jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Acton Bjørn

Acton Bjørn (født 23. september 1910 i København, død 20. juni 1992) var en dansk produktdesigner og kompanjong med Sigvard Bernadotte i det felles foretaket Bernadotte & Bjørn Industridesign A/S.
Acton Bjørn studerte arkitektur og byplanlegging og begynte å arbeide som formgiver under andre verdenskrig. I 1950 startet han sammen med Sigvard Bernadotte  designfirmaet Bernadotte & Bjørn Industridesign A/S. Firmaet var et av Skandinavias første konsulentbyråer for industridesign. Hovedkontoret lå i København med filialer i New York og Stockholm. Samarbeidet mellom Bernadotte og Bjørn varte til 1964. I den tiden ble det skapt mange designklassikere, som rustfrie kjøkkenredskaper for Modernum (1954) og plastskålen Margrethe for Rosti Bakelitfabrik  (1950), som fortsatt er i produksjon. Blant oppdragsgiverne hørte blant annet Husqvarna, Bang & Olufsen, Facit, AGA, General Electric og Elektro-Helios. 
I 1965 åpnet Bjørn sitt eget kontor i København med spesialisering på husholdningsredskaper, kontormøbler og emballasje. Samme år formga han en transistorradio for Bang & Olufsen, Beolit 500. Designet innebar en forenkling av radioens bruk som kan sammenlignes med telefonens. I 1966 fikk Bjørn en dansk designpris for dette arbeidet. Acton Bjørn lyktes med å forene praktisk funksjon med enkel skulptural form.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Industrial Design A-Z, Taschen GmbH, Köln, 2000 ISBN 3-8228-6310-6


== Eksterne lenker ==
(da) Acton Bjørn på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Markus Schmidt

Markus Schmidt (født 23. oktober 1968) var en østerriksk aker som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville og 1994 i Lillehammer.
Schmidt vant en olympisk bronsemedalje i aking under Vinter-OL 1992 i Albertville. Han kom på tredjeplass i ener for menn, bak Georg Hackl fra Tyskland og sin landsmann Markus Prock.
Neuner ble verdensmester i aking 1996 i Altenberg i mixed.


== OL-medaljer ==
1992  Albertville -  Bronse i aking, ener menn  Østerrike


== Eksterne lenker ==
(en) Markus Schmidt – Olympics.com 
(en) Markus Schmidt – Olympedia 
(en) Markus Schmidt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Markus Schmidt – FIL
Hans Christian Ørsted Hambro

Hans Christian Ørsted Hambro (født 10. juni 1855 i Hosanger, død 14. mars 1900) var en norsk folkehøyskolebestyrer. Han drev Garnes folkehøyskole på Garnes utenfor Bergen fra 1887 til 1899.


== Liv og virke ==


=== Slekt ===
Christian Hambro var av den norske grenen av Hambro-slekten, som kom til Bergen med hans farfar, kjøpmannen Edvard Hambro. Han var sønn av fabrikkeier Carl Joachim Hambro (1813–1873) og Angelique Cathrine Bull (1813–1899) og bror av skolebestyrer Edvard Isak Hambro (1847–1909). Han var onkel til Høyre-politikeren Carl Joachim Hambro (1885–1964). På morssiden var han i slekt med den danske vitenskapsmannen Hans Christian Ørsted, som han var oppkalt etter. Han ble i 1891 gift med sin niese Angelique Cathrine Ege.


=== Barndom og ungdom ===
Christian Hambro flyttet fire år gammel til Bergen sammen med foreldren, og begynte siden på byens latinskole, men måtte slutte i 17-årsalderen på grunn av sykdom. Han gikk da til sjøs og kom så langt som til India. 


=== Karriere ===
Siden gikk han på styrmannsskolen og dro til sjøs igjen, inntil han måtte gå på land på grunn av en skade. Deretter arbeidet han i flere år på kontoret hos Mowinckel & søn i Bergen.
Hambro var gjennom lesning av Grundtvig og Kierkegaard blitt begeistret for folkehøyskolesaken, og hadde også besøkt Askov folkehøyskole i Danmark. I 1887 opprettet han sin egen folkehøyskole, Garnes folkehøyskole, på Garnes utenfor Bergen. Her bygget han også sin egen bolig, villaen «Fredlund». I 1899 måtte han imidlertid oppgi skolen på grunn av sykdom. Han døde året etter.


== Kilder ==
Hambro, C. J.: Far og sønn. Oslo: Gyldendal, 1948.
«Garnes folkehøgskule», i Stauri, Rasmus: Folkehøgskulen i Danmark, Norge, Sverige og Finland. Kristiania: Norli, 1910.


== Eksterne lenker ==
Slektsinformasjon om Hans Christian Ørsted Hambro
Garnes folkehøyskole

Garnes folkehøyskole var en folkehøyskole på Garnes i Arna utenfor Bergen som var i virksomhet fra 1887 til 1899.
Folkehøyskolen ble anlagt ved Sørfjorden på Garnes av Christian Hambro (1858–1900) i 1887, og hadde i alt om lag 900 elever. Her oppførte han også sin egen bolig, villaen «Fredlund». I 1899 måtte Hambro stenge skolen på grunn av sykdom. Han døde i mars 1900. Kona og sønnen bodde der i 2. etg mens det var leid ut til husflidskole fra september samme året med 35 elever. Skolen var der i 5 år til den ble flyttet dit den ligger i dag.


== Kilder ==
Johnsen, Aslaug Garnes (1988). Garnes husflidskule 100 år: 1888-1988 : frå privat handgjerningsskule til fylkeskommunal vidaregåande skule. Bergen: [Skulen]. ISBN 8299182018.
Liste over ordførere i Bremanger

Liste over ordførere i Bremanger viser navn, parti og funksjonsperiode for ordførere i Bremanger kommune fra kommunesammenslåing i 1964 og fram til dag.

Mons Monsen, Arbeiderpartiet (1964–1965)
Alf Bakke, upolitisk liste (1966–1967)
Abraham Øvrebotten, Arbeiderpartiet (1968–1979)
Bjarne Haugland, Venstre (1980–1981)
Svein Kåre Senneset, Arbeiderpartiet (1982–1987)
Roar Førde, Høyre (1988–1995)
Einar Kjerpeset, Senterpartiet (1996–2003)
Kåre Olav Svarstad, Arbeiderpartiet (2004–2011)
Karl Vidar Førde, Senterpartiet (2011–2015)
Audun Åge Røys, Høyre (2015–2019)
Anne Kristin Førde, Arbeiderpartiet (2019–)


== Eksterne lenker ==
Fylkesleksikon, NRK Sogn og Fjordane
Ivan Bratt

Ivan Bratt (født 24. september 1878 i Jönköping, død 25. januar 1956 ved Lundby i Bettna) var en svensk lege, politiker og entreprenør. Han er blitt mest kjent for å ha innført motboken i Sverige. Motboken inngikk i et alkoholpolitisk system som også er kalt for «Brattsystemet». Opprettelsen av Systembolaget var også en del av dette systemet, hvor Bratt la grunnlaget ved etablering av «Aktiebolaget Stockholmssystemet» i 1913.


== Bakgrunn og livsgjerning ==
Ivan Bratt var sønn av «hovrättsråd» (tilsv. lagmann) Axel Bratt og Ellen Wahlberg. Han tok «med.lic.» 1903 i Stockholm, og i 1906 åpnet han egen legepraksis i Stockholm. Han ble valgt inn i Stockholms «stadsfullmäktige» (kommunestyre) 1908, og i Sveriges riksdags andre kammer for Stockholms stads første valgkrets for «liberala samlingspartiet» i 1921.
I februar 1908 deltok Bratt i «Läkarsällskapet»s debatt om alkoholpolitikk og presenterte sitt forslag til løsning. I 1909 ga han ut boken «Kan nykterhetsfrågan lösas utan totalförbud»?.
I 1913 etablerte Bratt «Aktiebolaget Stockholmsystemet» og søkte om og fikk konsesjon for all detaljhandel med sprit i Stockholm. Snart forhandlet han om oppkjøp av spritforretninger, vinbutikker og destillatører over hele landet og meddelte finansministeren at dersom han lykkedes i å få kontroll over spritproduksjonen skulle overskuddet gå til statskassen. 
I årene 1917-1918 kjøpte Bratt opp 98 firmaer, og skapte et privat alkoholmonopol på fire år; i imperiet var «fem grossister, två fastighetsbolag, elva agentfirmor, ett råbränneri, Carnegiebryggeriet, läkemedelsföretaget Astra, Grand Hotel och Svanens droghandel, vid den tiden en omfattande apoteksrörelse». 
Den første innbetalingen til statskassen var på 5 millioner kr., tilsvarende nesten 10 prosent av statsbudsjettet. «AB Vin & Spritcentralen» ble etablert i 1917, og staten fikk løse inn aksjene og Vin & Spritcentralen fikk monopol og overtok all partihandel av alkohol i Sverige, samtidig med at motboken ble obligatorisk innført i hele landet.
Ivan Bratt ligger begravet på Bettna kirkegård i Flen kommune.


== Bibliografi ==
Ivan Bratt (1909) Kan nykterhetsfrågan lösas utan totalförbud? Albert Bonniers Förlag.
Ivan Bratt (1911) Nykterhetspolitiska utvecklingslinjer. Albert Bonniers Förlag.
Ivan Bratt (1922) På konsulinnans terrass. Ett samtal om den 27 augusti m.m. Svenska andelsförlaget.
Ivan Bratt (1926) En riksdagsdebatt om spritcentralen. P.A. Norstedt & Söners förlag.


== Biografier ==
Knut Falk (1930). Märkesmän   inom   vårt   ekonomiska liv. Wahlström & Widstrands förlag. Anmeldelse i Svensk Läraretidning, 1930.
Håkan Westling (1997). Ivan Bratt. Legendarisk läkare, Systemets grundare.


== Referanser ==
Juridisk Studentforening

Juridisk Studentforening ved Treider College er en selveid ideell organisasjon, som arbeider for et best mulig faglig og sosialt miljø for jusstudentene ved Treider College, og ble etablert i november 2008.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Østfold-Posten

Østfold-Posten ble etablert under navnet Folkets Røst i 1917. Avisen fikk navnet Østfold-Posten i 1959. I 1990 ble avisen slått sammen med Øvre Smaalenene. Etter en ny sammenslåing med Indre Smaalenenes Avis i 1997 ble navnet endret til Smaalenenes Avis i 2003.
Avisen var organ for Arbeiderpartiet
Malgomaj

Malgomaj (sørsamisk: Jetneme) er en innsjø nordvest for Vilhelmina i Västerbottens län i Sverige. Innsjøen ligger 344 meter over havet, i Ångermanälvens vassdragsområde.
Malgoaj har et areal på 103 kvadratkilometer og er 110 meter dyp. Den er omkring 40 km lang og en til tre kilometer bred.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Skandinavia


== Referanser ==
Back to the 80’s (album)

Back to the 80's er det tredje albumet til den norske musikk- og teatergruppen Tramteatret. Albumet ble utgitt i mars 1980. Sangene på plata var tidligere framført i gruppas revy, Back to the 80's, året før.


== Sporliste ==
«Å livet svinger» (Anders Rogg/Terje Nordby)
«Jodeledili» (A. Rogg/Arne Garvang/T. Nordby)
«Begin åh Begin (Begin the Beguine)» (Cole Porter, norsk tekst: T. Nordby)
«Altaballaden» (A. Garvang/T. Nordby)
«Frisco» (A. Rogg/T. Nordby)
«I Spit On You» (A. Garvang/T. Nordby)
«Back to the 80's» (A. Garvang/T. Nordby)
«Nostalgi» (A. Garvang/T. Nordby)
«Lykke og samhold» (A. Garvang/T. Nordby)
«Bomber og brylkrem» (A. Garvang/T. Nordby)
«Vannmannens solfylte tiår» (A. Rogg/A. Garvang/T. Nordby)
«Cool It» (A. Garvang/T. Nordby)
«Æ og du (Jag och du)» (Kine Hellebust/Ted Ström)
«Slåss mot rasismen» (A. Rogg/A. Garvang/T. Nordby)


== Musikere ==


=== Tramteatret ===
Arne Garvang – låtskriver, kor, sang, gitarer
Anders Rogg – tangentinstrumenter, sang, kor, låtskriver
John Nyutstumo – diverse blåseinstrumenter, sang, kor, låtskriver
Marianne Krogness – sang, kor
Kine Hellebust – låtskriver, sang, kor
Anne Nyutstumo – sang, kor
Carsten Loly – trommer, kor
Billy Johansson – bass, kor
Liv Aakvik – sang, kor
Helge Winther-Larsen – sang, kor, instruktør
Terje Nordby – gitar, låtskriver, sang, kor
Magne Bruteig – sang, kor
Per Kjeve – sang, kor


=== Andre ===
Ola Johansen – produsent
Ted Ström – låtskriver
Cole Porter – låtskriver
Svein Engebretsen - tekniker
Asbjørn Krogtoft - tekniker
Petter Hox - tekniker
Vitenskapsåret 1848

Vitenskapsåret 1848 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1848.


== Hendelser ==
Lord Rosse studerer M1 og gir den navnet Krabbetåken.
William Cranch Bond og William Lassell oppdagere Hyperion, Saturns måne.
Charles Darwin og Alfred Russel Wallace antyder evolusjon ved naturlig seleksjon i en artikkel til Linnean Society of London.
William Thomson Kelvin oppdager det absolutte nullpunkt.
Mary Somerville utgir boken Physical Geography


== Prisvinnere ==
Copleymedaljen: John Couch Adams, britisk astronom.
Rumfordmedaljen: Henri Victor Regnault, fransk kjemiker og fysiker.
Wollastonmedaljen: William Buckland, britisk geolog, paleontolog og prest.


== Fødsler ==
23. mai - Otto Lilienthal, tysk flypioner (død 1896)
8. november - Gottlob Frege, tysk matematiker (død 1925)
12. juni - Albertina Carlsson, svensk zoolog (død 1930)
8. september - Viktor Meyer, tysk kjemiker (død 1897)
6. desember - Johann Palisa, østerriksk astronom (død 1925)


== Dødsfall ==
9. januar - Caroline Herschel, britisk astronom (født 1750)
27. mars - Gabriel Bibron, fransk zoolog (født 1805)
28. mars - Carl Johan Schönherr, svensk entomolog (født 1772)
21. mai - Pierre-Laurent Wantzel, fransk matematiker (født 1814)
7. august - Jöns Jacob Berzelius, svensk kjemiker (født 1779)
12. august - George Stephenson, britisk ingeniør, lokomotivkonstruktør (født 1781)
18. desember - Bernhard Bolzano, tysk-østerriksk matematiker og filosof (født 1781)


== Se også ==
Vitenskapsåret 1849

Vitenskapsåret 1849 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1849.


== Hendelser ==
Édouard Roge oppdager prinsippene for Roche-grensen, og lykkes i å forklare hvorfor Saturns ringer ikke klumper seg sammen til en måne.
George Gabriel Stokes viser hvordan solitære bølger kan oppstå ved kombinasjoner av periodiske bølger.
Hippolyte Fizeau og Léon Foucault måler lyshastigheten til cirka 298 000 km/s.


== Prisvinnere ==
Copleymedaljen: Roderick Murchison, skotsk geolog
Wollastonmedaljen: Joseph Prestwich, britisk geolog


== Fødsler ==
25. april - Felix Klein, tysk matematiker (død 1925)
26. oktober - Ferdinand Georg Frobenius, tysk matematiker (død 1917)


== Dødsfall ==
28. mars - Stephan Ladislaus Endlicher, østerriksk botaniker (født 1804)
28. april - René Primevère Lesson, fransk lege og naturforsker (født 1794)
12. desember - Marc Isambard Brunel, fransk-britisk ingeniør (født 1769)
		


== Referanser ==
King Chiaullee

King Chiaullee er en musikkgruppe fra øya Man i Irskesjøen som spiller tradisjonell, keltisk musikk. Gruppen har tre albumutgivelser.
Gruppens medlemmer møtes som tenåringer mens de gikk på skole sammen i 1994, og har siden opptrådt og turnert på tallrike festivaler over hele Storbritannia, enkelte land i Europa, og i USA. Tittelen på gruppen, «King Chiaullee», innebærer en bevisst misforståelse; det er ikke snakk om navnet til en konge, men er mansk-gælisk og betyr «Musikkhoder».Gruppens musikk karakteriseres som tradisjonell, det vil si at de knytter an til historisk folkemusikk fra landene rundt Irskesjøen, det som gjerne kalles for keltisk musikk, fra Irland, Skottland, Bretagne og ikke minst Man. I tillegg til å framføre en eklektisk blanding av tradisjonelle melodier spiller gruppen også en del egne komposisjoner. De fem musikerne spiller en rekke hovedsakelig akustiske instrumenter som fele, fløyte, bouzouki, bodhrán, gitar og kontrabass.


== Festivaler ==
Foruten faste opptredener i hjemlandet Man har King Chiaullee spilt på en rekke musikkfestivaler for tradisjonell og folkemusikk. Da gruppen opptrådte i Bretagne og deltok i Festival Interceltique de Lorients musikkonkurranse for grupper vant de førsteprisen, Trophée Cidrerie des Terroirs, noe som hjalp gruppen til nye opptredener i Milano og ved Italias kjente Celtica-festival. De har også deltatt på scenen i festivalene Montreal Celtic Festival i Canada, Bethlehem Celtic Classics i USA, Chicago Celtic Fest i USA, Cwlwm Celtaidd i Wales, Lowender Perran i Cornwall, Derrygonnelly i Nord-Irland, og ikke minst Celtic Connections i Glasgow.


== Medlemmer ==
Gruppens fem medlemmer er

Adam Rhodes (fele og bouzouki)
David Kilgallon (fele)
Russell Cowin (bodhran og kontrabass)
Gilno Carswell (fløyte)
Matthew Kelly (gitar og mandolin)


== Diskografi ==
Baase Cooil Stroo (2000)
Reel:Ode (2003)
Nish! (2006)Gruppen har også bidratt i tallrike samlealbum med flere ulike musikere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) King Chiaullee på Discogs 
(en) King Chiaullee på MusicBrainz 
King Chiaullees offisielle nettsted
King Chiaullees andre offisielle nettsted
King Chiaullee-nyheter, musikkvideoer, konsertopptak med mere hos NME
King Chiaullee for iTunes
Mary’s Boy Child

«Mary's Boy Child» er en julesang skrevet av Jester Hairston i 1956.
Sangen ble opprinnelig skrevet for Harry Belafonte, men er mest kjent utført av den tyske discogruppen Boney M.
Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. Hans norske tittel er «Det var engang en julenatt». Tvillingene Randi og Torild med Yngve Bjerkes orkester spilte inn sangen 5. oktober 1964. Den ble utgitt på singlen Columbia 45GN 1733.
Sangen har også kommet med norsk tekst med tittelen «Marias Guttebarn» (tekst av Lars Kilevold) fremført av blant andre Anita Skorgan (1994), "Marias barn" (tekst av Arve Sigvaldsen) fremført av Stein Ingebrigtsen (1979),  "Lang tid tilbake" (tekst av Arnold Børud) fremført av Frisk Luft (1976) og med dansk tekst med tittelen «Det var en gang en julenat». Den danske versjonen ble sunget i en norsk oversettelse av Ingjerd Helén på musikkalbumet Jul med Ingjerd Helen fra 1978.


== Tekst ==
Vitenskapsåret 1850

Vitenskapsåret 1850 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1850.


== Hendelser ==


=== Fysikk ===
Rufolf Clausius publiserer en artikkel om en mekanisk teori om varme, som for første gang inneholder prinsippene bak termodynamikkens andre hovedsetning
Hippolyte Fizeau og E. Gounelle måler elektriske hastigheter
Léon Foucault viser at lyshastigheten i luft er større enn i vann og at brytningsindekset står i omvendt proporsjon til hastigheten


== Prisvinnere ==
Copleymedaljen: Peter Andreas Hansen, dansk astronom.
Rumfordmedaljen: François Arago, fransk matematiker, fysiker og astronom.
Wollastonmedaljen: William Hopkins, britisk matematiker og geolog.


== Fødsler ==
1. januar - Oscar Jacobsen, norsk ingeniør, politiker og statsråd (død 1902)
9. februar - Hjalmar Schiøtz, norsk lege og Norges første professor innen oftalmologi (død 1927)
15. januar - Sofia Kovalevskaja, russisk matematiker (død 1891)
18. mai - Oliver Heaviside, britisk matematiker og fysiker (død 1925)
6. juni - Karl Ferdinand Braun, tysk fysiker (død 1918).
25. august - Charles Richet, fransk fysiolog, nobelprisvinner i medisin/fysiologi (død 1935)
28. mars - Bernt Michael Holmboe, norsk matematiker (født 1795)


== Dødsfall ==
27. mars - Wilhelm Beer, tysk astronom (født 1797)
28. mars - Bernt Michael Holmboe, norsk matematiker (født 1795)
10. mai - Louis Joseph Gay-Lussac, fransk kjemiker og fysiker (født 1778)


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1851

Vitenskapsåret 1851 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1851.


== Hendelser ==
1. mai – Den første verdensutstillingen, Londonutstillingen 1851 åpner i det nybygde Crystal Palace.


== Meteorologi ==


== Prisvinnere ==
Copleymedaljen: Richard Owen, britisk biolog og paleontolog.
Wollastonmedaljen: Adam Sedgwick, britisk geolog.


== Fødsler ==
19. januar - Jacobus Kapteyn, nederlandsk astronom (død 1922).
8. juli - Arthur Evans, britisk arkeolog (død 1941).
3. august - George Francis FitzGerald, irsk fysiker (død 1901).


== Dødsfall ==
28. januar - John James Audubon, ornitolog og illustratør (født 1785)
18. februar - Carl Gustav Jakob Jacobi, tysk matematiker (født 1804)
9. mars - Hans Christian Ørsted, dansk fysiker (født 1777)
17. juli - John Farey, engelsk mekanikkingeniør og sakprosaforfatter (født 1791)
2. september - William Nicol, skotsk geolog og fysiker (født 1770)


== Se også ==
Michael Specter

Michael Specter (født 1955) er en amerikansk forfatter og journalist som skriver for magasinet The New Yorker, noe han har gjort siden 1998. Han skriver hovedsakelig om vitenskap, teknologi og globale helsespørsmål.
Specter startet i Washington Post i 1985, hvor han først dekket lokale spørsmål, deretter vitenskap. Han ble etterhvert sjef for avisens New York-kontor. I 1991 startet han i The New York Times, og var korrespondent i Moskva fra 1994 til 1998. Han dekket blant annet krigen i Tsjetsjenia og det russiske presidentvalget i 1996. I 1998 ble han korrespondent i Roma.
I 2009 ga han ut boken Denialism, som handler om hvorfor personer i USA og Europa avviser vitenskapelige sannheter basert på mye data, og i stedet omfavner noe mer komfortabelt og konstruert. Blant emnene han går gjennom er organisk mat, vaksinesikkerhet og genomikk.


== Bibliografi ==
Denialism: How Irrational Thinking Hinders Scientific Progress, Harms the Planet, and Threatens Our Lives (The Penguin Press, 29. oktober 2009)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside
Firing Bullets of Data at Cozy Anti-Science. Intervju med Specter i The New York Times, publisert 4. november 2009.
Vasa

Vasa (finsk: Vaasa), mellom 1855 og 1917 Nikolaistad, er en by og kommune i landskapet Österbotten i Finland. Byen har 66 986 innbyggere (2014). Vasa grenser til kommunene Korsholm, Malax, Vörå, Storkyro og Laihela.
Vasa er en tospråklig kommune med finsk som majoritetsspråk (69,8 %) og svensk som minoritetsspråk (24,8 %). I Vasas omland er svensk majoritetsspråk.
Vasa har egen lufthavn som ligger ca. 9 km syd for sentrum. Byen har fergeforbindelse med Umeå.
Vasa ble grunnlagt i 1606 av kong Karl IX. På 1700-tallet opplevde byen et sterkt oppsving. 
Byen ble herjet av en bybrann i 1852, og ved gjenoppbyggingen ble sentrum flyttet 7 km vest for gamlebyen. Under borgerkrigen i 1918 var Vasa sete for senatet og dermed Finlands faktiske hovedstad.
Vasa har to universiteter: Vasa universitet og Vasa yrkeshögskola. Dessuten har Åbo Akademi og Svenska handelshögskolan i Helsingfors en underavdeling i Vasa.
Wärtsiläkoncernen har et mekanisk verksted i Vasa.
Österbottens museum i Vasa regnes som et av de mest betydningsfulle kunstmuseene i Finland. Söderfjärdens Meteoria inneholder en utstilling som viser meteorittnedslaget i egnen for 520 millioner år siden. Kvarkens natursenter Terranova er et informasjonssenter for Finlands første og eneste UNESCO-verdensnaturarvsted: Kvarkens skärgård.


== Vennskapsbyer ==
 Pärnu, Estland siden 1956
 Malmö, Sverige siden 1940
 Umeå, Sverige siden 1949
 Harstad, Norge siden 1949
 Helsingør, Danmark siden 1949
 Schwerin, Tyskland siden 1965
 Kiel, Tyskland siden 1967
 Šumperk, Tsjekkia siden 1984
 Morogoro, Tanzania siden 1988
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(en) Vaasa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vaasa – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Uppslagsverket Finland, Vasa
Vasa stad
Stora Lulevatten

Stora Lulevatten (lulesamisk: Stuor Julevu) er en regulert innsjø i det nordlige Lappland i Norrbottens län, Sverige. Innsjøen er magasin for Porjus kraftverk, og er oppdemt ved Porjus om lag 8 km nedenfor det naturlige utløpet at Luleälven. Som følge av reguleringen varierer sjøens høyde fra 369 til 372 meter over havet. Sjøens areal er på 135-155 km². 
Stora Lulevatten strekker seg fra Porjus i sørøst oppover til Jávrregasska, der en kort elvestrekning skiller innsjøen fra det ovenforliggende Langas (374 moh).
Stora Lulevatten befinner seg i de to kommunene Jokkmokk og Gällivare.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Skandinavia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stora Lulevatten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons