jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Diskuteket

Diskuteket var et norsk direktesendt debattprogram for ungdom som gikk på NRK fra 1985 til 1991. Programmet gikk en gang måneden og tok opp ulike temaer som opptok ungdom. Første sending handlet om ungdom og trafikkulykker, og her deltok blant annet daværende samferdselsminister Johan J. Jakobsen.Diskuteket var resultat av en videreutvikling av «I stolen», som tidligere var en del av ungdomsprogrammet Kluzz. Det ble sendt vekselvis med dette Kluzz, samt en del dokumentarprogrammer og etterhvert VVP.

Meningen er å plukke et rykende aktuelt tema like før sending, innkalle krigslystne ungdommer og høvelig øvrighetsperson til en grillfest av en seanse


== Programledere ==
Terje Myklebost (1985 - )
Bjørn Haavind (1985 - )
Hans-Olav Thyvold (1986 – )
Eivind Aaeng (1987 – )
Kristin Lunde (1988 – 1989)
Johs. Kalvemo (1988)
Eirik «Pytten» Hundvin (1988 – 1989)
Ingunn Kyrkjebø (1988 - )
Synnøve Farstad (1989 – )
Svein Ove Søreide (1990)
Styrk Fjærtoft Trondsen
Kirsti Moe
Reidar Otto Johnsen (1991)


== Trivia ==
I 1987 hadde Fredrik Skavlan sin tv-debut (som gjest) i dette programmet. Harald Eia hadde også sin første opptreden samme år i dette programmet.


== Referanser ==
Hilde Hefte

Hilde Hefte (født 1. september 1956 i Kristiansand) er en norsk jazzvokalist, låtskriver, tekstforfatter og musiker.Hun er grunnlegger av Norsk Jazzforlag (stiftet i 2003) og plateselskapet Ponca Jazz Records (stiftet i 2004).


== Privatliv ==
Hilde Hefte er datter av Gerd Lillan Hefte (f. Tveit) og Arnvid Hefte, og far var musiker og saksofonlærer. Hun har en sønn, Simen Hefte Endresen, født i 1980. Hilde Hefte var samboer med jazzpianist, komponist og arrangør Egil Kapstad siden 1994. De giftet seg i 2003 og levde sammen i 23 år frem til Kapstads bortgang i 2017.


== Karriere ==
Hefte har utdanning fra Barratt Due musikkinstitutt med klaver som hovedinstrument og sang som biinstrument. I ti år var hun sin fars elev på instrumentene saksofon og klarinett. Hun tok også teaterutdannelse, først hos Alex Scherpf og senere skole. Hun fikk også etter hvert flere roller ved Agder teater og på diverse andre scener – blant annet i Fugleelskerne av Jens Bjørneboe og Piaf av Pam Gems. En tid var hun også lærer ved Agder musikkonservatorium, før hun begynte som heltidsmusiker.
I 1999 hun ga hun ut CD-en Round Chet's Midnight, som var hennes første soloutgivelse. I 2017 ga hun ut albumet Quiet Dreams.
I 2003 dannet hun forlaget Norsk Jazzforlag med det formål å bevare Norges jazzarv, herunder komposisjoner av tenorsaksofonist Bjørn Johansen. I forlengelse av Norsk Jazzforlag dannet hun i 2004 plateselskapet Ponca Jazz Records.


== Priser og utmerkelser ==
Hefte mottok Sørnorsk jazzsenter-prisen for 2015/2016. I 2016 mottok hun dessuten Kristiansand kommunes kulturpris.


== Diskografi ==
2017 Quiet Dreams
2014 memory suite (Japan release)
2013 Short Stories
2007 An Evening In Prague
2006 On The Corner
2003 Hildes Bossahefte
2001 Playsong – the music of Bill Evans
1999 Round Chet's Midnight


== Som gjestemusiker ==
2011 Bossa Nova around the world (U.S.A & Worldwide – Putamayo records)
2009 Fight Apathy
2008 Vi aner deg
2006 Jazz Collection 1 (Ponca Jazz Records)
2003 The Next Step (Jon Larsen)
2002 Nice but Easy (Paul Weeden)
2002 Spor.sorland
2000 Violin (Ola Kvernberg)
1997 Kråka Knas


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Hilde Hefte – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hilde Hefte på Internet Movie Database 
(en) Hilde Hefte på Discogs 
(en) Hilde Hefte på MusicBrainz 
(en) Hilde Hefte på SoundCloud 
(no) Ponca Jazz Records hjemmeside
Preslav

Preslav (Преслав) var hovedstad i Det første bulgarske riket fra 893 til 972. Ruinene av byen ligger omtrent 20 kilometer sørvest for regionhovedstaden Sjumen og er et nasjonalt arkeologisk reservat.
Navnet Preslav er slavisk, og stedet var sannsynligvis opprinnelig en slavisk bosetning fram til det ble befesta i begynnelsen av 800-tallet. Preslav lå nær den daværende bulgarske hovedstaden Pliska, og utvikla seg derfor raskt under khanene Krum og Omurtag. I perioden rundt khanen Boris Is kroning i 852, hadde Preslav blitt et viktig strategisk militært sentrum og var sete for Itjirguboil. Det ble bygd et antall kirker i byen etter at bulgarerne ble kristna i 864.
Tsar Simeon den store beslutta å flytte hovedstaden fra Pliska til Preslav i år 893, da han tok over som hersker etter Vladimir. En historieskriver hevda at det tok Simeon 28 år å bygge den nye hovedstaden. Preslav nådde høydepunktet av tilveksten og storheten sin på midten av tsar Peter I av Bulgarias regjeringstid.
Norsk Jazzforlag

Norsk Jazzforlag ble etablert av jazzvokalisten Hilde Hefte i 2003 for å bevare komposisjoner av norske jazzutøvere. Det utgis nedskrevet musikk (noter) i samlehefter av blant andre Bjørn Johansen, Einar Iversen, Vigleik Storaas, Bjørn Alterhaug, Egil Kapstad,  Hilde Hefte,  Elin Rosseland, Petter Wettre, Inge Stangvik, Olga Konkova, Jan Gunnar Hoff, Eldbjørg Raknes,  Rolf Kristensen, Eldbjørg Raknes,  Karin Krog, Dag Arnesen, Tine Asmundsen, Tore Brunborg, Jan Erik Kongshaug, Knut Kristiansen, Hallgeir Pedersen og Live Maria Roggen, Marit Sandvik. 
Samleheftene består av: Northern Lines 1 - Twenty Norwegian Jazz CompositionsNorthern Lines 2 - Twenty Norwegian Jazz Compositions.  
Det er utgitt egne samlinger med:
Einar Iversen - Einar Iversen - Twelve Compositions som også inneholder biografi og en del unike bilder.
Egil Kapstad - Fiin Gammel som inneholder hans viser til tekster av Herbjørn Sørebø og Peter Magnus
Bjørn Johansen - Bjørn Johansen in Memoriam som inneholder 16 av hans komposisjoner.
Norsk Jazzforlag samarbeider nært med Hefte's Ponca Jazz Records etablert i 2004.


== Referanser ==
Knut Sæborg

Knut Oddvar Sæborg (født 9. desember 1961 i Drøbak) er en norsk tidligere sportsdanser og verdensmester.
Sæborg danset sammen med Tone Nyhagen, og de ble verdensmestere og europamestere i latinamerikansk dans i både 1987 og i 1988. De ble nummer tre i VM 1986, og nummer 2 i EM samme år. I 10-dans ble Nyhagen/Sæborg europamestere i 1986.
Etter VM-gullet i 1987 ble Nyhagen/Sæborg tildelt Morgenbladets gullmedalje. Sæborg fikk også Nesodden kommunes kulturstipend i 1987. Paret ble profesjonelle i 1989.
Sæborg har virket som internasjonal dommer i dans.
Tone Nyhagen

Tone Merete Nyhagen (født 17. mars 1963 i Oslo, død 28. desember 2015) var en norsk sportsdanser og verdensmester.
Nyhagen danset sammen med Knut Sæborg, og de ble verdensmestere og europamestere i latinamerikansk dans i både 1987 og i 1988. De ble nummer tre i VM 1986, og nummer to i EM samme år. I 10-dans ble Nyhagen/Sæborg europamestere i 1986.
Etter VM-gullet i 1987 ble Nyhagen/Sæborg tildelt Morgenbladets gullmedalje. Paret ble profesjonelle i 1989.
Nyhagen virket som internasjonal dommer i dans.


== Referanser ==
Krum av Bulgaria

Krum (Крум) var hersker av Bulgaria fra et tidspunkt etter 796 e.Kr., men før 803, fram til 814. PÅ denne tiden la Krum under seg byen Serdica (dagens Sofia), som var en bysantinsk hovedby på Balkan. Under ham vokste det bulgarske territoriet seg dobbelt så stort, det bredte seg Donau til Dnieper og fra Odrin til Tatrafjellene.
Krum er også kjent som den som innførte de første skrevne lovene i Bulgaria. Michel de Montaigne nevner lovstiftinga hans, og François Rabelais beskrev Krums rike som et land uten forræderi og vold. Sønnen hans Omurtag overtok etter ham på tronen.
Jonas Holmen

Jonas Holmen (født 8. august 1868, død 17. desember 1953 i Oslo) var en norsk kombinertløper og langrennsløper. Han vant det siste Husebyrennet i kombinert i 1891, og ble nummer to i kombinert i Holmenkollrennet i 1894, og nummer tre i 1893. I langrenn vant han 18 km i Holmenkollen 1894. 
I 1894 ble Holmen sendt som Norges representant til et renn i Østerrike, og ble tildelt alperosen i sølv. I 1905 ble han tildelt Holmenkollmedaljen. Holmen var også kjent som løypelegger i Holmenkollen. Han konkurrerte for Bærums skiklub. Han var også interessert i trav og var blant annet med på å anlegge Bjerke Travbane.
Holmen var gårdbruker av yrke. Han overtok slektgården på Aker i 1897.


== Eksterne lenker ==
Skiforeningen.no med PDF-fil på vinnere av Holmenkollmedaljen
Skiforeningen.no – klikk «Vinnere» for PDF-fil med vinnere i Holmenkollen siden 1892
Vetle Vinje

Vetle Vinje (født 14. mars 1962 i Oslo) er en norsk geofysiker og tidligere roer.


== Karrière ==
Han har doktorgrad i geofysikk fra Universitetet i Oslo, og har vært forsker ved NORSAR. Han disputerte ved Universitetet i Oslo i 1999. Siden 2005 har han jobbet med seismisk prosessering ved CGGVeritas.


== Roing ==
Vinje var tidligere aktiv som roer, og konkurrerte for Bærum Roklubb. Han var med på å vinne sølv i Sommer-OL 1988 i Seoul, på øvelsen i dobbeltfirer sammen med Lars Bjønness, Rolf Thorsen og Alf Hansen. Han var også med på å vinne sølv i VM i København året før med samme makkere. I 1984 var han med i båten som tok åttendeplass under Sommer-OL 1984 i Los Angeles.


== Familie ==
Han er sønn til språkprofessor Finn-Erik Vinje.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vetle Vinje – Olympics.com 
(en) Vetle Vinje – Olympic.org 
(en) Vetle Vinje – Olympedia 
(en) Vetle Vinje – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vetle Vinje – FISA
Ole Tronstad

Ole Tronstad (født 14. mai 1957 på Inderøy i Nord-Trøndelag) er en norsk offentlig tjenestemann og tidligere politiker (Sp).
Han var ordfører i Inderøy kommune 1995–2003 og 2007–2011 samt leder i Nord-Trøndelag Senterparti 2007–2010.Tronstad har studiekompetanse fra naturfaglinjen ved Steinkjer videregående skole, utdannelse som sivilagronom fra Norges landbrukshøgskole og mastergrad i offentlig administrasjon fra Copenhagen Business School. Siden 2003 er han stabssjef i Nord-Trøndelag fylkeskommune, der han tidligere har vært personal- og organisasjonssjef. Før dette var han herredsagronom i Inderøy kommune, konsulent og organisasjonssjef i TINE Midt-Norge samt lektor i økonomiske fag ved Mære landbruksskole. Han er også gårdbruker på slektsgården Østre Tronstad på Inderøy.


== Referanser ==
Murray Halberg

Murray Halberg (født 7. juli 1933 i Eketahuna, død 30. november 2022) var en newzealandsk friidrettsutøver som konkurrerte på mellom- og langdistanser. Halbergs største prestasjon var gullet på 5 000 meter i OL i 1960 i Roma. I dette løpet satte han inn en overraskende sluttspurt allerede to runder før mål.
Halberg ble i 1988 utnevnt til Knight Bachelor og dermed adlet. I 2008 ble Halberg utnevnt til medlem av New Zealand-ordenen. Han ble også utnevnt til medlem av Den britiske imperieordenen.


== Andre meritter ==
1952 Newzealandsk mester på distansene 1 og 2 engelske mil
1956 11.-plass på 1 500 meter under OL i Melbourne
1958 Seier på 3 miles under Samveldelekene
1960 5.-plass på 10 000 meter under OL i Roma
1961 Verdensrekord på 2 miles, verdens beste tid på 4×1 engelsk mil (sammen med Peter Snell, Gary Philpott og Barry Magee)
1964 7.-plass på 10 000 meter under OL i Tokyo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Murray Halberg – Olympics.com 
(en) Murray Halberg – Olympic.org 
(en) Murray Halberg – Olympedia 
(en) Murray Halberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Murray Halberg – New Zealands olympiske komité 
(en) Murray Halberg – New Zealand Sports Hall of Fame 
(en) Murray Halberg – Commonwealth Games Federation 
(en) Murray Halberg – World Athletics 
(en) Murray Halberg – Track and Field Statistics 
(en) Murray Halberg – ARRS
Jack Lovelock

John Edward «Jack» Lovelock (født 5. januar 1910 i Crushington nær Reefton, død 28. desember 1949 i Brooklyn, New York) var en newzealandsk friidrettsutøver og lege.
Lovelock ble født som sønn av engelske innvandrere. I Lovelocks oppvekst bodde familien i Greymouth, Temuka and Fairlie, der faren var direktør i Mount Cook Motor Company. Faren døde allerede i 1923, da Jack var 13 år gammel.
Han studerte ved University of Otago, og var med på å vinne distansen 1 engelsk mil under det newzealandske universitetsmesterskapet. I 1930 ble han tildelt Rhodes-stipendet for å besøke Exeter College ved University of Oxford, der han gikk i 1931. Her møtte blant annet Lovelock Arthur Porritt, tidligere OL-medaljør på 100 meter, som fungerte som trener og rådgiver for Lovelock.
26. mai 1932 satte Lovelock ny britisk og samvelderekord på 1 engelsk mil. To uker senere forbedret han verdenserekorden på tre kvart engelsk mil, med tiden 3.02,2, og dette gjorde at han ble regnet i favorittsjiktet til OL. Under OL 1932 i Los Angeles nådde han imidlertid ikke opp, og måtte nøye seg med 7 plass. Det neste året viet han seg utelukkende til studier og trening. I 1934 forlot han Oxford og gikk på St Mary's Hospital Medical School i London. Kort tid senere vant han tre viktig løp over en engelsk mil i Londons White City stadium, blant annet AAA-mesterskapet og Samveldelekene.
Under OL 1936 i Berlin deltok han igjen på 1500 meter. Finalen, som ble arrangert 6. august, ble fra starten dominert av Glenn Cunningham. 300 meter før mål forsøkte tittelforsvareren, italieneren Luigi Beccali, å spurte fra resten av feltet, men han måtte til slutt nøye seg med bronsemedaljen. Lovelock vant på ny verdensrekord (3.47,8), og var ved målpassering fire meter foran Cunningham på sølvplass. Dette var New Zealands første OL-gull i friidrett.


== OL-medaljer ==
1936  Berlin -  Gull i friidrett, 1 500 meter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jack Lovelock – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jack Lovelock – Olympics.com 
(en) Jack Lovelock – Olympic.org 
(en) Jack Lovelock – Olympedia 
(en) Jack Lovelock – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jack Lovelock – New Zealands olympiske komité 
(en) Jack Lovelock – New Zealand Sports Hall of Fame 
(en) Jack Lovelock – Commonwealth Games Federation 
(en) Jack Lovelock – Track and Field Statistics
Derrick Adkins

Derrick Adkins (født 2. juli 1970) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver.
Adkins slo gjennom i 1991, da han ble nummer seks under VM på 400 meter hekk. To år senere, under VM 1993 kom han på sjuendeplass.
Hans første store mesterskapsseier kom i 1995 under VM i Göteborg, der han vant fem hundredeler foran zambieren Samuel Matete. Under OL 1996 i Atlanta stod kampen igjen mellom Adkins og Matete, og nok en gang vant amerikaneren, denne gangen med 24 hundredelers forsprang.
Adkins siste internasjonale mesterskap ble VM 1997, da han ikke greide å kvalifisere seg til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Derrick Adkins – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Derrick Adkins – Olympics.com 
(en) Derrick Adkins – Olympic.org 
(en) Derrick Adkins – Olympedia 
(en) Derrick Adkins – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Derrick Adkins – World Athletics 
(en) Derrick Adkins – Track and Field Statistics
Tiopental

Tiopental (ofte i form av tiopentalnatrium) er et legemiddel, et barbiturat. Det brukes ved kortvarige narkoser og til innlednig av anestesi. 
Tiopental er ekstremt fettløselig og den raskt innsettende effekten skyldes at medikamentet distribueres effektivt til sentralnervesystemet på grunn av den gode gjennomblødningen og den store andelen fett her. Effekten avtar etterhvert som tiopental distribueres til andre vev med mindre gjennomblødning og mindre andel fett. 
Tiopental forekommer under mange navn, som Pentothal-Natrium og Natriumpentothal. Stoffet brukes til eutanasi blant annet i Belgia og Nederland, og brukes i noen grad i USA til fullbyrdelse av dødsstraff ved dødelig injeksjon. Av denne grunn forbyr flere EU-land eksport av bedøvelsesmiddelet til USA.


== Referanser ==
Ronald Delany

Ronald Michael Delany (født 6. mars 1935 i Arklow) er en tidligere irsk friidrettsutøver. 
Delany studerte ved Villanova University i USA. Han vakte første gang internasjonal oppmerksomhet da han kom til finalen på 1500 meter under EM 1954 i Bern. I 1956 var han den sjuende løperen i verden som løp en engelsk mil på under fire minutter. 
Samme år kvalifiserte han seg til OL 1956 i Melbourne. I de første rundene av finaleløpet lå han like bak australieren John Landy. Delany rykket på sisterunden og sikret seg seieren. Han satte samtidig ny olympisk rekord. Sølvmedaljen gikk til Klaus Richtzenhain fra Tyskland, mens John Landy fikk bronse. Delaney var den første iren som vant OL-gull i friidrett siden Bob Tisdall i 1932.
Under EM 1958 i Stockholm tok han bronse på 1500 meter. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ronald Delany – Olympics.com 
(en) Ronald Delany – Olympic.org 
(en) Ronald Delany – Olympedia 
(en) Ronald Delany – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ronald Delany – Track and Field Statistics
Karen (folkeslag)

Karen er et folkeslag og en fjellstamme i Burma (ca. 3 500 000 mennesker) og Thailand (ca. 400 000), av en total befolkning på 7 millioner. Karenfolket stammer opprinnelig fra Tibet. De har kjempet for uavhengighet fra Burma siden 31. januar 1949, og denne dagen er derfor folkets «revolusjonsdag».
Karenfolket er et sinotibetanskspråklig etnisk folkegruppe som bor hovedsakelig i sørlige og sørøstlige Burma. De utgjør rundt 7 prosent av Burmas befolkning på rundt 50 millioner mennesker. Et stort antall karenfolk bor også i Thailand, de fleste langs grensen av Burma. Karenfolket er ofte forvekslet med «rødkarenfolket» eller karenni. En undergruppe av karenni, padungstammen fra grenseområdet mellom Thailand og Burma, er kjent for de halsringene som kvinnene bærer. Legender hos karenfolket viser til en «elv av rennende sand» som forfedrene hyppig krysset. Mange karenfolk mener dette viser til Gobiørkenen, skjønt de har bodd i Burma i århundrer. Karenfolket utgjør den tredje største etniske befolkningen i Burma etter bamarere og shanere.Mellom 30 og 40 prosent av karenfolket er kristne, i motsetning til Burmas 89 prosent buddhister; dermed er den burmesiske regjerings undertrykkelse av religionsfriheten et særlig stort problem for denne folkegruppen.


== Referanser ==


== Se også ==
Karen National Union
Karen National Liberation Army
Morgan Taylor

Frederick Morgan Taylor (født 17. april 1903 i Sioux City, Iowa, død 16. februar 1975) var en amerikansk friidrettsutøver. Han var spesialist på 400 meter hekk, og vant tre olympiske medaljer i løpet av karrieren. 
Under OL 1924 i Paris vant han gull på 400 meter hekk med tiden 52,6. Fire år senere tok han bronse på distansen under OL i Amsterdam, en prestasjon han kopierte under OL 1932 i Los Angeles.


== OL-medaljer ==
 1924  Paris - Gull i friidrett, 400 meter hekk  USA
 1928  Amsterdam - Bronse i friidrett, 400 meter hekk  USA
 1932  Los Angeles - Bronse i friidrett, 400 meter hekk  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Morgan Taylor – Olympics.com 
(en) Morgan Taylor – Olympic.org 
(en) Morgan Taylor – Olympedia 
(en) Morgan Taylor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Morgan Taylor – Iowa Sports Hall of Fame 
(en) Morgan Taylor – National Track & Field Hall of Fame
Tom Henning Dalbak

Tom Henning Dalbak (født 20. april 1958 i Drammen) er en norsk forfatter. Han bruker forfatternavnet Tom H. Dalbak.
Dalbak er cand.polit. i statsvitenskap, og arbeider som seniorrådgiver i Tekna. Tidligere har han arbeidet frilans for blant annet NRK og Dagbladet. Han har i en årrekke vært lørdagsspaltist i Drammens Tidende. 
Han debuterte i 2000 med romanen Spinn. I tysk oversettelse (Die Hirngespinste des Thomas D) fikk romanen plass på Deutschlandfunk/FOCUS' «Die besten sieben»-liste. Ifølge Marta Norheims oversikt «Røff guide til samtidslitteraturen» (Samlaget 2007) finner man hos Tom H. Dalbak «ein røff humor som kan slå over i det nesten surrealistiske».


== Romaner ==
Den sjette smak – roman (2014)
Den siste bjørnen i Vassfaret – roman (2009)
Maria med svibel i regn – roman (2007)
En by som Drammen – roman (2005)
Spinn – roman (2000)


== Priser ==
Brakeprisen (2010), for Den siste bjørnen i Vassfaret
Brakeprisen (2006), for En by som Drammen
Brakeprisen (2001), for Spinn


== Eksterne lenker ==
[1] hos Dagsavisen Fremtiden
Heikki Liimatainen

Heikki Liimatainen (født 14. mars 1894, død 24. desember 1980) var en finsk friidrettsutøver.
Heikki Liimatainen deltok under OL 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris, begge ganger i terrengløp. I 1920 kom han på tredjeplass og fikk dermed både individuell bronsemedalje og gull i lagkonkurransen, sammen med Paavo Nurmi og Teodor Koskenniemi. Han kom på sjuendeplass på 10 000 meter. I 1924 kom han på 12.-plass i terrengløp individuelt, og gikk igjen til topps i lagkonkurransen, denne gangen med Paavo Nurmi og Ville Ritola på laget.
Løpet i Paris i 1924 hadde 38 startende løpere, men bare 15 fullførte løpet som ble avviklet i varme på opptil 45 grader. Nurmi og Ritola tok første- og andreplassen individuelt, og dermed holdt Liimatainens 12.-plass til at Finland kunne forsvare laggullet fra 1920.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i friidrett, terrengløp lag (Finland)
1924  Paris -  Gull i friidrett, terrengløp lag (Finland)
1920  Antwerpen -  Bronse i friidrett, terrengløp


== Eksterne lenker ==
(en) Heikki Liimatainen – Olympics.com 
(en) Heikki Liimatainen – Olympic.org 
(en) Heikki Liimatainen – Olympedia 
(en) Heikki Liimatainen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Heikki Liimatainen – Track and Field Statistics
Kvarstein bru

Kvarstein bru på fylkesvei 405 i Agder krysser elva Otra mellom Øvre Mosby i Kristiansand og Kvarstein i Vennesla. Den er ei bjelkebru med lengde 132,6 meter, bygd i årene 1967-69. Brua erstattet ei tidligere fagverksbru fra 1890-årene.
Fra lyskrysset på østenden av brua er det avkjøring til Fylkesvei 1 langs østbredden av Otra til bydelen Lund i Kristiansand.
Litt lengre oppe i Otra går Sørlandsbanen over ei jernbanebru.


== Kilder ==
Sigurd Aas: Vegvesenets historie - Vest-Agder 1964-1989. Vegsjefen i Vest-Agder, Kristiansand 1993 (s. 254, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Monkeemobile

Monkeemobile er en modifisert Pontiac GTO som ble bygget for TV-serien The Monkees. Bilen er utstyrt med en ekstra høy frontrute, nedfellbart tak, modifiserte bakskjermer, andre baklykter og en ekstra seterad hvor bagasjelokket skulle vært. Dean Jeffries fikk oppdraget med å bygge bilen i 1966, og det eksisterer i dag tre eksemplarer av bilen. To av disse ble faktisk brukt i serien, mens den tredje er en replika.
Den første bilen var opprinnelig utstyrt med en kompressormatet motor, men fordi denne var svært kraftig, og dermed vanskelig å kjøre, ble denne erstattet med en ikke-fungerende kompressor. Denne utgaven av bilen ble benyttet i første sesong av serien, samt i én episode av andre sesong. Bilen kan gjenkjennes ved en speilvendt logo på passasjersiden. Bil nummer to ble opprinnelig bygget for markedsføringsformål, men ble benyttet i sesong to av serien. Denne bilen eies i dag av George Barris. Tredje og siste utgave har blitt bygget i senere år, og er i stedet for GTO basert på en Pontiac Le Mans. Utover dette er denne bilen lik de to andre, og ble bygget av Dick Dean for Barris' East Coast Promotions for bruk på bilutstillinger.