jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Matsuura kraftverk

Maizuru kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i Saga-distriktet. Installert produksjonseffekt er 900 MW, fordelt på 1 blokk. Operatør er Kyushu Electric Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1985–1989. Brenselkilden er kull. Teknologien er levert av Hitachi.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Misumi kraftverk

Misumiu kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i prefekturet Shimane. Installert produksjonseffekt er 1000 MW, fordelt på 1 blokk. Operatør er Chugoku Electric Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1995–1998. Brenselkilden er kull. Teknologien er levert av bl.a Melco.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Heinola landkommune

Heinola landkommune (svensk: Heinola landskommun, finsk: Heinolan maalaiskunta) er en tidligere kommune i landskapet Päijänne-Tavastland i Finland. Kommunen hadde 6 070 innbyggere i 1992. Heinola landkommune var en finskspråklig kommune.
I 1997 ble Heinola landkommune slått sammen med Heinola by.
Nakoso kraftverk

Nakoso kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i Fukushima-distriktet. Installert produksjonseffekt er 1625MW, fordelt på 1 blokk. Operatør er Joban Kyodo Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1966–1983. Brenselkilden er kull og råolje. Teknologien er levert av Hitachi og Toshiba.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Nanao-Ohta kraftverk

Nanao-Ohta kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i Ishikawa-distriktet. Installert produksjonseffekt er 1200 MW, fordelt på 2 blokker. Operatør er Hokuriku Electric Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1995–1998. Brenselkilden er kull. Teknologien er levert av  Toshiba.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Rebecca Angus

Rebecca Louise Angus er en engelsk kvinnelig fotballspiller fra Redcar utenfor Middlesbrough i Nord-England. Hun begynte sin fotballkarriere i Marton Ladies FC i Middlesbrough, før hun dro til Carson Newman College i Tennessee i USA, der hun spilte på collegelaget Carson Newman Lady Eagles i South Atlantic Conference. Angus ble, sammen med lagkamerat Claire Ramsdale, valgt ut av Kolbotn, og kom med laget i januar 2007. Angus viste seg som en god målscorer, men det var i en annen posisjon hun fikk mest oppmerksomhet. Norges Fotballforbund lot ikke Kolbotn få dispensasjon ettersom de manglet målvakt, og Angus fikk da den oppgaven. Angus ble etter hvert dømt for viljehands utenfor sekstenmeteren, en avgjørelse som var kontroversiell. Avgjørelsen ga rødt kort til Angus, og det påfølgende frisparket gikk i mål. Imidlertid kom hun sterkt tilbake i løpet av sesongen, og var med på å sikre en andreplass for Kolbotn bak Røa. Angus ble med 11 mål lagets tredje mestscorende spiller.

I 2008 gikk det dårlig for Angus som slet med skader i begge anklene. 2009-sesongen var bedre for henne, og i begynnelsen av 2010 ble hun beskrevet som «ei ekte Kolbotn-jente» på klubben sin side. Imidlertid ble sesongen hennes siste for Kolbotn. Den endte med en tredjeplass på tabellen, og 10 mål for Angus, som deretter dro til Jitex BK. I Jitex fikk hun mye spilletid, startet i 14 kamper og kom inn i tre. Likevel ble det bare tre mål på henne. Den 14. november ble hun presentert som Vålerenga-spiller.Angus ble tatt ut til det engelske U23-landslaget, og den 11. februar 2008 scoret hun i en kamp mot USA.


== Meritter ==
Med Kolbotn

Cupmester 2007Med Carson Newman Lady Eagles

Toppscorer 2004, 2005, 2006 og 2007
SAC Athlete of the year 2004 og 2007
SAC Footballer of the year 2005 og 2007
Players' Player of the year 2005, 2006 og 2007
Carson-Newman athlete of the year 2007


== Referanser ==


== Kilder ==
Profil på altomfotball.no
Cup final joy for tees lass in Norway – Evening Gazette


== Eksterne lenker ==
(en) Rebecca Angus – Soccerway 
(no) Rebecca Angus – Norges Fotballforbund 
(de) Rebecca Angus – Soccerdonna
Reihoku kraftverk

Reihoku kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i Kumamoto-distriktet. Installert produksjonseffekt er 1400 MW, fordelt på 2 like store blokker. Operatør er Kyushu Electric Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1995–2003. Brenselkilden er kull. Teknologien er levert av Toshiba.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Sakata kraftverk

Sakata kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i prefekturet Yamagata. Installert produksjonseffekt er 700 MW, fordelt på 2 like store blokker. Operatør er Joban Kyodo Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1975–1978. Brenselkilden er kull, tungolje og dieselolje. Teknologien er levert av Hitachi og Toshiba.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Sendai kraftverk

Sendai kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i Miyagi-prefekturet. Installert produksjonseffekt er 525 MW, fordelt på 3 like store blokker. Operatør er Tohoku Electric Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1959–1962. Brenselkilden er kull, og råolje. Teknologien er levert av Hitachi og GE Power.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Shin-Isogo kraftverk

Shin-Isogo kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i Kanagawa-distriktet om lag 40 km sør for Tokyo. Installert produksjonseffekt er 600 MW, fordelt på 1 blokk. Operatør er J-Power Co.
Anlegget ble utbygd omkring årene 2000–2002. Brenselkilden er kull med en prosesseffektivitet på 43%. Teknologien er levert av Fuji og Siemens.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Foredrag om anlegget - Naokazu Kimura, Wakamatsu Research Institute / J-Power/EPDC, september 2004.
Shin-Onoda kraftverk

Shin-Onoda kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i Yamaguchi prefekturet. Installert produksjonseffekt er 1000 MW, fordelt på 2 like store blokker. Operatør er Chugoku Electric Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1985–1987. Brenselkilden er kull. Teknologien er levert av Toshiba.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Shinko Kobe kraftverk

Shinko Kobe kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i Hyogo-distriktet. Installert produksjonseffekt er 1400 MW, fordelt på 2 like store blokker. Operatør er Shinko Kobe Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 2002–2004. Brenselkilden er kull Teknologien er levert av Hitachi.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Barne-TV Bladet

Barne-TV Bladet var et blad basert på innholdet i Barne-TV. Det har blitt utgitt i to omganger. Bladet ble først utgitt med 9 nummer i 1990, 6 nummer i 1991 og 4 nummer i 1992. Bladet ble da lagt ned. I disse bladene fikk man vite programinnholdet i barne-TV, samt lese tegneserier med de kjente figurene Postman Pat, Kalle Klovn og Blekkulf. Tegneserietegneren Ole Petter Hansen ble mye benyttet til å illustrere i disse utgavene. 
Bladet ble på nytt utgitt i begynnelsen av 2000-årene. Innholdet var da noe forandret og leserne fikk være med programlederne på morsomme sprell, samt vite hva som ville skje på TV- og nettfronten for barn i tiden fremover.
Dukkemann

«Dukkemann» er en norsk popsang som vant Melodi Grand Prix 1967 og var Norges bidrag til Eurovision Song Contest 1967. Sangen er skrevet av Tor Hultin, med teksten av Ola B. Johannessen. Den ble framført på norsk av Kirsti Sparboe.


== Melodi Grand Prix ==
Sangen var en av 305 som ble sendt inn til NRKs åpne konkurranse foran Melodi Grand Prix 1967. Den var en av fem som ble plukket ut til finalen i Centralteatret i Oslo 25. februar 1967. Der sang Torill Ravnaas den med lite orkester, og Kirsti Sparboe med Kringkastingsorkestret.

I avstemningen vant Dukkemann en klar seier og ble dermed Norges bidrag til den internasjonale finalen i Wien.


== Eurovision Song Contest ==
Sangen ble framført som trettende bidrag om kvelden 8. april 1967, etter Spanias Raphael med «Hablemos del amor» og før Monacos Minouche Barelli med «Boum-Badaboum».
Da avstemningen var ferdig, hadde den fått to poeng og ble nummer 14 av 17 deltakere.


== Teksten ==
Sangen er en ballade, der jeg-personen sammenlikner livet med det å være en marionett. Hun beskriver en dukke som synes å ha et kynisk syn på verden, for å få sine strenger kuttet. Derfor burde lytterne huske på å gripe livet med begge hendene, lik dansende dukker.Kirsti Sparboe har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singelen Triola TN 466 i 1967.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dukkemann: tekst, engelsk oversettelse og informasjon ved diggiloo.net
Tachibana-wan kraftverk

Tachibana-wan kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i Tokushima-distriktet. Installert produksjonseffekt er 2100 MW, fordelt på 3 like store blokker. Operatør er Shikoku Electric Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1995–2000. Brenselkilden er kull, og subsidiært råolje. Teknologien er levert av Hitachi og Toshiba.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Iver Unsgård

Iver Johan Davidsen Unsgård (født 26. juni 1903 i Tydal i Sør-Trøndelag, død 30. juni 1993 samme sted) var en norsk politiker (Ap) som var stortingsrepresentant for Sør-Trøndelag 1958–1969 og ordfører i Tydal.
Han vokste opp på småbruket Kirkhus i fjellbygda Tydal som sønn av gårdbruker og snekker David Unsgård fra Ålen og jordmor Berit Stugudal fra Tydal. Han giftet seg med jordmor Alma Roaldsand. Etter folkeskolen gikk han folkehøyskole i seks måneder og livnærte seg som anleggs- og skogsarbeider og som småbruker fra 1939.Unsgård kom for alvor inn i arbeiderbevegelsen som styremedlem og senere formann i Tydal AUF i 1920-årene. Arbeiderpartiet fikk økende tilslutning i Tydal etter den første verdenskrig, og fikk flertall alene i kommunestyret etter valget i 1934. Unsgård var ordfører i Tydal 1935–1937 og 1948–1958, hele tiden med flertall for Arbeiderpartiet. Han var innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag 1958–1969, og satt i Stortingets protokollkomité 1958–1961 og Stortingets landbrukskomité 1961–1969. Unsgård frasa seg renominasjon til Stortinget foran valget i 1969.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Iver Unsgård hos Stortinget 
(no) Iver Unsgård hos Norsk senter for forskningsdata
Tsuruga kraftverk

Tsuruga kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i prefekturet Fukui. Installert produksjonseffekt er 21200 MW, fordelt på 3 like store blokker. Operatør er Hokuriku Electric Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1991–2000. Brenselkilden er kull. Teknologien er levert av Toshiba.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Japan»
Konginkangas

Konginkangas er en tidligere kommune i det finske landskapet Mellersta Finland. Kommunen hadde 1 600 innbyggere i 1988. Konginkangas var en finskspråklig kommune.

Den 1. januar 1993 ble Konginkangas slått sammen med Äänekoski kommune.
Tomato-atsuma kraftverk

Tomato-atsuma kraftverk er et varmekraftverk i Japan. Installert produksjonseffekt er 1650 MW. Operatør er Hokkaido Electric Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1995–2000. Brenselkilden er kull. Teknologien


== Eksterne lenker ==
FEPC – Liste over varmekraftverk > 1000 MW i Japan.
Hekinan kraftverk

Hekinan kraftverk er et varmekraftverk i Japan. Installert produksjonseffekt er 4100 MW. Operatør er Chubu Electric Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1995–2000. Brenselkilden er kull.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
FEPC – Liste over varmekraftverk > 1000 MW i Japan.
Toyama Shinko kraftverk

Toyama Shinko kraftverk er et varmekraftverk ved innløpet til Toyamabukta i prefekturet Toyama i Japan. Installert produksjonseffekt er 2700 MW. Operatør er Hokuriku Electric Power Co Ltd, mens Sumitomo aluminiumsverk er deleier i to av blokkene (2 x 350 MW olje- og kullfyrt), mens enhet 3-4 er utelukkende oljefyrte (2 x 500 MW).
Anlegget ble utbygd omkring årene 1970–1981. Brenselkilden er kull, fyringsolje og råolje.


== Eksterne lenker ==
FEPC – Liste over varmekraftverk > 1000 MW i Japan.
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Steam-Electric Plants in Japan – other regions», besøkt 15. februar 2010.
Port Chalmers

Port Chalmers er hovedhavnen til byen Dunedin, New Zealand. Selv om det har vært en forstad siden den lokale omorganiseringen i 1980 er den fremdeles ansett, av de fleste menneskene i Dunedun,  som en egen by med omtrent 3 000 innbyggere. Port Chalmers ligger ti kilometer inne i Otago Harbour, omtrent femten kilometer nordøst for sentrum av Dunedin.


== Beliggenhet ==
Mye av Port Chalmers ligger på en liten kupert halvøy i den nordlige enden av det som er et stort tørrlagt område som nå er området for Dunedins containerhavn. Nær den sørøstlige kysten av denne halvøya ligger øyene Quarantine Island/Kamau Taurua og Goat Island/Rakiriri, som ligger ovenfor havnen, mellom Port Chalmers og Otago-halvøya. Før den lokale omorganiseringen i 1980-årene bestod Port Chalmers av det sentrale området Roseneath, Sawyers Bay, Aramoana og en rekke andre forsteder. De omkringliggende landsbyene Long Beach, Purakanui og flere andre mindre nærliggende landsbyer og gårder var også en del av Port Chalmers.
Selv om havnen på den andre siden av Port Chalmers regelmessig blir utvunnet er det meste av aktiviteten sentrert på Port Chalmers snarer enn på det sentrale Dunedin. Deler av grunnene til dette er bredden på Victoriakanalen, den ene delen av Otago Harbour som er farbar for store skip, som gjør det langt enklere å foreta sidefortøyninger ved Port Chalmers, nærmere åpent hav. Eventuelle store skip som går inn i den øvre havnen og Dunedins egne verft må styres ut ved hjelp av slepebåter.


== Næringsveier ==


=== Containerhavn ===
Det meste av Port Chalmers økonomiske aktiviteter er sentrert rundt containerterminalen.


=== Fiske ===
Fiske var tidligere en viktig næringsvei for befolkningen, men utgjør nå bare en liten del av økonomien.


=== Kunst ===
Skapende kunst er viktig for byens økonomi; Port Chalmers og de omkringliggende bydelene Careys Bay, Roseneath og Sawyer Bay har et blomstrende kunstnerliv, og byen regnes som et fristed for folk med alternative livsstiler. 


== Kjente personer ==
En av byens kjente innbyggere er māori-kunstneren Ralph Hotere.


== Historie ==


=== Scotts Antarktis-ekspedisjon ===
Forstaden ble sist besøkt av Robert Falcon Scott før han satte kursen mot Antarktis. Et stort monument i stein står nå over byen, til minne om Scotts siste ekspedisjon.


=== Skipet «Port Chalmers» ===
Port Chalmers var også navnet på et skip som seilte mellom England, Australia og New Zealand på begynnelsen av det 20. århundre. Skipet ble torpedert i midten av oktober 1940 og sank. Deler av mannskapet overlevde etter fjorten dager på sjøen i en livbåt.


== Panoramabilde ==


== Eksterne lenker ==
(en) Port Chalmers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Port Chalmers community webside
Regional Maritime Museum, Port Chalmers
Haramachi kraftverk

Haramachi kraftverk er et varmekraftverk i Japan. Installert produksjonseffekt er 2 000 MW. Operatør er Tohoku Electric Power Co Ltd. Brenselkilden er kull.
Dette er et såkalt superkritisk kraftverk som fyrer med svært høyt trykk, selv når kokerne går på lav fyring. Dette øker utnyttelsesgraden i kraftverket.


== Eksterne lenker ==
FEPC – Liste over varmekraftverk > 1000 MW i Japan.
Takehara kraftverk

Takehara kraftverk er et varmekraftverk i Japan. Installert produksjonseffekt er 1300 MW. Operatør er EPDC Co.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1995–2000. Brenselkilden er kull.


== Eksterne lenker ==
FEPC – Liste over varmekraftverk > 1000 MW i Japan.
Noshiro kraftverk

Noshiro kraftverk er et varmekraftverk i Japan. Installert produksjonseffekt er 1200 MW. Operatør er Tohoku Electric Power Co Ltd.
Brenselkilden er kull.


== Eksterne lenker ==
FEPC – Liste over varmekraftverk > 1000 MW i Japan.
Säynätsalo

Säynätsalo er en tidligere kommune i det finske landskapet Mellersta Finland. Kommunen hadde 3 322 innbyggere i 1988. Säynätsalo var en finskspråklig kommune.

Den 1. januar 1993 ble Säynätsalo kommune slått sammen med byen Jyväskylä.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Säynätsalo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Matsushima kraftverk

Matsushima kraftverk er et varmekraftverk i Japan. Installert produksjonseffekt er 1000 MW. Operatør er EPDC Co .
Anlegget ble utbygd omkring årene 1995–2000. Brenselkilden er kull. 


== Eksterne lenker ==
FEPC – Liste over varmekraftverk > 1000 MW i Japan.
Paul Svedenborg

Paul Svedenborg (født 24. april 1947) er en norsk sjakkspiller som har vunnet Norgesmesterskapet i sjakk to ganger, i 1966 og 1967.Paul Svedenborg bor i Narvik og spiller for Narvik sjakklubb. Han deltok på det norske landslaget i sjakkolympiadene i 1964 i Tel Aviv og i 1968 i Lugano.Svedenborg sin spillstil er prega av aktivt spill, der han søker utvikling og rom, til prisen av materiell og/eller bondestruktur.
I åpningsteori har Svedenborg fått en variant oppkalt etter seg i latvisk gambit. Etter 1.e4 e5 2.Sf3 f5 3.Lc4 fxe4 4.Sxe5 så har Svedenborg vist at 4...d5 er spillbart, og denne varianten bærer nå hans navn. Selv om trekket var kjent tidligere, så viste Svedenborg at den svarte stillinga var holdbar etter 5.Dh5+ g6 6.Sxg6 hxg6 7.Dxg6+ Kd7, i stedet for den gamle varianten Ke7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Svedenborg – FIDE 
(en) Paul Svedenborg – chessgames.com 
(en) Paul Svedenborg – OlimpBase 
(en) Paul Svedenborg – 365Chess.com 
Artikkel om Paul Svedenborg Tromsø sjakklubb sin hjemmeside, skrevet av Gunnar Berg Hanssen.
Paul Svedenborg sine parti i Norge hos NorBase
Houshi kullkraftverk

Huayang Houshi kullkraftverk, også kjent som Hua Yang Houshi kullkraftverk, er et stort kullkraftverk i Fujian-provinsen i det østre Folkerepublikken Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 4.200 MW som gjør det til et av landets større kraftverk målt etter effekt. Det er nylig utvidet fra 3.600 MW, ved at den sjuende 600 MW-enheten ble installert. Brenseltypen er kull. Teknologien er levert av bl.a Hitachi.
Anlegget eies av et Taiwan-registrert selskap, kalt Huayang Power Co Ltd. Dette er et av de få taiwanske kraftverkene på det kinesiske fastlandet.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Electricity Restructuring in China: The Elusive Quest for Competition – Russell Pitman og Vanessa Zhang, USAs justisdepartement (April 2008). Besøkt 22. oktober 2011.
All Chinese Utility Plants – McIlvaines Company. Besøkt 4. desember 2011.
Harald Huysman

Harald Huysman (født 7. januar 1959) er en tidligere motorsportfører fra Norge. Huysman konkurrerte blant annet i Formel Ford, Britisk Formel 3 og Indy lights. I etterkant av sin egen karriere har Huysman vært manager for briten Jenson Button. Harald Huysman er nå daglig leder på Rudskogen Motorsenter og driver også Harald Huysman Karting på Alnabru i Oslo.


== Motorsportskarriere (mangelfull) ==
1978 – 1st Race, 19 year old
1979 -
1980 -
1981 -
1982 -
1983 -
1984 – Porsche / 1.place European Championship, Formel Ford
1985 – Formel 3 USA
1986 – Formel 3 USA
1987 – Formel 3 USA
1988 – Formel 3 USA / VM for sportscar gruppe C
1989 – Le Mans med Porsche 962
1990 – Le Mans med Porsche 962
1991 – Le Mans med Porsche 962
1992 – Formula Atlantic
1993 – Indy Lights
1994 – Porsche Supercup


== Eksterne lenker ==
Harald Huysman Karting
Rudskogen Motorsenter
Huysman Nystuen Partners
Heilongjiang Indoor Rink

Heilongjiang Indoor Rink er en skøytehall i Harbin i provinsen Heilongjiang i det nordøstlige Kina. Hallen ble åpnet 18. november 1995, og var første innendørsbane for hurtigløp på skøyter i Asia. Banen ble bygd på samme sted som den gamle utendørsbanen fra 1955. Banen ligger 141 moh.
De asiatiske vinterleker i 1996 var det første store arrangementet som ble holdt i hallen. Hallen er jevnlig arena for verdenscupløp på skøyter.


== Referanser ==
Ferrarbreen

Ferrarbreen er en antarktisk isbre omkring 65 km lang som renner fra platået Victoria Land vest for Royal Society Range og ned til New Harbor i McMurdo-sundet. Isbreen gjør en østlig sving nordøst for Knobhead, hvor den går sammen med Taylorbreen. Derfra fortsetter den østover langs den sørlige siden av Kukri Hills til New Harbour.
Breen ble oppdaget under Discovery-ekspedisjonen, ledet av Robert Falcon Scott, og ble oppkalt etter Hartley T. Ferrar, en av ekspedisjonens geologer. Navnet Ferrarbreen ble opprinnelig gitt både til den delen av breen nedenfor den østlige svingen og til den nåværende Taylorbreen. Griffith Taylor, en av ekspedisjonens geologer under Terra Nova-ekspedisjonen, fant imidlertid bevis for at disse to ikke var to deler av en enkelt isbre, men to isbreer som møtte hverandre. Med denne oppdagelsen ga Scott navnene Ferrarbreen og Taylorbreen som i dag hovedsakelig brukes; Taylorbreen gjør en venstresving ved Cavendish Rocks og renner østover langs den nordlige siden av Kukri Hills.


== Eksterne lenker ==
Ferrarbreen hos NASA Earth Observatory
Bærent Bærentsen

Bærent Bærentsen (født 16. januar 1825 på Sund på Færøyene, død 6. desember 1896 i København) var en færøysk infanterioffiser, offentlig tjenestemann og politiker. Han var valgt til det danske Folketinget fra Færøyene 1872–1884.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han ble født inn i Færøyenes øvre bondestand som sønn av gårdbruker Bærent Jacobsen og hustru Helene Marie Elisabeth Jensdatter på storgården Sund, nord for Tórshavn. Blant hans søsken var kjøpmann og folketingsmann Enok Bærentsen, som var far til Færøyenes amtmann og landstingsmann Christian Bærentsen.Han giftet seg med Anna Dorothea Carol Bilsted, datter av regimentskvartermester Carl Jacob Troels Bilsted i Fredericia.


=== Militær ===
Foreldrene ønsket egentlig at han skulle bli prest. Etter studentereksamen i Rønne tok han en høyere militær utdannelse i Danmark, «utvilsomt som første færøying». Han fikk rang av premierløytnant i 1854, kaptein i 1879 og oberstløytnant i 1887.Han tjenestegjorde under den første og andre slesvigske krig, blant annet ved Dybbøl, og ble høyt dekorert for sin innsats. Etter krigen var Bærentsen blant de mange offiserene som ble tatt ut av tjeneste under den store demobiliseringen. I tillegg til hærreserven så hadde Bærentsen en stilling som oppsynsmann ved Blegdamshospitalet i København.Bærentsen hadde en sterk dansknasjonal holdning og sympatiserte med det danske Højre. «Det er antagelig at Venstres likegyldighet for forsvarssaken, dets lunkne interesse for kunst og vitenskap, har medvirket vesentligst til å anvise den idealt anlagte Bærentsen sin plass», bemerket Henrik Wulff. Bærentsen stilte som folketingskandidat på Færøyene i 1872 og vant overlegent over den danske flåtekapteinen N. Jacobsen, som ikke hadde noen forbindelse til øyene. Ifølge Folketingstidende hadde han ordet i Folketinget en rekke ganger, men den danske interessen for Færøyene var i denne perioden laber. Han ble gjenvalgt frem til 1884, da han ble utfordret av sin forgjenger, den moderate høyremannen O.P. Effersøe. De delte antageligvis høyrestemmene mellom seg, så de tapte begge to for venstremannen Johan Henrik Schrøter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lonestrand

Lonestrand er et sted i Lindesnes kommune i Agder. Lonestrand ligger mellom Vigeland og Spangereid. Fylkesvei 460 går fra Lindesnes fyr og forbi Lonestrand, hvor fylkesvei 423 tar av til Åvik.  Lonestrand er vedtatt skrivemåte etter navnesak av 24. juli 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lonestrand på norgeskart.no