jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Neofobi

Neofobi er frykt for alt nytt, for eksempel brudd i hverdagsrutinene, ny ukjent mat, nye gjenstander, fremmede lukter i miljøet.Hos barn er neofobi i form av redsel for ny og ukjent mat vanlig fra rundt 18 måneders alder. Dette kommer etter at spedbarn under 18 måneder stort spiser det som tilbys og kan vare til barnet er 8 år. Neofobi hos barn er ofte knyttet til grønnsaker. Neofobi er en vanlig del av barns smaksutvikling.


== Se også ==
Fobi


== Referanser ==
Mesosaurer

Mesosaurer er en liten orden med en enkelt familie av urreptiler som levde i grunne sjøer og brakkvannsumper i slutten av karbon og begynnelsen av perm, omtrent 320 til 280 millioner år siden. De stammet fra landlevende forfedre, og var de første krypdyrene som returnerte til et liv i vann.


== Bygning og levevis ==

Mesosaurene liknet små til middelsstore, slanke krokodiller, men med luffer som en sel og smale kjever med lange, nåleformede tenner. Tennene satt relativt løst i tannbeinet og var festet langs ytterkanten av kjeven. Dette gjorde dem i noen grad fleksible, slik at de kunne bøye seg til siden når dyret lukket munnen.
De fleste eksemplarene er rundt 40 cm i lengde, men noen kunne komme opp i bortimot to meter, og var blant de største krypdyrene i sin tid. De levde trolig av fisk og muligens små krepsdyr ved å bruke de lange, tynne tennene som en slags sil, ikke ulikt moderne bardehvaler. Fossiler av mesosaurene finnes gjerne i sedimenter fra grunne innlandshav. Trolig har leveområdet hovedsakelig vært varme brakkvannshav med rik sumpvegetasjon. Noen steder kan fossiler etter mesosaurer være svært tallrike.
Strukturen på frambeina viser at mesosaurene bare med vanskelighet har kunnet bevege seg på land. Selv om de levde mesteparten av livet i vann, må de ha kommet opp på land og lagt egg, på samme måte som moderne havskilpadder.


== Utbredelse ==
Det best kjente slekten er Mesosaurus selv. Fossiler av disse er funnet i Namibia i Afrika [1] og deler av Sør-Amerika, Brasil, Uruguay, og Paraguay. [2]. Denne utbredelsen er en av faktorene som gav Alfred Wegner inspirasjon til å fremme teorien om kontinentaldrift. Da Mesosaurus levde, var områdene som i dag ligger langt fra hverandre del av superkontinentet Pangæa[3].


== Systematikk ==
Mesosaurer deles vanligvis i to slekter, Stereosternum fra Brasil og Mesosaurus fra Afrika og Sør-Amerika. Brasileosaurus, en gruppe fossiler kun kjent fra svært fragmentariske fossiler fra Brasil regnes av noen til Mesosaurene, men kan også være en diapside.


== Eksterne lenker ==
(en) Mesosaurer hos Fossilworks 
(en) Kategori:Mesosauria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mesosauria – detaljert informasjon på Wikispecies
Artsobservasjoner

Artsobservasjoner (artsobservasjoner.no) er en database og registreringstjeneste for artsobservasjoner av planter, dyr og sopper i Norge. Tjenesten skal støtte folkelig medvirkning i registrering av artsmangfoldet, og er ment å kunne brukes av absolutt alle. Artsobservasjoner er Norges største database for biologisk mangfold. Det kommer inn ca. 5 000 nye observasjoner hver eneste dag. Tjenesten er ventet å runde 19 millioner observasjoner i løpet av 2018.
Rapportsystemet for arter i Norge og Svalbard er utviklet av Artsdatabanken i samarbeid med ArtDatabanken ved Sveriges lantbruksuniversitet, på oppdrag fra Miljødirektoratet og Naturvårdsverket i Sverige.  Samarbeidspartnere er Norsk Ornitologisk Forening, Norsk Botanisk Forening, Norges sopp- og nyttevekstforbund, Norsk entomologisk forening og Norsk Zoologisk Forening.
Kvalitetssikring av dataene gjøres av Samarbeidsrådet for biologisk mangfold (SABIMA), som velger ut og kurser dyktige personer fra disse foreningene.


== Se også ==
Norsk rødliste for arter
Fremmedartslista


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artsobservasjoner.no (hjemmeside)
Artsdatabanken (Norge)
ArtDatabanken (Sverige)
Joen

Joen er en variant av mannsnavnene Johan og Jon, som er kortformer av Johannes, en latinisert form av greske Ioannes, som er dannet av hebraiske Jochanan og betyr «Gud er nådig».


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Joen  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Joen var et populært navn på norske guttebarn på 1700-tallet og begynnelsen av 1800-tallet.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Joen Bille (f. 1944), dansk skuespiller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Joen
(en) Think Baby Names: Joen
Warren Farrell

Warren Farrell (født 26. juni 1943) er en amerikansk forfatter og maskulinist. Han er mest kjent for sin kritikk av hovedretningen innen nyere tids feminisme, som han hevder kveler debatt og er diskriminerende mot menn.
Farrell har en mastergrad and Ph.D. i statsvitenskap ved (UCLA; New York University (NYU)). Han har undervist ved School of Medicine ved University of California, San Diego, og ved Georgetown University, Rutgers, Brooklyn College, og American University.
Med publikasjonen av The Myth of Male Power, ble Farrell en av de første maskulinistene. Uttrykket er vanskelig å definere nøyaktig, men han hevder at menn har blitt diskriminert av nyere tids feminisme. I begynnelsen av 1970-årene var han aktiv feminist, og satt i styret for New York-avdelingen av National Organization for Women (NOW). Etter et par år ble han bedt om å forlate organisasjonen på grunn av at hans synspunkter hadde begynt å avvike betraktelig fra det NOW sto for, han var blitt kritisk til det han anså som en kvinnelig eksklusivitet og en avvisning av menns problemer. Hans tidlige bøker, The Liberated Man og Why Men Are the Way They Are tok i større grad til orde for frigjøring av menn uten å være kritisk til feminisme.
Farrells kritikere har erklært ham for å være sexist og misogynist. Farrell har svart at hans tilnærming er for likestilling og humanisme.
Hans tilnærming til kjønn har blitt en hjørnestein i maskulinismen. Hans ideologi kjemper for kjønnslikhet og, ulikt mange maskulinister, en reduksjon i tradisjonelle kjønnsroller. 
Farrell var kandidat i valget til guvernør i California i 2003. Han kom på 79.-plass av 135 kandidater.


== Referanser ==
RSVP

RSVP kan referere til

«Répondez s’il vous plaît», en fransk frase som kan oversettes til «vær så snill og svar». Den tilsvarer forkortelsen S.U. («svar utbes»).
Rapid Serial Visual Presentation.
Rare Symmetry Violating Processes, et eksperimentelt fysikkprosjekt.
Resource ReSerVation Protocol.
Ride from Seattle to Vancouver and Party, en sykkeltur.
R.S.V.P., en grøsserfilm fra 2002.
«R.S.V.P.», en sang av den britiske popgruppen Five Star.
«R.S.V.P.» penn from Pentel.
Resource Reservation Protocol, for transportlaget i ISO-modellen.
Francisco Fernández de Capillas

Francisco Fernández de Capillas (født 11. august 1607 i Baquerín de Campos i Spania, halshogd 15. januar 1648 i Fu'an i Kina) var en katolsk prest og kinamisjonær tilknyttet dominikanerordenen. Han ble drept under en lokal kirkeforfølgelse i provinsen Fujian i Kina. 
Francisco Fernandez de Capilla kom som diakon i dominikanerordenen til Manila på Filippinene, og ble presteviet der i 1632. I ti år arbeidet han i provinsen Cagayan. I 1641 kom han til Taiwan og i 1642 ble han sendt til provinsen Fujian i Kina. Han lærte språket og hans forkynnelse ser ut til å ha hatt betydelig suksess. Så ble han innblandet i striden som fulgte etter slutten på Ming-dynastiet, som hadde vært tolerante overfor kristendommen.
Den 13. november 1647 ble Frans sendt av sin superior i hemmelighet til byen Fuan for å assistere en døende kristen. Utenfor byen ble han tatt av en gruppe soldater, og de holdt ham i fangenskap som spion. Deretter ble han utsatt for en skueprosess. Sivile, militære og religiøse embetsmenn forhørte ham og anklaget ham for alt mulig, fra politiske intriger til trolldom. Han ble anklaget for å motarbeide forfedrekulten, og etter at de ikke kunne finne noen anklage som holdt, ble han til slutt overlatt til tortur. Han utholdt den grusomme behandlingen med stort mot. Da de så hvor rolig han var, ble hans anklagere nysgjerrige på hva slags lære han forfektet, og ville prøve ham. De tilbød ham rikdom, makt og frihet dersom han ville falle fra sin tro, men til deres forbauselse og ergrelse foretrakk han i stedet lidelsen.Til slutt ble han dømt til døden. Etter lang tids pinsler ble han til slutt halshogd. To måneder senere fant kristne hans jordiske rester etter at Ming-troppene hadde erobret Fuan. 
Selv om han ble dømt etter en anklage om oppvigleri, avgjorde Den hellige Stol til slutt at han døde for sin tros skyld. Han ble helligkåret i 2000.


== Referanser ==
Skrap

Skrap er et merkeverktøy som likner på "en passer med bøyde spisser", og bruken kan beskrives som en justerbar medrag. Redskapet brukes til å merke opp selve laftet, slik at dette blir helt tett. Ordet skrap er et hankjønnsord, i motsetning til ei skrape, et redskap til å skrape med. Det er antatt at skrapen særlig er brukt til eldre typer laftehogg, såkalt findalslaft.


== Litteratur ==
Ole-Karl Prøys: Skrapen. På spor av et uteglemt merkeverktøy for lafting. I Fortidsvern 1993:4.
Norsk Botanisk Forening

Norsk Botanisk forening (NBF) ble stiftet i 1935 og er foreningen for planteinteresserte i Norge. Den samler både fagutdannete botanikere, sjøllærte barfotbotanikere og andre med interesse for norsk flora. Foreningen har i dag ca. 1 500 medlemmer over hele landet. Den er organisert i 20 grunnorganisasjoner, som dekker geografiske områder av ulik størrelse og ulike fagfelt.
NBF utgir sentralt bladet Blyttia, som medlemmene kan velge å få inkludert i medlemskapet sitt. Flere av grunnorganisasjonene har sine egne tidsskrifter av ulikt omfang. De fleste aktivitetene skjer lokalt. Det arrangeres ekskursjoner og turer i den grønne årstida, og møter med lysbildeforedrag i vinterhalvåret. I tillegg har flere avdelinger florakartleggingsprosjekter på gang.
NBF er sammen med 12 andre foreninger medlem av SABIMA (SAmarbeidsrådet for BIologisk MAngfold)
NBF er en av 5 organisasjoner som samarbeider med Artsdatabanken om å drive Artsobservasjoner.


== Ledere ==
Kristine Bjureke (2013–)
Marit Eriksen (2010–2012)
Mats G. Nettelbladt (2005–2009)
Even Woldstad Hanssen (2000–2004)
Anders Often (1999)
Astrid Skrindo (1998)
Jan Wesenberg (1997)
Jan Ingar I. Båtvik (1995–1996)
Roger Halvorsen (1993–1994)
Anders Lundberg (1991–1992)
Olav Gjærevoll (1989–1990)
Bjørnulf Andreassen (1988)
Alfred Granmo (1986–1987)
Olav Balle (1980–1985)
Sigmund Sivertsen (1972–1980)
Leif Ryvarden (1970–1971)
Rolf Y. Berg (1967–1968)
Eilif Dahl (1960–1965)
Ralph Tambs Lyche (1957–1959)
Georg Hygen (1952–1955)
Trygve Braarud (1947–1951)
Erling Christophersen (1941–1945)
Georg Hygen (1943–1946)
Johannes Lid (1935–)


== Æresmedlemmer ==
Johannes Lid (1966)
Ove Arbo Høeg
Dagny Tande Lid
Finn Wischmann (1981)
Knut Fægri (1987)
Miranda Bødtker (1988)
Reidar Elven (2006)
Torstein Engelskjøn (2008)
Jan Wesenberg (2018)
Bjørn Erik Halvorsen (2018)
Svein Imsland (2018)
Kristina Bjureke (2022)


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
South Hampstead stasjon

South Hampstead stasjon er en jernbanestasjon i London. Den ligger omtrent 600 meter sørvest for Swiss Cottage undergrunnsstasjon. Stasjonen betjenes av London Overground-tog mellom London Euston og Watford Junction.
Birger Baug

Birger Johan Baug (født 21. mars 1969 på Nordby i Ås) er en norsk forfatter. Han har vært vaktsjef i Dagsavisen og informasjonssjef i bistandsorganisasjonen Plan Norge.
Hans debutbok, Straff, kom på Aschehoug forlag i 2008, og ble solgt til forlag i Danmark og Nederland. Boken har fått oppmerksomhet og gode kritikker.Hans andre bok, Paradis tapt, kom i 2009, også den til gode kritikker. Også denne er solgt til utlandet.
Tredje bok, miljøthrilleren Død sjel, kom i mars 2012 og fikk god mottakelse hos anmeldere.


== Bibliografi ==
Straff, krim og spenning, Aschehoug (2008)
Paradis tapt, krim og spenning, Aschehoug (2009)
Død sjel, krim og spenning, Aschehoug (2012)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Birger Baug i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider Arkivert 23. november 2015 hos Wayback Machine.
«La Motte-Picquet» (1924)

«La Motte-Picquet» var en fransk krysser.
«La Motte-Picquet» var det andre skipet i «Duguay-Trouin»-klassen av kryssere som var basert på den amerikanske «Omaha»-klassen. Det første var «Duguay-Trouin» og «La Motte-Picquet» ble etterfulgt av «Primaguet».
Pansringen var svært tynn på krysserne av «Duguay-Trouin»-klassen, bare 30 mm på det meste, og gav liten beskyttelse for annet en granatsplinter. Hovedbestykningen bestod av åtte M1920 155 mm kanoner med en rekkevidde på opptil 26 100 m plassert to og to i fire elektrisk-hydraulisk drevne tårn. Annenbestykingen var fire M1922 75 mm kanoner. I tillegg hadde skipet fire triple torpedorør.
«Lamotte-Picquet» ble også utstyrt med en katapult på akterdekket og to fly. Disse var opprinnelig av typen Gordon-Leseurre GL-812, men ble senere erstattet av fly av typen Gordon-Leseurre GL-832. Ellers ble hun lite modernisert i motsetning til de andre to skipene i klassen


== Operativ historie ==
«Lamotte-Picquet» begynte den andre verdenskrig med å patruljere kysten utenfor Indokina. Etter at uroligheter med Siam begynte i november 1940 ble hun sammen med en fransk flåte under Vichy-fransk flagg sendt til Siambukten. 17. januar 1941 kom det til et sjøslag melleom den Vichy-franske flåten og en siamesisk flåte hvor tre siamesiske krigsfartøy ble senket uten tap for den Vichy-franske flåten. Etter noen mindre tokt og blant annet en periode i tørrdokk i Osaka fikk hun status som reserve i slutten av 1942 og ble brukt som treningsskip.
12. januar 1945 ble hun senket mens hun lå i havn av fly fra et amerikansk hangarskip.


== Referanser ==
M.J. Whitley (2002). «Duguay-Trouin Class». Cruisers of World War Two. London: Arms and Armour Press. s. 27-29. ISBN 1-86019-874-0.
Gourmetskje

En gourmetskje er en spesialkonstruert kuvertskje for saus. Den er en nesten flat skje som skal brukes til å få saus lettere opp fra tallerkenen. Gourmetskjeen kan noen ganger omtales som sauseskje, men dette er av gammel tradisjon skjeen man serverer sausen med. 


== Plassering ==
Skjeen legges gjerne på skrå på høyre side, gjerne parallelt med glassrekken.


== Referanser ==
Pudding

Pudding er en tradisjonell dessert. Den er ofte laget av billige råvarer og er mer kompakt enn for eksempel en fromasj. De fleste puddinger er ofte jevnet med gryn eller mel. 
Kalde puddinger kan tykne på forskjellige måter. Enten ved at egg og melk blir posjert i vannbad, eller ved at gryn eller mel blir tilsatt. 
Varme puddinger lages ved at deigen blir fylt i en form og enten stekes i en ovn, eller koke den i en gryte. 
I Storbritannia brukes ordet pudding spesifikt for å beskrive mer kakelignende desserter, men det er også et ord som brukes generelt ord for retten dessert, som inntas etter middag.
Romerike historielag

Romerike Historielag ble stiftet 1. august 1920, og er en paraply-organisasjon for de 17 lokale historielagene på Romerike.
Romerike Historielag er medlem av Landslaget for lokalhistorie og spiller en aktiv rolle i Akershus Kulturvernråd og i styret i Akershusmuseet.
Romerike Historielag har sitt senter i eget hus: den fredede sidebygningen på Skedsmo prestegård. Her er bibliotek med bl a lokallitteratur og mikrofilm med Romerikes kirkebøker og folketellinger. Aktiviteten er stor rundt leseapparatene
Laget utgir egen årbok og medlemsblad som sendes til medlemmene 4 ganger i året.


== Lokallagene tilsluttet Romerike historielag ==
Nittedal historielag – stiftet 1953 
Raumnes historielag
Ullensaker historielag
Hurdal historielag
Nannestad historielag – stiftet 1954 
Lørenskog historielag – stiftet 1954 
Skedsmo historielag
Høland historielagEnebakk historielag – stiftet 1955 
Aurskog historielagEidsvoll historielag
Fet historielag – stiftet 1953
Gjerdrum historielag
Hurdal historielag
Blaker og sørum historielag – stiftet 1970 
Lillestrøm historielag
Rælingen historielag
Setskog historielag
Sodalitet

En sodalitet, også kjent som en bønneforening eller konfraternitet, er en eldre betegnelse innen katolisismen for en kirkelig lekbevegelse. Katolske sodaliteter kunne dessuten omfatte ordener, klostre eller konventer.


== Eksterne lenker ==
Catholic Encyclopedia: Confraternities (Sodalities)
Orden i Gata!

Orden i Gata! (originaltittel: Easy Street, også vist i Norge som Chaplin blandt bolschevikerne og Politimannen) er en amerikansk kortfilm fra 1917 av og med Charlie Chaplin. 
I filmen sliter politiet med å opprettholde lov og orden, dermed er det Chaplin i rollen som Den lille landstrykeren, som trer fram for å fjerne bråkmakerne fra gaten, hjelpe de fattige, redde kvinner fra overfallsmenn og generelt bevare samfunnsfreden. Mye av handlingen foregår i og omkring den lokale avleggeren av en veldedighetsorganisasjon kalt «American Baptist Home Mission Societies», som hadde som oppgave å drive forkynnelse og hjelpearbeid blant samfunnets fattige og trengende. Organisasjonen kan sammenlignes med indremisjonsarbeidet i Norge på samme tid.


== Medvirkende ==
Charles Chaplin	... 	Den lille landstrykeren
Edna Purviance	... 	Misjonsarbeider
Eric Campbell	... 	BøllenAlbert Austin	... 	Prest/Politimann (ukreditert)
Lloyd Bacon	... 	Rusavhengig mann (ukreditert)
Henry Bergman	... 	Anarkist (ukreditert)
Frank J. Coleman	... 	Politimann (ukreditert)
William Gillespie	... 	Heroinavhengig (ukreditert)
James T. Kelley	... 	Besøkende på misjonshuset/Politimann (ukreditert)
Charlotte Mineau	... 	Store-Eriks hustru (ukreditert)
John Rand	... 	Landstryker på misjonshuset/Politimann (ukreditert)
Janet Miller Sully	... 	Mor på misjonshuset (ukreditert)
Loyal Underwood	... 	Small Father/Politimann (ukreditert)
Erich von Stroheim Jr.	... 	Baby (ukreditert)
Leo White	... 	Politimann (ukreditert)
Tom Wood	... 	Politisjef (ukreditert)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Orden i Gata! på Internet Movie Database 
(sv) Orden i Gata! i Svensk Filmdatabas 
(da) Orden i Gata! i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Orden i Gata! på Allociné 
(en) Orden i Gata! på AllMovie
HMS «Gotland»

HMS «Gotland» var en svensk krysser og moderskip for sjøfly.


== Bakgrunn ==
Etter at det svenske flygvapnet ble etablert som egen forsvarsgren 1. juli 1926 følte man i den svenske marinen en viss frykt for at de ville miste kontrollen over luftoperasjoner over havområdene. Samme år hadde en nemnd utnevnt av forsvarsministeren foreslått å bygge moderskip for sjøfly. Marinen bestemte seg for å følge forslaget så raskt som mulig og man kom frem til et design som var en hybrid mellom en krysser og et moderskip for sjøfly.


== Beskrivelse ==

Hovedbestykningen bestod av seks Bofors M30 6" kanoner, fire av dem plassert i par i to elektrisk-hydrauliske tårn og to i hver sin kasematt på hver side av broen. Dette var den siste kjente gangen man bygde et krigsskip med kasematter. Egentlig skulle hun ha hatt tre tårn, men skroget viste seg å være for lite.
For luftvern hadde hun en 2×3" kanon, to enkle 3" kanoner og fire 25 mm kanoner. I tillegg var hun utstyrt med to triple 21" torpedorør. I 1937 hadde hun også fått en 2×25 mm luftvernkanon.
Hele akterdekket, som utgjorde en tredel av skipets lengde, var reservert for fly og hadde en dreibar katapult foran dekket og en kran for å bring flyene opp fra vannet igjen. på flydekket var det et system av skinner med små vogner som flyene kunne beveges over dekket på. HMS «Gotland» hadde en kapasitet på åtte fly, men vanligvis førte hun bare seks fly. Flygruppen bestod av britiskbygde Hawker Osprey sjøfly som ble levert fra 1934.


=== Ombygging 1943/44 ===
I 1943/44 ble HMS «Gotland» bygget om til krysser uten flydekk. Katapult, kran og skinner ble fjernet og dekket ble utstyrt med fire Bofors M1936 2×40 mm og to 2×20 mm luftvernkanoner.


=== Ombygging 1955 ===
I 1955 ble HMS «Gotland» ombygd og modernisert. De to 6" kanonene i kasemattene ble fjernet og alle 3" kanonene ble erstattet med M1948 40 mm kanoner som også erstattet de tidligere M1936 40 mm kanonene, også resten av de lette luftvernkanonene bortsett fra 2×25 mm kanonen ble byttet ut med 40 mm kanoner. Hun ble også utstyrt med et komplett radarsystem.


== Operativ historie ==

De første årene av tjenesten til HMS «Gotland» var preget av treningstokt og havnebesøk verden over, noe som tok slutt med den andre verdenskrig. Krigen begrenset henne til svenske farvann, men hun gjorde seg bemerket da hun rapporterte en observasjon av det tyske slagskipet «Bismarck» i mai 1941 til de allierte.
I 1943 var flyene hennes foreldede og uten noen reell erstatning for disse, samt at man kunne oppnå samme dekning med landbaserte fly, fant man ut at hennes rolle som moderskip for sjøfly var utspilt og bestemte seg for å bygge henne om til en ren krysser med vekt på luftvern. I denne formen stod hun ferdig i april 1944.
I 1955 ble hun igjen modernisert, men allerede i 1956 ble hun satt i reserve og 1. juli 1960 ble hun tatt helt ut av tjeneste. 1. april 1963 ble hun solgt for opphugging.


== Referanser ==
M.J. Whitley (1999). «Gotland Class». Cruisers of World War Two. London: Arms and Armour Press. s. 223-225. ISBN 1-86019-874-0.
Kjerfjorden

Kjerfjorden eller Kjærfjorden er en fjordarm på vestsida av Tjeldsundet på Tjeldøya i Tjeldsund kommune i Troms og Finnmark. Fjorden har innløp mellom grenda Kjerstad og Breidstrandneset og strekker seg omtrent 5 kilometer østover.Like innenfor innløpet ligger Kjærfjordstraumen, og her krysser fylkesvei 711 fjorden. Innenfor brua er det ingen bosetning langs fjorden. Fjordsidene er høye og bratte, særlig på nordsida der de stiger bratt opp til over 500 meter over havet.


== Referanser ==
Utfjorden

Utfjorden, eller Utvikfjorden er en del av Nordfjord i kommunene Gloppen, Stad og Stryn. Fjorden ligger mellom Hundvikfjorden i vest, og strekker seg 26 km østover til tettstedet Utvik, som fjorden har fått navnet etter. Den videre delen av Nordfjord har navnet Innvikfjorden. 
Fjorden tar over for Hundvikfjorden i vest og har innløp ved ferjesambandet på E39 mellom Anda og Lote, rett øst for innløpet til Gloppefjorden. Sandane lufthamn er plassert på gården Hjelmeset på sørsiden av fjorden. Området mot fjorden til sør er bratt og ulendt i den delen som tilhører Gloppen, med unntak av den lille landbruksbygda Føleide, beliggende nord for Vereide. Området ved fjorden her, Ryssfjæra, var fra gammelt av landingssted for båter. Videre mot øst, over grensen til Stryn, ligger gårdene Moldreim, Tishammar og Frøyset langs Fv725. Fylkesveien ender ved til Utvik. 
Fjorden danner kommunegrensen mellom Stad og Gloppen fra Lote til bygda Hennebygda på nordsida av fjorden, herfra tilhører nordsiden Stryn kommune. Langs nordsida av fjorden ligger gårdene Randabygd og Hopland i bratt terreng. Langs hele nordsida går fylkesvei 698, flere steder med et fall på opp mot 600 meter mot fjorden. Veien blir av denne grunn kalt for «panoramaveien». På høydene her ligger gården Fjelli, tvers over fjorden for Utvik. Her dannes skillet til Innvikfjorden som er navnet på den innerste delen av Nordfjord.
Fylkesvei 5725

Fylkesvei 5725 (Fv5725) går mellom grenda Moldreim og tettbebyggelsen Utvik i Stryn kommune i Sogn og Fjordane. Veien går langs sørsida av en del av Nordfjord kalt Utfjorden.


== Kommuner og knutepunkter ==

 StrynTistamvegen 

Endepunkt Moldreim
Tisthammar
Frøyset
Juv


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5725
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger