose på rød bunn. Flagget er et av Trondheim bys offisielle symboler og ble formelt godkjent av byens formannskap i 1989 og ved kongelig resolusjon samme år.
Nyperosen er Trondheims kommuneblomst. Det fins flere viltvoksende arter nyperoser i kommunen, deriblant kanelrose og kjøttnype. 
Trondheims- eller Tronhjems-rosen er en stilisert utgave som henter sine trekk fra disse. Allerede i middelalderen ble blomsten brukt i symbolsk form, blant annet som Olavssymbol, muligens som en gjengivelse av rosevinduet på Nidarosdomen. 
Den stiliserte trondhjemsrosen er en kopi av den engelske tudorrose. Flagget er utformet av professor Arne E. Holm.

Rosen opptrer tidligere i flere segl og faner i byen; på 1500-tallet finnes den på domkapitlets justissegl, og på 1600-tallet er den gjengitt på grønn bunn i borgerbevæpningens fane. På 16-1700-tallet kom den i bruk i flere laugsmerker, for eksempel for murerne, bakerne, gullsmedene og smedene. I kommunal sammenheng er det kjent at trondhjemsrosen fra 1689 ble brukt av brannvesenet. På 1700-tallet dukket den opp i byens segl i stedet for de tre hodene, i 1930 tok Trøndelagsutstillingen i bruk rosen.
Trondheimsrosen er så nært knyttet til Trondheim at Riksarkivet har gitt byen fortrinnsrett, selv om også en rekke andre kommuner ønsket å benytte rosen som våpenfigur. Staten har siden opphevet loven som krever kongelig godkjenning av kommunale flagg og våpen, etter råd fra Riksarkivet. Sørum kommunes våpen har en rød rose på gull skjold, etter Sudreimsættens våpen fra middelalderen.  


== Kilder ==
Trondheim kommunes hjemmeside om Trondheimsrosen
Trondheim kommunes hjemmeside om Trondheimsflagget
Bryologi

Bryologi  (av gresk:  bryon, mose) er læren om moser, en gren av naturvitenskapen. 
Olof Celsius d.e. er regnet som grunnlegger av den svenske bryologien. Blant norske bryologer som har gitt ut mosefloraer er Per Størmer og Kåre Arnstein Lye.  


== Eksterne lenker ==
Sjekkliste over norske moser
Heðin M. Klein

Heðin Magni Kristin Súni Klein (født 28. februar 1950 i Tórshavn) er en færøysk lyriker, oversetter, lærer og tidligere politiker (Tj.).
Han vokste opp i en fiskerfamilie ved Gjógv som sønn av Leivur Klein og Hanna Kristiansen. Farfaren Daniel Klein var også fisker og formann i Føroya Fiskimannafelag. Heðin M. Klein gikk realskolen og så lærerskolen i Tórshavn og arbeidet som lærer på Sandur 1972–1983 og ved Eysturskúlin i Tórshavn 1983–1998. Han var daglig leder ved skolebokforlaget Føroya Skúlabókagrunnur 1998–2004. I 2004 gikk han tilbake til en lærerstilling ved Eysturskúlin.Klein ble innvalgt på Lagtinget fra Sandoy ved lagtingsvalget i 1974, bare 24 år gammel. Hans Marius Joensen møtte på Lagtinget da Klein ble medlem av Atli Dams tredje regjering med ansvar for fiskeri- og kommunalpolitiske saker etter valget i 1978. Klein trakk seg ut etter valget i 1980. Han var også medlem av kommunestyret på Sandur 1974–1979.Heðin M. Klein har utgitt en rekke diktsamlinger, både egne verk og gjendiktninger fra andre språk. Kleins verker har blitt oversatt til en rekke språk, deriblant norsk. Han var formann Rithøvundafelag Føroya 1994–1997 og 2006–2007, og har representert forfatterlaget i Føroyska málnevndin. Han ble tildelt M.A. Jacobsens Heiðursløn for skjønnlitteratur i 1985 og 2016.


== Bibliografi ==
1969 – Væmingar og vaggandi gjálv
1972 – Flytifuglur: savn við útlendskum yrkingum, med Steinbjørn B. Jacobsen
1983 – Strandvarp
1983 – Sjón og seiggj eftir Erlend Patursson, med Steinbjørn B. Jacobsen
1985 – Ljóðsins ljós
1987 – Frostrósan og aðrar søgur, med Kirsten Brix og Bergljót S. Joensen
1990 – Ein vakran summardag, oversettelse
1992 – Fjørið mítt, ævintýrheimur, med Bjørg Matras
1992 – Okkurt óreint í kálinum, oversettelse
1992 – Faðir mín, Sólin, med Rói Patursson, oversettelse
1993 – Tá ið dýrini bardust, oversettelse
1994 – Veggjagrøs
2004 – Móti tøgnini
2005 – Nú ríður tú heim, oversettelse av dikt etter Olav H. Hauge, Bókadeildin
2012 – Vatnskorpur fyri tøgnina. Egne dikt og oversettelser etter Paul Celan.
2014 – Afturljóð - úrvaldar yrkingar 1969 til 2014, Mentunargrunnur Studentafelagsins.
2014 – Tala tú eisini. Dikt etter Paul Celan.


== Referanser ==
Himtjern

Himtjern (eller Himtjenn) er et vann ved Ovlien på Mangenskogen nordøst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.


== Kilder ==
Kommunens kartgrunnlag


== Eksterne lenker ==
(no) Stormyra Mangen i Miljødirektoratets nettsted Naturbase (myra nord for Himtjern)
Blekketjern

Blekketjern finnes flere steder i Norge:

Blekketjern i Aurskog-Høland, ved Ovlien.
Blekketjern i Aurskog-Høland, mellom Soot og Ovlien på Mangenskogen
Blekketjern i Aurskog-Høland, ved Søndre Mangen.
Jóanis Nielsen

Jóanis Nielsen (født 17. september 1954 i Sandavágur) er en færøysk redaktør, lærer og tidligere politiker (Ff.).
Han gikk først i snekkerlære, men begynte senere i bankvesenet. Han var filialbanksjef for Føroya Banki på Vágar. Han har også vært finansfullmektig i det færøyske Sosialdepartementet. Han tok eksamen ved Føroya Læraraskúli i 1999. Fra 2003 underviste han ved folkeskolen i Sandavágur og Miðvágur. Siden 2013 har Nielsen vært redaktør for sin egen nettavis.Nielsen var medlem av kommunestyret i Sandavágur 1981–1989 og 2001–2005, i perioden 1985–1989 som kommunestyrets formann/borgermester. Han var styreformann for den interkommunale samarbeidsordningen på Vágar 1981–1985. Nielsen møtte fast på Lagtinget for fiskeriminister Jørgen Niclasen 1998–2003, valgt fra Vágar, og satt i Lagtingets velferdskomité 1998–2003 og Lagtingets kulturkomité 1998–2002.


== Referanser ==
Nesparken

Nesparken er et populært friluftsområde like utenfor Moss sentrum ved Mosseelva og Vansjø. Området ble gjort om fra beitemark til parkanlegg gjennom dugnadsarbeid på begynnelsen av 1950-tallet. Den offisielle åpningen fant sted den 16. mai 1954.

Senere ble det i parken bygget blant annet restaurant, dansegulv, hoppbakke og friluftsteater, men flere av disse er borte i dag. Flerbrukshallen Mossehallen, som ble åpnet i 1970, ligger ved hovedinngangen til parken.
Nesparken er totalt på 31 dekar, hvorav 28 dekar består av plener. Parken har 1396 meter med opparbeidet turvei.
Parken ble rustet opp på 1990-tallet og har i dag tre badestrender og gangbro over Mosseelva i retning Tykkemyr. Det er senere blitt etablert baner for putball, sandhåndball og sandvolleyball.
I Nesparken ligger Moss Vandrerhjem, et bygg som også inkluderer Speidernes Hus i Moss. Rundhuset, som tidligere huset restauranten, er tilholdssted for Moss Kajakklubb i dag. Klubben leier ut kanoer og kajakker.
Det finnes flere skulpturer i parken, blant annet «14-7-2006» av den danske kunstneren Kirsten Ortwed. Skulpturen er inspirert av meterorittnedfallet over Moss 14. juli 2006, og er en gave fra Sparebankstiftelsen DNB som en del av prosjektet Skulpturstopp.
Nesparken brukes flere ganger årlig som utendørs konsertarena. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nesparken, Moss – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Skulpturstopp i Moss
Dtn

Delay Tolerant Networking, DTN (engelsk for "forsinkelsestolerant nettverk") er en nettverksarkitektur som forsøker å løse de tekniske problemer som oppstår i ekstreme miljøer og situasjoner der man savner muligheter til konvensjonelle nettverk. DTN er ett asynkront nettverk der informasjonen sendes i "bundles", der en bundle er en frittstående informasjonsbærer som sendes i stafett mellom nodene i nettverket. DTN kan kjøres på flere ulike transportlag og teknikker, for eksempel routingsprotokollen PRoPHET.


== Relatert forskning ==
Noen forskningsprojekter som arbeider med DTN:

The Delay Tolerant Networking Research Group
Technology and Infrastructure for Developing Regions-projektet vid UC Berkeley
DieselNet, forskningsprojekt vid University of Massachusetts, Amherst
Interplanetary Internet Special Interest Group
N4C Networking for Communications Challenged Communities: Architecture, Test Beds and Innovative Alliances
Sámi Network Connectivity


== E-post lister ==
dtn-interest -- Delay Tolerant Networking Interest List
dtn-users -- dtn-users mailing list
dtnbone is a low-volume list used to coordinate activities between node operators
Sis-dtn -- SIS-Delay Tolerant Networking WG
Knut Sirevåg

Knut Sirevåg (født 26. august 1978) er en tidligere norsk fotballspiller. Han tilbrakte hele sin fotballkarriere i Bryne. Han spilte i forsvar, og var kjent for å ha veldig fin pasningsfot.I dag jobber Sirevåg som lærer ved Lye Ungdomsskule på Jæren. Han underviser i tysk, samfunn, musikk, KRLE og kroppsøving. 


== Karriere som spiller ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Knut Sirevåg – Transfermarkt 
(no) Knut Sirevåg – Norges Fotballforbund 
(en) Knut Sirevåg – FBref
The Other Canon Foundation

The Other Canon Foundation er et økonomisk senter og nettverk for heterodoks økonomisk forskning grunnlagt av Erik S. Reinert. Navnet henspiller til at det finnes en alternativ kanon til den rådende nyklassiske økonomien.
Veldig forenklet kan man si at nyklassikerne fokuserer på perfekt konkurranse og et marked i likevekt, mens The Other Canon handler mye om fordelen av konkurransefortrinn i et historisk perspektiv. En annen vesensforskjell er at det nyklassiske tenkesettet hovedsakelig er mekanistisk; The Other Canon har entreprenørskap og uforutsigbare menneskelige aktører i førersetet. Utgangspunktet for den vitenskapelige tilnærmingen til økonomifaget er gjennom mennesket produsenten i stedet for mennesket konsumenten i tillegg til at empiri og økonomisk historie tillegges stor vekt i teorier om utviklingsøkonomi i motsetning til nyklasissistene. For The Other Canon Foundation er The Other Canon navnet på «den andre linjen» som utfordrer hovedstrømmene i dagens økonomiske tenkning.
The Other Canon har utviklet seg med grunnlag i tenkere som Schumpeter, Keynes, Marx, tidlig Alfred Marshall, Adam Smith (særlig tankene i Theory of Moral Sentiments), Shackle og mange flere.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside for The Other Canon
Hjemmeside for arbeider av The Other Canon Foundation i samarbeid med Universitetet i Tallinn Arkivert 22. juni 2012 hos Wayback Machine.
Stavernsøya

Stavernsøya er ei øy i Larvik kommune i Vestfold og Telemark fylke, beliggende utenfor Stavern. Øyas areal er 360 dekar. 


== Historie ==
I seilskutetiden på 1600- og 1700-tallet ble skuter klargjort og tømt for jord (ballast) på Stavernsøya.
Etter 1860 ble det anlagt moloer fra Stavernsøya til Citadelløya og til Torkildsøya. De ble også anvendt av tyskerne under den andre verdenskrig.
Festningshavna i nord var for eksempel basehavn for Peter Wessel Tordenskjold. En trolig forhenværende begravelsesplass eksisterer også på øya. Den er beliggende på sletta på nordsiden av Torkildsøya. Mellom den og Citadelløya ligger ei bukt som bærer navnet «Kjærgårdsbukta» etter at øya ble brukt som gravplass Det heter seg slik at Tordenskjold begravde falne der. En stor bautastein ble oppført på stedet i 1980 til 200-årsjubileet for hans fødsel.


== Kikkut ==
Kikkut er toppen av den store kollen. Der har det eksistert såvel blokkhus, vakttårn som utsiktssted i århundrer. 


== Stavernsodden fyr ==
I 1874 ble Stavernsodden fyr anlagt på østsiden. I 1984 ble fyret automatisert og avfolket. Meteorologisk institutt har tidligere hatt fyret som feriested.


== Eiere ==
Grunnen har Festningsforvaltningen. Citadellet blir forvaltet av Statsbygg. Fyrstasjonen blir eid av Kystverket.


== Natur ==
Dyrelivet på Stavernsøya er fattig, mest på grunn av det lille arealet, og fordi det er så mange mennesker der ofte. Men det lever blant annet fasaner der, frosk, salamander, mus, vånd, mink, gjøk, måke, biller, snegler og andre virvelløse dyr. Det hender at det kommer hubro inn til øya. Det har hendt at elg og rådyr har svømt over, men har svømt tilbake til fastlandet. Hvert år blir det satt ut villsau for å holde nedgroingen der i sjakk, men når sommeren er over blir de hentet inn. Øya er lite dekket av skog, mest på grunn av øya er av granitt, men øya  er også dekket av store sletter.  


== Kilder ==
Østlands-Posten 3. juli 2009. ØP fakta. Stavernsøya.
Praktfullt på Stavernsøya