jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ole Fladager

Ole Henriksen Fladager (født 24. august 1832 i Nord-Aurdal, Valdres, død 17. februar 1871 i Roma) var en norsk billedhugger.Han kom fra gården Flatåker. Broren Mons Fladager ble handelsmann i Spring Grove, Minnesota.Ole Fladager studerte ved Tegneskolen i Kristiania, og ved Kunstakademiet i København i årene 1853-58. Etter å ha laget nasjonalromantiske ting reiste han til Roma og gikk over til religiøse emner.
Han laget mangt kirkelig, deriblant dåpsenglene i Oslo domkirke og Skien kirke, samt en dåpsfontene i Ulnes kirke, hvor han selv vokste opp.
Ole Fladager var delaktig i debatten om Karl Johan-monumentet. Han utførte dessuten bysten av statsminister Jørgen Herman Vogt.


== Romerliv ==

I Roma, hvor han bodde sine siste 13 år, ble han en nær venn av Henrik Ibsen. De to var ofte å se vandrende sammen omkring i Den evige stad. Her laget han også gravmonumentet til kameraten P. A. Munch som i likhet med Fladager selv, ble begravet der, på Cimitero acattolico di Roma. Den som holdt talen ved avdukningen i 1865 var Henrik Ibsen. Fladager og Vilhelm Bissen moret seg med å konkurrere om å utføre den beste portrettbysten av Henrik Ibsen, men de fleste mente at Bissen var heldigere med sin.
I Oslo finner man Ole Fladagers gate, og i hjembygda finnes Ivarshaugen med byste av Fladager.


== Referanser ==
Geoffrey II, greve av Gâtinais

Geoffrey II «Ferreol», greve av Gâtinais (født ca. 1004, død 1. april 1046) var en fransk adelsmann i middelalderen. Fra vicomtene av Orleans og grevene av Gâtinais ble forfedrene til Huset Plantagenet som ble det herskende dynasti i England i tre århundrer.
Geoffrey ble født i Seine-et-Loire i Frankrike. Hans far var grev Geoffrey I de Gatinais (av Gâtinais) og hans mor var Beatrix (Beatrice) de Macon. Han var det eneste barnet.
Hans bestefar på farsiden var grev Aubri II de Gatinais, og besteforeldre på morsiden var Alberic II de Macon og Ermentrude de Reims en Rouci. Geoffrey var også en etterkommer av Robert II av Normandie.
Han ble gift med Ermengarde av Anjou (1018–1076) i 1035. De hadde følgende barn:

Hildegarde de Château-Landon
Geoffrey III av Anjou, født 1041
Fulko IV av Anjou, født 1043Geoffrey II døde i Jerusalem den 1. april 1046. Hans hustru Ermengarde giftet seg på nytt i 1048 med hertug Robert I av Burgund, («den gamle»). Hertugens brutale voldsstyre vendte seg imot ham da han ble myrdet under gudstjeneste sammen med sin hustru den 18. mars 1076.


== Referanser ==
Timiș (elv)

Timiș, eller Tamiš, (rumensk: Timiș, serbisk: Тамиш – Tamiš, tysk: Temesch ungarsk: Temes) er en 359 km lang elv i Romania og Serbia. Elvens kilde er Semenicfjellene, sør i Karpatene i Caraș-Severin fylke i Romania. Herfra renner den i en stor bue nordover og munner ut i Donau nær Pančevo, nord i Serbia.
I antikken ble elven kalt Tibiscus og Tibisis.


== Geografi ==
Timiș er 359 kilometer lang og av disse løper 241 kilometer gjennom rumensk og 118 kilometer gjennom serbisk territorium. Elven har et nedbørfelt på 10 280 km², hvorav 7 310 km² i Romania og 2 970 km² i Serbia. 
Elven oppstår i innsjøen Trei Ape der elvene Brebu, Grădiștea og Semenic møtes. Deretter flyter den gjennom den historiske regionen Banat. 
I regntunge perioder fører elven ofte til flom i Banat. Flommen i 2005 rammet særlig hardt da landsbyene Boka og Jaša Tomić fikk store skader. I april 2005 ble elven målt 844 cm over normalt nivå, det høyeste som er målt i elven. Våren 2007 startet arbeidet med å lage diker langs elvebredden.
Den nedre delen er elven kanalisert og på de siste 53 km før munningen, er det mulig å drive skipsfart. Den viktigste havnen er industribyen Pančevo. 
Elvens opprinnelige utløp i Donau var ca. 40 kilometer lengre nordvest, mellom landsbyene Čenta og Surduk. Karaškanalen er dagens navn på det tidligere elveløpet. Landet mellom kanalen, elvens nye utløp og Donau kalles Pančevački Rit. Det 400 kvadratmeter store våtmarklandslapet var stadig utsatt for oversvømmelser, men er siden den andre verdenskrigen drenert og mer enn halvparten av det er nå produktivt landbruksområde. 


== Byer langs elven ==
De største byene langs elven er Caransebeș og Lugoj i Romania. Timiș rant tidligere gjennom byen Timișoara som den også ga navn til, men har etter reguleringene på 1800-tallet fått et løp lengre øst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Timiș River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Yukiya Arashiro

Yukiya Arashiro (japansk 新城幸也) (født 22. september 1984) er en japansk landeveissyklist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yukiya Arashiro – Olympedia 
(en) Yukiya Arashiro – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Yukiya Arashiro – ProCyclingStats 
(en) Yukiya Arashiro – Cycling Archives 
(en) Yukiya Arashiro – Cycling Quotient 
(en) Yukiya Arashiro – CycleBase
Beijing botaniske hage

Beijing botaniske hage (kinesisk: 北京植物园; pinyin: Běijīng Zhíwùyuán) er en botanisk hage nordøst i  Beijing i det tidligere distriktet Xuanwu mellom Xiangshanparken og Yuquan Shan i Vesthøydene. Den ble anlagt i 1956 og omfatter ca. 400 ha, hvorav halvparten er tilgjengelig for besøkende.På dens område ligger Shifangpujuetempelet (Wofo si), graven til reformatoren Liang Qichao,  det kinesiske biemuseum (Zhongguo mifeng bowuguan) og Cao-Xueqin-museet (Cao Xueqin jinianguan).


== Billedgalleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 北京植物园 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Beijing botanisker have
Umwelt-Lernorte in Beijing
Vitenskapelig utstilling i hagen
Beijing Botanical Garden
Beijing Botanical Garden (Beijing Zhiwuyuan)
Beijing zhiwuyuan fra Baidu Baike
Marcin Sapa

Marcin Sapa (født 10. februar 1976 i Konin) er en profesjonell polsk landeveissyklist.


== Lag ==
2000 Atlas-Lukullus
2001 Atlas-Ambra
2002 Ambra-Obuwie-SNC Odziez
2003 Mikomax-Browar Staropolski
2004 Knauf Team
2005 Knauf Team
2006 Knauf Team
2007 DHL-Author
2008 DHL-Author
2009 Lampre-NGC
2010 Lampre-Farnese Vini
2011 Team BDC


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marcin Sapa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marcin Sapa – ProCyclingStats 
(en) Marcin Sapa – Cycling Archives 
(en) Marcin Sapa – Cycling Quotient
Marguerite av Frankrike (1158–1197)

Marguerite av Frankrike (født november 1158, død august/september 1197) var den eldste datteren til kong Ludvig VII av Frankrike med hans andre hustru Constance av Castilla.
Marguerite var den yngre halvsøsteren til Marie, grevinne av Champagne og Alix, grevinne av Blois, som ble født av hennes fars første hustru Eleanora av Aquitaine. Hennes to eldre halvsøstre var også eldre halvsøstre av hennes framtidige ektemann.


== Første ekteskap ==
Hun ble først gift med Henrik den unge konge, som han ble kalt, som sønn og arving av kong Henrik II av England, den 2. november 1160. Henrik var den andre av de fem sønnene som hans dronning Eleanora av Aquitaine fødte ham. Henrik den unge konge var fem år gammel da denne avtalen mellom kongehusene i England og Frankrike kom i stand. Marguerite selv var to år gammel. Hennes medgift var det meget viktige og med bestridte området Vexin i NormandieHennes ektemann ble (teoretisk) samkonge med hans far i 1170, men Marguerite ble ikke kronet sammen med sin ektemann den 14. juli 1170, noe som gjorde hennes far, den franske kongen rasende. Grunnen til at dette ikke skjedde er uklart. For å bedre forholdet til den franske kongen fikk Henrik II sin sønn og Marguerite kronet sammen i Winchester Cathedral den 27. august 1172. Marguerite ble gravid og fødte deretter deres eneste sønn, William, den 19. juni 1172, men barnet ble født for tidlig og døde noen dager senere, den 22. juni.
I 1182 ble hun anklaget for å ha hatt et utenomekteskapelig forhold til William Marshal, 1. jarl av Pembroke, selv samtidige skribenter tvilte om sannheten i disse anklagene. Henrik II kan startet en prosess for å få deres ekteskap annullert, tilsynelatende på grunn av hennes utroskap, men i virkeligheten for at hun ikke fødte en mannlig arving. Marguerite ble sendt tilbake til Frankrike, i henhold til moderne historikere, for å sikre seg at hun var trygg i løpet av borgerkrigen med Henrik den unge konges yngre bror Rikard Løvehjerte. Hennes ektemann døde i 1183 av sykdom mens han var på hærtokt i regionen Dordogne i Frankrike.


== Andre ekteskap ==
Etter å ha mottatt en vesentlig livrente i bytte for å overgi hennes medgift Gisors og normandiske Vexin ble hun gift med kong Béla III av Ungarn i hans andre ekteskap i 1186. Vanskeligheten med å føde hennes eneste barn i 1177 synes å ha gjort henne steril. Hun fikk ingen andre barn med hverken Henrik den unge konge eller med Béla III.


== Siste år ==
Marguerite ble enke for andre gang i 1196 og døde selv på pilegrimsreise til Det hellige land ved Sankt Johannes i byen Akko i 1197. Hun døde kun noen dager etter at hun hadde ankommet Midtøsten. Hun ble gravlagt i katedralen i Tyr, i henhold til Ernoul, kronikøren som hadde fortsatt krønikene til Vilhelm av Tyr.


== Referanser ==
Tongzhoumytteriet

Tongzhoumytteriet, også kalt Tongzhouopprøret, eller på kinesisk manér Tongzhouhendelsen (通州事件), fant sted den 29. juli 1937, kort etter utbruddet av den annen japansk-kinesiske krig og under slaget om Beijing-Tianjin. Åstedet Tongzhou var en østlig forstad til Beijing. Her angrep soldater fra den kinesiske Øst-Hebei-hæren sine japanske utdannere og kinesiske offiserer som samarbeidet med japanerne.

I det strategisk viktige Tongzhou var det den gang stasjonert japanske styrker og etablert en marionetteforvaltning for japanerne, Øst-Hebeis autonomiråd.
To dager forut for hendelsen hadde de japanske styrker satt i gang med å avvæpne ca. 800 soldater tilhørende Kuomintang (KMT) i Tongzhou. De motsatte seg dette, og rundt 500 av dem ble stilt opp mot bymuren og henrettet av japanerne. Overlevende KMT-soldater klarte deretter å alliere seg med tropper fra Øst-Hebei-garnisonen i byen. Den 29. juli gjorde så nærmere 5 000 mann av garnisonens I. og II. korps mytteri og gikk sammen med KMT-soldatene løs på sine japanske foresatte i treningsleiren. Tyve japanske militære og rundt 250 japanske sivilister ble drept; 60 sivilister fra den japanske forvaltning kom seg i sikkerhet og overlevde. Administrasjonsbygningen ble nesten fullstendig rasert, og Yin Ju-keng, kommissariatets distriktsforvalter av den demilitariserte sone i Hebei, ble arrestert.
Da japanske forsterkninger kom frem, ble opprøret slått ned og Yin befridd.
Japanske ultranasjonalister har til tider pekt på Tongzhoumytteriet som et eksempel på kinesiske krigsforbrytelser. Kineserne innrømmer gjerne hendelsesforløpet skjønt ikke de verste skrekkfortellingene, men påpeker at det skjedde som motstand mot et japansk angrep på landet, og at japanerne misbruker hendelsen for å avlede oppmerksomheten mot egne krigsforbrytelser som Nanjingmassakren.
Viggo Axelssen

Viggo Axelssen (født 7. september 1912 i Kristiansand, død 28. oktober 1982), var en norsk motstandsmann som gjorde tjeneste i Kompani Linge under andre verdenskrig.
Axelssen arbeidet sammen med sin far, Carl Axelssen, i deres skipshandel J. Lochner & Co, i Kristiansand. Etter middelskole og handelsskole gjennomgikk Axelssen rekruttskolen for Agder infanteriregiment nr. 7 (IR 7) i 1931. Axelssen gjorde tjeneste i regimentet ved krigsutbruddet sammen med et annet medlem av Oslogjengen, Edvard Tallaksen, i Setesdalen i aprildagene 1940. Etter at  divisjonen, under ledelse av general Liljedahl, kapitulerte den 15. april 1940, gikk Axelssen tilbake til arbeidet i skipshandelen i Kristiansand. Derfra ble han en meget effektiv havnespion.
Under opplæringen i Kompani Linge ble Axelssen, i likhet med Gunnar Sønsteby, oppfattet som en problemelev, og måtte i en periode tjenestegjøre ombord i en motortorpedobåt.
Etter at Gregers Gram og Edvard Tallaksen ble lokket i et bakhold på Plasskafeen ved Olaf Ryes plass i Oslo, ble Viggo Axelssen og Arthur Pevik tidlig i 1945 rekruttert til Oslogjengen av Gunnar Sønsteby. De ankom Østmarka, nær Ski stasjon den 22. februar 1945 i fallskjerm sammen med 50 containere inneholdende våpen og sabotasjemateriell. Milorg D11 mottok de nylig ankomne fallskjermhopperne «- på en fortreffelig måte!», ifølge Axelssen selv.
Den 6. mars 1945, da Viggo Axelssen og Birger Rasmussen skulle fylle bensin på bilen de fraktet utstyr i, ble de overrasket av en tysk-norsk patrulje som kom gående oppover Fredensborgveien i Oslo. Guttene trakk seg inn i en blindgate, hvor de ble fulgt av tre menn fra patruljen, en frontkjemper og to fra Hirdens Bedriftsvern. Det hele endte med at Birger Rasmussen skjøt to av forfølgerne på kloss hold før Rasmussens pistol klikket, mens den tredje fikk satt et rifleskudd i armen til Rasmussen. Viggo Axelssen kom til, avfyrte skudd og jaget rifleskytteren og fikk hjulpet Rasmussen i sikkerhet.
Etter krigens slutt fortsatte Viggo Axelssen sin sivile jobb som skipshandler i Kristiansand. Axelssen ga også Lingeklubben en hytte på Kalvøya i Høvåg. Hytta fikk navnet «Royal Castle».


== Utmerkelser ==
For innsatsen som livvakt for kongefamilien i frigjøringsdagene 1945 ble Axelssen, sammen med atten andre livvakter, i 1946 tildelt H.M. Kongens erindringsmedalje med spenne «1940–1945».


== Se også ==
Operasjon Cheese
Operasjon Carhampton


== Referanser ==


== Litteratur ==
Erling Jensen, Per Ratvik, Ragnar Ulstein (1948): Kompani Linge – Gyldendal
Jan Christensen: Oslogjengen Orion Forlag, 2005
Per Hansson: Det Største Spillet Gyldendal, 1965
Yin Ju-keng

Yin Ju-keng (kinesisk: 殷汝耕; pinyin: Yin Rugeng; Wade-Giles: Yin Ju-keng; Hepburn: In Jyokou;  født 1885 i Pingyang i Wenzhou i provinsen Zhejiang i Kina, henrettet 1. januar 1947) var leder av en japansk marionettstat i det nordlige Kina under den annen sino-japanske krig.


== Liv og virke ==
Han hadde studert i Japan og tok eksamen ved  Waseda-universitetet. 1911 deltok Yin i Xinhairevolusjonen som styrtet Qing-dynastiet, og etterpå gjorde han tjeneste i flere krigsherrers regjeringer inntil han sluttet seg til Kuomintang i 1926. Etter Nordekspedisjonen 1926-1927 ble han kommissær for Luantung-området i den demilitariserte sone i Hebei i 1933. 
Den 15. november 1935 utropte Yin det området som stod under hans administrasjon som Øst-Hebeis autonome råd i opposisjon mot Kuomintangregjeringen. Han fikk støtte fra den japanske Kwantunghæren. 
Etter Tongzhoumytteriet i slutten av juni 1937 ble Øst-Hebei-regjeringen hans absorbert inn i Republikken Kinas provisoriske regjering, også den en marionett for japanerne. 
Yin ble arrestert av Kuomintangregjeringen ved krigens slutt, og ble henrettet i 1947.


== Kilder ==
David P. Barrett and Larry N. Shyu, eds.; Chinese Collaboration with Japan, 1932-1945: The Limits of Accommodation Stanford University Press 2001
John H. Boyle, China and Japan at War, 1937–1945: The Politics of Collaboration (Harvard University Press, 1972).
James C. Hsiung and Steven I. Levine, eds., China's Bitter Victory: The War with Japan, 1937–1945 (Armonk, N.Y.: M. E. Sharpe, 1992)
Ch'i Hsi-sheng, Nationalist China at War: Military Defeats and Political Collapse, 1937–1945 (Ann Arbor: University of Michigan Press, 1982).
Frederick W. Mote, Japanese-Sponsored Governments in China, 1937–1945 (Stanford University Press, 1954).
Howard L Boorman and Richard C. Howard, eds.; Biographical Dictionary of Republican China, Volume I: AI - CH'U, Columbia University Press, 1967.
Jowett, Phillip S., Rays of The Rising Sun, Armed Forces of Japan's Asian Allies 1931-45, Volume I: China & Manchuria, 2004. Helion & Co. Ltd., 26 Willow Rd., Solihull, West Midlands, England
West Coast Choppers

West Coast Choppers er et amerikansk selskap som driver med spesialbygging av motorsykler (choppere) på Long Beach i California.
Selskapet ble startet av den senere TV-personligheten Jesse G. James i 1992, i morens garasje. Selskapet ekspanderte fort og flyttet til nye og større lokaler. Blant kundene er kjendisene Shaquille O'Neal, Keanu Reeves, Kid Rock, James Hetfield (Metallica), Tyson Beckford, og The Undertaker. Selskapet har fått mye profilering via flere TV-serier som administrerende direktør Jesse James har deltatt i, som Motorcycle Mania, Monster Garage, History of the Chopper, Iraq Confidential with Jesse James og Green Scream,  og Jesse James is a Dead Man.
Selskapet har en stor kolleksjon med promoteringsartikler, som caps, T-skjorter, gensere osv. I 2001 ble artiklene forbudt på Simi Valley Unified School District i California, grunnet bruk av jernkorset i logoen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) West Coast Choppers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bernard Tapie

Bernard Tapie (født 26. januar 1943, død 3. oktober 2021) var en fransk forretningsmann, politiker, skuespiller og sanger.
Han er kjent for sitt eierskap i den franske fotballklubben Olympique Marseille på begynnelsen av 1990-årene.
Med Tapie som president klarte Marseille å vinne Serievinnercupen i 1993 (som første franske lag). I 1994 måtte imidlertid Tapie trekke seg som følge av korrupsjonsanklager og kampfiksing. Han ble i 1997 satt i La Santé-fengselet i Paris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bernard Tapie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bernard Tapie på Internet Movie Database 
(fr) Bernard Tapie på Allociné 
(en) Bernard Tapie hos The Movie Database 
(en) Bernard Tapie på Discogs 
(en) Bernard Tapie på MusicBrainz 
(en) Bernard Tapie hos Europaparlamentet
Havvette

Havvette er et overnaturlig vesen (vette) som lever i havet. 
Typiske havvetter er havfrue, havmann og draug.
Jákup Mikkelsen

For den færøyske fotballspilleren, se Jákup Nolsøe Mikkelsen.Jákup Andrias Mikkelsen (født 22. august 1957 i Klaksvík) er en færøysk forretningsmann og politiker (Ff.).
Han er sønn av byggmester Sámal Mikkelsen og hustru Esther Hansen. Han gikk Føroya Læraraskúli og underviste deretter i folkeskolen i Klaksvík. I 1996 gikk han sammen med Sankey Joensen og sin bror Jóannes Mikkelsen om å kjøpe grossistfirmaet J.F. Kjølbro Heilsøla, hvor han ble daglig leder. Firmaet driver grossistvirksomhet og agentur i matvarer og har 12 ansatte. Mens Jákup Mikkelsen har skjøttet politiske verv, har hans hustru Ester Mikkelsen fungert som daglig leder.
Mikkelsen var medlem av kommunestyret i Klaksvík fra 1984 til 1992. Han møtte som varamann på Lagtinget for Færøyenes statsminister Anfinn Kallsberg fra 2002 til 2004, deretter for innenriksminister Jógvan við Keldu frem til 2005, mens det ennå var valgkretser ved lagtingsvalgene. Mikkelsen var valgt fra Norðoyar. Ved lagtingsvalget i 2008 ble valgkretsene avskaffet, og Mikkelsen ble innvalgt på eget mandat og valgt til formann i Lagtingets velferdskomité og formann i Fólkaflokkurins lagtingsgruppe.
Ved regjeringsdannelsen etter valget i 2011 ble han utnevnt til fiskeriminister. Det ble reist spørsmål ved hans habilitet, ettersom hans svoger Hanus Hansen var en stor fiskebåtreder, men en juridisk betenkning fant Mikkelsen habil. Han valgte likevel å fratre i 2012 og ble formann i Lagtingets utenrikskomité og formann i partiets lagtingsgruppe.


== Referanser ==
Jens Christian Olsen

Jens Christian Olsen (født 13. november 1901 på Toftir, død 20. november 1963 i Tórshavn) var en færøysk politiker (Sb.), skipper og fiskevraker.
Han var innvalgt på Lagtinget fra Eysturoy fra 1940 til 1945, møtte fast som varamann for regjeringssjef Andrass Samuelsen fra 1948 til 1950, og var på nytt innvalgt på eget mandat fra 1950 til sin død i 1963. Olsen var Lagtingets sekretær og formann i Lagtingets fiskerikomité.Olsen var medlem av sognestyret (kommunestyret) i Nes fra 1939 til 1946 og fra 1955 til 1963, i flere år som formann. Han var medlem av forstanderskapet i Færø Amts Sparekasse.Han engasjerte seg også i misjons- og avholdsarbeid, blant annet som formann i Blå Kors på Færøyene.Jens Christian Olsen var, fra to ulike ekteskap, far til lagtingsmennene Jógvan I. Olsen og Alfred Olsen.


== Referanser ==
Pinjekjerne

Pinjekjerner er store frø fra konglen på furutrær som vokser ved Middelhavet. Det finnes flere ulike kongler som har store nok frø til at de kan bli solgt som pinjekjerner. De smaker mest når de har vært ristet, og brukes ofte i salater og er en av hovedingrediensene i pesto.


== Kulinarisk bruk ==
Pinjekjerner har blitt brukt som menneskeføde i Europa og Asia siden paleolitikum. De er ofte brukt i kjøtt, fisk, salater and vegetarretter eller bakt inn i brød. Pinjekjerner er også brukt i sjokolade, kaker og dessert.
I Europa og Midtøsten brukes pinjekjerner fra Pinus pinea. De har en avlang form og er mer homogene enn asiatiske pinjekjerner som er rundere i formen.


=== Risiko ved å spise pinjekjerner ===
En liten del av pinjekjernene som dyrkes i Kina kan forårsake smaksforstyrrelser, dysgeusia, som kan vare mellom noen få dager og inntil to uker. Det beskrives som en bitter, metallisk ettersmak som gjør at alt man spiser smaker vondt. Dette fenomenet ble først beskrevet i et vitenskapelig artikkel i 2001. I noen publikasjoner er fenomenet kjent som "pine mouth".
Nestle Research Centre har foreslått at det er en bestemt kinesisk pinjeart, Pinus armandii, som er opphav til smaksforstyrrelsene. Den mistenkte pinjearten har kjerner som er mindre, mattere og rundere enn de typiske pinjekjernene. Dette er bekreftet av nyere forskning.
I 1998 publiserte FAO en liste over spiselige nøtter fra trær som inneholdt 29 sorter av pinjenøtter som vanligvis spises 
men den nevnte kinesiske sorten var ikke nevnt. Smaksforstyrrelsen, kjent som metallogeusia, kommer normalt 1–3 dager etter konsum, og er verst to dager etter
Möller har fremlagt en hypotese som kan forklare årsaken til at smaksforstyrrelsen kan komme flere dager etter konsum og kan vare i to uker. En biologisk prosess kjent som  enterohepatisk sirkulasjon, enterohepatisk resirkulasjon (EHR) kan være medvirkende årsak til smaksforstyrrelse forårsaket av pinjekjerner.


== Referanser ==