jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ringerike krematorium

Ringerike krematorium ligger på Sørsiden i Hønefoss, mellom Hønefoss kirke og Storelva. Krematoriet ble vigslet av biskop Dagfinn Hauge den 18. august 1971. I tillegg til krematoriet inneholder anlegget et større gravkapell i samme bygg og (i et selvstendig bygg) Hønefoss kirkestue, som ble innviet den 13. april i 1980. Eier er Ringerike kommune, men Ringerike kirkelige fellesråd står for den daglige driften og oppfølgingen. Adressen er Hofgaards gate 14, 3510 Hønefoss.
Krematoriet i Hønefoss var opprinnelig dimensjonert for inntil 100 årlige kremasjoner. I 1996 ble det installert ny ovn med en kapasitet på inntil 1 000 kister årlig, men tilfanget fra Ringerike og nabokommunene var cirka 300 kister årlig. I 2002 kom det imidlertid nye miljøkrav, som krevde rensing av avgassene. Anlegget måtte da skaleres ned til et kategori II–krematorium, med maksimal kapasitet på 200 årlige kremasjoner. Taket på antall årlige kremasjoner (200) ble nådd i 2017. I 2019 var det 310 død i Ringerike, hvorav 241 valgte kremasjon. I den grad antallet kremasjoner overskrider maksimalkapasiteten må overskytende sendes ut av kommunen for kremering.
Selve kremasjonen foregår i en ovn som når temperaturer opp mot 1 200 °C. En gjennomsnittlig kremasjon tar omtrent én time og ett kvarter. Kapasitetsbegrensningen i Hønefoss ligger i fileteringen av avgassene, som slipper ut for store mengder støv og kvikksølv til luften dersom antallet kremeringer overstiger 200 i året.

		


== Se også ==
Hønefoss kirke
Hønefoss kirkestue
Sørsiden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ringerike krematorium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ron McGovney’s ’82 Garage Demo

Ron McGovney's '82 Garage Demo er en tidlig demo spilt inn av Metallica. Opptakene ble gjort i mars 1982 i Ron McGovneys garasje, derav navnet. Deltagende medlemmer var James Hetfield, Dave Mustaine, Ron McGovney, og Lars Ulrich. 
Demoen ble aldri utgitt, men ble sirkulert ved kopiering.


== Sporliste ==
«Hit The Lights» – 4:19
«Jump in the Fire» – 4:25
«Killing Time» (Sweet Savage cover) – 2:36
«Let It Loose» (Savage cover) – 3:10
«Sucking My Love» (Diamond Head cover) – 6:43
«The Prince» (Diamond Head cover) – 5:00
«Am I Evil?» (Diamond Head cover) – 7:43
«Helpless» (Diamond Head cover) – 6:13
Luigi Boccherini

Luigi Boccherini (født 19. februar 1743, død 28. mai 1805) var en italiensk komponist og cellist som bosatte seg i Spania. Boccherini ble født i Lucca i Italia inn i en musikalsk familie. Hans far spilte cello og kontrabass. I ung alder ble han sendt til Roma for å studere.
Boccherini  var med på å påvirke strykekvartetten. Han var med på å påvirke samtidige komponister, inkludert Mozart. Han er i ettertiden i hovedsak kjent for sin menuett fra strykerkvintett opus 13. Boccherini utviklet strykekvintetten, det vil si en kvartett med en ekstra cello, og var med på å gi celloen en viktigere rolle enn tidligere. Boccherini tilbrakte mesteparten av sitt voksne liv i Madrid ansatt av flere adelige velgjørere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luigi Boccherini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Luigi Boccherini – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Luigi Boccherini på Internet Movie Database 
(sv) Luigi Boccherini i Svensk Filmdatabas 
(en) Luigi Boccherini på AllMovie 
(en) Luigi Boccherini på Discogs 
(en) Luigi Boccherini på MusicBrainz 
(en) Luigi Boccherini på Spotify 
(en) Luigi Boccherini på AllMusic
MP18

MP18 (MP18.1, Bergmann MP28, Maschinenpistole 1918) var den første effektive maskinpistol som ble produsert.


== Historie ==
MP18 ble designet av Theodor Bergmann og tatt i bruk i 1918 av den tyske hæren under den første verdenskrig. Der ble den brukt som standardvåpenet til Stosstruppen, angrepsgrupper som var spesielt trent for skyttergravskrig. Produksjonen av MP18 ble avsluttet i 1920 ved avvæpningen av Tyskland. Skuddtakt og volum fra disse våpnene skapte et så stort inntrykk på de allierte at ved Versaillestraktaten forbød videre utvikling og produksjon av slike lette helautomatiske våpen.


== MP28 ==
I 1928 ble produksjonen tatt opp igjen og den fikk nytt navn, MP28. Den ble også modifisert, fikk nye sikter, nytt magasin, feste til bajonett, omstiller til halvautomatisk ild m.m.

		


== Kilder ==
The Encyclopedia of Weapons of World War II Av Chris Bishop


== Eksterne lenker ==
(en) MP18 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MP18 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Bell 206 JetRanger

Bell 206 JetRanger er et helikopter produsert av Bell Helicopter Textron.
JetRanger ble utviklet som en sivil variant av prototypen HO-4 som hadde mislyktes i å få en kontrakt med den amerikanske hær for et nytt lett observasjonshelikopter i 1965, en kontrakt den skulle lykkes i å få i 1968 etter at konkurransen ble gjenåpnet (se Bell OH-58 Kiowa).
I tillegg til modellene 206A og 206B JetRanger produseres blant annet en strukket variant med bedre kabinkapasitet som 206L LongRanger, og en to-motors variant som 206LT TwinRanger.
Både JetRanger og LongRanger er brukt av en rekke militære operatører. I amerikansk tjeneste har den benevningen TH-57 og TH-67.


== Spesifikasjoner ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bell 206 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bell 206 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Statsforvaltning

Statsforvaltning eller statsadministrasjon er en stats indre styre, administrasjonen av staten og samfunnet.


== Norge ==
Statsforvaltningen i Norge er den delen av offentlig forvaltning som omfatter departementer, direktorater og en rekke faste råd og utvalg, og driver i hovedsak ikke-markedsrettet virksomhet. De er underlagt regjeringen, hvor statsrådene leder hvert sitt departement.
Det blir jevnlig gjort endringer i departementsstrukturen, ved at saksområder blir overført mellom departementer eller ved at departementer blir nedlagt eller opprettet. Stoltenberg II-regjeringen har pr. april 2010 18 departementer og 20 regjeringsmedlemmer medregnet statsministeren.


== Danmark ==

Statsforvaltningen i Danmark benevnes Centraladministrationen og omfatter statens ministerier og direktorater, og deres arbeidsområder.
Ordet Centraladministrationen viser til at hele administrasjonen en gang har ligget utelukkende sentralt, i hovedstaden København. I dag er det skjedd en desentralisering av enkelte arbeidsområder, og direktorater er blitt flyttet ut fra hovedstaden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Statsforvaltning», Stortinget.no
«Kapittel 10: Statsforvaltning» (PDF), Politikk og makt, Cappelen-Damn
Sirius (album)

Sirius er det tiende albumet til den irske folkerockgruppa Clannad, utgitt i 1987. Albumet ble spilt inn fra 25. april til 20. juli i 1987 i Woodtown Manor i Dublin i Irland, Rockfield Studios i Monmouth i Wales, Livingston Studios i London og Angel Studios i London, Storbritannia. Det ble kjennetegnet av flere gjesteartister som Bruce Hornsby, Steve Perry og J.D. Souther.


== Omslaget ==
Omslaget til Sirius viser Moya Brennan sammen resten av Clannad i deres hjemby Gaoth Dobhair. Siden albumet ble gitt ut har bildet bli sett på som et slags ikon for bandet.


== Sporliste ==
«In Search of a Heart» – 3:53
«Second Nature» – 3:20
«Turning Tide» – 4:39
«Skellig» – 4:46
«Stepping Stone» – 3:53
«White Fool» – 4:38
«Something To Believe In» – 4:47
«Live and Learn» – 3:32
«Many Roads» – 3:25
«Sirius» – 5:33


== Eksterne lenker ==
(en) Sirius på Discogs 
(en) Sirius på MusicBrainz 
(en) Sirius på AllMusic
Quiapokirken

Quiapokirken (Simbahan ng Quiapo, Quiapo Church) er en katolsk kirke i bydelen Quiapo i Manila på Filippinene. Kirkens eldste fundamenter kan dateres tilbake til 1582. Statuen Black Nazarene (Den sorte nasareeren), som er en ca. 400 år gammel treskulptur, tilhører kirken. Denne statuen av Jesus Kristus anses i folkekatolisismen som mirakuløs.Quiapokirken unnslapp for det meste de omfattende ødeleggelsene i Manila under annen verdenskrig, selv om de omliggende bygningene ble fullstendig ødelagt. 


== Eksterne lenker ==
History of Quiapo
Veneration of the Black Nazarene in Quiapo
Sykliske svingninger

Sykliske svingninger er når størrelsen på populasjonen til for eksempel et insekt går kraftig opp og ned flere ganger. Insekter har ofte årlige sykliske svingninger i populasjonen  med mange dyr når det er sommer og få dyr når det er vinter. 
Hodelus er et blodsugende insekt som lever på mennesker. Hodelusene finnes det noe av i Norge til enhver tid, men noen ganger blir det en sterk økning i populasjonen. Det sprer seg ved direkte kontakt mellom mennesker, og spredningen fører til at populasjonen øker sterkt. De menneskene som får lus, vil prøve å utrydde lusene. Når utryddelsen av lusene er fullført vil flesteparten av lusene være utryddet. Da er populasjonen igjen blitt lav. 
I naturen skjer det ofte at populasjoner har sykliske svingninger. Da øker og synker antallet dyr med mer eller mindre jevne mellomrom.
Trygvi Restorff í Brekkunum

Trygvi «Mr. Ride» Restorff í Brekkunum (født 1975) er en færøysk perkusjonist og komponist.
Trygvi vokste opp i Tórshavn og begynte å spille trommer i syvårsalderen. Han var etterhvert med Mark No Limits. Han har spilt i færøyske jazzgruppen BrekkuBrothers, og i 2001 ble Trygvi med i det danske bandet Swing Slingers, og har vært med på fem CD-utgivelser.
Trygvi er utdannet ved den rytmiske avdelingen ved Jyske Musikkonservatorium. Han underviser ved Den Kreative skole i Silkeborg og ved Lemvig Musikskole.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Pasig (elv)

Pasig er en filippinsk elv. Den er ved en kanalforbindelse utløp for Laguna de Bay, den største innsjøen på øya Luzon. Den er 25 km lang og renner gjennom Manilaområdet (Metro Manila), som den deler i to halvdeler. Den munner ut i Manilabukten i vest.
Elven har de to større sideelvene San Juan og Marikina, og det øvre løpet ved innsjøen Laguna de Bay er blitt justert ved en bred kanal. 
Elven var lenge en av de viktigste transportårene i området. Siden 2007 har et passasjerfergeselskap trafikkert langs elven. 
Forurensningen av Pasig er så sterk at den regnes som økologisk død (2008).
Grensenappet

Grensenappet er en havfiskefestival som arrangeres av Fredrikshald Havfiskeklubb. Den har vært arrangert årlig siden 1997.
Utgangshavnen er Sponvika og fiskeområdet er Ringdalsfjorden og Hvaler. Festivalen teller i NorgesCupen (som styres av Norges Havfiskeforbund) og i Østsidecupen (en felles cup for de havfiskefestivalene som arrangeres på østsiden av Oslofjorden).
Grensenappet arrangeres som poengfestival og catch&relase. Ved poengfestivaler får man poeng for flest arter (artsfiske). Frem til 2009 ble festivalen arrangert som en tynnlinefestival. Tynnline er en variant av tradisjonelt havfiske, hvor man har svakere bruddstyrke på fiskesenen. 
Grensenappet var Norgesmesterskap (NM) i tynnline i 2003, 2006 og 2008.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Buj (by)

Buj (russisk: Буй) er en by i Kostroma oblast i Russland. Byen ligger ved elva Kostroma, rundt 90 km nord for Kostroma. Innbyggertall: 27 392 (folketelling 2002), 32 701 (folketelling 1989).


== Historie ==
Buj ble grunnlagt i 1536 som et befestet sted ved samløpet av elvene Kostroma og Vjoksa. Befestningen ble bygget etter ordre fra Jelena Glinskaja, Russlands regent på den tid og mor til Ivan den grusomme.
Buj fikk byrettigheter i 1778, under Katarina den store.
Under byggingen av St. Petersburg – Vjatka-jernbanen (ferdig i 1908) vokste Bujs befolkning fra rundt 1000 til 3500 i 1913.


== Økonomi og næringsliv ==
De viktigste næringsgrenene i Buj er kjemisk industri, treforedling, møbel- og næringsmiddelindustri.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Buy, Kostroma Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(ru) Om Buj på MojGorod
Busund bru

Busund bru er veibru over Storelva langs fylkesvei 2858 mellom Snyta og Norderhov kirke.
Busundet var det siste viktige sundstedet på Ringerike som fikk bru. Den ble opprinnelig vedtatt bygget i 1910, men vedtaket ble omgjort igjen noen år senere. Bru kom det først i 1963.
Østsidecupen

Østsidecupen er en årlig konkurranse som inkluderer alle havfiskefestivalene på østsiden av Oslofjorden. 
Pr. 2013 er det festivalene som arrangeres av Båstad Havfiskeklubb, Sarpsborg Havfiskeklubb, Ski Havfiskeklubb og Fredrikshald Havfiskeklubb som teller. 
Cupen ble startet i 1987. Den opererer med en egen startkontingent og egen premieutdeling. Poengberegning, hvor f.eks. fem beste av seks festivaler teller. 
Ansvaret for premiering, annonsering, resultatlister, påmelding rulleres mellom de deltagende klubbene

2013: Fredrikshald Havfiskeklubb
2014: Sarpsborg Havfiskeklubb
2015: Båstad Havfiskeklubb
2016: Ski Havfiskeklubb


== Eksterne lenker ==
Østsidecupen
Ella

Ella er et kvinnenavn med flere opphav. Navnet har på begynnelsen av 2000-tallet vært et populært navn på jentebarn født i engelsktalende land. 


== Etymologi ==
Ella har flere opphav. Det kan være:

dannet av det hebraiske el, «Gud», eller eli, «min Gud»
dannet som en kortform av germanske navn med navneleddet ali som betyr «andre»
en kortform av Ellen, som er en variant av Helene, og kan være dannet av de greske ordene helene, «fakkel», eller helios, «sol»
en kortform av Eleonora som har usikker opprinnelse og betydning
en kortform av navn som slutter på -ella, som Gabriella og Petronella


== Utbredelse ==
Ella og Ell var vanlige kvinnenavn i Tyskland i senmiddelalderen. Ella ble introdusert til England av normannerne, og var i bruk i England fram til 1300-tallet. Navnet ble igjen tatt i bruk i England på 1800-tallet. Ella er kjent brukt i Sverige første gang i 1502. I Sverige var navnet mest brukt på 1910- og 1920-tallet og igjen fra år 2000.
Ella var et populært navn i USA på slutten av 1800-tallet og igjen fra rundt år 2000.

Ella har vært et svært populært navn i England fra ca år 2000.

Ella har navnedag 1. februar i Frankrike, 10. februar i Finland, 13. februar i Ungarn og Estland, 19. februar i Norge og Sverige og 7. mars i Latvia.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Ella og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Ella Fitzgerald (1917–1996), amerikansk jazzsanger
Ella Guru (f 1966), amerikansk-engelsk maler og musiker
Ella Gjømle (f 1979), norsk langrennsløper


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Ella
(en) Think Baby Names: Ella
Terroristene

Terroristene har flere betydninger og kan referere til

Terroristene, en norsk musikkgruppe
Terroristene, en roman av Sjöwall & Wahlöö
Tynnline

Tynnline er en variant innen havfiskesporten. Her er det bruddstyrken på linen/snøret som begrepet henviser til. Etter reglementet til Norges Havfiskeforbund er det tre klasser mhv. bruddstyrke på under 8 kg, under 6 kilo og under 4 kilo. 
Man kan bruke sitt vanlige havfiskeutstyr så lenge de siste 50 meterne er med tynnline. Mister man mer enn 2/3 deler av snøret er man diskvalifisert. Tynnlinefiske er ment å være en ekstra utfordring for havfiskerene. Man skal ikke bare få fisken på kroken/pilken, men må også være forsiktig så ikke snøret ryker. Tynnlinefisket var opprinnelig et forsøk på å innføre lettere og mer balansert utstyr til havfiske og gjøre sporten mer spennende. Senere har artsfiske og poengfiske har overtatt den rollen. Flere klubber har egne klubbmesterskap i tynnline og de fleste av disse turene arrangeres i Oslofjorden. Dette siden den maksimale praktiske fiskedybden ansees for å være  50-60 meter.
Det første Norgesmesterskapet i Tynnline ble arrangert i 1987 og det var en egen Norgescup for Tynnline i perioden 1988–2002. Etter år 2000 var det kun Grensenappet som regelmessig ble arrangert som en tynnlinefestival. Siste gang Grensenappet ble arrangert som tynnline-festival var i 2009.
Norges Havfiskeforbund har vedtatt reglementet for tynnlinefiske og tildeler årlig Norgesmesterskap.


== Eksterne lenker ==
Norges Havfiskeforbund
Kort artikkel om tynnline
Jacoba van Heemskerck

Jacoba van Heemskerck van Beest (født 1876 i Den Haag, død  1923 i Domburg) var en nederlandsk kvinnelig maler som assosieres med oppkomsten av kubisme og abstrakt kunst i Nederland.
Hun studerte kunst ved det kongelige akademiet i Haag, hadde private studier hos maleren Hart Nibbrig og dro videre til Paris, til Eugene Carrières atelier, Académie Carrière. Dette var ikke et vanlig skritt å ta for kvinner på denne tiden.
Etter dette tok hun opphold i hjembyen, inntil hun og partneren Marie Tak van Poortvliet flyttet til Domburg på Zeelands Nordsjø-kyst, der de lot et hus bygge og fortsatte å dyrke kontakten med avant-garden i kunstverdenen. Partneren fikk seg etter hvert en stor samling arbeider av kjente kunstnere, som for eksempel Fernand Léger og Vasilij Kandinskij.
Hun kjente godt til kunstretningene, og var påvirket av kubismen og Rudolf Steiners antroposofiske fargeteorier. På dette grunnlaget er kontraster, som skarpe farger mot dempede, og horisontale elementer mot vertikale, viktige virkemidler. I 1910 malte hun sammen med Piet Mondrian. De gjorde gjerne hver sin versjon av samme landskap. Som ham beveget hun seg via luminismen og kubismen til den abstrakte kunsten, men mens hans kunst ble stadig mer geometrisk i formen, ble hennes åpnere, friere og mer intuitiv.
Van Heemskerck fortsatte hele livet å prøve å avbilde verdenen hun bar i seg; for å oppnå dette brukte hun mye symbolikk, som seilskip, broer og trær. Hun brukte klare farger og konturer. Utover i karrieren ble bildene mer og mer abstrakte, uten helt å forlate det en kunne kjenne igjen. Denne abstraheringen brakte henne berømthet og suksess, spesielt i Tyskland. I galleriet «Der Sturm» i Berlin ble hennes verker utstilt hvert eneste år fra 1913 og frem til hennes død.
Hun gikk etter hvert i glemmeboken, bortsett fra at nazi-regimet erklærte arbeidene for «entartet» i 1937. Det ble også beslaglagt fire av hennes arbeider.
Dette var situasjonen frem til Gemeentemuseum Den Haag arrangerte den første utstillingen med hennes verker i 1982. Den gang ble hennes velskapte glassmalerier ansett for å være et slags merkelig eksperiment, mens studier foretatt i begynnelsen av 2000-tallet viser at det var omvendt. Hennes malerier og tegninger var et forvarsel for glassmaleriene hun laget helt på slutten av karrieren. I glassmaleriene endte hennes søken etter å forbinde farger og lys. Disse hadde stort sett forblitt uoppdaget, og for utstillingen i den Haag i 2005 ble tre av de ni vinduene hun hadde laget til Marinekasernen i Amsterdam spesielt restaurert. Det ble utgitt monografier til begge utstillingene – på nederlandsk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Monografien og katalogen fra utstillingen i 2005 Jacoba van Heemskerck van Beest, Schilderes uit roeping,  Waanders Uitgevers.


== Eksterne lenker ==
Biografi på Institute of Netherlands historys nettsted (nederlandsk)
Lenke til informasjon fra Gemeentemuseum den Haag 2005 (nederlandsk)
Galitsj

Galitsj (russisk: Га́лич) er en by i Kostroma oblast i Russland. Byen ligger på sørbredden av Galitsjsjøen, rundt 110 km nordøst for Kostroma. Innbyggertall: 19 151 (folketelling 2002), 21 700 (folketelling 1989).


== Historie ==
Byen ble første gang nevnt i krøniker i 1234, som Grad Merskij (dvs., byen til Merjaene). Den utviklet seg gradvis til et av de største sentrene for utvinning av salt i Øst-Europa, og overskygget den sørlige byen Halytsj som den er oppkalt etter. På 1200-tallet var byen styrt av en yngre bror av Aleksander Nevskij, og ble i hans linje til 1363, da moskovittene erobret byen og jaget den herskende familien til Novgorod.
1400- og 1500-tallet kalles med rette Galitsj' gullalder. På den tid kontrollerte byen mesteparten av den russiske handelen i salt og pelsverk. Dmitrij Sjemjaka og andre lokale fyrster hevdet sin rett til Moskvas krone, og tre av dem tok faktisk Moskvas kreml i besittelse under den store føydale krig.
De middelalderske jordvollene ble ytterligere befestet på 1400- og 1500-tallet, og er senere kjent som Sjemjakabakkene. Polakkene brente byen ned til grunnen i 1612. Peter den store rev ned en tre-kreml. Byen gikk ytterligere tilbake i og med overføringen av Russlands utenrikshandel fra Arkhangelsk til St. Petersburg.


== Økonomi og næringsliv ==

Galitsj Mobilkranfabrikk (russisk: ОАО Галичский автокрановый завод) produserer rundt 20 % av Russlands samlede produksjon av mobile kraner. 
Byens industri fremstiller også stålfat, sko og klær. Det er også et sagbruk i byen.
Byen er et mindre knutepunkt på den transsibirske jernbanen. 


== Kultur ==
Historiske monumenter i Galitsj omfatter forskjellige bygninger fra keiserdømme-perioden i russisk historie. Spesielt bemerkelsesverdig er Paisijevklosteret, grunnlagt tidlig på 1300-tallet og med en femkuplet katedral fra 1500-tallet og en trekuplet kirke fra 1642.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Galich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Byportal for Galitsj (russisk)
Galitsj Mobilkranfabrikk (russisk)
Uoffisiell side om Galich (russisk)
Kjell Bjørgeengen

Kjell Bjørgeengen (født 4. juni 1951) er en norsk kunstner som jobber med skulptur, video og installasjoner. Innen bruk av video i installasjoner har han vært en pioner i Norge. Han har også opparbeidet seg en betydelig internasjonal posisjon.
Bjørgeengen var i perioden 1996 til 2002 professor ved Statens kunstakademi i Oslo.
I 2004 viste Bjørgeengen en større utstilling i Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design. Av hans største installasjoner er Verket i Tårnsalen i Bergen Kunstmuseum som han har lagd sammen med Aernoudt Jacobs. Ved Kuben videregående skole i Oslo står han bak videoinstallasjonene Her I og Her II, bestående av to rekker av integrerte skjermer som viser en blanding av abstrakte bilder og bilder fra skolens arkitektur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Oqaluffikoq

Oqaluffikoq er navnet på kirken i bygda Itilleq i Sisimiut kommune på vestkysten av Grønland. 
Kirken sto opprinnelig i gamle Thule (Uummannaq i Qaanaaq kommune), det nåværende Dundas. Kirken ble bygd i 1933, og ble flyttet til Itilleq i 1962, etter at befolkningen ble tvangsflyttet fra Uummannaq til Qaanaaq da Thule Air Base ble etablert.
Den er nylig restaurert. Her ligger også bygdas bibliotek, som brukes både av bygdeskolen (Itillip Atuarfia) og den øvrige befolkningen. Biblioteket kan også bestille bøker fra Sisimiut. 
I tillegg til gudstjeneste hver søndag brukes kirken også til sosiale sammenkomster, og i turistsesongen holdes det foredrag her for turistene. 


== Eksterne lenker ==
Bilde av kirken da den sto i Thule
Makarjev

Makarjev (russisk: Мака́рьев) er en by i Kostroma oblast i Russland. Byen ligger på høyre bredd av elva Unzja (en sideelv til Volga), rundt 180 km øst for Kostroma. Innbyggertall: 7 600 (2005 est), 7 847 (folketelling 2002).
Makarjev ble grunnlagt i 1439 som en bosetning rundt Makarijevo-Unzjenskijklosteret. Byen ble tidligere kalt Makarjev-na-Unzje for å unngå forveksling med en bosetning med samme navn i Nizjnij Novgorod oblast.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Makaryev – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Fakta om byen Makarjev
Om Makarjevs byvåpen
Eric Griffiths

Eric Ronald Griffiths (født 31. oktober 1940, død 29. januar 2005) var den første gitaristen i The Quarry Men. Han forlot gruppen sommeren 1958. Griffiths arbeidet i fengselsvesenet mesteparten av sitt liv. I 1997 kom de gjenlevende Quarrymen-medlemmene, inkludert Griffiths, sammen og utga et nytt album. Det ble en betydelig suksess og gruppen var ofte på turne frem til 2004. Griffiths døde av kreft i sitt hjem i Edinburgh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
John Lennon's Original Quarrymen