jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Paul Rudolf

Paul F. Rudolf (født 6. desember 1892, død ukjent) var en sveitsisk roer som deltok i OL 1920 i Antwerpen.
Rudolf ble olympisk mester i roing under OL 1920 i Antwerpen. Han vant firer med styrmann sammen med broren Max Rudolf, Willy Brüderlin, Hans Walter og Paul Staub som var styrmann. Totalt deltok åtte båter fra åtte nasjoner. Konkurransen som ble avviklet 28. og 29. august 1920, besto av tre semifinaler, der beste båt i hvert heat gikk videre til finalen. Finalen vant Sveits foran USA, og på tredjeplass kom Norge.


== OL-medaljer ==
OL 1920  Antwerpen -  Gull i roing, firer med styrmann  Belgia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Rudolf – Olympics.com 
(en) Paul Rudolf – Olympic.org 
(en) Paul Rudolf – Olympedia 
(en) Paul Rudolf – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Paul Rudolf – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Paul Rudolf – FISA
Hans Jonas

Hans Jonas (født 10. mai 1903 i Mönchengladbach, død 5. februar 1993 i New York) var en tyskfødt amerikansk filosof som blant annet studerte under Martin Heidegger. Jonas er særlig kjent for boken «Das Prinzip Verantwortung» (norsk: ansvarsprinsipp) som ble utgitt i 1966. Han studerte både teologi og filosofi, samtidig som han skrev om gnostisisme.


== Livshistorie ==
Jonas var jødisk familie. Han studerte filosofi og teologi i Freiburg, Berlin og Heidelberg, og fikk doktorgrad ved Marburg der han studerte under Martin Heidegger og Rudolf Bultmann. I Marburg traff han Hannah Arendt som også var doktorand der, og de ble venner for livet.
I 1933 ble Heidegger medlem av det tyske nazistpartiet, noe Jonas tok som et personlig svik. Han forlot Tyskland samme år, etter at det tyske blindeforbundet ekskluderte alle sine jødiske medlemmer. Han dro til England og senere til Palestina i 1934. Der traff han Lore Weiner, som han forlovet seg med. I 1940 kom han tilbake til Europa for å bli med i den britiske hæren, som hadde satt opp en spesiell brigade for tyske jøder som ville slåss mot Hitler. Han ble sendt til Italia, men han fant likevel tid til å skrive flere brev til Lore som inneholdt en blanding av filosofi og kjærlighetserklæringer. De giftet seg i 1943.
Etter krigen dro han tilbake til Mönchengladbach for å lete etter sin mor, men fant ut at hun hadde endt sine dager i Auschwitz. Han dro tilbake til Palestina og deltok i på israelsk side i Den arabisk-israelske krig 1948 i 1948. I 1950 reiste han til Canada og i 1955 til New York der han ble boende resten av livet. Han døde i New York 5. februar 1993.


== Filosofi ==
Han mente at vi måtte endre vårt synspunkt på menneskets ansvar overfor våre omgivelser, som førte til at han utviklet en ny etikk som han kalte for «ansvarsetikken», også kjent som «framtidsetikken»
«Framtidsetikken» fokuserer ikke bare på nåtiden, men på at vi har ansvar for våre etterkommere, som det tydelig står beskrevet i ordet.
I «Das Prinzip Verantwortung» argumenterer Jonas for sin konsekvensetikk. Alt vi gjør får konsekvenser for andre, og vi må vurdere ut ifra disse konsekvensene om handlingene er gode moralske handlinger. Men i vår tid er det ikke like lett å forutse disse konsekvensene, de kan være langt borte i tid, sted og rom. Fordi det er så vanskelig å se disse konsekvensene, må vi tenke oss de verste mulige resultatene og handle rett deretter. Tid (de kan ramme mange generasjoner fram i tid), sted (de kan ramme langt borte, som for eksempel på den andre siden av jorden) og rom (de kan ramme andre arter i naturen).


== Referanser ==


== Litteratur ==
BiografierAlfred Fidjestøl Hans Jonas , 2004 ISBN 9788215005485


== Eksterne lenker ==
Røff innføring i Hans Jonas på filosofi- og idéhistorienettstedet Salongen Arkivert 26. januar 2016 hos Wayback Machine.
Hans Jonas-Zentrum, Berlin (tysk)
Hans Jonas Jahr 2003, Mönchengladbach (tysk)
Viktige datoer (tysk)
Bilde av Hans Jonas
Pascal Richard

Pascal Richard (født 16. mars 1964 i Vevey) er en sveitsisk tidligere syklist. Han er verdensmester i sykkelcross og olympisk mester i landeveissykling.
På begynnelsen av sin karriere var han en suksessrik sykkelcross-syklist, og ble verdensmester i disiplinen i 1988. Senere gikk han over til landeveissykling. Han vant klassikerne Lombardiet rundt i 1993 og Liège-Bastogne-Liège i 1996. I 1996 ble han også olympisk mester  i landeveisritt etter et vellykket tremannsbrudd.


== Eksterne lenker ==
(de) Pascal Richard – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pascal Richard – Olympedia 
(en) Pascal Richard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pascal Richard – ProCyclingStats 
(en) Pascal Richard – Cycling Archives 
(en) Pascal Richard – CycleBase 
(en) Pascal Richard – TheSports.org
Bad Salzungen

Bad Salzungen er en kurby som ligger vest i den tyske delstaten Thüringen, nær grensen til Hessen. Den er forvaltningssentrum («kretsby») for landkretsen Wartburgkreis. Byen ligger ved elven Werra, mellom Thüringer Wald i nord og Rhön i syd. Den har per 2007 rundt 16 000 innbyggere.


== Historie ==
Stedet ble første gang omtalt i historiske kilder 5. januar 775, da Karl den store i en offisiell kunngjøring erklærte at han skjenket sin villa Salsunga som tiende til klosteret i Hersfeld. I 841 kom stedet under herredømmet til klosteret i Fulda.
I 1306 ble Salzungen første gang omtalt som by (civitas). I 1524 ble reformasjonen innført, og ett år senere ble byens borgere involvert i den tyske bondekrigen, da de under sterke trusler sluttet seg til en styrke på 8000 mann fra det øvre Werra-området.
Under trettiårskrigen ble Salzungen plyndret av svenskene 10. juni 1640. Samme år kom byen under hertugdømmet Sachsen-Gotha. Fra 1680 til 1918/1920 var Salzungen en del av hertugdømmet Sachsen-Meiningen. Det første kurbad-huset ble åpnet i 1821, og i 1923 fikk byen så den nødvendige offisielle tillatelsen fra delstatsdepartementet til å bære navnet Bad Salzungen.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Bad Salzungen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bad Salzungen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Snowy Mountains

Snowy Mountains, uformelt kalt The Snowies, er en fjellkjede i Australia, og inneholder kontinentets høyeste fjell, Mount Kosciuszko (2228 moh). Fjellkjeden ligger sørøst i delstaten New South Wales, er en del av De australske Alper og Great Dividing Range. Sammen med fjellene på Tasmania er dette Australias eneste alpine region, med store snøfall hver vinter, mest i juni, juli og tidlig august.
Fra Snowy Mountains kommer flere elver som forsyner elvene Murray og Murrumbidgee med mesteparten av sin vannføring. Fjellene er også kjent for Snowy Mountains Scheme, et irrigasjons- og vannkraftprosjekt som demmet opp Snowy River på østsiden av fjellene og ledet vannet gjennom tunneler til de tørre områdene i vest.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Snowy Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pelješac

Pelješac (italiensk: Sabbioncello) er ei halvøy sør i Kroatia i Dubrovnik-Neretva fylke. Den er ca. 70 km lang, med et areal på om lag 350 km², og er forbundet med et smalt eide ved Ston. Det er den nest største halvøya i Kroatia (etter Istria). Pelješacsundet ligger mellom halvøya og øya Korčula, og i øst skiller Neretvakanalen halvøya fra fastlandet. 
Det finnes en ferjeforbindelse til det kroatiske fastlandet nord for kystbyen Neum i Bosnia-Hercegovina (Ploče–Trpanj). Det er imidlertid igangsatt arbeide for å knytte Pelješac til fastlandet via Pelješacbrua. Arbeidet har vært utsatt i perioder, men er nå igang igjen, og brua er beregnet å stå ferdig i 2022. Denne brua vil forbinde Kroatias eksklave i sør med resten av landet.  
Pelješachalvøya er kjent for å være et godt vinområde, samt for østers- og muslingoppdrettet som foregår her. Tidligere var saltutvinning en viktig næringsvei.


== Kommuner ==
Halvøya er delt inn i kommunene:

Orebić i vest med 4 165 innbyggere (2001)
Trpanj i nordvest med 871 innbyggere
Janjina sentralt med 593 innbyggere
Ston i øst med 2 605 innbyggere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pelješac – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ole N. Strømme

Ole Nikolai Ingebrigtson Strømme (født 23. februar 1876 i Sykkylven, død 17. februar 1936) var en norsk politiker (V). Han var statsråd og sjef for Sosialdepartementet i Mowinckels tredje regjering. 


== Utdanning og yrke ==
Mellomskoleeksamen – Volda (1892)
Elev – Stord seminar (1893–1895)
Høyere lærerprøve (1895)Lærer – Bremanger (1895–1897)
Folke- og framhaldsskolelærer – Sykkylven (1897–1919)
Gårdbruker – Straumgjerde i Sykkylven (fra 1906)
Lensmann – Ørskog (fra 1. juli 1919)


== Fagkomiteer ==
1931-33 Sekretær i Justiskomiteen (av 1919) (Gikk ut for K. Strand 03.03.1933)
1934-36 Medlem i Finans- og tollkomiteen (av 1931) (Trådte inn for M. J. Strand i februar 1936)
Varamedlem i Skog- og vassdragskomiteen (Møtte for Syltebø 12.03.-16.03.1935)
Medlem i Sosialkomiteen (Kom som forsterkning i 1935, ved behandling av statsgarantien for lånet til Røros Kobberverk)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ole N. Strømme hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Samfunnsveven, Ole Nicolai Ingebrigtson Strømme
Horta (mytologi)

Horta er i etruskisk mytologi en antatt gudinne for jordbruket. Det er antatt at personnavnet Hurtate er basert på rotnavnet *Hurta som tilfeldigvis ligner på det latinske ordet hortus, for hage. Av den grunn er det de som avviser at dette er en historisk guddom, men er isteden et stedsnavn, den etruskiske byen Horta eller Hortanum (i dag kalt Orte) som ligger på høyresiden av Tiber hvor elven Nar renner inn, ikke langt fra innsjøen Vadimon. Andre hevder at Hurtate er guddommens opprinnelige navn, og at Horta er en senere latinsk overdragelse.
Foruten navnet og antagelsene som er trukket av det er det svært lite som kjennes til om Horta/Hurtate, og likeledes er ingenting igjen av hennes by hvor det eventuelt var et kultsted for henne.
I henhold til den greske forfatteren Plutark (45–120) som tilbrakte en del tid i Roma ble hennes tempel alltid holdt åpent. Han gir en kuriøs forklaring for dette ved å påstå at hennes navn kommer fra hortari, «å oppmuntre», og at hun er den gudinne som «leder menn til det gode». Denne feilslutningen kan ha sin forklaring at han forveksler Horta med noe annet, eksempelvis Hersilia, senere guddommeliggjort som Hora, hustru av Quirinus, en av romernes tidligste guder, og Horas tempel skal ha ligget et sted på Quirinalhøyden i Roma


== Referanser ==
Zella-Mehlis

Zella-Mehlis er en by i Landkreis Schmalkalden-Meiningen i Thüringen i Tyskland, med knapt 12 000 innbyggere. Den ligger på sydhenget av Thüringer Wald, omtrent 500 moh. Byen ble opprettet 1. april 1919 da byene Zella St. Blasii og Mehlis ble slått sammen.


== Industri ==
Carl Walther anla Walther Waffenfabrik i Zella-Mehlis i 1886, og drev med våpenproduksjon frem til 1945 da andre verdenskrig endte.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Zella-Mehlis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Europavei 94

Europavei 94 går mellom Korint og Athen i Hellas. Veiens lengde er rundt 80 km.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Harald Brager-Nielsen

Harald Brager-Nielsen (født 1. april 1900 i Oslo, død 10. mai 1980) var en norsk dirigent og fiolinist og sønn av eventyrtegneren og kunstmaleren Eivind Nielsen.
Han hadde mange fiolinelever, blant annet fiolinisten Ole Bøhn.


== Biografi ==
Etter Artium i Oslo i 1919 studerte Brager-Nielsen i Leipzig og deretter i Paris med L. Capet i 1926.  Han var sanglærer ved Aars og Voss skole og Oslo katedralskole 1936–46 og Lecturer ved University of Wyoming, USA, 1949–50 og 1952–53.Brager-Nielsen var dirigent for Studentorkesteret i 46 år og bygget opp orkesteret til symfonisk besetning.Han bodde i mange år i en tømmervilla fra 1894 i Bolteløkka allé 9, som han overtok fra sin far.


== Dirigent for ==
1926 – 1968: Studentorkesteret (Universitetets symfoniorkester, Oslo).
1928 – 1935: Restaurantorkesteret ved Humlen
1932 – 1936, 1941: Guldbergs Akademiske Kor
1935: Frimurernes orkester (Den Norske Frimurerorden)
1936 – 1954: Oslo handelstands forenings orkester


== Referanser ==
Samarkand internasjonale lufthavn

Samarkand internasjonale lufthavn (IATA: SKD, ICAO: UTSS) er en flyplass som ligger utenfor Samarkand i Usbekistan.


== Ruter ==
Domodedovo Airlines (Moskva-Domodedovo)
Rossiya (St- Petersburg)
Uzbekistan Airways (Moskva-Domodedovo, St. Petersburg, Simferopol, Tasjkent)


== Eksterne lenker ==
Flyplassinformasjon om UTSS hos World Aero Data
Destinations from Samarkand
Hildburghausen

Hildburghausen er en tidligere residensby i Thüringen i Tyskland, med 12 000 innbyggere (2007). Byen er administrasjonssentrum for Landkreis Hildburghausen. Den ligger ved elven Werra, omtrent 370 moh., mellom Thüringer Wald og Grabfeld. Byen består av en gamleby og en nyere bydel fra 1710, anlagt av hugenotter.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hildburghausen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hildburghausen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Sonneberg

Sonneberg er en by i Thüringen i Tyskland, med  23 000 innbyggere (2007). Byen er administrasjonssentrum i Landkreis Sonneberg. Den utgjør et sammenhengende byområde sammen med byen Neustadt bei Coburg i Bayern. Sonneberg er kjent for leketøysmuseet Deutsches Spielzeugmuseum og for stjerneobservatoriet Sternwarte Sonneberg.
Sonneberg ligger i de sydvendte dalene som dannes av elvene Röthen og Steinach, på sydsiden av Thüringer Wald, og strekker seg mot grensen til Bayern.


== Berømte personer fra Sonneberg ==
Horst Herold (1923–), jurist
Sebastian Lang (1979–), syklist


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Sonneberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Slaget om Salla

Slaget om Salla ble utkjempet mellom finske og sovjetiske styrker nær Salla i det nordlige Finland under vinterkrigen. De sovjetiske styrkenes ordre var å rykke frem gjennom Salla til Kemijärvi og Sodankylä, og derfra til Rovaniemi. Fremrykkingen var beregnet å ta to uker. Videre skulle sovjetstyrkene rykke frem til Torneå for så å dele Finland i to. De finske forsvarerne klarte å stoppe sovjetstyrkene øst for Kemijärvi.
Ural Airlines

Ural Airlines er et russisk flyselskap med hovedkontor i  Jekaterinburg. Selskapet har sin hovedbase på Koltsovo internasjonale lufthavn.


== Flåte ==
Ural Airlines' flåte inneholder disse flyene (1. september 2008) [1]:

5 Airbus A320-200
4 Antonov An-24
1 Antonov An-32
4 Ilyushin Il-86
1 Tupolev Tu-134A
8 Tupolev Tu-154B2
4 Tupolev Tu-154M1. september 2008 var gjennomsnittsalderen selskapets fly 16 år ([2]).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ural Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ural Airlines Fleet
Flyers Opinions Ural Airlines
Sverre Bruland

Sverre Tonning Olsen Bruland (født 2. februar 1923 i Stavanger, død 24. september 2013) var en norsk trompetist og dirigent.Han var elev av Per Steenberg, Karl Andersen, Odd Grüner-Hegge, Igor Markevitch og Paul van Kempen, samt ved Juilliard School i New York i 1949 til 1950 og Mozarteum i Salzburg.
Han ble ansatt som trompetist ved 2. divisjons musikkorps i Oslo i 1945-46 og i Filharmonisk Selskaps Orkester (Oslo-Filharmonien) i 1946 hvor han spilte i årene 1946 - 1966, og debuterte som orkesterdirigent med Filharmonisk Selskaps Orkester i 1954. Bruland ble i 1966 ansatt som fast kapellmester i Norsk rikskringkasting. Fra 1976 til 1988 var han sjefdirigent i Kringkastingsorkestret og dreide repertoaret fra underholdningsmusikk til mer klassisk musikk.
Bruland vant førsteprisen i den internasjonale dirigentkonkurransen i Liverpool i 1958, en pris han forøvrig delte med Zubin Mehta, dirigent for New York Filh. og Israel Filh., samt dirigentprisen i Tanglewood i USA (Boston Symphony Orchestra sommermusikkskole, Berkshire Musical Centre) i 1959. Han dirigerte Berlinfilharmonien to ganger ved offentlige konserter der norsk musikk stod på programmet.
Bruland uroppførte et betydelig antall verk av norske komponister og introduserte en rekke utenlandske samtidsverk i Norge.


== Dirigent for ==
1961–1973 og 1980–1982 Den norske Studentersangforening
1968–1978 Universitetets symfoniorkester, Oslo
1976–1988 Kringkastingsorkestret
1967–1969 Vestfold SymfoniorkesterSverre Bruland gjestedirigerer i andre norske orkestre, i Bergen, Trondheim, Stavanger, ellers i hele Norden, i Tyskland (Berlin Filh.), England, Polen, Tsjekkoslovakia, USA og Canada.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sverre Bruland på Internet Movie Database 
(en) Sverre Bruland på Discogs 
(en) Sverre Bruland på MusicBrainz
Blomsholm

Blomsholm (Raä 343) er et kulturhistorisk område langs E6 nord for Strömstad i Bohuslän. Området er rikt på fornminner, blant annet  fra steinalderen, bronsealderen og vikingtiden. Her finner en blant annet Bohusläns største dommerring og Sveriges tredje største skipssetning.
Dommerringen er 38 meter i diameter og består av ti steiner i sirkel rundt en stein i midten. Dette er ganske unikt ettersom steinene i dommerringer vanligvis har oddetall, der sju eller ni steiner er det vanligste. Skipssetningen består av 49 steiner, men har opprinnelig hatt 51 eller 52 steiner. Den er 41 meter lang og ni meter bred. Steinene i midten av skipet er en meter i høyden, mens steinene foran og bak er fire meter høye. I alt finnes det sju gravfelt fra jernalderen i området. Gravfeltene består av blant annet cirka 40 graver, derav åtte runde gravhauger. I utkanten av gravfeltet er det en fossil åker på 100 ganger 50 meter og to enkeltstående bautasteiner.
I 1625 ble Blomsholms säteri grunnlagt av den nordtyske adelsmannen Anders Blume. Setegården ble solgt første gang i 1628 og allerede i 1644 ble general Sven Ranck setegårdens femte eier. En minnestein over Sven Ranck og hans hustru Anna Bergengren er plassert midt i skipssetningen selv om de ikke er begravd der.
Under Karl XIIs krigstokt mot Norge i 1718 ble setegården brukt som lasarett og svenske soldater som døde i krigen ble begravd i skipssetningen.
Fra Blomsholm ved avkjøringen fra E6 til Strömstad ligger Grönehög, Bohusläns største gravhaug bare et par hundre meter øst for krysset.


== Eksterne lenker ==
Blomsholm i Fotevikens Museums database. Lesedato 3. februar 2016.
Rekefjord

Rekefjord er en liten fjord i Sokndal kommune i Rogaland. Den har innløp ved Lille Presteskjær fyrstasjon og strekker seg nesten 3 kilometer nordover.Like innenfor innløpet av fjorden ligger Rekefjord Stone sine to dagbrudd. Omtrent halvveis inne i fjorden ligger bygden Rekefjord på vestsiden. Videre innover smalner fjorden veldig inn og blir bare 15-20 meter bred. Her krysser fylkesvei 33 fjorden. Lenger nord blir fjorden bredere igjen og blir her kalt Podlen, som ligger like vest for tettstedet Hauge.
Rekefjord har vært utskipningshavn for bergverksbedriften  Titania. Ilmenitt tas ut fra dagbrudd i området Tellenes. I dag skipes ilmenittkonsentrat fra Jøssingfjord.


== Referanser ==
Jøvik

Jøvik er ei bygd i Tromsø kommune i Troms. Den ligger på østsiden av Ullsfjorden, ved innløpet til fjordarmen Kjosen.Jøvik var tidligere en av de største bygdene i Ullsfjord kommune. Her lå Jøvik Sildolje & Kraftforfabrik, som rundt 1970 var landets nest største sildoljefabrikk. Bygda hadde også et fiskebruk, samt postkontor og butikk. Sildoljefabrikken ble nedlagt i 1996. De siste tiårene har Jøvik vært preget av nedgang i folketallet og en aldrende befolkning. Grunnkretsen Jøvik, som dekker området fra Straumsbukta til Fornes, hadde 35 innbyggere i 2015.De største virksomhetene i området i dag er to store grustak, beliggende på henholdsvis Fornes og Straumsnes.
Bygda har veiforbindelse via Fv293 til Lakselvbukt og videre til Europavei 8. Før veien ble bygget på 1970-tallet gikk det ferge fra Jøvik til Breivikeidet. Avstanden fra Jøvik til Tromsø sentrum er rundt 100 kilometer. Hvis den planlagte Ullsfjordforbindelsen blir bygget vil området få redusert reisetiden til Tromsø sentrum til rundt halvparten.


== Referanser ==
Slaget om Kuhmo

Slaget om Kuhmo var en serie med trefninger nær byen Kuhmo i vinterkrigen. En sovjetisk divisjon ble omringet av finske styrker, men var i stand til å holde ut til slutten av krigen.


== Bakgrunn ==
Den sovjetiske ledelsen ønsket ved hjelp av erobringen av Nord-Finland å fremtvinge okkupasjonen av hele landet og ville allerede under krigen avskjære trafikkveier til Finlands naboland.. For å understøtte framstøtet av 163. infanteridivisjon og 44. motoriserte infanteridivisjon til Uleåborg skulle den 54. infanteridivisjonen trenge frem mot sør for å avskjære eventuelle muligheter for forsterkninger fra det finske kjernelandet.


== Slagets gang ==
Etter å ha krysset grensen, rykket den 54. divisjonen frem til Kuhmo. Den finske hæren hadde bare små grenseenheter her, fordi de ikke forventet et angrep i ​​Nord-Finland. Den 3. desember 1939 var den finske overkommandoen under Mannerheim tvunget til å sende et regiment fra reserve for å bremse fremrykkningen av den sovjetiske divisjonen. Frem til nyttår 1940 hadde de sovjetiske enhetene nærmet seg 15 kilometer til landsbyen. Divisjonen var tallmessig overlegen og finske styrker ikke angrepet der. Sjefen for divisjonen, General Gussewski brukte denne pausen til å fikse posisjonene og selv hadde en flystripe bygget på en frossen innsjø. Divisjonen var til stede i form av en langstrukket kolonne langs veien til Kuhmo.Etter at de 163. og 44. sovjetiske divisjoner var beseiret i slaget ved Soumussalmi, sendte Mannerheim enhetene fra Soumussalmi mot Kuhmo. Den niende divisjonen, under Hjalmar Siilasvu, ble i undertall til den sovjetiske divisjon og manglet nå ammunisjon samt artilleri. 28. januar 1940 lanserte de finske styrkene et motangrep. Finnene drisves på ski ut av skogen som i Soumussalmi. Finnene lyktes å kutte av den sovjetiske divisjon inn i tre deler, kalt Motti (omtrent: omringing) for å dele. Finnene hadde fanget sovjetiske antitankvåpen i Soumussalmi og brukte disse mot fiendtlige motangrep med stridsvogner. Det ble klart oppstått en fastlåst situasjon. Sovjetene prøvde med en nyetablert 2000-sterk skibrigade og bruk av 23. infanteridivisjonen å lindre omgitt enheter, men disse forsøkene mislyktes. Den 54. divisjonen, men ble tilstrekkelig av sovjetiske luftforsvaret klargjort slik at de slutter sin motstand mot 13. mars ble opprettholdt i 1940.


== Etterspill ==
Betydningen av kampen for det generelle bildet av krigen er tvetydig. På den ene siden var finnene i stand til å stoppe fremrykkning av sovjetene og hindre de facto to sovjetiske divisjoner. Den virkelige hensikten med den finske overkommandoen å slå russerne i Nord-Finland raskt for å sende 9. divisjonen til den avgjørende fronten på det karelske neset oppfyltes ikke.


== Referanser ==
Det andre slaget om Summa

Det andre slaget om Summa ble utkjempet mellom finske og sovjetiske styrker under vinterkrigen. Slaget ble utkjempet mellom den 4. og 7. januar 1940 i Summa-sektoren av Mannerheimlinjen.
Stormähren

Stormähren var et vestslavisk rike i Sentral-Europa, som eksisterte fra 833 til begynnelsen av 900-tallet. Stormähren strakte seg over områder som i dag er Mähren, Böhmen, Slovakia og Ungarn.
Stormähren ble grunnlagt av Mojmir I (som også kristnet landet) i 833. Stormähren nådde sin største utstrekning under Svatopluk I, men ble svekket av borgerkrig, og falt for ungarske angrep på begynnelsen av 900-tallet.
Stormährens kulturelle arv er fortsatt bevart i dag. Det var i Stormähren at det glagolitiske alfabetet ble først brukt i større utstrekning, selv om det ikke fikk noen dypere historisk betydning, ettersom landet snart gikk over til det latinske alfabetet. Stormähren fikk også betydning for tsjekkernes og slovakenes kamp for frihet på 1800-tallet.


== Eksterne lenker ==
(en) Great Moravia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons