jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jinju

Jinju (Jinju-si) er en by i provinsen Sør-Gyeongsang i Sør-Korea.
Junju ble beleiret i 1592 og 1593 av japanske styrker under Imjinkrigen. I dag har byen også et militært innslag ved at det sørkoreanske luftforsvarets utdannings- og treningskommando ligger der.
Blant attraksjonene er Jinju slott, Jinju National Museum og Daepyeong, som er et førhistorisk museum.


== Kultur ==
Blant byens kulturelle hendelser er Jinju Namgang lanternefestival i oktober hvert år som varer i 10 dager. Under festivalen settes lanterner i Namelva for å minnes ånden til de 70 000 soldatene som ofret livet i kamp mot japanske styrker i Imjinkrigen (1592–1598). Av andre festivaler er Nongaefestivalen, Korean Drama Festival, Gaecheon Arts Festival og Jinju National Bullfighting Contest.


== Befolkning ==
Jinju er en relativt liten by etter koreansk standard med sin befolkning på i underkant av 350 000 innbyggere. Årlig befolkningsvekst er 0,4 prosent årlig siden 1995. Folk mellom 20 og 29 representerer 17,5 prosent av befolkningen, og rettferdiggjør byens rykte som studentby. Personer eldre enn 65 år utgjør 7,6 prosent av befolkningen, noe høyere enn samme for hele regionen (6,8 prosent).


== Mat ==

Jinju har flere særpredede matretter som reflekter lokal smak. Den kanskje best kjente er Jinju bibimbap, som skiller seg fra den som spises i det øvrige landet med at den inneholder  yukhoe, laget av rått storfekjøtt og enorme mengder med sesamolje. Kjent er også grillet ål fra Namelva (minmul jangeo), fanget lokalt og servert i enhver restaurant med utsikt mot elva. For å sprite opp maten benyttes et lokalt pepper (ttaengcho) til variasjoner av den koreanske sideretten pajeon som smaker best med en bolle av den lokale risvinen, makkeolli.


== Silke ==
Jinju har produsert kvalitetssilke i mange år, som en følge av gode naturlige ressuraer som rent vann og lokal kunnskap. Silkefabrikker i Jinju sørger for 70 prosent av landets silkeproduksjon.


== Utdanning ==
Jinju er kjent som studentby og kan vise til tre nasjonale universiteter; Jinju National University, Chinju National University of Education og Gyeongsang National University. De betjener først og fremst Sør- og Nord-Gyeongsang.


== Entrepenørskap ==
Jinju er en av flere entreprenørbyer, pekt ut av de sørkoreanske myndighetene. Dette har ført til at byen har fått tilgang til nye bedrifter innenfor biologi og teknologi. Fra 1. desember 2000 sørget nasjonale myndigheter for 5 milliarder won fram til 2004 til investeringer innenfor biologi og kjemiske materialer. Innenfor investeringsprogrammet finnes 618 bedrifter med 11 806 ansatte, et lokalt industrikompleks og fire mindre komplekser.


== Administrativ inndeling ==

Byen er inndelt i en eup (småby) og 15 myeon (bydel) og 21 dong disse er videre inndelt i 123 ri (landsby).


== Søster- og vennskapsbyer ==
 Eugene, USA
 Omsk, Russland
 Winnipeg, Canada
 Zhengzhou, Kina
 Suncheon, Sør-Korea


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jinju – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jinju – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nongae Festival
Nils Westermark

Nils Westermark (født 9. september 1892, død 24. januar 1980) var en svensk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. 
Westermark vant en olympisk sølvmedalje i OL 1912 i Stockholm. Han var med på den svenske båten «Sans Atout» som kom på andreplass bak den norske båten «Taifun» i 8 meter-klassen. Mannskapet på båten besto av Edmund Thormählen, Bengt Heymann, Herbert Westmark, Alvar Thiel, Emil Henriques og Nils Westermark.
Det var sju båter i 8 meter-klassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn.
«Sans Atout» og den finske båten «Lucky Girl» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Sans Atout» vant skilleracet som ble avholdt 22. juli.


== OL-medaljer ==
OL 1912  Stockholm –  Sølv i seiling, 8 meter-klassen (Sverige)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Westermark – Olympedia 
(en) Nils Westermark – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nils Westermark – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Nils Westermark – Sveriges olympiske komité
Jinhae

Jinhae (Jinhae-si) var en by i provinsen Sør-Gyeongsang i Sør-Korea.
1. juli 2010 ble byen slått sammen med nabobyene Changwon og Masan.
Byen ligger ved sørkysten av Sør-Korea og er kjent for sin årlige festival i anledning kirsebærtreblomstringen.
Jinhae ble utviklet som en marinebase av den japanske marinen under Japans kolonisering av Korea. I dag har den sørkoreanske marinen overtatt anleggene. Marinen og tilstøtende næringer som skipsverft er viktig for byens økonomi. Av annen virksomhet har byen en kjemisk gjødselfabrikk og et petrokjemisk anlegg for plastproduksjon.


== Vennskapsbyer ==
 Annapolis, Maryland, USA
 Kure, Hiroshima, Japan
 Viña del Mar, Valparaíso, Chile


== Se også ==
Changwon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Changwon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gimhae

Gimhae (Gimhae-si) er en by i provinsen Sør-Gyeongsang i Sør-Korea.
Gimhae er sete for den store Gimhae Kim-klanen, som er en av Kim-familiene i landet. Gimhae Kims hevder å nedstamme fra det tidligere kongehuset Geumgwan Gaya, som hadde sitt sete i GimhaeI byen holder fotballaget Gimhae FC til, som spiller i landets nest øverste divisjon, Korea National League.


== Klima ==
Nærheten til den sørlige kysten på koreahalvøya gjør klimaet solrikt og mild, sammenlignet med hovedstadsområdet. Klimaet er det varmeste i landet, og den årlige middeltemperaturen ligger på 15℃, mens det i gjennomsnitt faller 1200 mm regn, motsvarende et landsgjennomsnitt på 1274 mm.


== Transport ==


=== Lufthavn ===
Gimhae internasjonale lufthavn ligger øst for byen og har en årlig passasjermengde på 9,17 millioner.


=== Jernbane ===
Gimhae har to jernbanestasjoner ved Gyeongjeonlinja; Hallimjeong stasjon (한림정역) og Jinyeong stasjon (진영역). Busan-Gimhae Light Rail Transit som etter planen skal åpne i 2010 vil knytte byens sentrum til Busans undergrunnsbane via Gimhae lufthavn. Nærmeste KTX-stasjon fra Gimhae er Gupo stasjon i Busan.


== Blomstrende industri ==
Gimhae har store områder for blomsterproduksjon, og sammen med Busan drives storstilt produksjon og eksport av blomster.


== Administrativ inndeling ==
Byen er inndelt i en eup (småby) og sju myeon (bydel) og ni dong disse er videre inndelt i 79 ri (landsby) og 20 dong. 

Jinyeong-eup (13 ri)
Daedong-myeon (10 ri)
Hallim-myeon (12 ri)
Jangyu-myeon (12 ri)
Jillye-myeon (10 ri)
Juchon-myeon (8 ri)
Saengnim-myeon (8 ri)
Sangdong-myeon (6 ri)
Bukbu-dong (3 dong)
Buram-dong (2 dong)
Buwon-dong
Chilsanseobu-dong (7 dong)
Dongsang-dong
Hoehyeon-dong (2 dong)
Hwalcheon-dong (2 dong)
Naeoe-dong (2 dong)
Saman-dong (2 dong)


== Søster- og vennskapsbyer ==
 Wuxi, Kina
 Salem
 Ayodhya, India
 Munakata, Japan


== Kjente personer fra Gimhae ==
Roh Moo-hyun (1946–2009), tidligere sørkoreansk president.
Lee Jung-soo, (1980–), fotballspiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ko) Offisielt nettsted 
(en) Gimhae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gimhae – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Emil Henriques

Emil Henriques (født 19. desember 1883, død 19. november 1957) var en svensk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. 
Henriques vant en olympisk sølvmedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den svenske båten «Sans Atout» som kom på andreplass bak den norske båten «Taifun» i 8-meter-klassen. Mannskapet på båten besto av Edmund Thormählen, Bengt Heymann, Herbert Westmark, Alvar Thiel, Emil Henriques og Nils Westermark.
Det var sju båter i 8 meter-klassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn.
«Sans Atout» og den finske båten «Lucky Girl» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Sans Atout» vant skilleracet som ble avholdt 22. juli.


== OL-medaljer ==
OL 1912  Stockholm -  Sølv i seiling, 8 meter-klassen (Sverige)


== Eksterne lenker ==
(en) Emil Henriques – Olympedia 
(en) Emil Henriques – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Emil Henriques – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Emil Henriques – Sveriges olympiske komité
Professor Lochmanns gate (Oslo)

Professor Lochmanns gate (2a–6b) er ei gate på Sofienberg i Oslo. Den er oppkalt etter professor i hygiene og farmakologi Ernst Ferdinand Lochmann. Vedtatt i 1896 som Lochmanns gate og endret til Professor Lochmanns gate i 1952. 
Gata dekker over to kvartal med gatetun fra Kirkegårdsgata til Skjelderups gate. Det er bare noen få gårder på vestsida av det første kvartalet som har nummer til Professor Lochmanns gate. 
Bebyggelsen er i hovedsak leiegårder fra slutten av 1800-tallet.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Professor Lochmanns gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 456. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Arthur Ahnger

Arthur Ahnger (født 28. februar 1886, død 7. desember 1940) var en finsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. 
Ahnger vant en olympisk bronsemedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den finske båten «Lucky Girl» som kom på tredjeplass, bak den norske båten «Taifun» og «Sans Atout» fra Sverige, i 8-metersklassen. Mannskapet på båten besto av Gunnar Tallberg, Emil Lindh, Bertil Tallberg, Arthur Ahnger og Georg Westling.
Det var sju båter i 8-metersklassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn.
«Lucky Girl» og den svenske båten «Sans Atout» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Lucky Girl» tapte skilleracet som ble avholdt 22. juli.


== OL-medaljer ==
 1912  Stockholm -  Bronse i seiling, 8-metersklassen  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Ahnger – Olympedia 
(en) Arthur Ahnger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Bertil Tallberg

Bertil Tallberg (født 17. september 1883, død 20. april 1963) var en finsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. 
Tallberg vant en olympisk bronsemedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den finske båten «Lucky Girl» som kom på tredjeplass, bak den norske båten «Taifun» og «Sans Atout» fra Sverige, i 8-metersklassen. Mannskapet på båten besto av Gunnar Tallberg, Emil Lindh, Bertil Tallberg, Arthur Ahnger og Georg Westling.
Det var sju båter i 8-metersklassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn.
«Lucky Girl» og den svenske båten «Sans Atout» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Lucky Girl» tapte skilleracet som ble avholdt 22. juli.


== OL-medaljer ==
 1912  Stockholm -  Bronse i seiling, 8-metersklassen  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Bertil Tallberg – Olympedia 
(en) Bertil Tallberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bertil Tallberg – databaseOlympics.com (arkivert)
Gunnar Tallberg

Gunnar Tallberg (født 23. desember 1881, død 27. august 1931) var en finsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. 
Tallberg vant en olympisk bronsemedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den finske båten «Lucky Girl» som kom på tredjeplass, bak den norske båten «Taifun» og «Sans Atout» fra Sverige, i 8-metersklassen. Mannskapet på båten besto av Gunnar Tallberg, Emil Lindh, Bertil Tallberg, Arthur Ahnger og Georg Westling.
Det var sju båter i 8-metersklassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn.
«Lucky Girl» og den svenske båten «Sans Atout» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Lucky Girl» tapte skilleracet som ble avholdt 22. juli.


== OL-medaljer ==
 1912  Stockholm -  Bronse i seiling, 8-metersklassen  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnar Tallberg – Olympedia 
(en) Gunnar Tallberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gunnar Tallberg – databaseOlympics.com (arkivert)
Frydens gate (Oslo)

Frydens gate (1a–5d, 2a–4c) er ei gate ved Carl Berners plass i Oslo. Den går fra Trondheimsveien opp en bakke til Grenseveien, men uten mulighet for utkjøring i denne. Gata var tidligere en del av Frydenbergveien, som vi finner igjen litt lenger oppe i Grenseveien. Begge er oppkalt etter Frydenberg gård (tidligere Søndre Hasle). Hovedhuset står ennå i Frydenbergveien 37.
På et bykart fra 1797 ligger den eneste vegen i området (utenom Trondheimsveien) der Frydens gate nå går. Dette har sannsynligvis vært en allé opp til gårdene Hasle og Frydenberg. Det står fortsatt gamle trær oppover langs gata.
Gårdene på begge sider av Frydens gate er teglsteinskledte eller pussa blokker fra 1930-tallet.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Frydens gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 187. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
«Ilmarinen» (panserskip)

«Ilmarinen» var et panserskip tilhørende den finske marinen, etter britisk klassifikasjon var det et kystforsvarsskip. «Ilmarinen» var flaggskipet i den finske marinen og ble bygget ved Crichton-Vulcan i Åbo i årene 1929-1934. «Ilmarinen» og «Väinämöinen» var to av de mest kompakte artilleriskip noensinne bygget. Fartøyene ble konstruert av det nederlandske selskapet NV Ingenieurskantoor voor Scheepsbouw og ble optimalisert for operasjoner mellom øyene i Østersjøen. Fartøyenes beskjedne dypgående ga skipene dårlig sjødyktighet på åpent hav, de la seg til hver side, noe som var ubehagelig, men ikke farlig.
«Ilmarinen» og søsterskipet deltok i vinterkrigen, ved krigens start lå fartøyene ved Åland for å beskytte øyene mot angrep. Gjennom vinteren lå så fartøyene ved Åbo og ga byen beskyttelse mot flyangrep med sine luftvernkanoner. Under fortsettelseskrigen ble «Ilmarinen» og «Väinämöinen» fem ganger brukt for å beskyte den sovjetiske basen på Hangö.
Under Unternehmen Nordwind, det tyske angrepet på de estiske øyene Saaremaa og Hiiumaa den 13. september 1941 deltok begge fartøyene i en tysk marinestyrke som ledd i en avledningsmanøver. På vei tilbake fra oppdraget seilte «Ilmarinen» inn i et minefelt og skipet sank på 7 minutter. 271 av besetningen omkom, bare 132 mann overlevde, med finsk svart humor ble de overlevende senere kjent som Ilmarisen uimaseura, «Ilmarinen»s svømmelag. «Ilmarinen»s forlis er til nå det største tap den finske marinen har lidt.
Plestiodon

Plestiodon er en slekt av skinker med mange arter. De er utbredt i Amerika fra Sør-Canada til Honduras, på Bermuda, og i Øst-Asia fra Kurilene, Japan og Korea til Thailand, Kambodsja og Vietnam.
Tidligere ble omtrent 50 skinker med en vid utbredelse på den nordlige halvkule regnet til slekten Eumeces, men det resulterte i at slekten ble polyfyletisk. Den gamle slekten er derfor nå delt i fire slekter som utgjør naturlige grupper. Den største gruppen kalles her Plestiodon, men en kan fortsatt ofte se navnet Eumeces brukt på dem. De to andre slektene som ble skilt ut fra Eumeces er Eurylepis og Mesoscincus.Floridasandskink (Plestiodon reynoldsi) ble tidligere regnet til den monotypiske slekten Neoseps.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Plestiodon i Encyclopedia of Life 
(en) Plestiodon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Plestiodon hos Fossilworks 
(en) Plestiodon hos NCBI 
(en) Kategori:Plestiodon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Plestiodon – detaljert informasjon på Wikispecies 
JCM Natural History Photography – Plestiodon
Sandhornet

Sandhornet er et fjell på Sandhornøya i Gildeskål kommune i Nordland. Fjellet er 993 meter høyt og fra toppen kan man se nesten hele Salten på en klar dag. Sandhornet er også et godt synlig landemerke i Bodø. 
Fjellet er et viktig landkjenningsmerke for skip.Det fins flere ruter for å bestige Sandhornet. Den anbefalte og oppmerkede ruta for de som ikke er lokalkjente starter i Horsdal. 


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder og mobilvideo fra Sandhornet
Umami

Umami (som betyr «god smak» på japansk) er den femte smak ved siden av surt, søtt, salt og bittert.
Umami ble først oppdaget av den japanske kjemikeren Kikunae Ikeda i 1907 (eller 1908), men ble ikke allment akseptert i det vitenskapelige miljøet før i 2002, da forskere oppdaget spesialiserte glutamat-smaksløker på tungen.Smaksstoffene i proteiner fra kjøtt og alger, som består av aminosyrene glutamat og inosinat, gir denne smaken. MSG er hovedingrediensen i umami, men det er minst 40 andre kjemiske stoffer som bidrar til umamismaken.Asparges, tomater, ost (særlig Parmesan), shiitake, kombu-tare, melk og kjøtt er eksempler på matvarer som smaker umami.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Umami Information Centre
Dagbladet – Umami har bursdag
Cantiere del Pardo

Cantiere del Pardo Srl. er et italiensk seilbåtverft som produserer kjølbåter av merket Grand Soleil og motorbåter av merket Pardo Yachts. De produserer ca. 200 båter per år. I Norge importeres båtene av Giramar AS.


== Historie ==
I 1974 ble verftets første båt lansert: Grand Soleil 34 tegnet av franske Groupe Finot. I 1987 tegnet argentineren German Frèrs sin første båt for verftet, og fra 1992 var det newzealenderen Bruce Farr som stå for linjene. Grand Soleil 46.3 fra 1997 markerte starten på J&J konstruerte Grand Soleilbåter før de i 2000 gikk inn på IMS scenen med Grand Soleil 40 tegnet av Massimo Paperini. I 2004 fikk Botin & Carkeek slippe til og konstruerte Grand Soleil 37 som viste seg å gjøre det bra på regattabanene i Europa. Regattabåtene 42 R og 56 R vant alle regattaer i 2003 som de deltok i. Grand Solieil 54 fra 2007 er konstruert av Luca Brenta.
I 2016 bestemte verftet seg for å etablere produksjon av motorbåter. Den første Pardo 43 så dagens lys i 2017 og i dag omfatter sortimentet Pardo 38, Pardo 43 og Pardo 50.


== Produksjon ==
Verftet legger stor vekt på design, og har klart å holde de ulike konstruktører til et felles design slik at båtene har mye av det samme uttrykk. Båtene vakuumstøpes i vinylester og sandwichlaminat med en galvanisert stålramme til å ta opp rigg- og kjølkrefter på samme måte som X-båter.


== Referanser ==


== Kilder ==
Grand Soleil hjemmeside Besøkt 4. november 2008.
Seilbåtkatalogen 2008 utgitt av Seilmagasinet.
Simon Olaus Wolff

Simon Olaus Wolff (født 10. oktober 1796 i Snåsa, død 11. desember 1859 i Sauherad) var en norsk prest, maler og dikter. Han skrev blant annet diktet «Hvor herligt er mit fødeland» som ble satt melodi til av Lars Møller Ibsen, samt flere nasjonale fortellinger, som «Hardangerne» og «Brudstykker af en Thellemarks-Vandring» (1822). Han var også tegner og akvarellmaler.
Wolff vokste opp i Trøndelag, Hardanger og Bergen. Han tok examen artium ved Bergen katedralskole i 1818. Han studerte senere ved Det Kongelige Frederiks Universitet og ble teologisk kandidat i 1825. Samme år ble han utnevnt til sogneprest i Mo i Telemark. I 1833 ble han forflyttet til Aurskog og i 1840 kom han til Sauherad, hvor levde frem til sin død. Som dikter skrev han også en del små avhandlinger om litterære og politiske emner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Simon Olaus Wolff på Lokalhistoriewiki
Waldemar Björksten

Waldemar Björksten (født 12. august 1873 i Viborg, død 31. mai 1933 i Viborg) var en finsk seiler som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Björksten vant en olympisk sølvmedalje under OL 1912 i Stockholm med den finske båten «Nina» som kom på andreplass, bak den svenske båten «Kitty» i 10-metersklassen. Mannskapet besto av Waldemar Björksten, Bror Brenner, Emil Lindh, Harry Wahl, Jacob Björnström, Allan Franck og Adolf Pekkalainen.
Det var fire båter i 10-metersklassen, to svenske, en finsk og en russisk. Den svenske båten «Kitty» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Nina» og den russiske båten «Gallia II» hadde fire poeng hver etter de to seilasene, «Nina» vant skilleracet.


== OL-medaljer ==
 1912  Stockholm - Sølv i seiling, 10-metersklassen  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Waldemar Björksten – Olympics.com 
(en) Waldemar Björksten – Olympic.org 
(en) Waldemar Björksten – Olympedia 
(en) Waldemar Björksten – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Waldemar Björksten – databaseOlympics.com (arkivert)
Football Alliance

The Football Alliance var en forening av fotballklubber fra England, som dannet en egen liga som eksisterte i 3 sesonger, fra 1889-90 til 1891-92.
Ligaen ble grunnlagt av 12 klubber, og var en rival til The Football League, som hadde startet i 1888-89. Begge disse ligaene hadde 12 medlemmer. Football Alliance dekket et tilsvarende område som Football League; Midlands til Nordvest-England, men også videre øst til Sheffield, Grimsby og Sunderland. Sheffield Wednesday ble den første ligamesteren.
På slutten av Alliances første sesong droppet Stoke City ut av Football League og ble i stedet akseptert som nye medlemmer i Football Alliance. De ble innlemmet påfølgende sesong sammen med Darwen FC, som hadde droppet ut av samme liga. Dette gjorte at ligaen nå hadde 14 medlemmer.
I 1892 ble det bestemt at man skulle slå sammen de to ligaene, og dermed ble Football League videreført med 1. og 2. divisjon. Den laveste divisjonen inneholdt de fleste Alliance-klubbene, bortsett fra de 3 beste som fikk delta i den øverste.


== Medlemsklubber ==
Ardwick (1891–18922)
Birmingham St George's (1889–1892)
Bootle (1889–18922)
Burton Swifts (1891–18922)
Crewe Alexandra (1889–18922)
Darwen (1889–18911)
Grimsby Town (1889–18922)
Lincoln City (1891–18922)
Long Eaton Rangers (1889–1890)
Newton Heath (1889–18921)
Nottingham Forest (1889–18921)
The Wednesday (1889–18921)
Small Heath (1889–18922)
Stoke (1890–18911)
Sunderland Albion (1889–1891)
Walsall Town Swifts (1889–18922)Notater1 Opprykk til Football Leagues 1. divisjon 2 Rykket ned til Football Leagues 2. divisjon


== Football Alliance vinnere ==
Bror Brenner

Bror Benediktus Bernhard Brenner (født 17. juli 1855 i Viborg, død 17. april 1923 i Viborg) var en finsk seiler som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Brenner vant en olympisk sølvmedalje under OL 1912 i Stockholm med den finske båten «Nina» som kom på andreplass, bak den svenske båten «Kitty» i 10-metersklassen. Mannskapet besto av Waldemar Björksten, Bror Brenner, Emil Lindh, Harry Wahl, Jacob Björnström, Allan Franck og Adolf Pekkalainen.
Det var fire båter i 10-metersklassen, to svenske, en finsk og en russisk. Den svenske båten «Kitty» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Nina» og den russiske båten «Gallia II» hadde fire poeng hver etter de to seilasene, «Nina» vant skilleracet.


== OL-medaljer ==
 1912  Stockholm - Sølv i seiling, 10-metersklassen  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Bror Brenner – Olympedia 
(en) Bror Brenner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bror Brenner – databaseOlympics.com (arkivert)
Bagnsfjorden

Bagnsfjorden er den ytterste delen av Osafjorden, som igjen er en fjordarm av Eidfjorden i  Hardangerfjorden i Ulvik kommune i Hordaland. Fjorden strekker seg 4 kilometer nordøstover til innløpet av Ulvikafjorden.Fjorden har innløp mellom Bruravik og Bagnsnes, som fjorden er oppkalt etter. Fra Bruravik gikk det fram til 2013, da Hardangerbrua sto ferdig, ferge til Brimnes på sørsida av Eidfjorden.


== Referanser ==