Norges kunstnerråd

Norges Kunstnerråd ble stiftet sent i 1940, etter et initiativ av Den Norske Forfatterforening. Hensikten var å få etablert en barriere mot de tyske okkupasjonsmyndighetenes planer om å etablere et «kulturkammer». Resultatet var at Norges Kunstnerråd ble forbudt allerede i 1941. Virksomheten gikk da under jorden og virket i det skjulte. Etter at krigen var over i mai 1945, gjenopptok Rådet sin virksomhet i all offentlighet. 


== Etterkrigstiden ==
En av Kunstnerrådets første oppgaver i fredstid ble å bistå myndighetene med personvurderinger til bruk i landssvikoppgjøret, etter at medlemsorganisasjonene internt hadde foretatt slike vurderinger.  
Noe av Kunstnerrådets slagkraft var et produkt av dets størrelse og representativitet: opptil 20 av landets 21 yrkeskunstnerorganisasjoner har vært medlem av Kunstnerrådet. 


== Virke gjennom årene ==
Kunstnerrådet arbeidet med mange viktige kultursaker i dialog med myndighetene, og søkte derigjennom å legge grunnlaget for de enkelte medlemsorganisasjoners direkte forhandlinger med de samme myndigheter. Dessuten var Kunstnerrådet høringsinstans for myndighetene, blant annet i spørsmål om vederlagsordninger, opphavsrett og revideringen av åndsverksloven. Kunstneraksjonen av 1974 arbeidet riktignok parallelt med Rådets virksomhet, men Rådet tok i etterkant opp tre viktige saker som Kunstneraksjonen hadde rettet oppmerksomheten mot: 

økt bruk av samtidskunst,
bedre betaling for bruk av samtidskunst (bl.a. ved visningsvederlag), og
garantert minsteinntekt (GMI) for kunstnere.Slik rettet Rådet oppmerksomheten mot kunstnernes ideelle og materielle stilling og betingelser, og forsøkte dermed å skape bedre arbeidsmuligheter for kunstnerne. Samtidig arbeidet Rådet for å øke respekten for samtidens kunstuttrykk. Det arbeidet blant annet for større grad av profesjonalisering av kunstformidlingen, bl.a. ved å fremme kunstnerstyrt informasjon. Således ble det i 1986 vedtatt at kunstnere skulle ha visningsvederlag i forbindelse med utstillinger av bildende kunst. Dette vedtaket ble fattet etter at saken ble fremmet av kulturstatsråd Hallvard Bakke, som kunngjorde nyheten i forbindelse med feiringen av hundreårsjubileet for Bernkonvensjonen.


== Ny arbeidsform fra 1986 ==
I 1986 fikk Kunstnerrådet stoppet – gjennom lobbyvirksomhet i Stortinget ved formannen og den daglige lederen – et forslag fra Høyre om at kulturdelen av Lotto-overskuddet likevel ikke skulle gå til kultur. Rådet tok samtidig opp spørsmålet om forbedret kulturstatistikk, og grunnga dette ved å peke på kulturvirksomhet og ringvirkninger av denne som et viktig ledd i landets økonomi. Dette var argumenter som fikk gjennomslag både i Stortingets kirke- og undervisningskomité og i Kulturdepartementet, noe som bl.a. førte til en øket forståelse og støtte fra myndighetene til rådet og de enkelte medlemsorganisasjonene.
Kunstnerrådet skiftet statsbudsjett-taktikk i 1986. I stedet for å protestere i etterkant av fremleggelsen av statsbudsjettet, begynte Rådet å reise debatt om budsjettsaker i forkant av Kulturdepartementets budsjettarbeid. Hensikten med strategiendringen var å få større gjennomslag for kultursaker. Dette ble også fra myndighetenes side oppfattet som en mere fruktbar fremgangsmåte, noe som resulterte i bedre gjennomslag for noen saker. Norges Kunstnerråd deltok dessuten i etableringen av Nordisk Kunstnerråd (1988).


== Nedleggelse ==
I tiden etter 1986 oppnådde de enkelte medlemsorganisasjoner bedre forhold og større forståelse for sitt virke, noe som vel kan ha svekket enkeltorganisasjonenes motivasjon for å fortsette med ett felles Kunstnerråd. Etter møter med alle medlemsorganisasjonene, ble Kunstnerrådet vedtatt nedlagt. Vedtaket var ikke enstemmig. Noen av de mindre medlemsorganisasjonene så fortsatt det som viktig å ha Kunstnerrådet virksomt. Nedleggelsen skjedde 1. januar 2001.


== Litteratur ==
Oskar Stein Bjørlykke, Fagerheim, Fredrik Glans, Johannesen, Kristensen, Mette Newth (red.): Kunsten å rulle en stein. Norges Kunstnerråd 1940–2000, Oslo 2000