jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Georges Méliès

Georges Méliès, egentlig Marie-Georges-Jean Méliès, (født 8. desember 1861 i Paris, Frankrike, død 21. januar 1938 i Paris) var en fransk illusjonist og filmskaper. Han skal ha regissert 531 kortfilmer mellom 1896 og 1913, filmer med en spilletid på fra 1 til 40 minutter. Méliès regnes av mange som fiksjonsfilmens opphavsmann.


== Liv og virke ==

Georges Méliès var en filmpioner som utviklet en rekke tekniske og fortellermessige nyvinninger i den tidlige filmkunsten. Det var spesialeffekter som stop trick (plutselige forsvinninger), dobbelteksponeringer, time-lapse (tidskonsentrasjon), gradvise overganger mellom scener og håndkolorering. To av hans mest kjente  stumfilmer er Reisen til månen (Le Voyage dans la Lune, 1902) og den 24 minutter lange Den umulige reisen (Le Voyage à travers l'impossible, 1904). Begge inneholder beretninger om merkelige og surrealistiske reiser inspirert av forfatteren Jules Verne og Méliès' eget «magiske teater» med automater og illusjonstriks. Méliès omtales ofte som den første science fiction-regissøren, selv om handlingene nok ligger nærmere fantasy-sjangeren. Hans tre minutter lange, humoristiske Le Manoir du diable fra 1896 regnes som verdens første skrekk- og vampyrfilm.


== Bok og film basert på Méliès' liv og virke ==
Georges Méliès' liv og verk skildres i barneromanen Oppfinnelsen av Hugo Cabret (2008) av Brian Selznick. Boka ble filmatisert i 2011. Den norske filmtittelen er Hugo Cabret.


== Filmografi i utvalg ==
1896: Le Manoir du diable
1896: Dix chapeaux en 60 secondes
1896: Séance de prestidigitation
1896: Escamotage d’une dame au théâtre Robert Houdin
1898: Illusions fantasmagoriques
1898: Arrivée d’un train - Gare de Joinville
1899: Danse du feu
1900: Jeanne d’Arc
1902: Reisen til månen (Le Voyage dans la Lune)
1903: Illusions funambulesques
1904: Den umulige reisen (Le Voyage à travers l'impossible)
1906: Le Rastaquouère Rodriguez y Papaguanas
1907: Le Tunnel sous la Manche ou le Cauchemar franco-anglais
1909: Le Papillon fantastique


== Bildegalleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Georges Méliès – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Georges Méliès på Internet Movie Database 
(sv) Georges Méliès i Svensk Filmdatabas 
(da) Georges Méliès på Filmdatabasen 
(fr) Georges Méliès på Allociné 
(en) Georges Méliès på AllMovie 
(en) Georges Méliès hos The Movie Database
Kellenhusen

Kellenhusen er en kommune (med status som Ostseeheilbad) i kretsen Øst-Holstein i Schleswig-Holstein, Tyskland. Kellenhusen var mellom 1970 og 2006 en del av Grubes amt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kellenhusen (Ostsee) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lensahn

Lensahn er en kommune i kretsen Øst-Holstein i Schleswig-Holstein, Tyskland. Lensahn er hovedstad i amtet Lensahns amt. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Uwe Stock: Lensahn-Geschichte eines Dorfes (2003), Lensahns historie


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Lensahn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Josjkar-Ola

Josjkar-Ola (marisk og russisk: Йошка́р-Ола́) er største by og hovedstad i Republikken Mari El i Russland. Den ligger ved elva Malaja Koksjaga, rundt 650 km øst for Moskva. Innbyggertall: 281 165 (folketelling 2002). 

Josjkar-Ola betyr rød by på marisk. Det nåværende navnet er byens tredje. Byen het Tsarjovokoksjajsk (russisk: Царёвококшайск) før 1919 og Krasnokoksjajsk (russisk: Краснококшайск) fra 1919 til 1927. Disse navnene var avledet av elva som renner gjennom byen.
I sovjettiden, spesielt etter andre verdenskrig, var byen et regionalt industri- og transportsenter og vokste til sin nåværende størrelse. Sovjetunionens sammenbrudd fjernet kunstig støtte for ineffektive statlige virksomheter, og førte til at mesteparten av industriproduksjonen i området ble nedlagt. Den brå nedgangen i levestandard førte til at den best kvalifiserte arbeidskraften flyttet til andre byer i Russland. 
Det ligger en strategisk rakettbase nær byen.


== Transport ==
Josjkar-Ola er knyttet til andre byer og regioner i Russland via jernbane og bussruter. Josjkar-Ola lufthavn ligger 9 km nord for byen. 
For transport innen byen finnes et nettverk av kollektivtrafikk, bestående av busser, trolleybusser og rutetaxier (marsjrutki (russisk: маршрутки). 


== Utdanning ==
I Josjkar-Ola ligger flere høyere utdanningsinstitusjoner, blant annet Mari statlige universitet, Mari statlige tekniske universitet og Mari statlige pedagogiske institutt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Yoshkar-Ola – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Йошкар-Ола – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Detaljert kart over Josjkar-Ola
Sabina Jacobsson

Sabina Jacobsson (født 30. november 1967 på Gotland) er en svensk kunstner som bor og arbeider i Oslo. Jacobsson arbeider med film, foto og installasjoner. Hun gikk på Kunstakademiet i Trondheim i perioden 1996 til 2000, og har siden det hatt flere utstillinger i både inn- og utland. I tillegg til sin egen kunstnerkarriere, arbeider hun med video-scenografi på forskjellige danse- og teateroppsetninger. 
Jacobsson har også vært lærer ved flere kunstskoler i Norge, og er i dag ansatt som Høyskolelektor ved Westerdals ACT i Oslo. 
Jacobsson mottok Statens garantiinntekt for kunstnere i 2012.Under Trøndelagsutstillingen 2016 ble hun utnevnt til NTNU-kunstner, med «virketid» 2016–2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sabinas nettsted
The G.U.N. Ladies' nettsted
Hotell Bondeheimen

Hotell Bondeheimen er et hotell i Oslo som eies og drives av Bondeungdomslaget i Oslo gjennom Bøndenes Hus AS. Det ligger i Rosenkrantz' gate 8 sammen med Heimen Husflid som også er eid av Bøndenes Hus AS. 
I første etasje ligger hotellets restaurant, Kaffistova. Tidligere hadde Bondeungdomslaget flere kaffistover, blant annet Torgstova i Karl Johans gate ved Stortorget og Parkstova i Kristan Augusts gate. Driften av hotellet og Kaffistova har siden Bøndenes Hus sto ferdig i 1913 vært viktig for økonomien til Bondeungdomslaget i Oslo. Nå har hotellet 145 rom.Bygningen er tegnet av arkitektene Carl og Jørgen Berner, som fikk Sundts premie for sitt arbeide i 1914.
Også i andre byer har det vært hoteller med navn «Bondeheimen», i regi av lokal- eller fylkeslag i Noregs Ungdomslag og/eller Noregs Mållag - blant annet Tromsø, Finnsnes, Steinkjer, Levanger, Trondheim, Kristiansund, Molde, Ålesund, Bergen, Haugesund, Stavanger, Flekkefjord, Lyngdal,Kristiansand, Mandal, Grimstad, Arendal, Skien, Hamar, Lillehamar og Notodden. 


== Bøndernes Hus ==
Bygningen i Rosencrantz' gate 8 ble bygget for å huse foreninger og organisasjoner som ivaretok og fremmet bondestandens interesser. I 1914 holdt Selskabet for Norges Vel til i Bøndernes Hus, i tillegg til «en række landmands-sammenslutninger», Bondeungdomslaget og det nyetablerte Det norske Teatret. Det ble også leid ut lokaler til blant annet en frisør og flere leger. I 1914 ble det også åpnet en 130 kvadratmeter stor biljardsalong i underetasjen av Bøndernes Hus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bøndernes hus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Hotell Bondeheimen, offisielt nettsted
«Hotell Bondeheimen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
http://www.lagsbruk.no
Arne Lindaas

Arne Lindaas (født 8. april 1924 i Holmestrand, død 10. oktober 2011 i Rømskog) var en norsk bildekunstner og kunsthåndverker. Han har blitt beskrevet som «en uvanlig aktiv og mangfoldig kunstner som har vært virksom innen flere kunstgrener. Virksomheten omfattet grafikk, maleri, skulptur i tre og jern og glassdesign.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Arne Lindaas var sønn av apotekeren og maleren Waldmar Lindaas, og var utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole 1943–49, ved Den kgl. Porcelainsfabrik i København og ved Svenska Slöjdföreningens Färgskola 1955. 


=== Konstner ===
Han debuterte på Høstutstillingen i 1946, og hadde sin første separatutstilling i Kunstnerforbundet (1949). Inntil 1993 hadde han i alt hatt 25 seperatutstillinger og deltatt på 112 kollektivutstillinger. Han var medlem av redaksjonen i Bonytt 1957–60 og styremedlem i Foreningen Norske Grafikere 1951–72. Han vikarierte som tegnelærer ved SHKS 1957–58 og var tegnelærer på Østfold kvinnelige husflidsskole 1965–69. 
Som formgiver og designer var han fra 1949 til 1951 tilknyttet Magnor Glassverk, og hadde også oppdrag for dem etter 1960. Han var tilknyttet Porsgrunds Porselænsfabrik i 1954 og var leder av  brukskunstsenteret PLUS i Fredrikstad 1958–61. For Magnor har han formgitt anretningsfat, karafler, glass og tallerkener. Han har også tegnet prisvinnende ryemønster for firmaet Sellgren & Co i 1958.Som grafiker og maler sto Lindaas for utsmykkingen av blant annet Regjeringsbygget (1990) og «Edens hage» i Hammersborgtunnelen ved Arne Garborgs plass (1973), som var førstepris i en kommunal utsmykningskonkurranse og har blitt beskrevet som hans viktigste arbeid som bildende kunstner. 
Lindaas har blant annet blitt kjøpt inn av Nasjonalgalleriet i Oslo, kunstindustrimuseene i Oslo og Trondheim, Nasjonalmuséet i Stockholm, Riksgalleriet og Oregon State University. Han mottok diplom fra Triennalen i Milano 1954 og 1957, fikk Merket for god design tre ganger fra 1965–70 og Jacobprisen i 1966. Han bodde fra 1964 i Rømskog, hvor han drev galleri Sandemskolen sammen med kona Guri Lindaas.


== Referanser ==
Braga patagonica

Braga patagonica er en art av tanglus som lever i Amazonas, Negro og andre nærliggende elver.
Den er en parasitt som snylter på fisk, hovedsakelig pirayaer, men den angriper også andre fisk som blir store nok. 
Den tar seg inn under gjellelokket hvor den uforstyrret kan suge blod fra verten.


== Eksterne lenker ==
(en) Braga patagonica – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Braga patagonica i Encyclopedia of Life 
(en) Braga patagonica i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Braga patagonica hos ITIS 
(en) zipcodezoo.com - Braga patagonica, artstre
University of Cincinnati

University of Cincinnati  (forkortet UC) er et delstatseid forskningsuniversitet i Cincinnati i delstaten Ohio, USA. Det ble opprettet i 1819 og fikk Midtvestens første farmasistudier i 1850. Jusstudiene er de fjerde eldste i USA som fremdeles er i drift, og William Howard Taft var bestyrer her før han senere i livet ble både president og høyesterettsjustitiarius i USA.
I 1946 ble Diphenhydramine (Benadryl) første gang utviklet ved University of Cincinnati, av kjemikeren George Rieveschl. I 1950-årene utviklet Albert Sabin den levende polio-vaksinen ved College of Medicine.


== Akademisk liv ==
Skolene og avdelingene er:

College of Allied Health Sciences (CAHS)
College of Applied Science (CAS),
McMicken College of Arts and Sciences (A&S)
College of Business (COB)
College-Conservatory of Music (CCM)
College of Design, Architecture, Art, and Planning (DAAP),
College of Education, Criminal Justice, and Human Services (CECH)
College of Engineering (ENGR),
College of Law
College of Medicine
College of Nursing
James L. Winkle College of Pharmacy (1850)
Raymond Walters College (RWC)
School of Social WorkVed universitetet var det 36 415 studenter og 2 000 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 9 399 med tilsvarende høye husleier i dormatories for studenter folkeregistrert i delstaten Ohio. Studiene gis opp til doktorgradsnivå. Skolens rangeringer er relativt høye, ikke minst innen politi- og business-studiene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) University of Cincinnati – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Raymond Walters College
VM i rullestolcurling 2004

VM i rullestolcurling 2004 var det andre verdensmesterskapet i rullestolcurling som ble arranger. Konkurransen ble avholdt 19. – 24. januar 2004 i Sursee i Sveits. 


== Resultater ==


=== Samlet rangering ===
Langesund tankanlegg

Natoanlegget i Bamble kommune ved Stathelleveien mellom Stathelle og Langesund, ble bygget av forsvaret tidlig på 1950-tallet for lagring og tanking av drivstoff til fartøyer. De siste årene før nedleggelsen ved utgangen av 2007 ble anlegget brukt som beredskapslager med liten aktivitet.
Anlegget besto av seks oljetanker med kapasitet på mellom 3000 og 5000 kubikkmeter hver. De hadde en diameter på mellom 14 og 16 meter og en høyde på mellom 20 og 26 meter. Tankene var bygget i stål og var plassert i utsprengte fjellrom i en omtrent 90 meter høy ås. Ankomsttunnelen til tankene var omtrent 200 meter lang.
Anlegget ble fram til 1978 drevet av Gulf Oil. Deretter tok Norske Shell over og drev anlegget fram til nedleggelsen. Shell har også drevet et eget anlegg med fire utvendige drivstofftanker.
I løpet av 2008 ble det meste av det utvendige anlegget revet. Dette samme gjaldt røranlegget i fjellanlegget fram til tankene. Tunnelåpningene er blitt støpt igjen.Det utvendige området, som hadde tilnavnet «Natostranda», er på omtrent 10 mål og planlegges omgjort til småbåthavn, tomter for boliger og næringslokaler og parkeringsplass. Grunnen er miljøsanert.


== Referanser ==
Public Ivy

Public Ivy er en gruppe offentlige universiteter i USA, hvor studieopplevelsen og den faglige kvalitet er på høyde med Ivy League-universitetene, men til betraktelig lavere betaling. Normalt har disse universitetene skolepenger på 5-10 000 US dollar, mot et nivå på 30-35 000 dollar ved universiteter som tilhører Ivy league.
Begrepet "Public Ivy" ble oppfunnet av Richard Moll i boken Public Ivys: A Guide to America's best public undergraduate colleges and universities (1985). 


== Richard Molls liste ==
Moll regner normalt følgende åtte offentlige universiteter til Public Ivy-gruppen:

 
Moll ga også en liste over offentlige universiteter som etter hans syn rerpesenterte utfordrere med akademisk og faglig utbyttenivå nesten på linje med de åtte fremste:

University of Colorado at Boulder
Georgia Institute of Technology
Iowa State University
University of Illinois at Urbana-Champaign
University of South Florida – New College of Florida
Pennsylvania State University at University Park
University of Pittsburgh
State University of New York (SUNY) at Binghamton
University of Washington at Seattle
University of Wisconsin at Madison


== Green Guides liste ==
Siden har Howard og Matthew Green foretatt en mer inngående og allmenn akseptert studie av ren akademisk kvalitet, i boken The Public Ivies: America's Flagship Public Universities (2001). De tar med i alt om lag 30 læresteder, hvor læresteder som også fremkommer hos Moll er angitt i kursiv:


== Litteratur ==
Greene, Howard and Greene, Matthew. The Public Ivies: America's Flagship Public Universities (New York: HarperCollins, 2001). ISBN 0-06-093459-X
Greene, Howard and Greene, Matthew. Hidden Ivies: Thirty Colleges of Excellence (New York: HarperCollins, 2000). ISBN 0-06-095362-4
Moll, Richard. The Public Ivies: A Guide to America's best public undergraduate colleges and universities (New York: Penguin (Viking), 1985). ISBN 0-14-009384-2 or ISBN 0-670-58205-0
Princeton Review. The Best 361 Colleges, 2007 Edition (Princeton, New Jersey: Princeton Review, 2006). ISBN 0-375-76558-1
Acácio da Silva

Acácio da Silva Mora (født 2. januar 1961 i Montalegre, Portugal) er en tidligere portugiskisk profesjonell landeveissyklist. 
I løpet av hans karriere, fra 1982 til 1994, vant han flere etapper i Tour de France og Giro d'Italia, og hadde også den gule trøya i fire dager under Tour de France i 1989. I 1991 vant han spurtkonkurransen sammenlagt i Vuelta a España, uten å tatt en eneste etappeseier. Han ble portugisisk mester i landeveisritt i 1986.


== Eksterne lenker ==
(de) Acácio da Silva – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Acácio da Silva – ProCyclingStats 
(en) Acácio da Silva – Cycling Archives 
(en) Acácio da Silva – CycleBase 
(en) Acácio da Silva – TheSports.org
Piz Lunghin

Piz Lunghin er et fjell i den sveitsiske kantonen Graubünden. Her møtes tre av Europas viktigste vannskiller, nemlig mellom Nordsjøen, Middelhavet og Svartehavet. Piz Lunghin er 2780 meter høy og ligger rett nord for Malojapasset i Albula-Alpene.
Nedbøren som faller på Piz Lunghins nordside, renner via Julia, Albula og Rhinen mot Nordsjøen. Nedbøren som faller på fjellets vest- og sørside, havner via Mera, Comosjøen, Adda og Po i Middelhavet. Piz Lunghins østside drenerer via Inn og Donau til Svartehavet.
Toppen nås enkelt på en 2 km lang markert sti fra Malojapasset, alternativt fra Bivio via Settimopasset (ca. 6 km).


== Se også ==
Det europeiske vannskillet
Witenwasserenstock

Witenwasserenstock er et fjell i Gotthardmassivet i Sveits. Her møtes tre viktige vannskiller (mellom Nordsjøen, Middelhavet og Adriaterhavet) og tre kantoner (Uri, Wallis og Ticino). Witenwasserenstock er 3082 meter høy og ligger mellom Furka-, Nufenen- og St. Gotthard-passet.
Nedbøren som faller på Witenwasserenstocks nordside, renner via Reuss og Rhinen mot Nordsjøen. Nedbøren som faller på fjellets vestside, havner via Rhône i Middelhavet. Witenwasserenstocks østside drenerer via Ticino, Maggioresjøen og Po til Adriaterhavet.


== Se også ==
Det europeiske vannskillet
VM i rullestolcurling 2005

VM i rullestolcurling 2005 var det tredje verdensmesterskapet i rullestolcurling som ble arranger. Konkurransen ble avholdt 17. – 22. januar 2004 i Glasgow i Skottland. Dette var det første VM i rullestolcurling som ikke ble arrangert i Sveits. 


== Resultater ==


=== Samlet rangering ===
University of Connecticut

University of Connecticut (forkortet UConn) er et delstatseid universitet i Storrs i delstaten Connecticut, USA. Det er også fem mindre, regionale campuser i delstaten. Universitetet ble opprettet som land-grant-universitet i 1881 under navnet Storrs Agricultural School. Det er idag et kvalitetsmessig høyt rangert Public Ivy-universitet.
Skolene og campusene er:

University of Connecticut, Storrs
College of Liberal Arts and Sciences
School of Business
School of Fine Arts
Neag School of Education
School of Family Studies
School of Allied Health
School of Nursing
School of Pharmacy
College of Agriculture and Natural Resources
Ratcliffe Hicks School of Agriculture
School of Engineering
College of Continuing Studies
Graduate School
University of Connecticut School of Law, Hartford
University of Connecticut School of Business
School of Social Work
University of Connecticut Health Center, Farmington
School of Medicine
School of Dental MedicineVed universitetet var det 23 557 studenter og 1 308 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 8 842 for studenter folkeregistrert i delstaten Connecticut.
Studiene gis opp til doktorgradsnivå. Det var 621 høyere grads studenter ved Law School i 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) University of Connecticut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
UConn School of Business website
Ortler

Ortler (tysk; italiensk Ortles) er hovedtoppen i Ortler-Alpene. Med 3905 moh. er den det høyeste fjellet i provinsen Syd-Tirol, i regionen Trentino-Syd-Tirol og i landskapet Tirol.
Ortler troner majestetisk over Vinschgau i kommunen Stilfs, 7 km øst for Stilfspasset. Ifølge legenden er Ortler en forsteinet rise. Den første bestigningen skjedde i 1804 av Josef Pichler.
Under første verdenskrig passerte sydfronten over Ortler. Med to bombekastere på fjelltoppen var dette Europas høyest beliggende krigsskueplass.


== Fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
Hytteoversikt Ortler-Gruppe, Oesterreichischer Alpenverein
Ortler 3.905m "Normalweg" (Nordgrat) über die Payerhütte, Berge im Vinschgau
Pekefinger

Pekefingeren (latin digitus II, «andre finger», eller index, «peker») er den andre fingeren (fra kroppen) på en menneskehånd, det vil si mellom tommelen og langfingeren. Fingeren kan brukes til for eksempel å peke, dytte, pirke eller danne en krok. Sammen med tommelen kan den lage et klypegrep. 
Før skolegang ble vanlig, het pekefingeren then fingær thær ær næst (dvs. den finger som er ved siden av [tommelfingeren]). Nå fikk denne fingeren en ny funksjon når man skulle lære å stave, og dermed navnet «pekefinger».Pekefingeren er vanligvis den mest motorisk fingerferdige og følsomme av fingrene, men ikke den lengste. Undersøkelser skal ha vist at en kortere pekefinger enn ringfinger tyder på at en er en bedre sportsutøver. Det er 2,5 ganger mer sannsynlig  at menns pekefinger er kortere enn ringfingeren, noe som stemmer med en høynet risiko for slitasjegikt blant kvinner, spesielt under slike forhold.


== Håndbevegelser og fingertegn ==

Pekefingeren brukes for peke på noe en ser eller for å rette oppmerksomheten mot noe, for eksempel mot personen selv som tegn på «jeg». I land der peking med utsrakt finger blir ansett som upassende, for eksempel i Ukraina, blir gesten erstattet av andre håndbevegelser.
En enslig, utsrakt pekefinger kan bety tallet 1, eller hvis den blir holdt oppe eller beveget fra side til side, så kan det være en formanende eller advarende håndbevegelse. Lukket hånd med utstrakt pekefinger loddrett foran en lukket munn kan bety «hysj!».
Hvis hånden er holdt med håndflaten ut, representerer det bokstaven d i amerikansk tegnspråk. Innenfor sport kan det også bety seier, siden noen mesterskap-vinnende lag hever pekefingeren når de poserer ved et mesterskapslagbilde.
Under Bosnia-krigen viste de serbia-bosniske troppene tre fingre for å symbolisere seier, mens de bosnia-kroatiske reiste et tofingret V-tegn, og muslimene (bosnjaker) hevet én (på grunn av islams strenge monoteisme).

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Index fingers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lundvikler

Lundvikler (Olindia schumacherana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae). Den er den eneste norske representanten for underfamilien Chlidanotinae. 
Utbredelsen i Norge er sør på Østlandet, langs kysten vestover til Kristiansand. Det finnes noen funn i Rogaland og i Ullensvang innerst i Sognefjorden.


== Utseende ==
Lundvikler er en lett gjenkjennelig art, selv om utseendet kan variere endel. Vingene er spraglet i svarte og mørke brune farger. Langs bakkanten er det et litt mer rødbrunt smalt bånd. Midt på hver vinge er et bredt hvitt tverrbånd. 
Vingespennet er mellom 11-16 millimeter.


== Levevis ==
Larvene lever i sammenrullede blad av planter i soleiefamilien. Særlig på vårkål (Ranunculus ficaria). Larven lever under (inne i) et sammenfoldet blad.
Flygetiden er i juni og juli. Hannene flyr om dagen i solskinn, mens hunnene flyr om natten.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Chlidanotinae – bare én art i Norge.
slekt Olindia
Lundvikler (Olindia schumacherana (Fabricius, 1787) )


== Kilder ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider.
UK Moths, Olindia schumacherana : [1]


== Eksterne lenker ==
(en) lundvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) lundvikler hos Artsdatabanken 
(sv) lundvikler hos Dyntaxa 
(en) lundvikler hos Fauna Europaea 
(en) lundvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Olindia schumacherana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Olindia schumacherana – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.