jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lockheed Martin X-33

Lockheed Martin X-33 var et eksperimetelt romfly, og var en halvskala prototype til et gjenbrukbart romfartøy kalt  «VentureStar».  


== Historie ==

USAs aldrende romferge-flåte trengte en avløser, og 2. juli 1996 ble Lockheed Martin utvalgt til å lede et samarbeid mellom USAs regjering ved NASA og en rekke industriselskaper om å designe, bygge og fly X-33. NASAs budsjett for dette RLV-prosjektet (Reusable Launch Vehicle) var på 941 millioner USD. Etter planen skulle testprogrammet med 15 testflyvninger fra Edwards Air Force Base starte rundt årtusen-skiftet. Konseptet var et ettrinns romfartøy – SSTO (Single Stage To Orbit) med en pluggdyse rakettmotor (aerospike) med flytende drivstoff. 
Arbeidet med de forskjellige komponentene og utskytningsfasilitetene startet, men prosjektet støtte raskt på store vanskeligheter, blant annet med motoren og med kompositt-tankene som skulle inneholde flytende hydrogen. Forsinkelsene og kostnadsoverskridelser relatert til hydrogentankene var en viktig grunn til at NASA trakk seg fra prosjektet i mars 2001, etter at X-33 var 75% ferdigbygd. Lockheed Martin hadde investert omkring 200 millioner USD av egne midler i prosjektet, og var nå fristilt til å fullføre X-33, men de valgte i stedet å kansellere hele prosjektet.
Skjebnen til den halvferdige X-33 er ukjent.


== Formål ==
X-33 skulle demonstrere avanserte teknologier som ville øke sikkerheten og påliteligheten til gjenbrukbare romfartøy. Et annet mål var å redusere kostnadene ved å sette nyttelast i jordbane fra 22 000 USD per kg til 2 200 USD per kg. Videre skulle X-33 være enkel og billig å vedlikeholde og ha klargjøringstid på 7 døgn. Planen var at klargjøringstiden skulle ned i 2 døgn under testprogrammet.


== Design ==

Utformingen av X-33 er basert på fasongen til vingeløse fly (lifting body). Det var kileformet med to halefinner og to korte vinger. Det skulle utstyres med to revolusjonerende, pluggdyse rakettmotorer og et sterkt, metallisk varmeskjold-system istedenfor romfergens system med silikafiber-blokker. Drivstofftankene var av lettvekts komposittmateriale og skulle integreres i skroget. X-33 skulle være ubemannet og helt selvstyrt. Oppskytningen skulle foregå vertikalt som en rakett, mens det skulle lande horisontalt som et fly. X-33 skulle bringes opp til en høyde på 96 000 meter (60 000 fot) og til en hastighet på Mach 13 før det returnerte til bakken.


== Spesifikasjoner ==
Dimensjoner

Mannskap: Ubemannet
Lengde: 21 m
Høyde:  6,76 m
Bredde: 23,5 m
Vekt (tom): 28 440 kg
Drivstoffvekt: 95 250 kgYtelse

Motor: 2 stk. J-2S linjære pluggdyse-motorer (Aerospike)
Drivstoff: Flytende hydrogen (H2) og oksygen (O2)
Skyvekraft: 1 823 kN ved havnivå, 2 384 kN i vakuum
Toppfart: Mach 13+
Maks operasjonshøyde: Lav jordbane


== Kilder ==
NASA – American X-vehicles, An Inventory—X-1 to X-50 (side 42) Utgitt 2003 (pdf) Besøkt 20. mars 2015
NASA Historical Fact Sheet: X-33 Besøkt 20. mars 2015
Janez Potočnik

Dr. Janez Potočnik (født 22. mars 1958) er en slovensk politiker.  I Barroso-kommisjonen var han kommissær for vitenskap og forskning (2004–2010) og Europakommisjonens miljøkommissær 2010–2014. Han har doktorgrad i økonomi og en respektabel politikerkarriere i hjemlandet. Han var tidligere slovensk minister for europeiske saker og ledet Slovenias delegasjon i medlemskapsforhandlingene med EU.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Janez Potočnik fra Europakommisjonen
Borknagar (Borknagar-album)

Borknagar er debutalbumet til det norske black metal bandet Borknagar. Dette er det eneste albumet hvor låtene er på norsk og ikke engelsk.


== Sporliste ==
«Vintervredets sjelesagn» (6:44)
«Tanker mot tind (kvelding)» (3:29)
«Svartskogs gilde» (5:52)
«Ved steingard» (2:14)
«Krigsstev» (2:03)
«Dauden» (5:49)
«Grimskalle trell» (5:38)
«Nord naagauk» (3:07)
«Fandens allheim» (6:19)
«Tanker mot tind (gryning)» (2:57)


== Artister ==
Øystein G. Brun – gitar
Garm – vokal
Grim – trommer
Ivar Bjørnson – Keyboard
Roger Tiegs – bassgitar


== Kilder ==
Borknagar fra Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
Borknagar-Borknagar Arkivert 5. februar 2012 hos Wayback Machine. (1996 Debut Album – Borknagar.com)
(en) Borknagar på Discogs 
(en) Borknagar på MusicBrainz 
(en) Borknagar på Encyclopaedia Metallum 
(en) Borknagar på AllMusic
Markedsanalyse

Markedsanalyse vil si å skaffe informasjon om markedet for deretter beslutte hva som er en realistisk målsetting for salg av produkter/tjenester. Informasjon og data om markedet kan være alt fra hvem konkurrentene er, fordeling av markedsandeler, hvem er kunden, kundenes behov osv. Kildene til denne informasjonen finner man hos bransjeorganisasjoner, interesseorganisasjoner, Statistisk sentralbyrå, fagpresse eller på Internett. Ved å analysere disse dataene utarbeides en markedsplan som inneholder bedriftens fremgangsmåter for å nå målet.
Totalmarkedet for markedsanalyse i Norge var i 2005 ca. 850 millioner kroner, og det er bransje i vekst. Strategi- og analyseforeningen (tidligere Norsk Markedsanalyseforening) er en ideell bransjeorganisasjon for all virksomhet som i videste forstand utøver eller bruker markedsanalyse.


== Eksterne lenker ==
Strategi- og analyseforeningen (tidligere Norsk Markedsanalyseforening)
innovasjon.no
Langes gate

Langes gate finnes flere steder:

Langes gate (Oslo)
Langes gate (Bergen)
Langes gate (Drammen)
Langes gate (Sandefjord)
Langes gate (Larvik)
Langes gate (Lillehammer)
Kaptein Langes gate (Stavanger)
Fredrik Langes gate (Tromsø)
Lodve Langes gate (Narvik)
The Olden Domain

The Olden Domain er det andre studioalbumet til det norske black metal bandet Borknagar. Dette er det første albumet til Kai K. Lie og det siste til Garm.


== Sporliste ==
«The Eye of Oden» (6:01)
«The Winterway» (7:52)
«Om Hundredeaar er Alting Glemt» (4:12)
«A Tale of Pagan Tongue» (6:13)
«To Mount and Rove» (4:56)
«Grimland Domain» (6:19)
«Ascension of Our Fathers» (3:54)
«The Dawn of the End» (5:06)


== Artister ==
Øystein G. Brun – gitar
Garm – vokal
Grim – trommer
Ivar Bjørnson – synthesizer
Kai K. Lie – bassgitar


== Eksterne lenker ==
Borknagar-The Olden Domain Arkivert 22. mars 2012 hos Wayback Machine. (1997 andre Album hos Borknagar.com)
(en) The Olden Domain på Discogs 
(en) The Olden Domain på MusicBrainz 
(en) The Olden Domain på Encyclopaedia Metallum 
(en) The Olden Domain på AllMusic
Ruqaya Al Ghasara

Ruquaya Al Ghasara (født 6. september 1982 i Bahrain) er en bahrainsk friidrettsutøver (sprintløper). Hun var bahrainsk flaggbærer i sommer-OL 2008 i Beijing og løpte 100 meter og 200 meter. Al Ghasara fullførte 200 meter, hvor hun nådde semifinalen.


== Meritter ==
2006: Gull på 200 meter i Asia-lekene
2006: Bronse på 100 meter i Asia-lekene
Arabisk mester flere ganger


== Personlige rekorder ==
100 meter: 11,29 sekunder (tolv hundredeler bedre enn den norske rekorden)
200 meter: 22,80 sekunder (51 hundredeler bedre enn den norske rekorden)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ruqaya Al Ghasara – Olympedia 
(en) Ruqaya Al Ghasara – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ruqaya Al Ghasara – World Athletics
Hortensia

Hortensia  (Hydrangea) er en slekt av busker med omtrent 70 arter. De fleste er busker fra 1 til 3 meter høye, og kommer fra det sørøstlige Asia, Nord-Amerika  og Sør-Amerika.
Hortensiaslekten er også kjent som "naturens lakmustest", fordi fargen på kronbladene endres etter pH-verdien i jorden.


== Arter (utvalg) ==

†Hydrangea alaskana
Hydrangea anomala
Hydrangea arborescens
Hydrangea aspera
Hydrangea bretschneideri
Hydrangea candida
Hydrangea caudatifolia
Hydrangea chinensis
Hydrangea chungii
Hydrangea cinerea
Hydrangea coacta
Hydrangea coenobialis
Hydrangea davidii
Hydrangea dumicola
Hydrangea gracilis
Hydrangea heteromalla
Hydrangea hirta
Hydrangea hypoglauca
Hydrangea integrifolia
Hydrangea involucrata
Hydrangea kawakamii
Hydrangea kwangsiensis
Hydrangea kwangtungensis
Hydrangea lingii
Hydrangea linkweiensis
Hydrangea longifolia
Hydrangea longipes
Hydrangea macrocarpa
Hydrangea macrophylla
Hydrangea mangshanensis
Hydrangea paniculata
Hydrangea petiolaris
Hydrangea quercifolia
Hydrangea radiata
Hydrangea robusta
Hydrangea sargentiana
Hydrangea scandens
Hydrangea serrata
Hydrangea serratifolia
Hydrangea stenophylla
Hydrangea strigosa
Hydrangea stylosa
Hydrangea sungpanensis
Hydrangea xanthoneura
Hydrangea zhewanensis


== Eksterne lenker ==
(en) Hortensia i Encyclopedia of Life 
(en) Hortensia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hortensia hos Artsdatabanken 
(sv) Hortensia hos Dyntaxa 
(en) Hortensia hos Fossilworks 
(en) Hortensia hos ITIS 
(en) Hortensia hos NCBI 
(en) Hortensia hos The International Plant Names Index 
(en) Hortensia hos Tropicos 
(en) Kategori:Hydrangea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Hydrangea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Om Hortensia, fra nettstedet bogront.no
Jens Munthe Bull

Jens Munthe Bull (født 22. november 1886 i Bergen, død 17. juli 1974 samme sted) var sønn av Schak Bull og Ivarna Berle og praktiserende arkitekt i Bergen.
Bull var elev ved Latinskolen i Bergen (1895-1904) før han ble utdannet arkitekt ved Eidgenössische Polytechnische Hochschule i Zürich mellom 1904–1908. Tiden 1908 og fram til 1. verdenskrig var han assistent hos Hendrik Petrus Berlage i Amsterdam. Fra 1914 arbeidet en tid hos arkitekt Henrik Bull og stadsarkitekt Balthazar Conrad Lange i Oslo. Samme år etablerte han med sin far kompaniskapet Schak Bull & søn.  Det er vanskelig å skille hva som er far eller sønns bidrag til byggene i perioden fram til 1929, da han etablerte sin egen praksis. Det kubiske Harbitz hus (Harbitzgården), Torvalmenningen 2a (1935), er det mest kjente bygget han fikk oppført på denne tiden.
Etter krigen mister Bull retten til å inneha foreningsverv i Norske arkitekters landsforbund i 1 år, fram til 1. januar 1947. 
Tilsvarende straff ble gitt til arkitekter som under krigen hadde utført arbeid, direkte eller indirekte, for tyskerne eller Nasjonal Samling.


== Referanser ==


== Kilder ==
Norsk kunstnerleksikon, bind 1, Universitetsforlaget, Oslo, s. 352-53
Melanotan

Melanotan er et syntetisk hormon (melanocortin).
Hormonet ble utviklet i Arizona i midten av 1980-årene av kreftforskere for å oppnå pigmentering uten soleksponering. Således kunne Melanotan gi beskyttende hudfarge uten at vinterblek hud måtte bli utsatt for vårsolens stråling. Ved å etterlikne det naturlige hormonet a-MSH, som blir fremstilt i kroppen, stimulerer Melanotan hudens pigmentproduksjon.
Hormonet eksisterer i to varianter: Melanotan I og Melanotan II. Melanotan II kan gi sterkere bivirkninger enn Melanotan I.
Stoffene er verken ferdigtestet eller godkjent i Norge, men kan skaffes illegalt på internett. Anvendelse av stoffet kan øke risikoen for kreft i pigmentceller som blir overstimulert. Bivirkninger kan være kvalme, hodepine, prikking i hender og føtter, blå lepper og endring i pigment og føflekker samt nedsatt appetitt. Melanotan II kan dessuten forårsake økt sexlyst hos begge kjønn, samt ereksjon hos menn.
I mai 2010 meldte Verdens Gang at norske apoteket selger årlig 10 000 sprøyter til bruk med Melanotan. Norske helsemyndigheter advarer mot kjøp av Melanotan, og hevder at det kan være livsfarlig.Melanotan-I ble i juni 2010 godkjent i Italia til pasienter som lider av erytropoietisk protoporfyri (EPP).
Melanotan II har av visse kretser fått tilnavnet Barbie-dopet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Melanotan.org (en)
Mellomriksvei

Mellomriksvei er en betegnelse på en hovedvei mellom to land.


== Mellomriksveier i Norge ==
Listen dekker alle riksveier og skiltete fylkesveier i Norge som har forbindelse med tilsvarende eller länsväger i Sverige, Finland og Russland. Av disse 22 veiene er 17 forbindelser til Sverige, 4 til Finland og 1 til Russland.


=== Viken ===
Europavei 6 ved Svinesund
22Fylkesvei 22 –  ved Holtet i Enningdalen
101Fylkesvei 101 –  ved Kornsjø
Europavei 18 mellom Ørje og Töcksfors


=== Innlandet ===
Riksvei 2 –  ved Morokulien
Europavei 16 –  ved Riksåsen
26Fylkesvei 26 –  ved Lutnes
25Fylkesvei 25 –  ved Støa
218Fylkesvei 218 –  øst for Drevsjø


=== Trøndelag ===
31Fylkesvei 31 –  i Vauldalen
Europavei 14 ved Storlien
756Fylkesvei 756 –  ved Sandvika
72Fylkesvei 72 –  ved Sandvika
765Fylkesvei 765 –  ved Rengen
74Fylkesvei 74 –  ved Murusjøen


=== Nordland ===
Europavei 12 ved Umbukta
Riksvei 77 –  ved Graddis
Europavei 10 på Bjørnfjell


=== Troms og Finnmark ===
Europavei 8 ved Kilpisjärvi
Europavei 45 ved Kivilompolo (sør for Kautokeino)
Riksvei 92 – 92 ved Karigasniemi (øst for Karasjok)
Europavei 75 ved Utsjok
895Fylkesvei 895 – 970 ved Nuorgam
Riksvei 92 – 92 ved Neiden
Europavei 105 ved Storskog
foreslått 885Fylkesvei 885 – 969 ved Treriksrøysa ("Mellomriksveien")


== Se også ==
Ferjesamband Norge–utlandet
Trænafestivalen

Trænafestivalen er en norsk festival som årlig har blitt arrangert på  Træna, en liten øy i havgapet på Helgelandskysten,  Nordland. Festivalen startet i 2003 og har gitt Træna over to tusen tilreisende hvert år, denne langhelgen i juli. 
Det var festival på Træna også i perioden 1978–1998, men denne var i mindre målestokk og først og fremst for fastboende. Dagens format ble introdusert i 2003. I 2012 ble Trænafestivalen kåret til Årets festival 2012 av norske konsertarrangører og festivaler. Festivalen havnet også på top 10 listen til den britiske avisen The Guardian over de beste festivalene i Europa(2015) Gjennom årene har festivalen blitt større og aktiviteter som padling, yoga, fridykking, Træna pride og Trænathlon har blitt arrangert. 
Trænafestivalen har en positiv økonomisk virkning for enkelte bedrifter i lokalsamfunnet, som henter inn nærmere 80 % av årsinntektene i løpet av festivaldagene. I 2014 hadde festivalen en omsetning på rundt 10 millioner kroner.  
Eneste fremkomstmetode fra fastlandet er med båt fra Bodø, Stokkvågen, Nesna eller Sandnessjøen.


== Artister ==
Noen kjente artister som har opptrådt på Trænafestivalen:

2003 - Dumdum boys, JFK
2004 - Madrugada, Ida Maria, Tungtvann
2005 - Kompani 69, Bertine Zetlitz, Kaizers Orchestra, Skambankt
2006 - Marit Larsen, Maria Mena, Ingrid Olava
2007 – Hellbillies, Elvira Nicolaisen, Nico D
2008 – Madcon, Damien Rice, Stefan Sundstrøm
2009 – Kråkesølv, Kakkmaddafakka, Joddski
2010 – Lars Vaular, Ingeborg Selnes
2011 – Timbuktu & Damn, Manu Chao, Team Me
2012 – Lukas Graham, Sivert Høyem, Halvdan Sivertsen 
2013 – Margaret Berger, Kvelertak, Charli xcx, Bare Egil Band
2014 – Den Svenska Björnstammen, First Aid Kit, Erlend Øye
2015 – OnklP & de fjerne slektningene, Bjørn Eidsvåg, Sondre Justad
2016 – Astrid S, Matoma, Unge Ferrari, Voilet Road, .
2017 – Hkeem, Sigrid, Aurora,Arif, Ingrid Olava, Storm Weather Shanty Choir, Julie Bergan
2018 – Daniel Kvammen, Kari Bremnes, Moddi, Sondre Justad
2019 – Kråkesølv, Admiral P, Ingeborg Oktober, Girl In Red, Razika
2020 – Avlyst pga Korona
2021 – TIX, Arif, Kapteinen, Fay Wildhagen, Emilie Hollow
2022 – Kingston, Kamelen, Sondre Lerche, Gabifuego, Fieh, Tacobitch, Veps, Smerz
2020 – (Kommer Snart)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ørjan Løvdal

Ørjan Løvdal (født 24. september 1962 i Svolvær) er en tidligere norsk ishockeyspiller. Han spilte tre sesonger i Sverige, blant annet to sesonger i Hammarby IF, før han i 1983 kom til Stjernen.
Løvdal lagde 363 mål på 599 eliteseriekamper, alle for Stjernen.  Men i 2009 var det like før han fikk sin 600.  Skadeproblemer i Stjernen gjorde at Morgan Andersen (42) og Løvdal (46), tolv år etter sin siste eliteseriekamp, vurderte å trekke på seg skøyter og hjelm igjen. Men reaksjoner fra hockey-miljøet om at dette ville latterliggjøre nivået på norsk topphockey, gjorde at de likevel sa nei takk til et comeback.
Løvdal er i dag markedssjef i Stjernen, der han også har vært trener.
Løvdal spilte i tre OL-turneringer, i Sarajevo i 1984, Calgary i 1988 og Albertville i 1992.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ørjan Løvdal – Olympedia 
(en) Ørjan Løvdal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ørjan Løvdal – Eurohockey.com 
Artikkel på NRK.no
Rune Gulliksen

Rune Gulliksen (født 23. januar 1963 i Fredrikstad) er  tidligere sportsjef og trener for Stjernen, og tidligere norsk ishockeyspiller. Han spilte hovedsakelig for Stjernen, Storhamar Dragons og TIK. Gulliksen deltok i vinter-OL for Norge i 1988 i Calgary og i 1992 i Albertville.


== På ishockeybanen ==
«Hurtigtoget» Rune Gulliksen spilte åtte sesonger for Stjernen Hockey, og fikk med seg 345 kamper. Han kom til Storhamar sommeren 1991 etter noen fantastiske sesonger i Trondheim Ishockeyklubb. Han var en etablert landslagsspiller og ble selvfølgelig en meget viktig brikke i laget. Med sin enorme fart på skøytene og gode teknikk var han vanskelig å få tak i, og mange husker hvordan han med pucken gikk runde på runde rundt målet i motstandernes sone. “Gullik” fikk med seg tre norgesmesterskap med Storhamar.


== Som trener ==
Han var i sesongen 2009/2010 hovedtrener for Storhamar Dragons, en posisjon han også har hatt tidligere i 2001. Han har også hatt hovedansvaret for Norges U-20 landslag, og for Kongsvinger Knights på det nest høyeste nivået i norsk ishockey. Etter at Storhamar ble slått ut i sluttspillet annonserte Gulliksen at han trekker seg som trener i Storhamar. Han ble ansatt som trener for Tønsberg Vikings i 2012. Han var Sportsjef og midlertidig trener for Stjerne fra 2016 til 2019.Sønnen Anders Gulliksen debuterte på Storhamars A-lag i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rune Gulliksen – Olympedia 
(en) Rune Gulliksen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rune Gulliksen – Eliteprospects.com
Axis-Shield

Axis Shield er et medisinsk selskap som har rettet seg mot In Vitro Diagnostikk som betyr «ut av/utenfor kroppen diagnostikk». Det vil si blod/urin-prøver som taes ut av kroppen for å kunne gjøre en prøve og muligens stille en diagnose.
Axis-Shield PoC er et datterselskap av Axis konsernet som har spesialisert seg på Point of Care (PoC) prøver. PoC menes at prøvene kan gjøres på stedet, f.eks. legekontoret. Prøvene skal være enkle, ta kort tid å gjennomføre og skal kreve liten mengde av prøvestoffet (blod eller urin).


== Eksterne lenker ==
Axis-Shield.com
Axis-Shield-PoC.com
Tom Johansen

Tom Johansen (født 19. juli 1967 i Oslo) er en tidligere norsk ishockeyspiller. Han spilte 21 offisielle OL og VM kamper for det norske hockeylandslaget. Han spilte i OL-turneringene i 1992 i Albertville og i 1994 på Lillehammer. I tillegg til å representere Stjernen og Storhamar, spilte han 262 kamper i den norske Eliteserien for Vålerenga som han vant hele seks NM gull med (1985, 1987, 1988, 1991, 1992 og 1993).
Tom er storebror til Stig Johansen.


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Johansen – Olympedia 
(en) Tom Johansen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
TIK

TIK er en forkortelse for:

Senter for teknologi, innovasjon og kultur
Trondheim Ishockeyklubb
Per-Arne Alexandersson

Per-Arne Alexandersson (født 2. august 1954 i Falun) er en svensk tidligere ishockeyspiller og trener. Han har blant annet trent MoDo, Leksands IF og Rosenborg Ishockeyklubb. Som spiller var han en av de første svenskene til å bli draftet til NHL.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per-Arne Alexandersson – Eliteprospects.com 
(en) Per-Arne Alexandersson – Eliteprospects.com (personale)
The Archaic Course

The Archaic Course er det tredje studioalbumet til det norske black metal bandet Borknagar. Dette er det første albumet til bandet der Simen Hestnæs medvirker, grunnet Kristoffer Ryggs avgang.


== Sporliste ==
«Oceans Rise» (5:27)
«Universal» (5:35)
«The Witching Hour» (4:26)
«The Black Token» (5:19)
«Nocturnal Vision» (4:35)
«Ad Noctum» (4:22)
«Winter Millenium» (5:44)
«Fields of Long Gone Presence / Outro» (2:18)


== Artister ==
ICS Vortex – vokal, synthesizer (i spor 3 og 6)
Øystein G. Brun – gitar
Jens F. Ryland – gitar
Kai K. Lie – bassgitar
Grim – trommer
Ivar Bjørnson – keyboard


== Eksterne lenker ==
Borknagar-The Archaic Course Arkivert 15. april 2012 hos Wayback Machine. (1998 tredje Album hos Borknagar.com)
(en) The Archaic Course på Discogs 
(en) The Archaic Course på MusicBrainz 
(en) The Archaic Course på AllMusic
Quintessence (Borknagar-album)

Quintessence  (utgitt 2000) er det fjerde studioalbumet til det norske black metal bandet Borknagar. 


== Sporliste ==
«Rivalry of Phantoms» (4:36)
«The Presence Is Ominous» (4:55)
«Ruins of the Future» (4:55)
«Colossus» (4:27)
«Inner Landscape» (2:51)
«Invincible» (4:25)
«Icon Dreams» (4:32)
«Genesis Torn» (5:16)
«Embers» (1:26)
«Revolt» (6:05)


== Artister ==
ICS Vortex – vokal, synthesizer (på spor 3 og 6)
Øystein G. Brun – gitar
Jens F. Ryland – gitar
Lars Nedland – keyboard
Asgeir Mickelson – trommer


== Kilder ==
Quintessence hos Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) Quintessence på MusicBrainz 
(en) Quintessence på AllMusic 
Borknagar-Quintessence Arkivert 15. april 2012 hos Wayback Machine. (2000 fjerde Album på den offisielle Borknagar Nettsiden)
Lyngveien

Lyngveien finnes en rekke steder i Norge:

Lyngveien (Oslo)
Lyngveien (Trondheim) –  Heimdal
Lyngveien (Stavanger)
Lyngveien (Bærum) – Høvik
Lyngveien (Kristiansand)
Lyngveien (Drammen)
Lyngveien (Sarpsborg) – Borgenhaugen
Lyngveien (Skien)
Lyngveien (Sandnes)
Lyngveien (Bodø)
Lyngveien (Sandefjord)
Lyngveien (Larvik)
Lyngveien (Arendal) – Eydehavn
Lyngveien (Sør-Varanger) – Kirkenes
Lyngveien (Horten) – Skoppum
Lyngveien (Bardu)
Lyngveien (Tana)
Lyngveien (Porsanger) – Lakselv
Lyngveien (Øvre Eiker) – Hokksund
Lyngveien (Stor-Elvdal) – Koppang
Lyngveien (Tinn) – Rjukan
Lyngveien (Tønsberg)
Lyngveien (Tynset)
Lyngveien (Oppdal)
Lyngveien (Brønnøy) – Brønnøysund
Lyngveien (Narvik)
Lyngveien (Gjesdal) – Ålgård
Lyngveien (Nedre Eiker) – Krokstadelva
Lyngveien (Rakkestad)
Lyngveien (Røyken) – Slemmestad
Lyngveien (Lørenskog)
Lyngveien (Askim)
Lyngveien (Mandal)
Lyngveien (Grane) – Trofors
Lyngveien (Nesodden) – Nesoddtangen
Lyngveien (Enebakk) – Flateby
Lyngveien (Lillesand)
Lyngveien (Rissa)
Lyngveien (Lund) – Moi
Lyngveien (Hobøl) – Tomter
Lyngveien (Hadsel) – Melbu
Lyngveien (Marker) – Ørje
Lyngveien (Meløy) – Reipå
Lyngveien (Ås)
Lyngveien (Risør)
Lyngveien (Våler) – Svinndal
Lyngveien (Sokndal) – Hauge i Dalane
Lyngveien (Averøy)
Lyngveien (Kongsberg)
Lyngveien (Rana) – Mo i Rana
Lyngveien (Flekkefjord)
Lyngveien (Eidsberg) – Mysen
Lyngveien (Svelvik)
Lyngveien (Lødingen)
Lyngveien (Aurskog-Høland) – Fosser
Lyngveien (Nittedal)
Lyngveien (Eigersund)
Lyngveien (Øksnes kommune) – Myre
Lyngveien (Rennebu)
Lyngveien (Fauske)
Lyngveien (Åmot) – Rena
Lyngveien (Modum) – Geithus
Lyngveien (Hadsel) – Stokmarknes
Lyngvegen (Bergen) – Eidsvågneset
Lyngvegen (Tromsø)
Lyngvegen (Skodje)
Lyngvegen (Bømlo) – Rubbestadneset
Lyngvegen (Øyer)
Lyngvegen (Løten)
Lyngvegen (Ørsta)
Lyngvegen (Gloppen) –Sandane
Lyngvegen (Lindås) – Isdalstø
Lyngvegen (Sør-Odal) – Skarnes
Lyngvegen (Hå) – Nærbø
Lyngvegen (Os)
Lyngvegen (Klepp) – Kleppe
Lyngvegen (Grue) – Kirkenær
Lyngvegen (Kongsvinger)
Lyngvegen (Time) – Bryne
Lyngvegen (Harstad)
Lyngvegen (Molde)
Lyngvegen (Haugesund)
Lyngvegen (Fræna) – Tornes i Romsdal
Lyngvegen (Sørum) – Frogner
Lyngvegen (Tysvær) – Førresfjorden
Lyngvegen (Strand) – Tau
Lyngvegen (Stange) – Ottestad
Lyngvegen (Rauma) – Isfjorden
Lyngvegen (Orkdal) – Fannrem
Lyngvegen (Sund) – Skogsvåg
Lyngvegen (Eidskog) – Skotterud
Lyngvegen (Sveio)
Lyngvegen (Vennesla)
Lyngvegen (Gjøvik) – Hunndalen
Lyngvegen (Nes) – Nesbyen
Lyngvegen (Porsgrunn)
Lyngvegen (Nes) – Auli
Lyngvegen (Kvinnherad) – Husnes
Lyngvegen (Moss)
Lyngvegen (Målselv) – Bardufoss
Lyngvegen (Hol) – Hovet
Lyngvegen (Vestre Toten) – Raufoss
Lyngvegen (Songdalen) – Brennåsen
Lyngvegen (Karmøy) – Kopervik
Lyngvegen (Flora)
Lyngvegen (Nord-Fron) – Vinstra
Lyngvegen (Evje og Hornnes) – Hornnes
Lyngvegen (Namsos)
Lyngvegen (Nordre Land) – Dokka
Nedre Lyngveg (Sortland)
Øvre Lyngveg (Sortland)