jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Spekepølse

Spekepølse er en samlebenevnelse for en rekke pølsetyper som er konservert gjennom salting (speking) og/eller røyking og tørking. Spekepølser lages av hakket eller kvernet, renskåret kjøtt og fett som tilsettes ulike smaker, gjennom tilsetninger av krydder, urter, alkohol og lignende. I noen typer brukes også blod og innmat som ingredienser.


== Fremstilling ==


=== Tradisjonell ===
Spekepølser har blitt laget i Norge siden vikingtiden, typisk i forbindelse med slakting. Kjøtt og innmat ble saltet eller røkt, og deretter hengt til tørk på stabburet.


=== Industriell ===
I moderne fremstilling tilsettes pølsene melkesyrebakterier som forbruker sukker og danner melkesyre. Melkesyren gir spekepølsene en syrlig smak, og gir samtidig et utrivelig miljø for skadelige bakterier.


== Pølsetyper ==

Tradisjonspølser:

Svartpølse eller stabburpølse
Morrpølse
Innmatpølse
Haggis
Fårepølse
Viltpølse
Elgpølse
HjortepølseNyere pølsetyper:

Salami (fellesbetegnelse for flere typer)
Pepperoni
ChorizoSpesialpølser:

Cognacpølse
Rødvinspølse
Ølpølse


== Se også ==
Spekemat
Spekeskinke
Spekekjøtt
Calpinae

Calpinae er en gruppe av sommerfugler som hører til familien praktfly (Erebidae). Tidligere ble den vanlige arten flikfly (Scoliopteryx libatrix) regnet til denne gruppen, men når er den plassert i en annen underfamilie, og denne gruppen omfatter bare én europeisk art.


== Utseende ==
Middelsstore til svært store, ofte brune nattfly med brede, trekantede forvinger.


== Levevis ==
En del arter av nattfly lever av fruktsafter som de suger i seg. Disse har utviklet en spiss sugesnabel som de bruker til å stikke gjennom fruktskallet. I alle fall en art, vampyrfly (Calyptra eustrigata), har tatt dette et steg videre. Den bruker den spisse sugesnablen sin til å stikke gjennom huden hos forskjellige pattedyr, og suger blod. Atferden har muligens utviklet seg fra å suge svette eller tårevæske, noe mange tropiske sommerfugler gjør. Vampyrflyet finnes i India, Sri Lanka og østover til Malaysia.


== Dødsvarselfly ==
Den amerikanske slekten dødsvarselfly (Ascalapha), med tre arter, blir noen ganger regnet til Calpinae, mens andre klassifikasjoner plasserer den i Catocalinae eller i den store underfamilien Ophiderinae. Hannen av Ascalapha odorata blir opptil 16 cm i vingespenn og er dermed trolig det største insektet i Nord-Amerika. Den er mørkebrun med en silkeaktig glans, og flere brede, bølgete tverrbånd i vingene. Et karakteristisk trekk er at øyflekken midt i forvingen er formet som et 9-tall. Ascalapha odorata finnes fra Brasil til det sørlige USA. Den kan foreta lange vandringer og flyr fra Mellom-Amerika inn til de sørlige statene i USA om våren. Enkelte kan fly så langt nord som til Alaska. Den er også blitt innført til Hawaii. Larven lever på planter i erteblomstfamilien, særlig akasier, også på Cassia og på fiken (Ficus). Den kan gjøre noe skade i hager. De voksne sommerfuglene suger gjerne saft fra råtnende frukt. Mange steder, blant annet i Mexico og på Jamaica, er denne store, flaggermuslignende sommerfuglen i folketroen blitt betraktet som et dårlig varsel, gjerne om død om den kommer inn i et hus. Navn som "Black witch moth" og "Papilion-devil" gjenspeiler dette.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien Noctuoidea
Familien praktfly, Erebidae
Underfamilien Calpinae
slekten Calyptra Ochsenheimer, 1816 - én art i Europa:
Calyptra thalictri (Borkhausen, 1790)


== Kilder ==
Fauna Europaea Web Service Versjon 2.5 (2012) [1]


== Eksterne lenker ==
(sv) Calpinae hos Dyntaxa 
(en) Calpinae hos Fauna Europaea 
(en) Calpinae hos ITIS 
(en) Calpinae hos NCBI 
(en) Kategori:Calpinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Calpinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Scandpower

Scandpower (etablert 1971 i Oslo) er et norsk konsulentselskap som tilbyr tjenester og programvarer innen risikostyring, helse, miljø og sikkerhet, kvalitetsstyring, pålitelighet, arbeidsmiljø og teknisk sikkerhet. Selskapet ble i 2010 en del av Lloyd's Register Group.
Scandpower ble etablert under påtrykk fra industriminister Finn Lied, som fikk Norsk Hydro, Elkem, Hafslund og Årdal og Sunndal Verk til å samle krefter og etablere et konsulentselskap som skulle jobbe med atomenergi. Det var også det Scandpower jobbet med initialt, men har siden utvidet til også å jobbe innen olje og gass, transport, landbasert industri og energi.
Scandpower har hovedkontor på Kjeller (Skedsmo kommune) og har norske avdelingskontor i Sandvika, Stavanger, Bergen, Trondheim og Sunndalsøra. I tillegg har Scandpower kontorer i Sverige (Stockholm, Göteborg og Malmö), Storbritannia (London, Bristol, Manchester og Aberdeen), USA (Houston), Kina (Beijing), Sør-Korea (Seoul), Australia (Melbourne, Perth og Sydney) og Malaysia (Kuala Lumpur).
Scandpower har i dag ca. 400 ansatte og lederen av selskapet er Bjørn Inge Bakken.
Tidligere bestod Scandpower av flere datterselskap; Scandpower Petroleum Technology, Scandpower Information Technology og Scandpower Risk Management. Førstnevnte ble i 2003 solgt til Energivekst, og heter i dag SPT Group. Det som i dag er Scandpower består kun av det som tidligere het Scandpower Risk Management.


== Referanser ==
Fasemodulasjon

Fasemodulasjon (PM) er en modulasjonsteknikk hvor bærebølgen faseforskyves i takt med informasjonssignalets amplitude. Ved fasemodulasjon holdes senderens output konstant, mens det er fasen, som endres i takt med Deviasjonen (modulationen.)
Fasemodulasjon er en modulasjonstype som ikke blir brukt mye kommersielt, men ved at lavfasefiltrene modulasjonssignalet innen det sendes inn modulatoren, blir det en modulasjon som er kompatibel med frekvensmodulasjon.
Fordelen ved fasemodulasjon (som ved frekvensmodulasjon) er at man oppnår større signal-til-støy forhold enn amplitudemodulasjon. Forbedringen er opp til 20 dB for gode FM-demodulatorer i forhold til bærebølge-til-støy forholdet. Ulempen ved fasemodulasjon er at den ved å oppnå større signal-til-støy forhold, breder seg over større båndbredde.
Mick Glossop

Mick Glossop (født 18. mars 1949 i Nottinghamshire) er en engelsk plateprodusent og lydtekniker kjent for sitt teknikerarbeid med new wave og punk–grupper som Magazine, Public Image Ltd, Penetration og The Ruts. Glossop har også hatt stor suksess som plateprodusent gjennom 1980-tallet og utover med artister og band som The Waterboys, Furniture, The Wonderstuff, Van Morrison, Mike Oldfield, David Bedford, Tangerine Dream, Frank Zappa, Ian Gillan og John Lee Hooker.


== Biografi ==
Glossop hadde bakgrunn fra små bandprosjekter og et kortvarig universitetsopphold innen elektronikk da hans musikalske karriere startet. I 1970 ble han forespurt om å være assisterende lydtekniker i  Wessex Studios under innspillingen av «Lizard», som var det tredje i rekken av King Crimson. Etter denne jobben var han assisterende lydtekniker på flere innspillinger av The Moody Blues, Georgie Fame, Alan Price og Stevie Wonder før han omsider flyttet til Nova Studios i Marble Arch i 1972. Her fortsatte han med samme jobb med band og artister som Joe Cocker, The Sweet, Paul Ryan, Jade Warrior og Billie Davis for etterhvert å bli forfremmet til lydtekniker.
I 1973 fikk Glossop tilbud om et års engasjement som lydtekniker i Montréal, hvor han ble kjent med den franske delen av musikkindustrien. Som følge av dette fikk han i 1974 et tilbud fra det fransk–canadiske bandet Offenbach om å mikse musikken på deres dokumentarvideo fra Frankrike, som var regissert av den kjente franske regissøren Claude Faraldo. I 1975 var han tilbake i Europa og ble siden tilbudt jobben som lydteknikersjef hos Virgin Records og deres studio  The Manor i Oxfordshire. 
Etter ombyggingen av studioet fikk han muligheten til å arbeide med Mike Oldfield, Mott The Hoople, Kiki Dee, David Bedford, Tangerine Dream og Gong, noe som siden ledet han til arbeider med Van Morrison og Frank Zappa. Gjennom Peter Bardens, som var en tidligere keyboardist i Van Morrison, ble han også forespurt om å være medprodusent i Camels utgivelse «Breathless» i 1978.
Året etter dro Glossop til det nybygde studioet The Townhouse i London, som på den tiden ble regnet som et av verdens beste innspillingsstudio. I 1980 forlot likevel Virgin Records og startet som frilanser hvor han arbeidet med flere prosjekter som blant andre 15 album med Van Morrison,  utgivelsen «Joe’s Garage» av Frank Zappa, fire album med Lloyd Cole, «Magic» av Ian Gillan, «Making Contact» av UFO, «The Whole Of The Moon» og «This Is The Sea» av The Waterboys, «Never Loved Elvis» og «The Size Of A Cow» av The Wonderstuff, nummer én–singelen, «Dizzy» av samme gruppe, og «The Happy Club» av Bob Geldof. Som følge av suksessen fra disse utgivelsene har Glossop anskaffet sitt eget studio hvor han har jobbet siden. Innen filmindustrien har Glossop for øvrig vært musikkansvarlig for filmen «The 51st State», med Samuel L. Jackson i hovedrollen.


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Mick Glossops personlige hjemmeside
(engelsk) Record production.com – Biografi om Mick Glossop
(engelsk) Rajaz.co.uk – Intervju med Mick Glossop angående arbeid med Camel
Even Stormoen

Even Stormoen (født 10. mai 1955 i Bergen) er en norsk skuespiller og stemmeskuespiller. Han er sønn av Kjell Stormoen og Elna Kimmestad.
Stormoen debuterte på scenen i 1978, i musikalen Godspell i Grieghallen. Han gjorde seg raskt bemerket som Romeo i Romeo og Julie på Den Nationale Scene, der han var ansatt til 1981. I 1979 fikk han sitt nasjonale gjennombrudd som Lyngstrand i Fruen fra havet på Fjernsynsteatret. I fjernsynssammenheng er han også kjent fra den satiriske serien M.R.S.M.T.; serietittelen var en forkortelse for «Månedsrevyen som mangler tittel». 
Han var ansatt ved Riksteatret i perioden 1981–1982. Deretter var han ved Nationaltheatret 1983–1988, der han blant annet leverte en overbevisende rolleprestasjon som sønnen i Natten er dagens mor av Lars Norén. Siden 1989 har han vært ansatt ved Rogaland Teater, der han blant annet har spilt Don Juan i Don Juans siste dager av Tirso de Molina/Nick Dear, og Harpagon i Den gjerrige av Molière. For sistnevnte rolle fikk han Kritikerprisen (1997/98) og Hedda-prisen (1998). Av andre sentrale roller som Stormoen har utmerket seg ved Rogaland Teater kan nevnes Antonio Salieri i Amadeus av Peter Shaffer, Ralph Nickleby i dramatiseringen av Charles Dickens Nicholas Nickleby og Rubek i Henrik Ibsens Når vi døde vågner.
I 2010 spilte han tigeren Shere Khan i Jungelboken 2099 ved Rogaland Teater. Dette var en forestilling inspirert av Rudyard Kiplings klassiske fortelling om guttungen Mowgli som vokste opp hos jungelens dyr. Dagbladets anmelder omtalte denne produksjonen som «uimotståelig underholdning».


== Stemmeskuespiller ==
Even Stormoen har gitt stemme til en rekke skikkelser på filmlerretet:

1994 – Løvenes Konge – «Scar»
1995 – Pocahontas (film) – «Wiggins»
1996 – Ringeren i Notre Dame (film) – «Frollo»
1999 – Tarzan (film) – «Clayton»
2001 – Monsterbedriften – «James P- Sullivan»
2006 – Happy Feet – «Sussebass/Ramon»
2013 – Monsteruniversitetet – «James P- Sullivan»
2015 – Chihiro og heksene – «Kamaji»


== Teaterroller (utvalg) ==


== Utmerkelser ==
Kritikerprisen 1997/1998 
Hedda-prisen i 1998 for rollen som Harpagon i Den Gjerrige av Moliére på Rogaland Teater.
Gammleng-prisen 2010 i klassen «Skuespiller»


== Referanser ==


== Kilder ==
rogaland-teater.no: Even Stormoen


== Eksterne lenker ==
(en) Even Stormoen på Internet Movie Database 
(no) Even Stormoen hos Sceneweb 
(en) Even Stormoen hos The Movie Database
Pluralisme (vitenskap)

Klassisk pluralisme (også kalt ’empirisk demokratiteori’).
Fremste representanter: David Truman og Robert A. Dahl.
Bygger delvis videre på Schumpeters teorifundament:
Politikk er styrt av egeninteresse.
’Klassisk’ demokratiteori er for idealistisk og for lite basert på de faktiske forhold; den må gjøres mer ’realistisk’.
Demokrati betyr i moderne samfunn at folket velger de politiske lederne – ikke at det er folket som styrer.
Pluralismen brakte organisasjonene inn i politisk analyse.
Ulike typer sammenslutninger spiller en formidler- eller bufferrolle mellom individer og myndigheter.
Sammenslutningene tar form av interesse- eller pressgrupper, og blir som sådan formidlere for velgernes interesser og oppfatninger overfor myndighetene, og slik det fremste uttrykk for det moderne demokrati.
For å bevare slike grupper som demokratiske uttrykk må myndighetene beskytte alle gruppers like organisasjonsrett hindre én gruppe i å undergrave de andres organisasjonsrett.

Politikken arter seg som et forhandlingsspill mellom myndigheter og interessegrupper.
Staten utgjør ikke noe kraftig maktsentrum i det pol. system.
De ulike etatene er selv deltakere i forhandlingsspillet.
Myndighetenes overordnede oppgave er å megle frem løsninger som de stridende interessene kan være rimelig fornøyde med.
Stabiliteten i systemet sikres ved at de mange særinteressene oppveier og balanserer hverandre.
Frykten for flertallstyranni er grunnløs, fordi en majoritet alltid er dannet av mange konkurrerende minoriteter.
Demokrati er ikke flertallsstyre, men styre ved de mange mindretall.
Demokrati defineres ikke på ideell, men empirisk basis:
’Demokrati er den styreform som praktiseres i de land som vanligvis regnes som demokratiske’ (R.A. Dahl).
Reiser problemer om forholdet mellom deskriptive og normative utsagn.

Lavt politisk engasjement problematiseres ikke.
Tas tvert imot som uttrykk for at demokratiet fungerer godt.
Stort politisk engasjement kan derimot være skadelig fordi det fungerer splittende og polariserende på samfunnet.
Tyder på at posisjonen ikke er ’nøytral’ (som den hevdet), men en implisitt forsvarer av status quo.
Et hovedpunkt i kritikken mot pluralismen er at forhandlingsstyrke er ulikt fordelt mellom samfunnsgrupper.
Ressursfordeling som skjer på grunnlag av hva hver gruppe kan mobilisere av ressurser for egne krav blir derfor urettferdig.
Nypluralisme (Representanter: Robert A. Dahl/Charles Lindblom)
Tar et (delvis) oppgjør med egne gamle standpunkter.
Ulikhet som skapes i økonomien er kilde til politisk ulikhet.
Løsning: Økonomien må demokratiseres gjennom innføring av kooperativt eierskap og kontroll over produksjonsmidlene.
Bente Slaatten

Bente Gro Herlofsen Slaatten (født 10. juni 1958 i Kristiansund) var forbundsleder i Norsk Sykepleierforbund i perioden 1998–2007. I 2008 ble hun kommunikasjonsdirektør i det norske gjødsel- og kjemikalieselskapet Yara, som er verdens største leverandør av plantenæring. Fra oktober 2009 ble hun konserndirektør for kommunikasjon i samme firma.
Slaatten har tidligere jobbet som sykepleier i lederstilling og hatt ulike posisjoner i Kommunenes Sentralforbund, før hun i 1995 ble forhandlingssjef i NSF.
Slaatten har hatt en rekke tillits- og styreverv. Fra 2020 er hun valgt inn som varamedlem i kommunestyret i Asker for Høyre, og medlem av utvalg for velferd og utvalg for medborgerskap. 


== Kilder ==
Kommunens oversikt over folkevalgte i nye Asker kommune
Anthony Berkeley Cox

Anthony Berkeley Cox (født 5. juli 1893, død 9. mars 1971) var en engelsk forfatter som skrev under en rekke pseudonymer, blant annet Francis Iles, Anthony Berkeley og A. Monmouth Platts. Som forfatter av kriminalromaner arbeidet med å fornye sjangeren.
Anthony Berkeley Cox studerte ved Universitetet i Oxford. Han tjenestegjorde under den første verdenskrig som løytnant i hæren, og pådro seg livsvarige skader etter å ha blitt gasset. Inntil han ble forfatter på heltid, livnærte han seg som eiendomsmegler og forretningsmann.
I den klassiske detektivhistoriens gullalder ble han regnet som en av de fremste, britiske forfatterne innen sjangeren. Han var blant grunnleggerne av The Detection Club.
Til tross for at han var grunnlegger og senere sekretær i The Detection Club, som hadde sine egne, strenge regler for hva som var «tillatt» i et skikkelig kriminalmysterium, arbeidet Cox målbevisst med å fornye genren. Han regnes som en av de første som eksperimenterte med den psykologiske kriminalromanen og som en fornyer av britisk kriminallitteratur.
Utover sitt kriminallitterære forfatterskap skrev han også humor, blant annet for magasinene Punch og The Humorist.


== Bibliografi ==


=== Som Anthony Berkeley ===
The Layton Court Mystery (1925)
The Wychford Poisoning Case (1926)
Professor On Paws (1926)
Roger Sheringham and the Vane Mystery (1927), også utgitt som The Mystery at Lovers' Cave
Mr Priestley's Problem (1927), også utgitt som The Amateur Crime
The Silk Stocking Murders (1928)
The Poisoned Chocolates Case (1929)
The Piccadilly Murder (1929)
The Second Shot (1930)
Top Storey Murder (1931)
Murder in the Basement (1932)
Jumping Jenny (1933), også utgitt som Dead Mrs. Stratton
Panic Party (1934), også utgitt som Mr Pidgeon's Island
Not to Be Taken (1937), også utgitt som A Puzzle in Poison
Trial and Error (1937)
The Scoop and Behind the Screen – stafettroman skrevet sammen med flere medlemmer av The Detection Club (1983) opprinnelig utgitt som føljetong 1931-1932
Death in the House (1939)
The Roger Sheringham Stories (1994)
The Avenging Chance and Other Mysteries from Roger Sheringham's Casebook (2004)


=== Som Francis Iles ===
Malice Aforethought (1931)
Before the Fact (1932)
The Rattenbury Case (1936)
As For The Woman (1939)


=== Som A. Monmouth Platts ===
Cicely Disappears (1927)


=== Oversettelser til norsk ===


== Priser og utmerkelser ==
The Martin Beck Award for beste krimroman oversatt til svensk 1974, for Brottslig avsikt (Malice Aforethought)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Classiccrimefiction.com: Anthony Berkeley/ Francis Iles
Anthony Berkeley
Fantasticfiiction.co.uk: Anthony Berkeley
Indre Finnmark

Indre Finnmark (nordsamisk: Sis-Finnmárku) er et distrikt i Finnmark fylke i Nord-Norge, som omfatter størstedelen av Finnmarksvidda. Det har et samlet areal på 15 160 km² med 5 619 innbyggere pr 1. april 2013, fordelt på de to kommunene Kautokeino (Guovdageaidnu) og Karasjok (Kárásjohka). Kautokeino er landets største og Karasjok landets nest største kommune i utstrekning.
Området har sterke innslag av samisk befolkning, språk og kultur. Sametinget og Sameradioen har tilhold i Karasjok. Distriktet inngår i Tiltakssonen i Finnmark og Nord-Troms, som omfattes av særlig gunstige distriktspolitiske bestemmelser.


== Kommuner i Indre Finnmark ==
Indre Finnmark består i dag av to kommuner, som tidligere begge var en del av Kistrand kommune (nå Porsanger). Kautokeino ble skilt ut som egen kommune i 1861, Karasjok i 1873.  


== Administrative inndelinger ==
Kautokeino inngikk i det tidligere Altens fogderi, Karasjok inngikk i Tanens fogderi (se fogderi).
Kommunene deltar i regionrådet Ávjovárri urfolksregion.
Distriktet tilhører domsmyndighetsområdet til Indre og Østre Finnmark tingrett under Hålogaland lagdømme.
Distriktet tilhører virkeområdet for Indre Finnmark prosti under Nord-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.


== Tettsteder ==
Rangert etter innbyggertall (2012). Kommunenavn i parentes.

Karasjok – 1 885 (Karasjok)
Kautokeino – 1 354 (Kautokeino)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tiltakssonen
Sametinget
Vindbjart Fotballklubb

Vindbjart Fotballklubb (stiftet 30. mai 1896) er en fotballklubb fra Vennesla i Agder.


== Historikk ==
6. mai 2015 stod laget for en cupbombe da de slo IK Start 4-0 i andre runde i cupen, noe som skapte nasjonale overskrifter .  Dette var Vindbjarts første seier over Start i en obligatorisk kamp.


== Tabellen ==


== Serien ==
Grønt markerer opprykk, mens rødt er nedrykk.


== Spillerstall ==
Oppdatert 8. mai 2017


== Kjente spillere ==
Dette er spillere som har spilt én eller flere sesonger i klubben og har tidligere eller senere i karrièren spilt på øverste nivå.

 Ali Al Gashamy
 Øyvind Gausdal
 Raymond Hofstædter
 Avni Pepa
 Daniel Aase
 Simon Larsen
 Henrik Robstad


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ophiderinae

Ophiderinae er en gruppe som i noen klassifikasjoner omfatter en lang rekke arter av nattfly (Noctuidae). Her er mange av disse artene fordelt på andre underfamilier, såsom Catocalinae, Calpinae, Rivulinae og Tytinae. Kjente arter som av og til plasseres i Ophiderinae er de kjempestore, amerikanske dødsvarselflyene (Ascalapha) og vikkefly (slekten Lygephila, med tre arter i Norge.)


== Eksterne lenker ==
(en) Ophiderinae hos NCBI
Kozani

Kozani (gresk: Κοζάνη) er hovedstaden i den regionale enheten og prefekturet Kozani prefektur og er en periferi i Vest-Makedonia i Hellas. Den ligger i den nordlige delen av elvedalen Aliakmonas, 710 meter over havnivået, 15 km nordvest for den kunstige innsjøen Polyfytos, 120 km sørvest for Thessaloniki, mellom fjellene Pieria, Vermio, Vourinos og Askio. Befolkningen er beregnet til rundt 50 000. Klimaet i området er kontinentalt med kalde og tørre vintre og varm somre.


== Beskrivelse ==

I Kozani ligger Den teknologiske høyskolen i Vest-Makedonia og Universitetet i Vest-Makedonia med rundt 15 000 studenter fra hele Hellas og andre land. Byen er også sete for Vest-Makedonias ankedomstol, politidepartement, brannbrigade, og hovedkvarteret for Første greske armékorps i den greske hær og biskopen av Servia og Kozani.
Et av de viktigste aspektene av lokal folkeminne er Kozanis karneval ved slutten av vinteren som har beholdt mye av den grove bespottelsen i oldtidens dionysiske kult. Kozani er kjent i Hellas og utenlands for produksjon av safran (Krokos Kozanis) i den nærliggende byen Krokos.
Kozani er et transportknutepunkt mellom Sentral-Makedonia, Thessalia og Epirus. Den nærmeste flyplassen er Kozanis nasjonale flyplass, kalt for «Filippos» (etter Filip II av Makedonia), som ligger 4 km fra byen, IATA-kode er KZI. Kozani er lokalisert i nærheten av motorvegen Egnatia som knytter kysten av Det joniske hav med Thessaloniki og den tyrkiske grense.


== Etymologi ==
I henhold til den rådende mening i Hellas kommer navnet Kozani fra landsbyen Epirus Kósdiani hvor tradisjonen hevder at de første bosetterne av Kozani kom fra i 1392. Bosetningen ble ført kalt for Kózdiani som deretter ble endret til Kóziani og til sist endte opp med Kozáni.


== Personer ==
Anna Diamantopoulou, politiker
Georgios Lassanis, gresk opprører
Ieroklis Stoltidis, gresk fotballspiller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(grk) Offisielt nettsted 
(en) Kozani – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Κοζάνη – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kozani
Universitetet i Vest-Makedonia (engelsk og gresk)
Kozani, Macedonian Heritage
Najad 355

Najad 355 er en kjølbåt, det vil si en seilbåt med kjøl, som ble konstruert i 2006 av det kjente konstruktørlag Judel/Vrolijk.


== Kilder ==
SEILbåtkatalogen online: Najad 355 Besøkt 13. november 2007
Najad.se Besøkt 13. november 2007
Volvo Pentas online database Besøkt 4. november 2008
Pønitens

Pønitens (av latin: poenitentia, «anger», av poenitere, «angre») er kristne botsøvelser for å sone synd. Innen den romersk-katolske, østlig-ortodokse, orientalsk-ortodokse og den evangelisk-lutherske kirke betegner pønitens et sakrament.
I den katolske kirken var pønitens tidligere ofte knyttet til avlatshandel. For en gave til kirkelige institusjoner kunne en kjøpe fritak for botsøvelser som kirken hadde pålagt en, for bestemte tidsperioder. I Norge er det eldste kjente brevet som omtaler pønitens, fra slutten av 1260-tallet  og det yngste fra 1493.Pønitentiarius er tittelen til den romersk-katolske kirke geistlige leder for botsvesenet. Vi finner også titlene pønitensiarskriver og pønitiar.


== I den evangelisk-lutherske kirke ==
I  den evangelisk-lutherske kirke har botsbegrepet en grunnleggende plass, og betegner en kontinuerlig avholdenhet fra det å synde. Martin Luther skriver i den første tesen av religionens fullkomment vesentlige 95 tesene:

1. Naar vor mester og herre Jesus Kristus siger: „Gjør bod“ osv., saa vil han, at hans troendes hele liv paa jorden skal være en stadig eller uophørlig bod. (Luthers 95 teser)


== Se også ==
Skriftemål
Pønologi


== Referanser ==