jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
True Love (sang)

«True Love» er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Cole Porter, publisert i 1956, som ble introdusert av Bing Crosby og Grace Kelly i filmmusikalen Fint folk flørter ( High Society, 1956). Crosbys og Kellys versjon, akkompagnert av Johnny Green's MGM studio orchestra med et romantisk arrangement av Conrad Salinger, nådde en femteplass på den amerikanske Billboard-listen.
Kellys bidrag på platen er relativt liten, og hun synger duett med Crosby kun på det siste refrenget. Ikke dessto mindre er singlen medkreditert henne og det ble hennes første gullplate og den 21. gullplaten for Crosby.
«True Love» er navnet på C. K. Dexter Havens yacht, hvor han og Tracy Lord er på bryllupsreise ved Maines kyst. De er fiktive rollefigurer i skuespillet The Philadelphia Story, som musikalen er basert på.


== Coverversjoner ==
En versjon med Jane Powell, utgitt på samme tid som Crosbys og Kellys versjon, ble også populær.
Elvis Presley spilte inn en versjon av den i Radio  Recorders Studio 1, Hollywood, 23. februar 1957. «True Love» ble utgitt på hans suksessfulle LP-plate Loving You (RCA Victor LPM 1515) i juli 1957 og på EP-platen Loving You, Volume 1 (RCA Victor EPA1 1515) i august 1957. Produsent var Steve Sholes.Ricky Nelson inkluderte en versjon på sitt debutalbum Ricky (1957).
The Everly Brothers spilte inn en versjon for deres album Instant Party (1962) uten kommersiell suksess.I 1962 utgav Patsy Cline en coverversjon på sitt andre studioalbum Patsy Cline Showcase. Produsent var Owen Bradley.Andre versjoner som oppnådde suksess innbefatter Richard Chamberlains versjon på single for MGM i 1963,Jack Jones (1965) som avslutningssporet på There's Love and  There's Love and There's Love, et album med romantiske klassikere arrangert av Nelson Riddle, en versjon fra 1976 med George Harrison på hans album Thirty Three & 1/3, en versjon fra 1988 med Shakin' Stevens og en duett fra 1993 med Kiki Dee og Elton John. Den har vært med på flere albumer med Connie Francis. Anne Murray spilte inn en coverversjon av sangen for sitt album Croonin' (1993).


== Norske versjoner ==
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Trofast kjærlighet».


== Referanser ==
Andres Vinna

Andres Vinna (født 1834, død 1922) var en spellemann fra Krødsherad i Buskerud. 
Andres Vinna var en lokal spellemann som ikke reiste stort. Han var mye benyttet til dans, er det blitt opplyst av Truls Ørpen. Vinna hadde lært spel av Knut Fosslia, Kittil Langebakke og Hans Hagen. Truls Ørpen fortalte senere at det var fosslispelet Andres kunne best, fylt med «underlege tak og naturtonetrinn». 
Han var en dyktig danser, og når Oscar II var på reise, var det Andres som måtte vise seg for kongen. Han mestret blant annet den gamle parhallingen som var vanlig i Krødsherad i gamle dager.


== Slåtter etter Andres Vinna ==
Hardingfeleverket har seks slåttenedskrifter etter Vinna, alle gjort av Truls Ørpen på 1920-tallet. De to springerne viser nær kontakt med spelet i Hallingdal.

6: Gangar. Nedskrevet av Truls Ørpen ca. 1920 (Ø 20). Vinna hadde slåtten etter Knut Fosslia. 6/8.
7: Gangar. Nedskrevet av Truls Ørpen ca. 1920 (Ø 33). 6/8
51: Gamal halling. Nedskrevet av Truls Ørpen ca. 1927 (etter hukommelsen. Ø 108). Vinna hadde slåtten etter Knut Fosslia. Sveipar noko inn på Gudvangen II. 2/4.
189: Plassen. Springar nedskrevet av Truls Ørpen kring 1925 etter hukommelsen (Ø 11). Namnet er etter ein spelemann frå garden Plassen i Flå. Dette er trolig en hallingspringar. Slåtten er også nedskrevet etter Jørgen Husemoen frå Nesbyen.
404b: Fuglesongen. Springar nedskrevet av Truls Ørpen 1923 etter hukommelsen (Ø 23). Vinna hadde slåtten etter Knut Fosslia. Slåtten er ellers benyttet i Hallingdal, og variant a er etter Sevat Sataøen.
501a: Kittil Langebakke. Springar nedskrevet av Truls Ørpen (Ø 27). Vinna hadde slåtten fra spellemannen Kittil Langebakke. Slåtten er ellers kjent som Tannlausen i Hallingdal og Numedal.


== Referanser ==
Ulven (Oslo)

Ulven er et strøk i Bydel Alna i Oslo. Området grenser mot Hjalmar Brantings vei, Strømsveien, Ulvensplitten og Ulvenveien. Tilgrensende strøk er Økern i nord, Teisen i sør og Valle-Hovin i vest. Navnet kommer fra gården Ulven. Området ble på 1950-tallet utbygget med hovedsakelig lavblokker og terrasseleiligheter. Fra 2020 er området med i byutviklingsprosjektet Hovinbyen og vil gjennomgå store endringer.


== Ulven gård ==
Ulven gård (gnr. 131) lå i nærheten av Østre Aker kirke. Gården har navn fra fra norrønt Ulfvin, sammensatt av alfr, for grus, og vin, for eng, som viser til at området trolig har vært udyrket beitemark. Gården nevnes i Biskop Eysteins jordebok, og ble senere krongods.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lokalhistorie fra vårt nærmiljø. Omfatter områdene: Løren - Økern - Økernlund - Risløkka - Refstad - Linderud - Hovin - Ulven. Oslo: Redaksjonskomiteen for «Østre Akern». 1997. 
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Ulven». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 460. ISBN 82-573-0815-3.
Hiram Fong

Hiram Leong Fong (kinesisk: 鄺友良; pinyin: Kuàng Yǒuliáng; kantonesisk yale: Kwong3 Yau5 Leung4, født 15. oktober 1906 i Honolulu, død 18. august 2004 i Kalahuu) var en amerikansk politiker. Han representerte Hawaii og Det republikanske parti både USAs senat fra Hawaii fikk status som delstat i 1959 til og med 1977. Han var den første asiatisk-amerikaneren som ble valgt inn i senatet, og også den eneste senatoren fra Hawaii som har tilhørt Republikanerne.
Han prøvde å bli president to ganger, både i 1964 og 1968, men nådde ikke opp i nominasjonsvalgene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hiram Fong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hiram Fong hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
Bergens Glasværk

Bergens Glasværk var en virksomhet som produserte glass, opprettet i 1875 og nedlagt i 1927. Det hadde vært flere eierskifter og produksjonsstanser på de vel femti årene verket var i drift. Verket ble også kalt Flesland Glasværk. 
I 1937 ble verket startet opp igjen som Flesland nye glassverk, senere skiftet det navn til A/S Flesland Glassverk.
Etter en eksplosjon i et tysk skip på Vågen i Bergen 20. april 1944 hadde Flesland Glassverk fått inn over 100 tonn glasskår etter ulykken, dette ifølge Bergens Tidende den 3. juni samme år. Glasskårene skulle brukes i produksjonen av kavl og annet bruksglass. Driften ble nedlagt ned igjen etter en eksplosjonsartet brann som gikk ut over de fleste bygningene på verket i 1956.
Verket lå på Flesland. Det meste av området har nå blitt boligområde og plass til et anlegg for spesialavfall. Som alle glassverk på den tiden ble det lagt i nærheten av kilder for brensel, i dette tilfellet torvmyr. Torvmyrene er nå for det meste dekket av Bergen lufthavn Flesland. I tillegg var tilgangen til rikelig kjølevann fra Fleslandselva viktig, og at råvarer og ferdige glassprodukter lett kunne transporteres inn og ut fra egen kai ved Raunefjorden.
Verket produserte mest flasker, men også kavl, særlig i den siste perioden. Kavl merket F anses å være fra Flesland Glassverk.


== Litteratur ==
Bergens glasverk inntil utgangen av 1907. (Hammer, S. C.: Den norske flaskeindustri. Oslo 1931, s. 45-51. ill.)


== Eksterne lenker ==
Hordamuseet  Glasverka på Flesland
Foto av glassverket
Oslo S Utvikling

Oslo S Utvikling AS (OSU) er et Oslo-basert selskap som har som formål å utvikle nærings- og boligområder i Bjørvika. Selskapet ble etablert i 2001, og eies av Bane NOR Eiendom, Linstow og Entra, som hver eier ⅓. Sammen med HAV Eiendom eier OSU selskapet Bjørvika Utvikling. OSU utvikler ca. en tredjedel av de totalt 900 000 m² som skal bygges ut i Bjørvika (det vil si 380 000 m²).Bjørvika-utbyggingen er det største byutviklingsprosjektet i Norge i nyere tid, og Bjørvika er det største delområdet i Fjordby-prosjektet. Når alt står ferdig, kommer 20 000 mennesker til å jobbe her, og cirka 10 000 mennesker vil bo i Bjørvika fordelt på 5000 boliger. 40% av arealet skal bli offentlige parker, allmenninger og havnepromenade.
Totalt skal OSU bygge 1900 boliger i Bjørvika og flere næringsbygg.
Selskapet har allerede bygd Barcode-området som består av 12 bygninger, og som er arbeidsplass for ca. 10 000 mennesker. Det er i tillegg 399 boliger i Barcode.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Olavskirken (Trondheim)

Olavskirken var en tidligere steinkirke i Trondheim. Den ble bygd på 1100-tallet, og brant ned i 1531. 


== Lokalisering ==
Til tross for rikelig med historiske tekstdokumenter om kirken er den eksakte beliggenheten noe usikker. Under Trondheims Gamle Rådhus bygget i 1706 ble det funnet kirkefundamenter som vanligvis blir tolket som Olavskirkens. Området ble gravd ut og nøyaktig dokumentert i forbindelse med utvidelsen av Folkebiblioteket på 1980-tallet. Fundamentene og deler av kirkegården kan sees i Folkebibliotekets bygg. Det er ved Lona, en liten bukt i Nidelva der båter kunne legge til i middelalderen. Bukten eksisterer ikke lenger, men lå øst for der i dag Gamle Rådhus og Folkebiblioteket ligger ved krysset av Kongens gate og Kjøpmannsgata. 


== Historikk ==
Ifølge tradisjonen ble liket til Olav Haraldsson (den hellige) ført i land her etter at han ble drept på Stiklestad i 1030. Hans sønn kong Magnus den gode reiste en trekirke på stedet. Han var konge i perioden 1035-1047.
Trekirken ble erstattet av en steinkirke på 1100-tallet. 
Her ble et kloster tilknyttet fransiskanerordenen grunnlagt tidlig på 1300-tallet. Klosteret var i bruk frem til den store bybrannen i 1531, da både klosteret og kirken brant ned.Middelalderkirken forfalt etter brannen, og ble brukt som stenbrudd på 1600-tallet.


== Arkeologisk utgravinger ==
I 1989 ble det gjort arkeologiske utgravninger av et lite felt av Olavskirkens kirkegård. Feltet lå inne i det som nå er Folkebibliotekets atriumsgård. Her fant arkeologene 15 barn og unge og 14 voksne som var blitt liggende forholdsvis uforstyrret siden middelalderen. Av disse var åtte menn og seks kvinner. Gravene var fra kirkens funksjonstid som klosterkirke.Gravene i den eldste fasen hadde i snitt samme retning som den senere steinkirken. Det ble tolket som at den tidligere trekirken hadde samme retning som den senere steinkirken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Trevor Anderson  og Hans Göthberg: Olavskirkens kirkegård. Humanosteologisk analyse og faseinndeling. Riksantikvaren. Utgravningskontoret for Trondheim, 1986.
Axel Christophersen og Sæbjørg Walaker Nordeide: Kaupangen ved Nidelva: 1000 års byhistorie belyst gjennom de arkeologiske undersøkelsene på folkebibliotekstomten i Trondheim, 1973-1985. Strindheim Trykkeri, 1994.
Berit J. Sellevold: Arkeologiske undersøkelser i Trondheim nr. 4. Riksantikvaren, Utgravingskontoret for Trondheim, 1990


== Eksterne lenker ==
Om Olavskirken på Trondheim Folkebibliotekets sider
«Olavskirken (Trondheim)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Baby Face (sang fra 1926)

«Baby Face» er en amerikansk sang med melodi av Harry Akst og tekst av Benny Davis. Den ble publisert i 1926.
«Baby Face» har blitt spilt inn av mange plateartister på den tiden og siden dengang, deriblant Al Jolson og The Revelers.
The Revelers (under navnet The Merrymakers) spilte inn sin versjon 23. juli 1926 (Brunswick 3289).Den ble fremført av Larry Parks (dubbet av Al Jolson) i spillefilmen Hele verdens sanger (Jolson Sings Again) (1949).Som «Jazz Age»-sang ble «Baby Face» fremført av Julie Andrews i filmmusikalen Thoroughly Modern Millie (1967).


== Norske versjoner ==
Ove Thue har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Engleblikk». Brødrene Thue D. E. har spilt inn sangen som nummer to i en medley sammen med «Det var tider det» («Those Were the Days»). Den ble utgitt på LP-platen Gammalpop 1  (Tambourine TAM 1000) i 1974. Produsent var Trygve Thue.Gunnar Jørstad har også skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Baby sveis». Cathy Ryen og Lars Børke har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Vind fra vest (Studio B) BLP 3002 fra 1982. Produsent var Lars Børke.


== Referanser ==
Bath County vannkraftverk

Bath County vannkraftverk (engelsk: Bath County Pumped Storage Station (PSP)) er et pumpekraftverk i Bath County i Virginia, USA, i fjellkjeden Appalachene nær grensen til nabostaten Vest-Virginia. Kraftverket for kraft fra to separate reservoaret som har en vertikal høydeforskjell på 380 meter. Installert effekt er ca. 2 100 MW.
Kraftverket eies av Dominion Generation (60 %) og Allegheny Power Station (40 %). Anlegget stod ferdig i 1985. Pumpeverket fungerer slik at det tappes vann av det øvre reservoaret i perioder med vannoverskudd eller høy etterspørsel, mens det fyres med kull eller råolje i tørke- og nedgangsperioder hvor deler av kraften brukes til å pumpe vann fra det nedre til det øvre reservoaret.
Fallhøyden (hydraulig head) er på 380 meter.


== Eksterne lenker ==
1000 MW and Larger Pumped Hydro Installations Worldwide – Electronic Storage Association. Besøkt 11. september 2010.
Bath County PSP – hjemmeside.
Ludington vannkraftverk

Ludington vannkraftverk (engelsk: Ludington Pumped Storage Plant (PSP)) er et pumpekraftverk i Ludington i Michigan, USA. Kraftverket får kraft fra et reservoaret med en vertikal høydeforskjell på 110 meter fra kraftverket. Installert effekt er ca. 1 872 MW, fordelt på seks turbiner.
Kraftverket eies av Consumers Energy (50%) og Detroit Edison (50%). Anlegget stod ferdig i 1973 og var da verdens største pumpekraftverk. Pumpeverket fungerer slik at det tappes vann fra et høytliggende reservoar ved østbredden av Michigansjøen i perioder med vannoverskudd eller høy etterspørsel, mens det fyres med kull eller råolje i tørke- og nedgangsperioder hvor deler av kraften brukes til å pumpe vann opp igjen til reservoaret. Anlegget bygger på svært avansert ingeniørkunst.
Fallhøyden (hydraulig head) er på 110 meter.


== Eksterne lenker ==
1000 MW and Larger Pumped Hydro Installations Worldwide – Electronic Storage Association. Besøkt 11. september 2010.
Consumers Energy - kraftverkets hjemmeside.
Raccoon Mountain vannkraftverk

Racoon Mountain vannkraftverk (engelsk: Racoon Mountain Pumped Storage Station (PSP)) er et pumpekraftverk i Marion County i Tennessee, USA. Kraftverket får kraft fra et reservoaret Nickajack Reservoir i Tennessee River, oppe på Raccoon Mountain. Installert effekt er ca. 1 532 MW, fordelt på seks turbiner. Demningen er 70 meter lang og 1 800 m lang, den største steinfyllingsdammen som TVA noensinne har konstruert.
Kraftverket eies av Tennessee Valley Authority. Anlegget stod ferdig i 1978 etter åtte års utbygging. Pumpeverket fungerer slik at det tappes vann fra et høytliggende reservoar ved østbredden av Michigansjøen i perioder med vannoverskudd eller høy etterspørsel, mens det fyres med kull eller råolje i tørke- og nedgangsperioder hvor deler av kraften brukes til å pumpe vann opp igjen til reservoaret.
Det tar 28 timer å fylle opp reservoaret. Oppe på reservoaret er det et besøkssenter som offentligheten kan besøke.
Fallhøyden (hydraulig head) er på 310 meter.


== Eksterne lenker ==
1000 MW and Larger Pumped Hydro Installations Worldwide – Electronic Storage Association. Besøkt 11. september 2010.
Tennessee Valley Authority – kraftverkets hjemmeside.
Vibrandsøy

Vibrandsøy ligger vest i Haugesund kommune ute i den nordre innseilingen til den travle skipsleden gjennom Karmsundet. 


== Geografi ==
Vibrandsøy ligger like vest for den tettbygde byøyen Hasseløy og adskilt fra denne av Vibrandsøysundet som er biled for skipstrafikken. Selv om Vibrandsøysundet er smalt er Vibrandsøy ikke landfast og her finnes ingen veier for biler. Vest for Vibrandsøy ligger Karmsundet og nordspissen av Karmøy med Vikjå og Storøy. Det som samlet omtales som Vibrandsøy er i egentlig en rekke mindre øyer som er delvis knyttet sammen av utfyllinger og småbruer. Disse er fra sør Vibrandsøy, Åkerøy, Varøy, Gardsøy og Sørhaugøy lengst nord. Sørspissen på Vibrandøy som ligger inne i Karmsundet heter Møllerodden. Omtrent all bebyggelse ligger på Vibrandsøy i sør. Dette er industribygninger på Møllerodden, større sjøhus inn mot Vibrandsøysundet og byen i øst og våningshus og skolehus på markene midt på øyen og rundt den lune viken Søre Løvågen i øst. Vibrandsøy og Åkerøy er helt fylt sammen med steinfyllinger og dekket av jorder og beitemark. Vest for Åkerøy og forbundet med denne med bro ligger Trollholmen kloss i skipsleden. Nord for Åkerøy ligger skogkledde Varøy. Inne i bassenget som dannes vest for Varøy og de to naboøyene ligger badeplassen Matlaug. Nordover Varøy og Gardsøy erstattes kulturlandskap og skog av fjellknauser og forblåst kystlandskap. Sørhaugøy lengst nord ligger ute i det åpne havstykket Slettå nord for Haugesund. Den er adskilt fra Gardsøy med et smalt sund og har ikke broforbindelse til de øvrige øyene. På Sørhaugøy ligger Sørhaugøy fyr, -som på folkemunne kalles Tonjer fyr ( Tonjer er en holme like nord for Sørhaugøy). Den karakteristiske, kirkelignende fyrbygningen ble nedlagt i 1952 og erstattet av elektrisk lykt.


== Historie ==
Vibrandsøy inngikk i tidligere Torvastad kommune på Karmøy, men i forbindelse med en større kommunesammenslåing 1. januar 1965 der Torvastad og de øvrige kommunene på Karmøy ble slått sammen til én, større kommune, ble Vibrandsøy krets med 70 innbyggere overført til Haugesund kommune. 


== Eksterne lenker ==
Haugesund Kommunes arbeid på Vibrandsøy Operasjon Vibrandsøy. Besøkt 26.09.2014.
Liste over USAs nåværende senatorer

Dette er en liste over de nåværende senatorene i USAs senat. Senatet består av hundre medlemmer, to fra hver av USAs femti delstater. 


== Lederskap i Senatet ==


== Senatorer ==


== Referanser ==
Pyramid Lake vannkraftverk

Pyramid Lake vannkraftverk (engelsk: Pyramid Lake Pumped Storage Station (PSP)) er et pumpekraftverk som utnytter vann fra to reservoarer i elvene Piru Creek og Castaic Creek i Los Angeles County i California, USA. Hovedvannkilden er ellers den statlige California Aqueduct. Kraftverket får kraft fra Lake Castaic og den langt mindre (men dypere) og høyereliggende Pyramid Lake, som ligger med 10 km avstand fra hverandre. Installert effekt er ca. 1 495 MW.
Castaic Lake demmes opp av Castaic-demningen, som demmer opp 401 millioner m³ vannmasser i Castaic Lake. Selve kraftverket på Castaic Dam yter bare 11 MW, hele kraftpotensialet brukes i realiteten til Pyramid Lake vannkraftverk. Pyramid Lake demmes opp av Pyramid-demningen, utbyggingen av denne 118 meter høye demningen ble vedtatt i 1960 og den demmer opp om lag 220 millioner m³ vann i reservoaret. Hovedformålet med oppdemmingene er forsyning av drikkevann via California Aqueduct.
Pumpekraftverket fungerer slik at overskuddsvann fra Pyramid Lake ledes via tunneler til den lavereliggende Castaic Lake, og ved høy etterspørsel produserer pumpekraftverket elektrisk kraft ved hjelp av vannmengdene fra begge reservoarene.
Fallhøyden (hydraulig head) er på 350 meter.


== Eksterne lenker ==
1000 MW and Larger Pumped Hydro Installations Worldwide – Electronic Storage Association. Besøkt 11. september 2010.
California Public Utilities Commission Arkivert 18. august 2009 hos Wayback Machine. – beskrivelse av helheten i vannprosjektet.
Bergsvein Hov

Bergsvein Hov (født 1910, død 1992) var en norsk lærer, psykolog og fengselsdirektør. Han ble utdannet lærer i 1934, uteskaminert fra Statens gymnastikkskole i 1938 og ble cand.psychol. i 1950. Hov var først lærer i Oslo, og ble i 1946 leder for Berg Arbeidsskole for unge lovbrytere, og var fra 1961, direktør for Ila sikringsanstalt i Bærum.
Han satt som aktiv sosialpolitiker i en rekke komiteer, og var der med på å forme arbeidet for ungdom med tilpasningsvansker. Han var også leder for kriminalomsorgens aspirantkomite.


== Referanser ==
Simeiz-observatoriet

Simeiz-observatoriet (også skrevet «Simeis» og «Simeïs») var et astronomisk observatorium fram til midten av 1950-tallet. Det ligger i 360 meters høyde, på Kosjkafjellet ved byen Simeiz på Krim i Ukraina. Det er i dag en del av Krim-observatoriet, og brukes til laser-baserte studier av satellittbaner.
Simeiz-observatoriet ble opprettet av den velstående amatørastronomen M. Maltsov, som i 1900 bygget et tårn til en refraktor på sin eiendom ved Simeiz, og i 1906 et tårn med kuppel for en Zeiss dobbel-astrograf. Begge tårnene er bevart og er fremdeles i bruk. I 1908 ga Maltsov observatoriet som gave til Pulkovo-observatoriet.  
Fra Simeiz-observatoriet ble det i alt oppdaget 149 asteroider, de fleste mellom 1913 og 1938 av astronomene Grigorij Neujmin og Sergej Beljavskij. Simeiz-observatoriet er kjent for forskning på interstellart rom og områder hvor stjerner dannes, oppdagelse av stjerners rotasjon, opprettelse av stjernekataloger og studier av stjerners kjemiske sammensetning. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Folk og stjerner Historien om Simeiz-observatoriet. (russisk)
Krims astrofysiske observatorium Detaljert historie om Simeiz- og Krim-observatoriene (russisk).
MS «Haugesund»

MS «Haugesund» kan vise til:

MS «Haugesund» (1943) – gikk som MS «Haugesund» fra 1947 til 1973
MS «Haugesund» (1973) – gikk som MS «Haugesund» fra 1973 til 1980
Ryan Brathwaite

Ryan Brathwaite (født 6. juni 1988 i Bridgetown) er en barbadisk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.
Brathwaite deltok ved VM 2007 i Osaka, men gikk ikke videre fra semifinalen på 110 meter hekk. Også ved Sommer-OL 2008 ble han utslått i semifinalen.
Ved VM 2009 var finalen på forhånd åpen, fordi den stora stjernen Dayron Robles skadet seg i semifinalen. I finalen vant Brathwaite gullet på den nye barbadiske rekordtiden 13,14. Seiersmarginen var en hundredel til sølvvinneren Terrence Trammell. 
Brathwaite var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.


== Personlig rekord ==
110 meter hekk – 13,14


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ryan Brathwaite – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ryan Brathwaite – Olympics.com 
(en) Ryan Brathwaite – Olympic.org 
(en) Ryan Brathwaite – Olympedia 
(en) Ryan Brathwaite – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ryan Brathwaite – Commonwealth Games Federation 
(en) Ryan Brathwaite – World Athletics 
(en) Ryan Brathwaite – Diamond League 
(en) Ryan Brathwaite – Track and Field Statistics
Phloeomyzidae

Phloeomyzidae er en gruppe med plantelus som hører til gruppen bladlus (i vid forstand), Aphidomorpha. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner. Man kjenner bare én art.


== Utseende ==
Det finnes både vingede og vingeløse former. De vingeløse mangler øyne, og hode og pronotum er tydelig adskilt. Antennene er seks-leddete.


== Levevis ==
Phloeomyzus passerinii lever på stammer og store greiner av trær i poppel-slekten (Populus spp.). De har ingen vertsveksling.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i den palearktiske sone inkludert Sør- og Mellom-Europa. Den forekommer også i det østlige Nord-Amerika, men disse bestandene er trolig innført fra Europa.


== Systematisk inndeling ==

ordenen Nebbmunner, Hemiptera
underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
gruppe Aphidomorpha
overfamilien bladlus, Aphidoidea
familien Phloeomyzidae
Phloeomyzus passerinii (Signoret, 1875)


== Kilder ==
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Phloeomyzidae hos NCBI