jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
DS «Sand» (1898)

DS «Sand» var i perioden 1899-1953 et lokalruteskip tilhørende Det Stavangerske Dampskibsselskab, Stavanger. Før dette hadde det en kort periode i rutefart i Hordaland som «Statsraad Haugland».


== DS «Statsraad Haugland» ==
19. juni 1898: Levert fra Fevigs Jernskibsbyggeri, Fevik (byggenr. 19) som lokalruteskip  «Statsraad Haugland» til Søndre Bergenhus Dampskibsselskab, Bergen. Skipet var konstruert av Ingeniør Randulf Hansen, som også tegnet flere av tidens vakreste skip, som «Vøringen», «Dronningen» og «Britannia». I likhet med disse hadde «Statsraad Haugland» en iøynefallende klipperbaug med baugspyd og gallionsfigur. Dampmaskinen var ellers levert av Furness, Westgarth & Co. Ltd., Middlesbrough, England. Skipet var oppkalt etter statsråd Baard Madsen Haugland fra Stord. «Statsraad Haugland» ble benyttet i lokalrutefart Bergen-Sunnhordland hver mandag og torsdag, Bergen-Midthordland-Samnanger hver onsdag og Bergen-Kvinnherad (snart forlenget til Herand og Øystese) hver lørdag kveld. Eierselskapet (som stort sett hadde aksjonærer i Sunnhordland, Kvinnherad og midtre Hardanger) bukket raskt under i konkurransen med Hardanger Søndhordlandske Dampskibsselskab i samme ruteområde.


== DS «Sand» ==
Februar 1899: Solgt til Det Stavangerske Dampskibsselskab, Stavanger for kr.102 000. Omdøpt «Sand» og benyttet i selskapets lengre lokalruter.
Høst 1899: I lokalrute Stavanger-Nedstrand-Sand-Sauda. Gikk også Stavanger-Årdal-Hjelmeland-Hålandsosen, Stavanger-Fister-Hjelmeland-Hylen, og Stavanger-Vikedal-Sandeid-Åmsosen.
Sommer 1910: I turistrutefart Stavanger-Lysefjorden sammen med selskapets kystruteskip DS «Bergen» og DS «Kong Olaf».
24. september 1903: Ommålt.  Brt:223,33
1919: Ombygd og forlenget. Ny rett baug. Nye kjenningsmål: 136,6’ x 20,6’ x 8,4’  Brt:246,08
Juni 1940: Nattruten Stavanger-Haugesund-Bergen ble endret til dagrute i mai 1940, og her ble først selskapets DS «Saude» satt inn, og en måned senere også DS «Sand».
pr.1945: Satt inn i ruten Stavanger-Sand-Sauda, Stavanger-Vikedal-Sandeid-Åmsosen, og tidvis Stavanger-Sjernarøy.
Sommer 1952: i lokalrute Stavanger-Steinnesvåg på Finnøy.


== DS «Haukelid» ==
29. desember 1952: Omdøpt «Haukelid», da Stavangerske fikk overlevert sin nyombygde sjøbuss som skulle overta navnet.
14. desember 1953: Solgt til Br. Anda, Hundvåg i Stavanger for kr.32 000 for opphugging.
31. august 1956: Slettet fra norsk register som opphugget.


== Kilder ==
«Fjordabådane»  Magnus Torgersen 1981
«Fjordabåten»  Dag Bakka jr. 1994
Artikkel om DSD av Alf Johan Kristiansen i Skipet 2.90 og 1.91.
«Det Stavangerske Dampskibsselskab 1855-1955»  R.A.Lorentzen 1955
Trygve Eriksen jr.'s arkiv
Aarbog for Norges handelsmarine 1907 (side 138) - Sjøfartskontoret, Kristiania 1908. (no) BIBSYS objektid: 920739016
Ehrenbreitstein

Ehrenbreitstein er en festning på Rhinens høyre bredd, midt i mot Moselmunningen og innenfor grensene til byen Koblenz. I bydelens åssider dyrkes det noe vin. Festningen ble som en del av Øvre mellomrhindal oppført på UNESCOs verdensarvliste i 2002.
Festningen er etter Gibraltar det nest største festningsverk i Europa. Den kneiser på en bred klippe 118 m over floden. Hovedfestningen er kasemattert i flere etasjer.Konradineren Ehrembert, oppførte omkring år 1000 en borg på stedet. Borgen kom på 1100-tallet under erkebispedømmet Trier og ble fra 1153 sterkt befestet, men fikk først i 1672 fast befestning. Den ble i 1688 uten hell ble framgang beskutt av franskmennene, men i 1799 ble den underkuet av franskmennene som sultet ut forsvarerne. Deretter ble befestningene rasert.I 1803 ble Ehrenbreitstein overdratt til fyrsten av Nassau-Weilburg, men avstått av ham i 1815 til Preussen. Årene 1816-1826 ble festningen nyoppbygd av general Aster, og befestningene ble stadig ut over århundret videre utbygd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Festung Ehrenbreitstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Festung Ehrenbreitstein – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
José Padilha

José Padilha (født 1. august 1967 i Rio de Janeiro) er en brasiliansk filmregissør. Han er mest kjent for dokumentaren Bus 174, og de to dramafilmene Tropa de Elite og Tropa de Elite - nådeløs fiende. For Tropa de Elite vant han Gullbjørnen ved filmfestivalen i Berlin i 2008. Nådeløs fiende ble sett av over 11 millioner på kino i Brasil, noe som har gjort den til den best besøkte kinofilmen i landets historie. 
Ifølge Padilha danner de tre filmene en trilogi som viser hvordan vold og korrupsjon påvirker de lavere samfunnslag i Rio de Janeiro.Padilha skal regissere en remake av RoboCop.


== Filmografi ==


=== Dokumentarer ===
Bus 174 (2002)
Garapa (2009)
Secrets of the Tribe (2010)


=== Spillefilmer ===
Tropa de Elite (2008)
Tropa de Elite - nådeløs fiende (2010)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José Padilha på Internet Movie Database 
(sv) José Padilha i Svensk Filmdatabas 
(da) José Padilha på Filmdatabasen 
(da) José Padilha på Scope 
(fr) José Padilha på Allociné 
(en) José Padilha på AllMovie 
(en) José Padilha hos The Movie Database
Johan Wiig

Johan Elias Wiig (født 18. oktober 1909 i Agdenes, død 22. januar 1998) var en norsk lensmann og motstandsmann i Norge under andre verdenskrig.
Som lensmannsbetjent i Melhus drev han med våpensmugling under krigen, og ble tatt av Henry Rinnan og Gestapo i 1943. Han ble løslatt 19. desember samme år og fortsatte sin illegale virksomhet.
Senere i livet var han i mange år aktiv i Norsk Luthersk Misjonssambands arbeid på Ørlandet, og  satt i styret i Trøndelag krets.


== Litteratur ==
Ragnhild Tokstad Bergsmyr: Englevakt: motstandsmannen Johan Wiig forteller, 1995.


== Referanser ==
Thomas Rusiak

Erik Thomas Rusiak (født 8. november 1976 i Stockholm) er en svensk rapper, hiphop-produsent, musiker og sanger. Rusiaks far var den heller fremstående polske jazz-saxofonisten, Alfred Banasiak. Til å begynne med var Rusiak medlem av den Stockholmbaserte hiphop-gruppen "Sherlock" og senere assosiert med den populære svenske rapperen Petter, som Rusiak jobbet med som producer og innimellom støttende rapper. Rusiak startet sin solokarriere i 2000 med debut-albumet Magic Villa. På sitt første album fikk han god støtte fra flere fremragende svenske artister, blant annet Titiyo, Teddybears STHLM og Christian Falk.


== Diskografi ==
Magic Villa (2000)
In the Sun (2003)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Thomas Rusiak på Internet Movie Database 
(en) Thomas Rusiak på Discogs 
(en) Thomas Rusiak på MusicBrainz 
(en) Thomas Rusiak på Songkick 
(en) Thomas Rusiak på AllMusic
Laurent Cantet

Laurent Cantet (født 15. juni 1961, Melle, Deux-Sèvres) er en fransk regissør og manusforfatter. Han er mest kjent for å ha regissert filmen Klassen, som han mottok Gullpalmen ved filmfestivalen i Cannes for i 2008. Denne filmen ble også nominert til en Oscar for beste fremmedspråklige film.


== Filmografi ==


=== Som regissør ===
2014 : Himmelen over Havanna
2012 : Foxfire
2008 : Klassen
2005 : Mot sør
2001 : Tiden er ute
1999 : Menneskelige ressurser
1998 : Bortreist – TV-film
1995 : Jeux de plage – Kortfilm
1994 : Tous à la manif – Kortfilm
1994 : Veillées d'armes – Regiassistent


=== Som manusforfatter ===
2014 : Himmelen over Havanna
2012 : Foxfire
2008 : Klassen
2005 : Mot sør
2001 : Tiden er ute
1999 : Menneskelige ressurser
1998 : Bortreist – TV-film
1995 : Jeux de plage – Kortfilm


=== Som kinematograf ===
1998 : Cette Nuit


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Laurent Cantet på Internet Movie Database 
(sv) Laurent Cantet i Svensk Filmdatabas 
(da) Laurent Cantet på Filmdatabasen 
(da) Laurent Cantet på Scope 
(fr) Laurent Cantet på Allociné 
(en) Laurent Cantet på AllMovie 
(en) Laurent Cantet hos The Movie Database
Svartsengi kraftverk

Svartsengi kraftverk er et geotermisk kraftverk på Island. Det er beliggende sydvest på Island på halvøya Reykjanes nord for Grindavík og eies av HS Orka.
Prøveboring i Svartengiområdet startet i november 1971, og det ble planlagt å bore 700 meter dypt. På 250 meters dyp var temperaturen om lag 200°C, og det ble da boret tre brønner på opptil 400 meters dybde. Varmtvannsproduksjon fra disse brønnene startet i 1976. Spillvann fra anlegget dannet etter hvert en lagune av blått, mineralholdig vann. Den blå lagune er i dag et populært spabad.
Etter flere utvidelser av anlegget var produksjonen i 2007 på 75 megawatt (MW) elektrisk energi og 150 MW termisk energi.


== Se også ==
Geotermisk energi på Island


== Eksterne lenker ==
(is) Offisielt nettsted 
(en) Svartsengi power station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Landkjenning (album)

Landkjenning er et album av det norske bandet Glittertind. Albumet ble gitt ut i mai 2009 på Napalm Records, og etterfulgte EP-en Til Dovre faller, utgitt i 2005.
Landkjenning ble spilt inn av Torbjørn Sandvik og Geirmund Simonsen høsten og vinteren 2008. Gjestemusikerne Erlend Viken, Stefan Theofilakis og Kaja Fjellberg Pettersen deltok også på platen.
Et sentralt tema på platen er Olav Tryggvason og kristningen av Norge.
Albumet nådde en 20.-plass på VG-lista topp 30 norsk.
Spor nummer 6, «Glittertind», er basert på «Gloria» fra Vindens Hjul.


== Sporliste ==
«Landkjenning»
«Nordafjells»
«Varder i brann»
«Går min eigen veg»
«Longships and Mead»
«Glittertind»
«Jeg snører min sekk»
«Mot myrke vetteren»
«Brede seil over Nordsjø går»
«Overmåte full av nåde»


== Eksterne lenker ==
(en) Landkjenning (album) på Discogs
Reykjanes kraftverk

Reykjanes kraftverk (islandsk Reykjanesvirkjun, også benevnt Suðurnes kraftverk) er et geotermisk kraftverk på Island. Det er beliggende sydvest på Island på halvøya Reykjanes. sørvest for hovedstaden Reykjavík. Kraftverket eies av HS Orka.
Energiproduksjon fra kraftverket startet i mai 2006, og anlegget styres fra det nærliggende Svartsengi kraftverk. Det produseres kun elektrisk energi, og installert effekt er 100 megawatt (MW) fordelt på to dampturbiner.


== Se også ==
Geotermisk energi på Island


== Eksterne lenker ==
(en) Reykjanes power station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Reykjanesvirkjun
Highland terrier

Highland terrier (skotsk høylandsterrier) var en fellesbetegnelse som på 1800-tallet ble brukt til å beskrive små terriere med opprinnelse fra det skotske høylandet. Typen har vært kjent i Skottland siden 1500-tallet.
Skotske høylandsterriere eksisterte trolig som lokale typer med relativt stor variasjon i både utseende og størrelse (selv om de nok var små). Dette var hunder som opprinnelig ble avlet som hetsende hihunder og brukt til jakt på skadedyr, som smågangere, rødrev og mårdyr.
Fram til 1873 ble alle skotske terriere gruppert sammen, men fra da av ble typene delt i de to gruppene dandie dinmont terriere og skye terriere. Til den siste gruppen hørte skotsk terrier, west highland white terrier og cairn terrier. Disse har felles progenitor og stammer opprinnelig fra øyene utenfor det skotske fastlandet og de vestre delene i det skotske høylandet. På denne tiden ble disse hundene fortsatt ansett som varianter av samme rase. Alle tre variantene kunne oppstå i samme kull.
Point Roberts

Points Roberts er et ikke-inkorporert område i Whatcom fylke i delstaten Washington i USA. I 2010 hadde området 1314 innbyggere. De største bosetningsområdene er Maple Beach og South Beach.
Området ligger ytterst på Tsawwassenhalvøya, og stikker ut fra Delta i Canada og er således en amerikansk eksklave i Canada. Point Roberts kan nås fra resten av USA, enten via veiforbindelse gjennom Canada, ved å krysse bukten Boundary Bay eller ved å bruke områdets småflyplass.
Grensedragningen som skapte dette isolerte US-amerikanske neset ble til med Oregonavtalen (Oregon Treaty) i 1846 som etablerte det amerikanske Oregonterritoriet. Før dette var et svært stort område på det nordamerikanske kontinentets vestkyst, på amerikansk side omtalt som Oregon Country, omtvistet. Oregonavtalen fastsatte at grensen mellom US-amerikansk og britisk Nord-Amerika i dette området skulle følge den 49. breddegrad. – med unntak av Vancouverøya og omliggende småøyer, som forble britisk.


== Referanser ==
NK Slaven Belupo

NK Slaven Belupo, ofte kalt Slaven og internasjonalt kjent som NK Slaven Koprivnica, er en kroatisk fotballklubb fra Koprivnica. Laget spiller i den kroatiske toppdivisjonen, Prva HNL. De spiller sine hjemmekamper på Gradski Stadion u Koprivnici, som har en tilskuerkapasitet på 3 134.
Selv om det ble grunnlagt en fotballklubb i Koprivnica i 1907, regnes 20. august 1912 som klubbens fødselsdato. Klubben ble da kalt HŠK Slaven, og navnet ble senere endret til HŠK Victorija. Klubben ble imidlertid oppløst på grunn av økonomiske problemer, og Koprivnica ble deretter uten fotballklubb fra 1926 til 1930. I 1930 ble klubben gjenopprettet under navnet HŠK Koprivnica, og de har senere skiftet navn mange ganger før de fikk dagens navn.
Slaven rykket opp til Prva HNL for første gang i 1997, og har holdt seg i den divisjonen siden da. I 2000 spilte de seg til en overraskende femteplass i serien, og kvalifiserte seg dermed for spill i UEFA Intertoto Cup. Der greide laget å komme seg til tredje runde, før de ble slått ut av det tsjekkiske laget Sigma Olomouc med 1–2 sammenlagt. Året etter greide de nok en gang å komme til tredje runde i UEFA Intertoto Cup, men de ble igjen slått ut, denne gangen av det kjente engelske laget Aston Villa med 2–3 sammenlagt. I klubbens neste to sesonger gikk det enda bedre i Europa, og i begge årene kom de til semifinalen i Intertoto Cup.
I 2007 kom Slaven til den kroatiske cupfinalen etter å ha slått de regjerende cupmestrene  Rijeka 3–2 i den andre semifinalekampen. Selv om de tapte 1–2 mot Dinamo Zagreb, kvalifiserte de seg til UEFA-cupen for første gang i klubbens historie. De vant greit i første kvalifiseringsrunde før de ble slått av det tyrkiske laget Galatasaray. I 2008 ble Slaven nummer to i Prava HNL, og det er deres beste plassering noensinne. Samme år vant de begge kvalifiseringsrundene og kom til første runde i UEFA-cupen.
Slaven ble nummer fire i serien i sesongen 2008/09, og de kvalifiserte seg til spill i Europaligaen i fotball for menn 2009/10. Etter å ha slått Birkirkara og Milano tapte de 1–4 mot norske Tromsø i tredje kvalifiseringsrunde.


== Sesonger ==


== Spillerstall ==
Oppdatert 4. mai 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(hr) Offisielt nettsted
Polarnatt

Polarnatt er en periode over minst et døgn i mørketiden da det regnes for å være helt mørkt med klar himmel og uten måneskinn. Den astronomiske definisjonen på (alminnelig) polarnatt er at solbanen gjennom et helt døgn alltid ligger lavere enn 6° under horisonten. Kommer solbanen mellom horisonten og 6° under horisonten regnes det som (alminnelig) tussmørke eller skumring.
Grensen for polarnatt ligger på ca 72°33', hvilket er 155 km nord for Nordkapp, så man må til Bjørnøya eller Svalbard for å oppleve dette i Norge.
Det bemerkes at polarnatt ikke er det samme som mørketid, hvilket inntreffer mellom polarsirklene på 67°30' og polpunktene på 90° under den stedlige vinter. I motsetning til polarnatt, så inntreffer mørketid på det norske fastland fra nordlige deler av Salten og nordover til Troms og Finnmark.


== Referanser ==


== Se også ==
Astronomisk natt
Mørketid
Natt


== Kilder ==
Meteorologen retter opp i mørketidsforvirring, yr.no
Hva er tussmørke? yr.no
Romeria

Romeria er en liten slekt av urreptiler som levde i det som i dag er Texas i tidlig perm. Gruppen er gitt navn etter Alfred Romer som fant de første fossilene av dem i 1930-åra. To arter er beskrevet, men den siste, Romeria texana er den eneste som er kjent fra relativt komplette funn, og den nøyaktige systematiske plasseringen av gruppa, og om de to artene utgjør en monofyletisk gruppe er usikkert.Romeria har vært små, firfisleaktige dyr med en solid anapsid hodeskalle med et velutviklet pinealøye og enkle, koniske tenner. De fremste tennene på maxillebeinet er de største, men i motsetting til vanlig er det nest første som er størst, ikke den første. Deretter avtar de i størrelse bakover. Kroppsskjelettet er dårlig kjent, men ser ut til å være likt skjelettet til øvrige Captorhinider. Trolig har Romeria levd av små virvelløse dyr og noe plantemateriale.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Romeria i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Romeria hos Fossilworks
Bernard Warburton-Lee

Bernard Armitage Warburton Warburton-Lee (født 13. september 1895, død 10. april 1940) var en britisk marineoffiser, flotiljesjef og kommandør, kjent for sin innsats mot tyske styrker ved Narvik under den tyske invasjonen av Norge i 1940 hvor han post mortem ble tildelt det britiske Viktoriakorset og det norske Krigskorset.

Warburton-Lee var 44 år og kommandør i Royal Navy under andre verdenskrig da hans flotilje med jagere ble beordret til å angripe tyske jagere som hadde landsatt tropper i Narvik. Den 10. april 1940 ledet kommandør Warburton-Lee fra sitt fartøy HMS «Hardy» sin flotilje med fem jagere i et overraskelsesangrep på tyske jagere og handelsfartøy i Ofotfjorden. Angrepet var suksessfullt og ble nesten umiddelbart fulgt opp med et engasjement med ytterligere fem tyske jagere hvor kommandør Warburton-Lee ble dødelig såret av en granat som traff skipets bro. 

Kommandør Bernard Warburton-Lee ble tildelt Viktoriakorset med følgende begrunnelse:

For ridderlighet, foretaksomhet og mot ved kommandering av styrkene som deltok i det første slaget om Narvik, den 10. april 1940. Ved ordre om å utføre et angrep på Narvik fant kommandør Warburton-Lee ut at fienden holdt stedet med mye større styrker enn antatt. Han signalerte til Admiralitetet at seks tyske jagere og en ubåt var der, at kanalen muligens var minelagt og at han ville angripe ved daggry. Admiralitetet svarte at han alene kunne vurdere om han skulle angripe og at uansett hvilken avgjørelse han tok så ville han få full støtte. Kommandør Warburton ledet sin flotilje med fem jagere opp fjorden i sterk snøstorm og ankom Narvik rett etter daggry. Han tok fienden helt ved overraskelse og utførte tre suksessfulle angrep på krigsskip og handelsskip i havnen. I det flotiljen trakk seg tilbake møtte en fem fiendtlige jagere med overlegen ildkraft og de ble engasjert. Kommandøren ble dødelig såret av en granat som traff broen på HMS «Hardy». Hans siste signal var «Fortsett å engasjere fienden»


== Referanser ==
Tio tusen röda rosor

«Tio tusen röda rosor» er en svensk sang med melodi og tekst av Thore Skogman, som ble lansert av Jan Høiland.  I innspillingen til Høiland med Marcus Österdahls orkester, utgitt på singlen Polydor NH59747 i 1968, var sangen en hit som lå på Svensktoppen i seks uker 17. mars 1968–21. april 1968, blant annet på førsteplassen.«Tio tusen röda rosor» har dessuten bltt spilt inn av danseband som Vikingarna samt Curt Haagers.
I 1995 spilte hardrockgruppen Black Ingvars inn sangen på albumet Earcandy Six i hardrockversjon.
I Dansbandskampen 2008 ble «Tio tusen röda rosor» fremført av Kindbergs, dog ikke live i Sveriges Televisions sendinger da bandet allerede var slått ut før momentet «Dansbandsklassikern». Derimot fantes versjonen på Aftonbladets offisielle samlealbum Dansafton i februar 2009, med musikk fra Dansbandskampen.


== Norsk versjon ==
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Favnen full av røde roser».


=== Innspilling ===
Jan Høiland. Utgitt på LP-platen My Songs (Scana 27018).


== Referanser ==
White Rock (Britisk Columbia)

White Rock er en by i Metro Vancouver i Canada. Den er omringet på tre sider av Surrey, og av bukten Boundary Bay i sør. I 2007 hadde kommunen 19 839 innbyggere. Den er oppkalt etter en stor, hvit sten i sjøkanten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) White Rock, British Columbia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tie a Yellow Ribbon Round the Ole Oak Tree

«Tie a Yellow Ribbon Round the Ole Oak Tree» er en amerikansk popsang med melodi og tekst av Irwin Levine og L. Russell Brown, som ble en massiv verdensomspennende slager med Dawn featuring Tony Orlando. Sangen ble utgitt på single for plateselskapet Bell Records. Produsenter var Hank Medress og Dave Appell.
«Tie a Yellow Ribbon Round the Ole Oak Tree» lå på førsteplassen på de amerikanske og britiske singellistene i fire uker i april 1973 og lå som nummer én på den australske singlelisten mai–juli 1973. Den var den mestselgende singlen i 1973, både i USA og i Storbritannia.
Sangen fikk dobbelt suksess på countryradioen med Johnny Carvers og Barry Manilows coverversjoner. Carvers versjon med den forkortede tittelen «Tie a Yellow Ribbon» ble en Top 10-slager på den amerikanske Billboard Hot 100-singlelisten i juni 1973.
Andre artister som har spilt inn coverversjoner er blant annet Dean Martin, Frank Sinatra, Dolly Parton samt Tony Christie.
Den har også blitt fremført i filmene Addams Family Values (1993), Forrest Gump (1994) samt Wallace and Gromits De gale buksene (1993).
«Tie a Yellow Ribbon» fikk fornyet popularitet i kjølvannet av den iranske gisselkrisen i 1981.Sangen ligger på en 37.-plass på listen over Billboard's Greatest Songs of all Time.


== Norske versjoner ==
Kari Neegaard (Kari Diesen dy) samt Prima Vera har skrevet norske tekster. Prima Veras tekst er humoristisk.


== Bakgrunn ==
Opprinnelsen til idéen om et gult bånd som et tegn på minne kan ha vært praksisen på 1800-tallet at noen kvinner angivelig bar et gult bånd i håret for å vise sin hengivenhet til en ektemann eller kjæreste som tjenestegjorde i USAs kavaleri. Kavaleriets offisielle farge var gult. Sangen, «She Wore a Yellow Ribbon», som senere inspirerte John Ford til å regissere en film med samme tittel, er en referanse til dette.
Symbolet med et gult band ble viden kjent i det sivile liv i 1970-årene som en påminnelse om at en fraværende elsket person, enten i det militære eller i fengsel, ville bli ønsket velkommen ved sin hjemkomst.


== Referanser ==
Port Moody

Port Moody er en halvmåneformet by i Metro Vancouver, Canada. Den ligger på begge sider av den østlige ended av Burrard Inlet. I 2007 hadde kommunen 30 004 innbyggere. I nord grenser den til Belcarra og Anmore, i vest til Burnaby og i sør og øst til Coquitlam.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Port Moody, British Columbia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Port Coquitlam

Port Coquitlam er en by i Metro Vancouver i Canada. I 2007 hadde kommunen 55.735 innbyggere. Den ligger på nordsiden av elven Fraser og på vestsiden av elven Pitt. I nord og øst har kommunen landgrense til Coquitlam, mens den over elven i sør grenser til Surrey og i øst til Pitt Meadows. Jernbanen Canadian Pacific Railway går gjennom kommunen, og den betjenes av en stasjon tilhørende West Coast Express.
Pitt Meadows

Pitt Meadows er en by i Metro Vancouver i Canada. I 2007 hadde kommunen 16 757 innbyggere. Den grenser i vest til elven Pitt og Port Coquitlam og Coquitlam, og i øst til Maple Ridge. Jernbanen Canadian Pacific Railway går gjennom kommunen, og den betjenes av en stasjon tilhørende West Coast Express.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pitt Meadows – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Maple Ridge (Britisk Columbia)

Maple Ridge er en by i Metro Vancouver i Canada. I 2007 hadde kommunen 73.248 innbyggere. Kommunen er den østligste i Metro Vancouver, og grenser i øst til Mission, i sør til elven Fraser og Langley og i vest til Pitt Meadows. Jernbanen Canadian Pacific Railway går gjennom kommunen, og den betjenes av en stasjon tilhørende West Coast Express.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Maple Ridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bowen Island

Bowen Island er ei øy og kommune i Metro Vancouver i Britisk Columbia, Canada. Øya er 6 ganger 12 kilometer lang, og ligger omtrent 6 km fra fastlandet. Arealet er 49,94 km2. I 2007 var det 3551 permanente innbyggere på øya, men den er også et populært feriested. Øya er knyttet til fastlandet med en fergeforbindelse til Horseshoe Bay i West Vancouver, operert av BC Ferries. Omtrent 500 arbeidere og 200 studenter pendler til fastlandet hver dag.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bowen Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons