jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Skjerevassheiæ

Skjerevassheiæ (også skrevet Skjerevassheia) er et fjell i Sirdal kommune i Agder. Det har en høyde på 1 171 meter over havet og er det 25. høyeste fjellet i Vest-Agder av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.


== Se også ==
Fjell i Vest-Agder


== Referanser ==
Stokkholmen

Stokkholmen  er et fjell i Vinje kommune i Vestfold og Telemark. Det har en høyde på 1 600 meter over havet og er det tiende høyeste fjellet i fylket av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter. Toppen av fjellet er det sørligste punktet i Hardangervidda nasjonalpark.


== Se også ==
Fjell i Telemark


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Saltpytteggi

Saltpytteggi er et fjell i Vinje kommune i Vestfold og Telemark. Det har en høyde på 1 583 meter over havet og er det ellevte høyeste fjellet i fylket av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.


== Se også ==
Fjell i Telemark


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Skridudokki

Skridudokki  er en botn nord for Bitdalsvatn i Vinje kommune i Vestfold og Telemark.


== Referanser ==
Jens Kristian Thune (jurist)

Jens Kristian Thune (født 30. juli 1935 i Oslo, død 23. juni 2018) var en norsk jurist. Han drev advokatpraksis fra 1966, og var blant annet styreformann i Nasjonalgalleriet, Antidoping Norge, Dagbladet og radiokanalen P4 Radio Hele Norge.Han var bobestyrer under konkursbehandlingen av skipsreder Hilmar Rekstens dødsbo i perioden 1980–1990. I 1991 gav han ut boken Jakten: på sporet av Hilmar Reksten, som omhandler saken. I 1996 gav han ut boken Med et skrik, en «dokumentarisk thriller» som omhandler tyveriet av Edvard Munchs maleri «Skrik» fra Nasjonalgalleriet i 1994. 


== Bibliografi ==
Thune, Jens Kristian (1991). Jakten: på sporet av Hilmar Reksten. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203168825. 
Thune, Jens Kristian; Rynning, Helge (1994). Bedrifter i økonomisk krise og under konkurser – etiske spørsmål. Oslo: Næringslivets forlag. ISBN 8290878311. 
Thune, Jens Kristian (1996). Med et skrik. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203261035. 


== Referanser ==
Ramon Magsaysay-prisen

Ramon Magsaysay-prisen er en fredspris som har vært utdelt siden 1958. Prisen er oppkalt etter den tidligere president på Filippinene Ramon F. Magsaysay som døde i en flystyrt i 1957. Ramon Magsaysay-prisen er kalt Asias nobelpris. Mottakere av prisen har blant andre vært Ma Jun, Moder Theresa, Corazon Aquino og Asma Jahangir.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ramon Magsaysay Award – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Along Came Jones (sang)

«Along Came Jones» er en komisk amerikansk sang, skrevet av Jerry Leiber og Mike Stoller. Den ble innspilt av The Coasters på singlen Atco 6141 26. mars 1959 og utgitt i mai samme år. Produsenter var Jerry Leiber og Mike Stoller. Flere andre grupper og soloartister har spilt inn coverversjoner av den.


== Innhold ==
Fortalt fra perspektivet til en person som bestemmer seg for å se på TV, beretter «Along Came Jones» om samspillet mellom en arketypisk revolverskurk, «Salty-Sam», og en kvinnelig rancheier, «Sweet Sue», på et ikke-navngitt TV-program.
TV-programmet inneholder flere jomfru i nød-situasjoner, hvor Sam bortfører Sue og bringer henne i fare i den hensikt å tvinge henne til å gi ham retten til ranchen hennes eller bli stilt overfor en grusom død.
I det første verset er TV-seeren vitne til hvordan Sam forsøker å drepe Sue ved å kutte henne i to i et forlatt sagbruk.
I det andre verset ordner TV-seeren seg en matbit under en reklamepause. Når han kommer tilbake ser han at Sam forsøker å sprenge Sue i luften i en forlatt gruve.
I det tredje verset, åpenbart trett av programmet, skifter TV-seeren kanaler, kun for å finne en annen episode av det samme programmet, hvor Sam forsøker å putte Sue i en striesekk og kaste henne foran et tog i fart.
Sue blir imidlertid reddet og Sams planer forpurres av helten – «a tall, thin, slow-walking, slow-talking, long, lean, lanky» fyr med navn Jones (Hvordan Jones klarte å beseire Sam og redde Sue blir aldri fortalt).


== Coverversjoner ==
Den franske sangeren Henri Salvador laget en coverinnspilling på fransk, men med annen tekst og om en annen barne-TV-helt: «Zorro est arrivé» i 1964.En annen coverinnspilling ble gjort av The Righteous Brothers i Los Angeles 22. november 1966 med Bill Baker som arrangør og dirigent. Den ble utgitt både på singlen Verve 10479 og på LP-platen Sayin' Somethin' (Verve V/V6–50010). Den er notabel for «And then?»-vokalisten som mister tålmodigheten i siste verset.
En coverversjon ble spilt inn av novelty-popsangeren Ray Stevens i 1969.
Det henvises til «Along Came Jones» i sangen «Million Dollar Bash» av Bob Dylan.


== Svensk versjon ==
Psevdonymet Ben Hur har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Just då red Cartwrights gäng förbi».


=== Innspilling ===
Hasse Burman. Utgitt på EP-platen Columbia SEGS 142 i 1966.


== Norsk versjon ==
Lasse Hovd skrev en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Og så kom Helgenen frem». The Key Brothers & The Quivers har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singelen Troll TR 159 i 1965.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Nathan Adrian

Nathan Ghar-jun Adrian (født 7. desember 1988 i Bremerton, Washington) er en amerikansk svømmer som under OL i Beijing var med å vant gull på 4x100 m fri for USA. For tiden svømmer han for University of California, Berkeley, og han er innehaver av de amerikanske kortbanerekordene på 50 og 100 yard fri.Han tok gull under Sommer-OL 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Nathan Adrian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nathan Adrian på Internet Movie Database 
(en) Nathan Adrian – Olympics.com 
(en) Nathan Adrian – Olympic.org 
(en) Nathan Adrian – Olympedia 
(en) Nathan Adrian – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nathan Adrian – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Nathan Adrian – USAs olympiske komité 
(en) Nathan Adrian – FINA 
(en) Nathan Adrian – swimrankings.net 
(en) Nathan Adrian på Twitter 
(en) Nathan Adrian på Facebook 
(en) Nathan Adrian på Instagram 
(en) Nathan Adrian på YouTube
Hermann Paul

Hermann Otto Theodor Paul (født 7. august 1846 i Salbke ved Magdeburg i Tyskland, død 29. desember 1921 i München) var en tysk lingvist.
Hermann Paul var sønn av en murermester. Etter å ha vært elev ved gymnaset i Magdeburg studerte han filologi, først i Berlin, siden i Leipzig, under blant andre Fredrich Zarncke, Georg Curtius og August Leskien. Han tok habilitasjonen i 1872. Etter to år som dosent i germanske språk og litteraturer i Leipzig ble han professor ved universitetet i Freiburg. 1893–1916 var han professor i tysk filologi ved universitetet i München. 1909–10 var han universitetets rektor.
Paul anses som en av grunnleggerne av den junggrammatiske skolen, og regnes som en av de fremste tyske lingvistene gjennom historien. Hans hovedverk er Prinzipien der Sprachgeschichte («Språkhistoriens prinsipper»), som er et standardverk innenfor den germanske språkvitenskapen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ulrike Haß-Zumkehr: «Paul, Hermann Otto Theodor», i Neue Deutsche Biographie, Bd. 20, s. 115–116. Berlin: Püterich, 2001.


== Eksterne lenker ==
(de) Liste over forelesninger ved Universitetet i Leipzig (sommersemestret 1873 til sommersemestret 1874)
Debbie Allen

Deborrah Kaye «Debbie» Allen (født 16. januar 1950) er en amerikansk skuespillerinne, koreograf, regissør, TV-produsent og medlem av President's Committee on the Arts and Humanities. Hun er kanskje mest kjent for rollen Lydia Grant i TV-serien Fame. Hun er søsteren til kjente Phylicia Rashad. Allen har også ofte vært gjestedommer for TV-programmet So You Think You Can Dance siden 2007 (sesong 3).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Debbie Allen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Debbie Allen på Internet Movie Database 
(sv) Debbie Allen i Svensk Filmdatabas 
(da) Debbie Allen på Filmdatabasen 
(da) Debbie Allen på Scope 
(fr) Debbie Allen på Allociné 
(en) Debbie Allen på AllMovie 
(en) Debbie Allen hos Rotten Tomatoes 
(en) Debbie Allen hos The Movie Database 
(en) Debbie Allen hos Internet Broadway Database 
(en) Debbie Allen hos Internet Broadway Database 
(en) Debbie Allen på Internet Broadway Database
Toni Basil

Antonia Christina Basilotta (forkortet Toni Basil; født 22. september 1943) er en amerikansk musiker, videoartist, skuespillerinne, danser og koreograf. Hun har spilt i dansefilmer sammen med skaperen av locking, Don Campbell og mange flere. Hun har koreografert musikkvideoer for artister som Bette Midler, David Bowie, Tina Turner og flere og opptrådt med popartister som Paula Abdul. Hun har gitt ut albumer og singler som popsanger, mest kjent for singelen «Mickey» utgitt i 1982. Basil har også i det siste vært gjestedommer for TV-programmet So You Think You Can Dance.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Toni Basil – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Toni Basil på Internet Movie Database 
(sv) Toni Basil i Svensk Filmdatabas 
(da) Toni Basil på Scope 
(fr) Toni Basil på Allociné 
(en) Toni Basil på AllMovie 
(en) Toni Basil hos Rotten Tomatoes 
(en) Toni Basil hos The Movie Database 
(en) Toni Basil hos Internet Broadway Database 
(en) Toni Basil på Discogs 
(en) Toni Basil på MusicBrainz 
(en) Toni Basil på Genius — sangtekster 
(en) Toni Basil på AllMusic
Adam Shankman

Adam Michael Shankman (27. november 1964) er en amerikansk filmregissør, filmprodusent, TV-produsent, danser, skuespiller og koreograf. 
Han har produsert og koreografert filmer som Hairspray og Vampire Movie, og har produsert filmer som Step Up, Step Up 2, Step Up 3, 17 Again og Bedtime Stories. 
Shankman har vært danser i musikkvidoer til blant annet Janet Jackson og Paula Abdul. Han har koreografert dansingen for en turné for Spice Girls og mye mer. Han er kjent for å være regissør for blant annet filmene A Walk to Remember og Bringing Down the House. Shankman er også kjent for å være gjestedommer for So You Think You Can Dance, som han har vært siden sesong 3 (2007). Han var fast dommer den sjette sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adam Shankman på Internet Movie Database 
(sv) Adam Shankman i Svensk Filmdatabas 
(da) Adam Shankman på Filmdatabasen 
(da) Adam Shankman på Scope 
(fr) Adam Shankman på Allociné 
(en) Adam Shankman på AllMovie 
(en) Adam Shankman hos Rotten Tomatoes 
(en) Adam Shankman hos The Movie Database
Helma Knorscheidt

Helma Knorscheidt (født 31. desember 1956 i Halle (Saale)) er en tidligere østtysk kulestøter, best kjent for å ha vunnet sølvmedalje under VM i Helsingfors i 1983. Utenom denne sølvmedaljen har hun heller en beskjeden merittliste som senior, med gull i Universiaden i 1981 som eneste internasjonale tittel. Hun har en personlig rekord på 21,19 m fra Berlin 24. mai 1984.


== Veteran ==
Helma Teuscher ble i 2007 verdensmester i kulestøt i klasse 50+ i Riccione, Italia, med et støt på 14,40 m (3 kg kule). I senior-EM 2008 i Ljubljana satte hun ny verdensrekord i samme klasse med 14,94 m.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helma Knorscheidt – World Athletics 
(en) Helma Knorscheidt – Track and Field Statistics
Majakowskiring

Majakowskiring  er en ellipseformet ringgate i bydelen Pankow i Berlin i Tyskland. Den er kjent som den tidligere boligadressen til mange høytstående personer i DDRs regjering.


== Beliggenhet ==
Bebyggelen i Majakowskiring ligger mellom Grabbealle i vest og nordvest, Ossietzkystrasse og Schlosspark i øst, Schloss Schönhausen i nordøst og elven Panke i syd.
Frem til 4. mai 1950 var den nordlige delen kalt Kronprinzenstrasse og den sydlige delen Viktoriastrasse. Den ble så døpt om etter den russiske poeten Vladimir Majakovskij. En kort stund het den Majakowskistrasse.


== Bygningsmasse ==
Mange av husene ble bygget på 1920-tallet og er bolighus som hovedsakelig var bebodd av industrialister og kunstnere frem til de ble ekspropriert etter den annen verdenskrig. I enkelte tilfeller fikk tidligere eiere lov til å fortsette å bo der mot å betale leie.


== Politisk funksjon og historie ==
Inntil 1960 bodde de fleste medlemmene av DDRs regjering her, etter ombygging for de nye beboerne. Dette ble utført av arkitekter som Hans Scharoun. Majakowskiring (og Pankow-distriktet i sin alminnelighet) ble ensbetydende med DDRs regjering. Derfor brukte Konrad Adenauer uttrykket «herrene i Pankow» og Udo Lidenberg sang om «spesialtoget til Pankow». Regjeringsrepresentantene bodde i Majakowskiring adskilt fra verden rundt dem.
På grunn av denne avskjermingen ble området kalt Städtchen (Den lille byen). Da Lotte Ulbricht ønsket å flyttet tilbake til Majakowskiring etter at ektemannen Walter Ulbricht døde i 1973 var barrierene og kontrollpunktene tatt bort. Hun fikk allikevel ikke lov til å flytte til huset hun opprinnelig hadde bodd i (Hus nummer 28/30). I stedet fikk hun anvist hus nummer 12, der hun levde til sin død i 2002. I 1975 ble hus 28/30 revet. Dette var en del av en prosess som pågikk for å fjerne alle spor av Walter Ulbricht fra historien.
Etter oppstanden i Ungarn i oktober 1956 ble DDRs lederskap redd for effekten slike opprør kunne ha i DDR og bestemte at eliten burde bo i et mindre befolket område. Til å begynne med planla man å flytte til Hoppegarten øst for Berlin, fordi det var en rask fluktrute derfra til motorveien østover. Til slutt ble det imidlertid bygget et kompleks i Wandlitz, kalt Waldsiedlung, og ledelsen flyttet dit i 1960.
Huset Otto Grotewohl bodde i, er i dag en workshop for litteratur. Huset til Johannes R. Becher er solgt og befinner seg i dag i privat eie.


== Individuelle hus ==

Husene og deres innbyggere:

Majakowskiring 2 gjestehus for DDR-regjeringen
Majakowskiring 12 Lotte Ulbricht (etter hennes ektemanns død i 1973)
Majakowskiring 28/30 Lotte og Walter Ulbricht
Majakowskiring 29 Wilhelm Pieck, senere gjestehus for borgermesteren i Øst-Berlin
Majakowskiring 34 Johannes R. Becher
Majakowskiring 46/48 Otto Grotewohl
Majakowskiring 47 Den polske ambassadørs residens, nå Historisk Forskningsenter for Det Polske Vitenskapsakademi i Berlin
Majakowskiring 58 Erich Honecker
Majakowskiring ? Friedrich Ebert junior


== Se også ==
Waldsiedlung
Nomenklatura
Ricky Berens

Ricky Berens (født 21. april 1988 i Charlotte, North Carolina) er en amerikansk svømmer som under OL i Beijing var med å vinne gull på 4x200 m fri for USA. Berens svømte tredje etappe av stafetten, som han tilbakela på 1:46.29, og bidro med det med på å sette verdensrekord med tiden 6:58.56. Han var den eneste på det amerikanske finalelaget som også svømte i kvalifiseringen. Berens var også med på å vinne 4x100 m og 4x200 m fri for USA under VM i Roma i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ricky Berens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ricky Berens – Olympics.com 
(en) Ricky Berens – Olympic.org 
(en) Ricky Berens – Olympedia 
(en) Ricky Berens – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ricky Berens – USAs olympiske komité 
(en) Ricky Berens – FINA 
(en) Ricky Berens – swimrankings.net
Konrad Naumann

Konrad Naumann (født 25. november 1928 i Leipzig, død 25. juni 1992 i Quito, Ecuador) var Førstesekretær i SEDs Øst-Berlin-avdelinge og medlem av politbyrået i SEDs sentralkomite i DDR. Frem til 1985 var Naumann en av DDRs mektigste menn.


== Politisk fall ==

På SEDs 11. Sentralkomiteeplenumsmøte 22. til 23. november 1985 ble det annonsert at Naumann og Herbert Häber hadde trukket seg fra Politbyåret og Sekretariatet "av helsemessige årsaker". Selv om Häber delvis gikk av på grunn av helseproblemer og delvis fordi Honecker trengte en syndebukk i forhold til Sovjetunionen var fjerningen av Nauman antagelig politisk motivert. Han var kjent for sin opposisjon til Honecker på sentrale felter i innenriks- og utenrikspolitikk. Naumann hadde støtte i Moskva for sitt syn og hadde rykte for å være en hauk i forhold til relasjoner med Vest-Tyskland. Dessuten var han i mot de rådende syn på kultur og religion. Hans politiske undergang startet tre dager tidligere da han ble erstattet av Günter Schabowski som partisjef i Øst-Berlin. Han bortfall eliminerte Honeckers hovedrival og styrket lederen ytterligere.


== Privat ==
Han var fra 1977 til 1987 gift med skuespillerinnen Vera Oelschlegel. Forbindelsen dem i mellom (Oelschlegel forlot sin mann Hermann Kant for å gifte seg med Naumann) ble tatt opp i Stefan Heyms nøkkelroman Collin fra 1979.


== Ordener ==
1974: Fedrelandets fortjenstorden
1978: Karl Marx-ordenen


== Referanser ==
Vera Oelschlegel

Vera Oelschlegel (født 5. juli 1938 i Leipzig) er en tysk skuespillerinne, sangerinne og teaterleder, som først og fremst arbeidet i DDR.


== Privat ==
Oelschlegel har vært gift flere ganger. Først med hørespill- og dreiebokforfatter Günther Rücker, deretter med forfatteren Hermann Kant og for tredje gang med SED-politikeren Konrad Naumann.


== Filmografi (utvalg) ==
Selv om Vera Oelschlegel første og fremst arbeidet på teaterscenen spilte hun også i noen film- og tvproduksjoner:

1960: Der schweigende Stern
1967: Die gefrorenen Blitze
1967: Brennende Ruhr (TV)
1967: Turlis Abenteuer
1968: Treffpunkt Genf (TV)
1968: 12 Uhr mittags kommt der Boß
1969: Käuzchenkuhle
1970: Der rote Reiter
1971: Dornröschen
1971: Istanbul-Masche (TV)
1971: Das letzte Wort (TV)
1974: Der nackte Mann auf dem Sportplatz
1974: Die Mission


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vera Oelschlegel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vera Oelschlegel på Internet Movie Database 
(en) Vera Oelschlegel hos The Movie Database 
(en) Vera Oelschlegel på Discogs 
(en) Vera Oelschlegel på MusicBrainz
Skuretfestivalen

Skuretfestivalen var en årlig teater- og musikkfestival som ble arrangert på Kafé Skuret i Trondheim. Kafé Skuret ligger på Fosenkaia, rett ved Trondheim sentralstasjon. I 2010 ble festivalen arrangert for åttende år på rad. Det ble også arrangert Skuretfestival i 2017.


== Historikk og profil ==
Festivalen startet som prøveprosjekt over en helg i 2003, og utvidet senere antall dager og arrangementer. Et av formålene med festivalen var å samle det uetablerte teater- og musikkmiljøet i og rundt Trondheim. Hovedprofilen var lokal, men festivalen presenterte også utøvere fra andre steder. Utøverne spente fra nyetablerte til mer erfarne artister. Skuretfestivalen var en av byens mindre festivaler. I markedsføringen bruktes trivsel, lave priser og særegen setting som trekkplaster. 
Den kunstneriske profilen var mangfold, med scenekunst og musikk innenfor ulike sjangre. På scenekunstfronten var blant annet konvensjonelt teater, figurteater, barneteater, performanceteater, cabaret, improteater og dans representert. Konsertsjangre inkluderer country, jazz, visesang, pop, rock og elektronika. 
Festivalen ble drevet på frivillig basis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside for festivalen i 2009
Hjemmeside for Kafé Skuret
Atle S. Blakseth

Atle S. Blakseth (født 2. august 1977 i Elverum) er en norsk animatør.
Han har skrevet, produsert, og regissert filmen Isfiske (Engelsk tittel: Fishing with Sam), som hadde premiere under kortfilmfestivalen i Grimstad i juni 2009. 
Filmen ble kåret til beste kortfilm for aldersgruppen 6–10 år under Giffoni internasjonale barnefilmfestival juli 2009, Europas største barnefilmfestival.   
Siden 2002 har Blakseth primært arbeidet med langfilm og TV-serier, slik som Slipp Jimmy fri, Elias, Kurt blir grusom samt Pelle Politibil, men har også jobbet mye med animasjon på diverse reklamefilmer.
Blakseth har blant annet bodd i Helgeroa.


== Referanser ==


== Kilder ==
Op.no 8. august 2009 Filmpris til larviksmann i Italia


== Eksterne lenker ==
(en) Atle S. Blakseth på Internet Movie Database 
(sv) Atle S. Blakseth i Svensk Filmdatabas 
(da) Atle S. Blakseth på Filmdatabasen 
(fr) Atle S. Blakseth på Allociné 
(en) Atle S. Blakseth på AllMovie 
(en) Atle S. Blakseth hos The Movie Database 
(no) Hjemmeside
(en) Kortfilm: Isfiske
Adolph Freiherr Knigge

Adolph Freiherr Knigge (født 16. oktober 1752 i Bredenbeck ved Hannover i Tyskland, død 6. mai 1796 i Bremen) var en tysk forfatter, frimurer og høytstående medlem av Illuminati.
Han er i ettertiden blitt mest husket for boken «Über den Umgang mit Menschen» (1788) («Om omgang med mennesker»). Knigge skrev også flere romaner. Den lengste av disse var Der Roman meines Lebens. To andre er pikareskromanen Geschichte Peter Glanses og den komiskw romanen Die Reise nach Braunschweig.
Knigges samlade verk ble utgitt i 12 bind 1804-06.


== Verk ==
Allgemeines System für das Volk. Zur Grundlage aller Erkenntnisse für Menschen aus allen Nationen, Ständen und Religionen in einem Auszuge heraus gegeben. Nicosia. 1873, [o.O. 1778]
Der Roman meines Lebens, 1781-1887, 4 Bände
Geschichte Peter Clausens, 1783-1785, 3 Bände
Über den Umgang mit Menschen, 1788
Geschichte des armen Herrn von Mildenburg, 1789
Benjamin Noldmann's Geschichte der Aufklärung in Abyssinien, oder Nachricht von seinem und seines Herrn Vetters Aufenthalte an dem Hofe des grossen Negus, oder Priesters Johannes. Göttingen 1791, 2 bind gutenberg.spiegel.de Onlineutgave
Des seligen Herrn Etatsrats Samuel Konrad von Schafskopf hinterlassene Papiere. 1792
Die Reise nach Braunschweig. 1792
Josephs von Wurmbrand, Kaiserlich abyssinischen Ex=Ministers, jezzigen Notarii caesarii publici in der Reichsstadt Bopfingen, politisches Glaubensbekenntniss, mit Hinsicht auf die französische Revolution und deren Folgen. Frankfurt und Leipzig 1792
Reise nach Fritzlar im Sommer 1794. 1795
Komposisjoner: Konzert für Fagott, Streicher und Basso continuo F-Dur, 1776; Sechs Sonaten für Klavier, 1781; Zwei Klavierlieder: Der stille Abend kömmt herbei und Ergreift das Werk, ihr guten Kinder, 1785/86


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adolph Freiherr Knigge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Fulltekst av første engelskspråklige utgave av: "Über den Umgang mit Menschen". Engelsk tittel: "Practical philosophy of social life or, The art of conversing with men" fra 1805 av Peter Will. Nedlastbar (open access) fra Google bøker.
Ramin Jahanbegloo

Ramin Jahanbegloo (persisk: رامین جهانبگلو, født 28. desember 1961 i Teheran) er en iransk regimekritiker, forfatter og akademiker som for tiden har Canada som sitt bosted.


== Referanser ==
Fort Prinsensten

Fort Prinsensten er et dansk handelsfort i Keta på Gullkysten, i det som i dag er Ghana. Fortets hovedfunksjon var knyttet til slavehandelen og var en del av Danmarks kolonirike. Mange slike fort ble bygd på Gullkysten, og Prinsensten er et av de få som lå øst for elva Volta Det ble opprinnelig bygd av danske handelsfolk i 1784 som forsvar i krigen mot Anlo Ewe og som forsvar mot andre kolonimakter. 
Fortet ble brukt for å oppbevare slaver som ventet på transport til Karibia. I 1850 ble fortet solgt til Storbritannia.  Fortet ble en stund brukt som fengsel, før det i 1980 delvis ble ødelagt av sjøen. Ruinene av fortet besøkes i dag av turister.


== Referanser ==


== Kilder ==
G. Nørregaard: Vore gamle tropekolonier. Bind 8. Guldkysten. 1968.


== Eksterne lenker ==
(en) Fort Prinsensten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Heinrich Boere

Heinrich Boere (født 27. september 1921 i Eschweiler, død 1. desember 2013 i Fröndenberg i Nordrhein-Westfalen) var en nederlandsk soldat som under andre verdenskrig var tilknyttet Waffen-SS. Han ble i 2010 ble dømt for krigsforbrytelser begått under krigen.
Boere ble i 2010 dømt til livstid i fengsel for å ha drept tre sivile under andre verdenskrig. Boere fungerte på den tiden som snikmorder for tyske Waffen-SS. Han ble dømt til døden "in absentia" i Nederland i 1949, og hadde vært på flukt siden han rømte fra en fangeleir i 1947.


== Bakgrunn ==
Boere meldte seg i 1940 som 18-åring til Waffen SS, og han ble sendt til Østfronten. I 1942 ble han sendt til Nederland, hvor han ble et av 15 medlemmer i den topphemmelige SS-spesialkommandoen «Feldmeijer». Oppdraget gikk ut på å drepe sivile som gjorde motstand mot den tyske okkupasjonsmakten. Forskere regner med at minst 54 sivile ble myrdet av denne SS-styrken.


== Referanser ==