jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cromarty Firth

Cromarty Firth (skotsk gælisk: Caolas Chrombaidh) er en fjord på nordøstkysten av Skottland. Den er en sidearm innerst i den store fjorden Moray Firth. 

Cromarty Firth er om lag 30 km lang, og går i sørvestlige retning innover i landet fra Moray Firth ved Cromarty nord for Inverness. Vest for Cromarty ved Nigg bay er den 8 km bred, og sørvest for Alness ved Alness bay er den 2 km bred. Ellers har fjorden en gjennomsnittlig bredde på om lag èn kilometer. 
Større bosettinger langs fjorden er fra fjordmunning og vestover Cromarty på sørsiden og Milton and Kildary, Invergordon, Alness og Evanton på nordsiden. Innerst i fjorden ligger Dingwall og Conon Bridge. Sørsiden av fjorden dannes av halvøya Black Isle.
Cromarty Firth er den midterste av tre fjordarmer vestover innerst i Moray Firth, de andre to er Dornoch Firth i nord og Beauly Firth i sør (på andre siden av Black Isle).
Fjorden er et verneområde (Special Protection Area) på grunn av dyrelivet der.
Cromarty Firth danner en av de best beskyttede ankringsområdene på nordøstkysten av Skottland, og Royal Navy hadde lenge en marinebase i Invergordon. Siden begynnelsen av 1970-tallet har fjorden, med utgangspunkt i verftet i Nigg bay, vært et viktig sted for konstruksjon og reparasjon av oljeplattformer.


== Eksterne lenker ==
Cromarty Firth Port Authority
Giacinto Menotti Serrati

Giacinto Menotti Serrati (født 25. november 1872 i Spotorno nær Savona i Italia, død 10. mai 1926 i Asso nær Como) var en italiensk sosialistisk og så kommunistisk politiker.  


== Liv og virke ==
Allerede fra ungdomsårene var han en forkjemper for arbeiderne og den sosialistiske sak, og befattet seg særlig med propaganda og opprettelse av sosialistiske grupper. I 1890-årene måtte han flykte fra Italia for å unngå arrestasjon og rettsforfølgelkse, og oppholds seg som flyktning først i Frankrike og deretter i Sveits. Han var med på å konstituere Det italienske sosialistpartis (PSI) eksilorganisasjon i Sveits.I 1911 kom han tilbake til Italia. Serrati ble en sentral leder innen Det italienske sosialistparti og inntok maksimalistiske standpunkter. Han ble også redaktør av partiorganet Avanti! etter at Benito Mussolini mistet stillingen og ble ekskludert i 1914. Han trakk partiet i kommunistisk retning under verdenskrigen.Han var en aktivt medvirkende under Zimmerwaldbevegelsen, og etter oktoberrevolusjonen i 1917 fikk han PSI til å melde seg inn i Komintern. Under den annen Kominternkongress, avholdt i  Moskva i 1920, var Serrati med i styringskomiteen. Han ble også valgt til Kominterns eksekutivkomite det året. I 1921 opponerte han i mot Kominterns linje om brudd med reformistene og forble leder av Det italienske sosialistparti etter splittelsen som betød opprettelsen av Det italienske kommunistparti.I 1924 ledet han imidlertid PSIs venstrefløy inn i en fusjon med kommunistpartiet, og ble innvalgt i kommunistpartiets sentralkomite.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alessandro Natta: Serrati. Vita e lettere di un rivoluzionario, Roma, Editori Riuniti, 2001 ISBN 9788835950950
Bolig- og byutviklingsdepartementet

Bolig- og byutviklingsdepartementet (U.S. Department of Housing and Urban Development, HUD) er et departement i den amerikanske regjeringen med ansvar for føderal bolig- og byutviklingspolitikk. Departementet ble opprettet 9. september 1965 og har 10 600 ansatte (2004). Budsjettet er på 28,5 milliarder dollar (2006).


== Bolig- og byutviklingsministre ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) United States Department of Housing and Urban Development – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
En ny dag truer

En ny dag truer (originaltittel: Groundhog Day) er en amerikansk eventyrkomedie fra 1993 regissert av Harold Ramis, med Bill Murray i hovedrollen. Den ble skrevet av Ramis og Danny Rubin, basert på en historie av Rubin. Filmen ble i 2006 inkludert i USAs National Film Registry fordi den blir sett på som «kulturelt, historisk, eller estetisk bemerkelsesverdig».


== Handling ==
Phil Connors (Bill Murray) er en egosentrisk TV-værmann fra Pittsburgh, som under et oppdrag han sterkt misliker hvor han dekker den årlige «Groundhog Day» 2. februar i Punxsutawney, oppdager han han gjenopplever den samme dagen om igjen og om igjen. Etter først å utnytte dette fenomenet til fordel for sin egen vellyst, begynner han etterhvert å eksaminere sitt eget liv og prioriteringer.


== Medvirkende ==
Bill Murray – Phil Connors
Andie MacDowell – Rita
Chris Elliott – Larry
Stephen Tobolowsky – Ned Ryerson
Brian Doyle-Murray – Buster Green
Rick Ducommun – Gus
Rick Overton – Ralph
Robin Duke – Doris, servitrisen
Marita Geraghty – Nancy Taylor
Angela Paton – Mrs. Lancaster
David Pasquesi – psykolog
Harold Ramis – nevrolog


== Eksterne lenker ==
(en) En ny dag truer på Internet Movie Database 
(no) En ny dag truer hos Filmfront 
(sv) En ny dag truer i Svensk Filmdatabas 
(da) En ny dag truer i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) En ny dag truer på Allociné 
(nl) En ny dag truer på MovieMeter 
(en) En ny dag truer på AllMovie 
(en) En ny dag truer på Turner Classic Movies 
(en) En ny dag truer på Rotten Tomatoes 
(en) En ny dag truer på Metacritic 
Blogus groundhogus: Manusforfatter Danny Rubins nettside, med intervjuer og diskusjoner, forum/blog om skapingen av filmen
Eudaimonia

Eudaimonia (gresk: εὐδαιμονία, eu̯dai̯monía), tidvis gjengitt som eudaemonia eller eudemonia, er et gresk ord fra antikken som vanligvis oversettes som «lykke», «lykksalighet», eller «velvære», eller «sann lykke»; imidlertid har «menneskelig blomstring» blitt foreslått som en mer presis oversettelse av den opprinnelige mening.Etymologisk består det av to ord, eu, «god», og daimōn, «ånd». Det er sentralt konsept i den aristoteliske etikk og politiske filosofi, sammen med begreper som aretē, vanligvis oversatt som «dyd» eller «fortreffelighet» eller «god egenskap», og fronesis, «praktisk eller etisk visdom». I Aristoteles' verker er eudaimonia (basert på eldre gresk tradisjon) benyttet som et begrep for det absolutt høyeste menneskelig gode, og således er det målet for praktisk filosofi, inkludert etikk og politisk filosofi, å betrakte (og erfare) hva det faktisk er, og hvordan det kan bli oppnådd.


== Se også ==
Antikkens greske filosofi


== Referanser ==


== Litteratur ==
Parry, Richard: «Ancient Ethical Theory» i Edward N. Zalta (red.): Stanford Encyclopedia of Philosophy
Ackrill, J. L. (1981): Aristotle the Philosopher. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-289118-9
Urmson, J. O. (1988): Aristotle’s Ethics. Oxford: Blackwell.
Stigen, Anfinn, red. (1978): Tekstinnføring til Aristoteles' Den nikomaktiske etikk Bok I og X, Oslo: Gyldendal Norsk Forlag, ISBN 82-05-09727-5
Annas, Julia (2011) Intelligent Virtue. Oxford University Press: London
Dornoch Firth

Dornoch Firth (skotsk gælisk: Caolas Dhòrnaich) er en fjord på nordøstkysten av Skottland. Den er den nordligste av tre fjordarmer som går vestover innerst fra Moray Firth, de to andre er Cromarty Firth og Beauly Firth. Dornoch Firth danner den østlige delen av grensen mellom Ross and Cromarty og Sutherland.

Dornoch ligger like nord for fjordmunningen, og like innenfor og sør for fjordmunningen ligger Tain.
Det ble bygget bro over Dornoch Firth i 1991.
Dorcnoch Firth er sammen med Loch Fleet et verneområde med status som Special Protection Area (SPA). I tillegg har det sammen med Morrich More status som Special Area of Conservation (SAC). Innenfor SPA området er det betydelige hekkebestander av fiskeørn Pandion haliaetus, og overvintringsbestander av lappspove Limosa lapponica, grågås Anser anser, brunnakke Anas penelope, storspove Numenius arquata, myrsnipe Calidris alpina alpina, tjeld Haematopus ostralegus og krikkand Anas crecca.


== Eksterne lenker ==
(en) Dornoch Firth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om Dornoch Firth
SPA designation Arkivert 23. oktober 2008 hos Wayback Machine.
SAC designation
Bildegalleri
Belle Case La Follette

Belle Case La Follette (født 21. april 1859 i Summit, død 18. august 1931 i Washington, D.C.) var en amerikansk kvinnesaksforkjemper fra Wisconsin. Hun var gift med den progressive politikeren Robert M. La Follette sr., og fikk fire barn med ham: Fola, Robert jr., Philip og Mary. Robert jr. ble senator, og Philip ble guvernør. Hun var også medredaktør i ektemannens La Follette's Weekly Magazine.
Foreldrene hennes var unitariske kristne av engelsk og skotsk avstamning. Hun gikk ved University of Wisconsin-Madison fra 1875 til 1879. Hun gikk senere ved University of Wisconsin Law School, og ble utdannet jurist. Hun jobbet imidlertid aldri som jurist, men livnærte seg en periode som foreleser ved high school. Hun skulle bli mest kjent som kvinnesaksaktivist, og satt i flere styrer og komitéer, og var med på flere demonstrasjoner. Hun ble tilbudt ektemannens stilling som senator da han døde i 1925 (og kunne blitt landets første kvinnelige senator), men takket nei.


== Bibliografi ==
Belle C. and Fola La Follette: Robert M. La Follette, 2 bind (1953)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi hos Library of Congress
Biografi Arkivert 11. juni 2011 hos Wayback Machine. hos Wisconsin State Historic Society
Harry Martinson-prisen

Harry Martinson-prisen (Svensk tittel: Harry Martinson-priset) er en svensk litterær pris på SEK 83 950 som deles ut annet hvert år av Olofströms kommune i samarbeid med Harry Martinson-sällskapet. Prisens forgjenger, Store Harry Martinson-prisen, ble delt ut årlig fra 1986, men er fra 1998 hvilende med unntak av en jubileumspris i 2004. Prissummen for Store Harry Martinson-prisen var 50 000 SEK. Prisene er oppkalt etter forfatteren Harry Martinson.


== Prisvinnere "Harry Martinson-prisen" ==


== Prisvinnere "Store Harry Martinson-prisen" ==


== Referanser ==
Hedenvind-plaketten

Hedenvind-plaketten er en svensk litterær pris som siden 1980 er utdelt årlig av Strömsunds kommun i samarbeid med Hedenvindsällskapet til minne om arbeiderforfatteren Gustav Hedenvind-Eriksson under den såkalte Berättarveckan (fortelleruken) i juli.
Prisen ble innstiftet på den dagen han ville fylt 100 år, 17. mai 1980, og prisen skal ifølge statuttene gis til en forfatter som "skriver i Hedenvinds ånd". Plaketten, som er utført i bronse, er laget av kunstneren Kerstin Bränngård.


== Prisvinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Berättarveckan – arrangement i Strömsunds kommune
Karl Georg Albrecht Ernst von Hake

Karl Georg Albrecht Ernst von Hake (født 8. august 1768 på godset Gut Flatow ved Kremmen i Brandenburg, død 19. mai 1835 i Napoli, Italia) var en general og krigsminister i Kongeriket Preussen.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hake er en svært gammel adelsslekt i markgrevskapet Brandenburg, og fra han var 12 år gammel i 1780 ble han oppdratt til et liv ved hoffet da han begynte som pasje hos Fredrik den store.


=== Karriere ===
I 1785 ble han fähnrich (offisersaspirant) i garderegimentet og i 1788 unterleutnant.
I 1793 tjenestegjorde han under Karl II Wilhelm Ferdinand von Braunschweig og han utmerket seg særlig under Revolusjonskrigene ved slaget ved Pirmasens mot franskmennene. Dette førte til at han senere, 3. april 1813 ble tildelt Pour le Mérite med eikeløv.
I 1799 var han adjutant for generalfeltmarskalk Wichard von Möllendorff, og fra 1804 tilsvarende stilling hos den prøyssiske prinsen.
I februar 1810 ble han ansatt som leder for Krigministeriets militærøkonomiske avdeling til han 17. juni samme år ble midlertidig krigsminister og sjef for ministeriet etter general Gerhard von Scharnhorst. I realiteten var Hake den første reelle krigsminister, ettersom han også styrte den administrative ledelsen av ministeriet. I august ble han erstattet av Hermann von Boyen og vendte tilbake til aktiv felttjeneste, hvor han ble såret under folkeslaget ved Leipzig i oktober 1813.
Etter at keiserdømmet Østerrike gikk inn i alliansen mot Frankrike under Napoleonskrigene, ble Hake prøyssisk utsending, med vide fullmakter, ved den østerrikske militære overkommandoen under ledelse av Karl Philipp Fürst zu Schwarzenberg. I de videre kampene under Napoleonskrigene deltok han blant annet i slaget ved Waterloo og ved beleiringene av Sedan og ved Mézières.
I 1819 ble Hake igjen utnevnt til krigsminister, denne gang av kong Fredrik Vilhelm III av Preussen. Han satt i dette embetet i 17 år, og det er den lengste perioden i dette embetets historie. Kongen ga ordre om at han skulle sørge for utvikling av optisk telegraf. Hake var imidlertid skeptisk til denne innretningen og trenerte arbeidet helt fram til mai 1830.
Men hans periode som krigsminister er i hovedsak preget av gjenoppbygging og reorganisering av de prøyssiske styrkene etter Napoleonskrigene. Dette var en krevende oppgave, ikke minst fordi de statlige finansene var svært stramme etter mange år med krig, og Preussen måtte innføre allmenn verneplikt under stor motstand fra en rekke innflytelsesrike kretser. Han forlot stillingen som krigsminister i 1833 da han var blitt syk og døde to år senere i Napoli.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Bernhard von Poten: «Hake, Karl Georg Albrecht Ernst von». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 10, Duncker & Humblot, Leipzig 1879, s. 394–396.
Heinrich Scheel, Doris Schmidt (1986). Von Stein zu Hardenberg (Quellenedition). Berlin (DDR): Akademie Verlag. s. 780–782. 
Jaromir Hirtenfeld: Der Militär-Maria-Theresien-Orden und seine Mitglieder. Wien 1857. S. 1312.
Kurt von Priesdorff: Soldatisches Führertum. Band 3. Hanseatische Verlagsanstalt Hamburg. o.J. S. 376–382.
Vils

Vils er en bykommune i distriktet Reutte, Tirol (Østerrike). 
Nabokommuner er Grän, Musau, Pinswang, og de to bayerske kommunene Füssen og Pfronten.
Vils er den eneste byen i distriktet Reutte og den minste i Østerrike. Elven Vils renner gjennom kommunen og ut i Lech. 


== Historie ==
Vils fikk byrettigheter 1327.
I 1408 overtok Hertug Friedrich IV. av Østerrike‑Tirol lenet Vilsegg, men forlente det videre til slottherren von Hohenegg sammen med Vils. Da slekten von Hohenegg døde ut i 1671 tilfalt Vils Østerrike.
Etter tapet i krigen mot Napoleon måtte Østerrike-Ungarn gi fra seg Tirol, sine schwabiske besittelser og Vils. Først i 1816 ble Vils en del av Østerrike/Tirol og har vært det siden.
28. april 1945 krysset den amerikanske armeen grensen til Østerrike mellom Pfronten og Vils .


== Severdigheter ==
Bymuseet har utstilt gamle fioliner, overveiende laget av fiolinbyggerslekten Rief. Det inneholder også en utstilling med opplysninger om de geologiske forholdene i Vils.Nordvest av byen ligger slottskirken Sankt Anna. Den er senest oppført på 1200-tallet, og er holdt i en romantisk stil hvor hovedkirken er utstyrt med gotiske buer, gotisk kor og tre barokke altere.Sognekirken Maria Himmelfarts kirke ble oppført i 1709 i barokkstil og innviet i 1723 av biskopen av Augsburg. Inni er kirken lys, høy og rommelig, og utsmykket med stukkaturarbeider.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vils (Tirol) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sturla Gunnarsson

Sturla Gunnarsson (født 1952) er en islandsk/canadisk filmskaper.


== Biografi ==
Sturla Gunnarsson er født på Island, men da han var syv år gammel flyttet familien til Vancouver i Canada hvor han vokste opp. Han studerte ved University of British Columbia hvor han tok fag innen engelsk litteratur og filmproduksjon. Hans uteksaminerende kortfilm, A Day Much Like the Others, vant ærespris på den canadiske studentfilmfestivalen og den europeiske studentfilmfestivalen. Etter dette dro han videre til Toronto, hvor han begynte å jobbe for The National Film Board of Canada. Her ble han, etter sitt første prosjekt nominert til Oscar for Beste dokumentarfilm. Han har laget film i Island, India, Sør-Afrika, Mexico, Mellom-Amerika, USA og Canada.
Gunnarsson er kjent for sitt arbeid som filmregissør og har stått bak en rekke spillefilmer, dokumentarer og TV-drama. Han har blant annet regissert to episoder av Alfred Hitchcock presents og en episode av The Twilight Zone.
Filmen Beowolf and Grendel tok Gunnarsson tilbake til fødelandet, da han selv mente innspillingen skulle gjennomføres på Island. Filmen er den dyreste produksjonen gjort på Island noensinne.


== Priser og nominasjoner ==
Gunnarsson ble nominert til Oscar for Beste dokumentarfilm i 1983. Spillefilmen Rare Birds vant Publikumsprisen på Atlantic Filmfestival og Canadisk komipris på Den Canadiske komiprisutdelingen i tillegg til priser hos Directors Guild of Canada, Genie Awards og flere. Videre har han vunnet priser med Such a Long Journey, Final Offer, Gerrie & Louise, Da Vinci's Inquest og Above and Beyond.


== Utvalgt Filmografi ==


=== Regi ===
2006 – Above and Beyond (TV-serie)
2005 – Beowulf & Grendel
2002 – The Man Who Saved Christmas
2001 – Rare Birds
2000 – Scorn
1998 – Such a Long Journey
1998 – Da Vinci's Inquest (TV-serie)
1997 – Gerrie & Louise (dokumentar)
1993 – The Diary of Evelyn Lau
1989 – The Twilight Zone (TV-serie)
1988 – Alfred Hitchcock Presents (TV-serie)
1985 – Final Offer (dokumentar)
1982 – After the Axe (dokumentar)


== Eksterne lenker ==
(en) Sturla Gunnarsson på Internet Movie Database 
(sv) Sturla Gunnarsson i Svensk Filmdatabas 
(fr) Sturla Gunnarsson på Allociné 
(en) Sturla Gunnarsson på AllMovie 
(en) Sturla Gunnarsson hos The Movie Database 
Sturla Gunnarssons offisielle webside
Ertapenem

Ertapenem er et karbapenem antibiotika markedsført av MSD som Invanz. 
Ertapenem er effektivt mot Gramnegative bakterier. Det er ikke aktivt mot MRSA, ampicillin-resistente enterococci, Pseudomonas aeruginosa eller Acinetobacter arter. Ertapenem har også klinisk effekt mot anaerobiske bakterier.
Ertapenem defineres ofte som det første gruppe 1 karbapenemet. Det skiller seg fra gruppe 2 karbapenemene, imipenem og meropenem, ved manglende klinisk effekt mot Pseudomonas aeruginosa og Acinetobacter.  
I Norge er ertapenem indisert til bruk mot:

Intraabdominale infeksjoner
(Smittsom) lungebetennelse
Akutte gynekologiske infeksjoner
Hud- og bløtvevsinfeksjoner i foten på grunn av diabetesInvanz er indisert hos voksne for å forebygge infeksjoner forårsaket av kirurgi etter elektiv kolorektal inngrep. Man bør ta hensyn til offisielle retningslinjer angående hensiktsmessig bruk av antibakterielle midler.


== Dosering og administrasjonsmåte ==
Voksne og ungdom (13 til 17 år): Dosering med Invanz er 1 gram (g) gitt en gang daglig intravenøst
Barn (3 måneder til 12 år): Dosering med Invanz er 15 mg/kg gitt to ganger daglig (må ikke overskride 1 g daglig) intravenøst. Det er ingen erfaring med barn under 3 måneder.Intravenøs administrasjon: Invanz bør gis som infusjon over en periode på 30 minutter.
Joloprisen

Joloprisen (Svensk navn: Jolopriset) er en svensk pris som årlig er blitt det ut siden 2002 av Jolosällskapet, som ble innstiftet i 1997 til minne av forfatteren og journalisten Jan Olof Olsson, kjent som signaturen Jolo fra avisen Dagens Nyheter. Prisen tildeles journalister og forfattere som arbeider i Jolos ånd, det vil si «formidler kunnskap, nysgjerrighet og evner å gripe de avgjørende øyeblikkene».


== Liste over prisvinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Joloprisen, fra nettstedet jolosallskapet.se (svensk)
Nicole Gius

Nicole Gius (født 16. november 1980 i Schlanders) er en italiensk tidligere alpinist. Hun er blitt italiensk mester i slalåm fem ganger i perioden 1999–2007.
Hun debuterte i verdenscupen i januar 1998. Ett år senere fikk hun sin første plassering blant de ti fremste, i slalåmrennet i St. Anton. Samme år tok hun også sin første italienske mestertittel. Deretter stagnerte prestasjonene, og i 2000 fikk hun en korsbåndskade i venstre kne.
I 2002 deltok hun i OL i Salt Lake City, der hun ble nummer ti i slalåmrennet. Deretter fulgte hennes mest suksessrike periode i verdenscupen, sesongen 2002/03. I seks renn plasserte hun seg blant de ti fremste. Hun oppnådde også sin første pallplassering i Semmering. I slalåmcupen endte hun på sjuendeplass i sammendraget, og ble best av de italienske utøverne. I sesongene som fulgte greide hun ikke å følge opp de gode resultatene, og kvalifiserte seg ikke til OL 2006 i Torino.
Sesongen 2006/07 presterte Nicole Gius igjen på godt, gammelt nivå. I storslalåmrennet i Kranjska Gora tok hun andreplassen, bare slått av østerrikske Nicole Hosp.
Under vinter-OL 2010 oppnådde hun en åttendeplass i slalåm som beste resultat.


== Pallplasseringer i verdenscupen ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicole Gius – Olympedia 
(en) Nicole Gius – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nicole Gius – FIS (alpint) 
(en) Nicole Gius – ski-db.com 
Nicole Gius' hjemmeside
Junior-VM i alpint 2023

Junior-VM i alpint 2023 ble arrangert i St. Anton i Østerrike fra 17. til 25. januar 2023.


== Program og resultat ==


=== Jenter ===


=== Gutter ===


=== Miks ===


== Medaljeoversikt ==
      Vertsnasjon (Østerrike)


== Norges tropp ==
16. januar tok Norges Skiforbund, ved Stefan Johnsen Havnelid, Andreas Kollenborg og Armin Triendl, ut 12 utøvere; 4 jenter og 8 gutter.


=== Jenter ===


=== Gutter ===


== Se også ==
VM i alpint 2023
Verdenscupen i alpint 2022/23


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Strathpeffer

Strathpeffer (Skotsk gælisk: Srath Pheofhair) er en landsby (village) i regionen Highland i Skottland. Ved folketellingen i 2001 hadde Strathpeffer 918 innbyggere.
 
I 2006 ble folketallet estimert til 950 innbyggere.

Strathpeffer ligger i den østlige delen av det skotske høylandet, like innenfor kysten ved Cromarty Firth. Nærmeste by er Dingwall om lag sju kilometer vest for landsbyen. Castle Leod ligger ved Strathpeffer. 
I Victoriatiden var Strathpeffer et populært spasted på grunn av sine svovelholdige kilder. 
Et piktisk steinmonument av første klasse kjent som «ørnesteinen» (Clach an Tiompain er å finne i Strathpeffer. 


== Referanser ==
Sweden Yachts

Sweden Yachts AB var et svensk verft som produserte seilbåter i størrelsene 34–80 fot. Aksjeselskapet ble etablert i 1976 i Stenungsund og 23. mars 2009 begjærte verftet seg konkurs. Verftets første båt var «Sverige», en 12mR og America's Cup utfordrer bygget i aluminium, men siden bygget verftet alle båter i glassfiber. Alle båtene, utenom Sweden Yachts 80, var konstruert av duoen Peter Norlin, ansvarlig for skrog, rigg og konstruksjon og Jens Östmann, ansvarlig for dekk og interiør. Båtene var konstruert med tradisjonelle metoder og i håndverksmessig høy kvalitet, noe som ga Sweden Yachts ord på seg for å være Sveriges svar på finske Nautor's Swan. 
Verftets første serieproduserte og minste båt var Sweden Yachts 34 og den største var Sweden Yachts 80 konstruert av Germán Frers. Båtene ble bygget i glassfiberforsterket polyester med balsakjerne sandwich. Båtene hadde spaderor og bly finnekjøl. Innredningen var i mahogni og alle skott var laminert til skrog og dekk. Verftet produserte 25–30 båter i året.Verftet skal etter planen gjenoppstå med tidligere verfteier Sven Enoch, Lars Åhrén og båtkonstruktør Peter Norlin som bakmenn. De tre har laget firmaet Europa till Sjöss AB som ble dannet 14. april 2009 Firmaet skal skifte navn til Sweden Yachts dersom relanseringsplanene går som planlagt, og første båt skal leveres våren 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Verftets hjemmeside
Tourrettes-sur-Loup

Tourrettes-sur-Loup er en kommune i departementet Alpes-Maritimes i sydøstre Frankrike.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Tourrettes-sur-Loup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Haugsværsfjorden

Haugsværsfjorden er en fjordarm av Masfjorden i Masfjorden kommune. Den er 4,5 kilometer lang og går nordøstover fra innløpet ved Solheimsøya ved Solheim på nordvestsida av fjorden. Bygda Haugsvær, som fjorden er oppkalt etter, ligger rundt halvveis inn i fjorden på sørøstsida og herfra går fjorden 1,5 kilometer videre innover.Europavei 39 følger fjorden fra Haugsvær og inn til fjordbotnen.


== Referanser ==