jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pelophila

Pelophila  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) rovløpere (Nebriinae) i familiegruppen løpebiller. Utbredt på den nordlige halvkule. En art er registret fra Norge, den andre finnes i Canada.


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien rovløpere, Nebriinae Laporte de Castelnau, 1834 [=Nebriini], Carabidae)
stammen Pelophilini Kavanaugh, 1996
slekten Pelophila Dejean, 1821
Pelophila borealis (Paykull, 1790) – finnes i Norge
Pelophila rudis LeConte, 1863  – Canada


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pelophila – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pelophila i Encyclopedia of Life 
(en) Pelophila i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pelophila hos Artsdatabanken 
(sv) Pelophila hos Dyntaxa 
(en) Pelophila hos Fauna Europaea 
(en) Pelophila hos Fossilworks 
(en) Pelophila hos ITIS 
(en) Pelophila hos NCBI 
(en) Kategori:Pelophila – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pelophila – detaljert informasjon på Wikispecies 
Rovløpere – Tree of Life (Nebriinae, Carabidae) engelskspråklig
Rovløpere – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Norsk Entomologisk forening
Helse Fonna

Helse Fonna HF administrerer sykehus og institusjoner i Haugaland, Sunnhordland og deler av Hardanger. Helse Fonna er ett av fem lokale helseforetak underlagt Helse Vest. Per 2019 har foretaket 3 333 ansatte.


== Sykehus og institusjoner ==
BUP Haugesund
BUP Stord
Folgefonn DPS
Haugesund sjukehus
Odda sjukehus
Stord DPS
Stord sjukehus
Valen sjukehus
		
		
		


== Navnet «Helse Fonna» ==
I 2001 vedtok Stortinget helseforetakloven, som førte til opprettelse av statlige, regionale helseforetak. På Sørvestlandet ble det opprettet et helseforetak som skulle ha hovedsete i Haugesund og være eier av fylkessykehusene i Haugesund, Stord, Odda og Valen. Forslaget om å kalle det nye helseforetaket for «Helse Haugesund» førte til store protester i regionen, nærmere bestemt fra sykehusdirektørene fra Stord, Odda og Valen. De kom derfor opp med to alternativer: «Hardanger Sunnhordland Haugalandet helseforetak» og «Helse Fonna». Navnet Fonna er avledet av navnet på Norges tredje største isbre, Folgefonna. Det ble hevdet at Folgefonna var synlig fra store deler av regionen som helseforetaket skulle betjene. Navneforslaget «Hardanger Sunnhordland Haugalandet helseforetak» ble raskt avvist som for langt og komplisert. I et styremøte i Helse Vest RHF ble det vedtatt at det nye helseforetaket skulle hete «Helse Fonna».  Dette navnevalget var ment som et kompromiss, men skapte sterke reaksjoner – spesielt hos de ansatte ved Odda sjukehus. «Fonna» var nemlig blant annet navnet på et lokalt fotballag i Odda. I Haugesund ble navnet omtalt som «(d)et mest håpløse navn som noen sinne er foreslått på noe som helst».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Helse Fonna
Art institute

Art institute er betegnelsen på amerikanske kunstfaglige universiteter med fokus på eksempelvis billedkunst, fotokunst, arkitektur og scenekunst. Skolene er treårige, med studier som retter seg inn mot et akademisk utdanningsløp med praktisk utøvende innretning opp til bachelornivå. Alle art institutes i USA er private. 
Art institutes er akkrediterte som universiteter, og har en sjelden gang også fireårig masterprogram (for eksempel Art Institute of Boston. Lærestedene har ofte undervisnings- og utviklingssamarbeid med næringsliv, for eksempel mediebedrifter og reklamebransjen.
De mest kjente Art Institutes er:

Art Institute of California
Art Institute of Boston
Art Institute of Pittsburgh
Art Institute of Seattle
Art Institute of Washington
Art Institute of Fort Lauderdale
Art Center College of Design, Pasadena
Xiahe

Xiahe (kinesisk: 夏河县; pinyin:  Xiàhé Xiàn) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Gannan for tibetanerne.


== Geografi ==
Xiahe ligger i den søndre del av Gansuprovinsen, langs den vestre grensen mot Qinghai-provinsen. Den ligger langs elvene Daxia og Zhao ved den nordøstre siden av det tibetanske høyplatå. Området er svært landlig og fjellrikt. 
Byen Xiahe, senteret i fylket, ligger på 2 960 meters høyde, ved bredden av elven Daxia.Befolkningen var på 75 096 innbyggere i 1999.


== Administrative enheter ==
Xiahe består av:

Storkommune: Labuleng 拉卜楞镇
Kommunene Sangke 桑科乡, Jiujia 九甲乡, Ganjia 甘加乡, Damai 达麦乡, Wangge'ertang 王格尔塘乡, Madang 麻当乡, Qu'ao 曲奥乡, Tangga 唐尕昂乡, Zhayou 扎油乡, Bola 博拉乡, Jicang 吉仓乡, Amuquhu 阿木去乎乡, Yaliji 牙利吉乡, Kecai 科才乡.


== Kultur og religion ==
I byen Xiahe er klosteret Labrang, som er et av de viktigste innen Gelugpa innen tibetansk buddhisme, som den 15. dalai lama, Tenzin Gyatso, tilhører.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andreas Gruschke: The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Amdo – Volume 2. The Gansu and Sichuan Parts of Amdo, White Lotus Press, Bangkok 2001.
Tsering Shakya: The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947, London 1999, ISBN 0-14-019615-3


== Eksterne lenker ==
Xiahe Travel Guide (TravelChinaGuide)
Bilder fra Xiahe og klosteret Labrang
Fotos fra Panoramio
Antoon Mostaert

Antoon Mostaert (eller Antoine Mostaart, eller 田清波, Tian Qingbo, født 10. august 1881 i Brugge i Belgia, død 2. juni 1971 i Tienen) var en katolsk kinamisjonær tilhørende kongregasjonen Congregatio Immaculati Cordis Mariae (C.I.C.M). 
Hans mongolske navn var Tiyen Baγsi eller Nom-un Baγsi Tiyen.


== Liv og virke ==
Mostaert studerte både kinesisk og mongolsk før han som katolsk prest ble sendt til Kina, der han med base i småbyen Boro Balγasu sør i Ordosregionen virket som misjonær 1906-1925. Hans tidlige akademiske virke kretset om Ordos-dialekten, med studier av språkets fonologi og utarbeidelsen av en ordbok. Han oversatte også katolske verker fra kinesisk til mongolsk.  Et annet forskningsfelt var språket monguorisk.
I årene 1925-1948 bodde han i Beijing, der han for det meste bedrev forskning. I 1948 dro han til USA, der han virket til han ble pensjonist og kom hjem til Belgia i 1965. 
I tillegg til lingvistikk forsket han også på etnografi og folklore. I 1926 begynte han arbeide med å analysere Mongolenes hemmelige historie.  
Generelt kan det antas at pater Mostaert var den vestlige akademiker på 1900-tallet som hadde best innsikt i og beherskelse av mongolsk språk. Nicholas Poppe kalte ham …the most outstanding scholar in the field of Mongolian studies.  Mostaert var meget hjelpsom overfor andre forskere, både kinesiske og vestlige, og hans vitenskapelige betydning kan ikke på langt nær utledes alene fra publikasjoner utgitt i hans eget navn. Hans viktigste disippel var Henry Serruys, som arbeidet med mongolsk historie og forholdet mellom mongolene og Ming-dynastiet. 
Mostaerts private bibliotek er nå inkorporert i Scheut Memorial Library ved Katholieke Universiteit Leuven i Belgia.


== Verker i utvalg ==
Textes oraux ordos, recueillis et publiés avec introduction, notes morphologiques, commentaries et glossaire (Pei’ping, H. Vetch, 1937)
Dictionannaire ordos (Pei'ping, Furen katolske universitet, 1941-4)
Folklore ordos (Peip’ing,  Furen katolske universitet,1947)
Sur quelques passages de l’Histoire Secrète des Mongols, publisert separat i HJAS, 1950-2, i ett bind, 1953Han arbeidet også mye med 華夷譯語 / 華夷譯語 Huayi yiyu, som likesom Mongolenes hemmelige historie er en opprinnelig mongolsk tekst transkribert og så oversatt til kinesisk. Dette arbeidet fikk han ikke publisert, men etter hans død utkom det i 1977, redigert av Igor de Rachewiltz som 

Le matériel mongol du Houa i iu de Houng-ou (1389), Bruxelles: Institut belge des hautes études chinoises, 1977.


== Referanser ==


== Kilder ==
“The Reverend Antoine Mostaert, C.I.C.M.”, Serge Elisséeff, HJAS, bind 19, vii-xiv
Klaus Sagaster (red.): Antoine Mostaert (1881–1971): C.I.C.M. Missionary and Scholar, 1999.
Nanjings aeronautiske og astronautiske universitet

Nanjings aeronautiske og astronautiske universitet  (kinesisk: 南京航空航天大学, pinyin: Nánjīng Hángkōng Hángtīan Dàxué, offisielt engelsk navn: Nanjing Aeronautics and Astronautics University) er et universitet i Nanjing i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Universitetes kinesiske kortform er Nanhang 南航.
Skolen ble grunnlagt i oktober 1952, og gjennomgikk flere navneskifter til det fikk det nåværende i 1993.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Universitetets engelske hjemmeside
Universitetets kinesiske hjemmeside
tredimensjonalt kart over NUAA)
The MacArthur Fellows Program

The MacArthur Fellows Program eller MacArthur Fellowship er en personrettet finansiell støtteordning med store tildelinger hvert år fra John D. and Catherine T. MacArthur Foundation. Tildelingene skjer til mellom 20 og 40 amerikanere eller personer bosatt i USA, i alle aldre og som virker innen alle slags felt. Det skal være personer som «show exceptional merit and promise for continued and enhanced creative work.» Beløpet er (per 2008) på 500 000 dollar, og utbetales i rater hvert kvartal i fem år. Frem til 2007 hadde stiftelsen utdelt mer enn 350 millioner dollar; ikke som belønning, men som spore til fortsatt kreativt og innovativt virke. 
Man kan ikke sende inn søknader, men folk nomineres anonymt og nominasjonene behandles av en anonym komité. Hele prosessen er konfidensiell.


== Liste over MacArthur Fellows ==
MacArthur Fellows etter tildelingsår:


=== 1981 ===


=== 1982 ===


=== 1983 ===


=== 1984 ===


=== 1985 ===


=== 1986 ===


=== 1987 ===


=== 1988 ===


=== 1989 ===


=== 1990 ===


=== 1991 ===

 


=== 1992 ===


=== 1993 ===


=== 1994 ===


=== 1995 ===


=== 1996 ===


=== 1997 ===


=== 1998 ===


=== 1999 ===


=== 2000 ===


=== 2001 ===


=== 2002 ===


=== 2003 ===


=== 2004 ===


=== 2005 ===


=== 2006 ===


=== 2007 ===


=== 2008 ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
MacArthur Fellows Program website
Torneå

Torneå (finsk: Tornio; nordsamisk: Duortnus) er en by og kommune i landskapet Lappland i Finland. Byen ligger ved Torne älv og grenser til Sverige, over elven for Torneå ligger den svenske byen Haparanda. Torneå har om lag 22 340 innbyggere og et areal på 1 227,09 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Uppslagsverket Finland, Torneå
Torneå stad
Fokker C.X

Fokker C.X var et biplan rekognoseringsfly/lett bombefly fra mellomkrigstiden.


== Konstruksjon og bygging ==
Fokker C.X ble introdusert i 1934. Det hadde en besetning på to, flyver og en observatør/skytter. Flyet ble opprinnelig utviklet for hæren i Nederlandsk Østindia for å erstatte Fokker C.V. Flyet var som alle Fokker-konstruksjoner på den tiden en blanding av tre og metall, med vinger av tre mens flykroppen var en sveiset ramme, dekket med aluminiumsplater foran og tekstilduk lenger bak. Prototypen ble bygget i 1934 med en Rolls-Royce Kestrel motor.
Hæren i Nederlandsk Østindia bestilte 13 C.X, men de ble raskt tilsidesatt i rollen som rekognosering/lett bombefly av det amerikanske flyet Martin B-10. Inntil det japanske angrepet på Nederlandsk Østindia i 1941 ble Fokker C.X brukt som øvelsesfly og for å slepe mål.
Det nederlandske flyvåpenet bestilte 16 C.X og ytterligere 4 med Kestrel IIS motorer, disse ble senere byttet ut med Kestrel V motorer da Kestrel IIS ikke var særlig pålitelige. To C.X ble levert til den spanske republikken og fire C.X ble levert til Finland.
Finnene lisensproduserte 35 C.X inntil 1942. De lisensproduserte finske flyene ble utstyrt med Bristol Pegasus XII motorer.
Disse ble bygget i fra 1938 til 1942. Flyene ble brukt både under vinterkrigen og fortsettelseskrigen til ulike spaningsoppdrag helt til 1944 da Finland fikk raskere fly til erstatning for C.X. Syv fly overlevde krigen og ble etterhvert faset ut fra tjeneste. Det aller siste av typen ble brukt til målflyvning og det havarerte i 1958.


== Varianter ==
C.X Serie I :   Hollandsk bygde fly.
C.X Serie II : Fire solgt til Finland.
C.X Serie III : Lisensbygget i  Finland.
C.X Serie IV : Lisensbygget i Finland.


== Spesifikasjoner (C.X) ==


=== Dimensjoner ===
Besetning =To
Lengde = (Holland) 9.2 m (Finland) 9.1m.
Vingespenn = 12.0 m
Høyde = 3,0 m
Vingeflate =
Vekt uten last = Approx 1 400 kg
Vekt med last = 2 500 kg
Nyttelast =
Max  takeoff vekt =  kg


=== Ytelser ===
Motor = (Holland) 650 hp Rolls-Royce Kestrel V12 væskekjølt. (Finland). Lisensbygget  Bristol Pegasus XII ni-sylindret stjernemotor på 850 Hk..
Ytelse = (Holland) 650hk (Finland) 850hk
Toppfart = (Holland) 199 mph (Finland) 211 mph
Rekkevidde = (Holland)516 miles (Finland) 522 miles
Marsjhøyde = (Holland) 8 300 m (Finland) 8 400m
Stigningsevne = 8.3 m/s


=== Bevæpning ===
Maskingevær = 2x 7.9 mm foroverettet maskingevær festet foran på skroget. Et tredje gevær i bakre cockpit.
Bomber = Festet under vingene to 175 kg.  eller fire 100 kg.  bomber.


== Brukere ==
:  Finlands flyvåpen (39)
: Nederlands flyvåpen (20),
: Den nederlandske koloniarmes flyvvåpen (13)
 Den spanske republikks flyvvåpen (2)


== Eksterne lenker ==
Fokker C.X
Harvard-Yenching Institute

Harvard-Yenching Institute (kinesisk: 哈佛燕京學社) er et uavhengig institutt opprettet i fellesskap av Harvard University i USA og det daværende Yenchinguniversitetet i Beijing i 1928. Instituttet forestår høyere utdannelse i humaniora og sosialvitenskaper i relasjon til Sør-Asia og Sørøst-Asia. Det fikk fra begynnelsen finansiering fra Charles Martin Hall.  
Instituttet har sitt sete i Cambridge i Massachusetts i USA. Det er finansielt og rettslig uavhengig. Det støtter studier av Øst-Asia gjennom sitt bibliotek Harvard-Yenching Library.
Ledere for institittet:

Serge Elisséeff (1930–1955)
Edwin O. Reischauer (1955–1963)
John Pelzel (1963–1975)
Albert M. Craig (1975–1988)
Patrick Hanan (1988–1996)
Tu Wei-ming (1996–2008)
Elizabeth J. Perry (2008–)


== Se også ==
IUP


== Eksterne lenker ==
Harvard-Yenching Institute
Cheongsam

Cheongsam (kantonesisk ord: Chèuhngsàam, kinesisk: 長衫, Changshan) eller Qipao (旗袍, pinyin: Qípáo, Wade-Giles: Ch'i-p'ao) er en tradisjonell kinesisk kvinnedrakt med disse kjennetegnene:

høy sluttet krave,
ankellengde,
knapper eller sløyfer ved skulderen,
sidesplitt.Det er vanlig med fine stoffer som silke eller sateng med sparsomt materialforbruk.
Cheongsam er ikke daglig antrekk, men beregnet for særlige anledninger.


== Ordene Cheongsam og Qipao ==

Ordet «Cheongsam» (長衫), som betyr lang drakt, kommer fra kantonesisk, men er opprinnelig fra shanghainesisk (zǎnze eller zansae).
I andre deler av Kina er navnet «Qipao» (旗袍) vanligere. Dette navnet kommer fra  mandsjuisk og fra  Qing-dynastiet. Mandsjuene opererte med en folkeinndeling i åtte banner (旗 qi) og kalte seg selv bannermenn (bannerfolk 旗人 qiren). Den drakten som mandsjukvinnene i dette systemet bar,  ble kalt bannerdrakt = qipao.


== Historie etter 1911 ==
Etter Qing-dynastiets fall i 1911 levde drakten videre og fikk økt popularitet. Særlig var klesmoten i Shanghai trendsettende, og her ble drakten meget populær i overklassen og i sosieteten. Den ble nå langt mer tettsittende enn den opprinnelig hadde vært, og ble derfor misbilliget av mange. Den nye utformingen kan minne om den vietnamesiske kvinnedrakten Áo dài.
Cheongsam/qipai ble tildels forbundet med de lettsindige 1930-årene i storbyen Shanghai.
Ved kommunistenes maktovertakelse i 1949 sørget man for at denne drakten og andre shanghainesiske særegenheter raskt gikk av moten. Kommunistene i Kina innførte i stedet for denne drakten varianter av maodressen som en slags reformdrakt for begge kjønn.
Men utvandrere og flyktninger fra Shanghai bragte draktmoten med seg til Hongkong der den forble populær. Ettersom den er så tettsittende at den hemmer bevegelsesfriheten noe, var og er den for det meste benyttet ved formelle anledninger. Drakten benyttes gjerne av politikere og filmskuespillere fra Hongkong eller Taiwan. Den ble vist i den populære filmen Suzie Wongs verden (The World of Suzie Wong), av hovedrolleinnehaveren Nancy Kwan, og dette gjorde drakten populære i hele verden for en periode tidlig i 1960-årene.
Etter år 2000 har det vært en viss renessanse for drakten i Shanghai og annetsteds i Fastlands-Kina.


== Litteratur ==
Bai Yun, Zhongguo lao qipao- lao zhaopian lao guanggo jianzheng qipao de yanbian (The traditional qiapo of China: evidence of its [stylistic] changes in old photographs and old advertisements), Beijing: Guangming ribao chubanshe, 2006.
Bao Mingxin og Ma Li, eds, Zhongguo qipao (China’s qipao), Shanghai: Shanghai wenhua chubanshe, 1998.
Chang, Eileen (Zhang Ailing), “A Chronicle of Changing Clothes,” Andrew F. Jones. trans., positions: east asia culture critique 11, 2 (Fall, 2003): 427 – 441.
Clark, Hazel, The Cheongsam, Hong Kong, Oxford University Press, 2000.
Finnane, Antonia, Changing Clothes in China: Fashion, History, Nation, Columbia University Press, New York; Hurst, London, 2007. Chapter 6, "Qipao China."
Roberts, Claire, ed., Evolution and Revolution: Chinese Dress 1700s – 1900s, Sydney: Powerhouse Museum, 1997.
Anders Winsvolds vei (Oslo)

Anders Winsvolds vei (1–35, 10) var en blindvei på Hasle i bydel Grünerløkka i Oslo. Den gikk inn fra Haslevangen og løp parallelt med Økernveien til en snuplass ved Alnabanen.
Veien var oppkalt etter Anders Winsvold (født 6. desember 1865 i Øvre Eiker, død januar 1942), som var lærer ved Løren skole fra 1900 til 1931.
Nordsida av veien utgjordes fram til 2011 i hovedsak av industriområdet til vin- og spritprodusenten Arcus og dennes distribusjonsselskap Vectura (tidligere Vinmonopolet). Sørsida hadde noen bolighus, men bestod for det meste av industri-/næringsbygg samt flere tomter som blei brukt til parkeringsplass. 
Innerst på sørsida lå tidligere eiendommen Østedal (Øvre Østedal) med adresse Økernveien 128. Den hadde ett bolighus og Richard Christiansens mekaniske verksted, som gav arbeid til mange fra 1920-tallet til annen halvdel av 1970-årene. 
Rich. Christiansens mekaniske verksted ble etablert og drevet av Knut Richard Christiansen (1869-1941). Han hadde opplevd to alvorlige arbeidsulykker, ble av den grunn blind på ett øye og mistet et ben, og fikk utbetalt erstatninger for dette. Erstatningene gjorde ham blant annet i stand til å bygge og etablere et mekanisk verksted som produserte alt av grovere jern- og metallarbeider. Verkstedet laget blant annet de karakteristiske, store, buede vinduene på Christiania Spikerverk. 
Etter Rich. Christiansens død ble verkstedet drevet av sønnene Erling Gotfred Østedal og Ragnar Tormod Østedal, som var sentrale i stiftelsen av Hasle-Løren idrettslag. Etter nedleggelsen drev firmaet Bilens eksosanlegg virksomhet i lokalene frem til eiendommen ble solgt.
Området er per 2016 under ombygging til boligblokker (prosjektet Hasle Linje) og nye næringsbygg. I denne forbindelse er Anders Winsvolds avløst av to nye veier: Bøkkerveien og Karvesvingen.


== Noter ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Anders Winsvolds vei». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 44. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
Om Anders Winsvold i Drammens Tidende og Buskerud Blad 1942
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (A)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Blomstmålere

Blomstmålere (Pasiphila spp.) er en slekt av sommerfugler som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). Dette er små, slanke målere som minner om artene i den store slekten dvergmålere (Eupithecia). De er grå på farge, ofte med et visst grønnskjær, vingene har et mer eller mindre markert, mørkere tverrbånd i midten. De grønne larvene lever på knopper, blomster eller nye blader av ulike busker og trær, som de spinner sammen med silke.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe storsommerfugler
gruppe / overfamilie målere  (Geometroidea)
familie egentlige målere  (Geometridae)
delgruppe Larentiinae (eller Hydriomeninae)
Slekten blomstmålere,Pasiphila Meyrick, 1893 – tre arter i Norge
epleblomstmåler, Pasiphila rectangulata (Linnaeus, 1758)
slåpetornblomstmåler, Pasiphila chloerata (Mabille, 1870)
blåbærblomstmåler,  Pasiphila debiliata (Hübner, 1817)


== Litteratur ==
Scoble. M.J. og Hausmann, A. (oppdatert 2007) Online list of valid and nomenclaturally available names of the Geometridae of the World (under prosjektet Barcode of Life) [1]
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) Blomstmålere – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Blomstmålere i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Blomstmålere hos Artsdatabanken 
(sv) Blomstmålere hos Dyntaxa 
(en) Blomstmålere hos Fauna Europaea 
(en) Blomstmålere hos ITIS 
(en) Blomstmålere hos NCBI 
(en) Kategori:Pasiphila – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pasiphila – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Fredløsmåler

Fredløsmåler (Anticollix sparsata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet på Øst- og Sørlandet i Norge.


== Utseende ==
En liten til middelsstor (vingespenn 20 – 26 mm), slank, grå måler. Den er litt større enn slekten dvergmålere (Eupithecia spp.), som den ellers ligner, men ikke er nært beslektet med. Det beste kjennetegnet er at bakvingen er markert innbuktet ved bakhjørnet. Forvingen er grå, middels bred. Langs forkanten er det oftest noen firkantede, mørke flekker (gjerne fire), men disse kan være utydelige. Midt i vingen er det gjerne to – tre små, trekantede, svarte flekker, men ikke spor av noe mørkt tverrbånd. Bakvingen er ensfarget grå, ytterkanten ganske sterkt bølgete, særlig er den markert innbuktet utenfor bakhjørnet. Begge vingepar har små, svarte flekker langs ytterkantene. Larven er slank, grønn på ryggen og blekgrønn på buken, med en smal, hvit sidestripe. Den har spredte, korte, lyse børster.


== Levevis ==
Larvene lever bare på blader og blomster av fredløs (Lysimachia vulgaris), og arten finnes bare der denne vokser. De voksne målerne flyr i juni – juli, larvene kan man finne fra juli til september. Arten overvintrer som puppe.


== Utbredelse ==
Arten finnes i hele Europa og også i Nord-Asia. I Norge er den funnet på Østlandet og på Sørlandet vestover til Vest-Agder.


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) fredløsmåler i Encyclopedia of Life 
(en) fredløsmåler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fredløsmåler hos Artsdatabanken 
(sv) fredløsmåler hos Dyntaxa 
(en) fredløsmåler hos Fauna Europaea 
(en) fredløsmåler hos NCBI 
(en) Kategori:Anticollix sparsata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
UK moths, Anticollix sparsata
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site
British ale

British ale er en fellesbetegnelse for flere, men ikke alle, typer overgjæret øl med opphav på De britiske øyer. 
De ulike typene British ale varierer sterkt i både smak, styrke og farge. Alkoholinnholdet ligger som regel mellom 4 og 6% alkohol.


== Se også ==
Brown ale
Pale ale
Irish ale
Ale
Høg-Gia

Høg-Gia, eller Høggia, er et fjell helt nord i Folldal kommune i Innlandet fylke. Det har en høyde på 1 641 meter over havet, og det er det 15. høyeste av fjellene i fylket med en primærfaktor på minst 50 meter.


== Fotnoter ==


== Referanser ==