jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
DeWayne «Blackbyrd» McKnight

DeWayne «Blackbyrd» McKnight er en amerikansk gitarist. Han har vært medlem av jazz-funkbandet The Headhunters og Parliament Funkadelic, sistnevnte gruppe forlot han tidlig i 2008. Han har også vært gitarist i Red Hot Chili Peppers en kort periode etter Hillel Slovaks død.


== Utvalgt diskografi ==
1975    Herbie Hancock-Flood
1975    The Headhunters-Survival Of The Fittest
1977    The Headhunters-Straight From The Gate
1979    Funkadelic-Uncle Jam Wants You
1979    Parliament-Gloryhallastoopid
1979    The Brides of Funkenstein-Never Buy Texas From A Cowboy
1983      George Clinton-You Shouldn't-Nuf Bit Fish
1983    P-Funk All-Stars-Urban Dancefloor Guerillas
1985      George Clinton-Some of My Best Jokes Are Friends
1985    Jimmy G and the Tackheads-Federation of Tackheads
1986      George Clinton-R&B Skeletons in the Closet
1988    INCorporated Thang Band-Lifestyles Of The Roach And Famous
1989      George Clinton-The Cinderella Theory
1990    Mr. Fiddler-With Respect
1990    P-Funk All-Stars-Live At The Beverly Theater
1992    Foley-7 Years Ago...Directions In Smart-Alec Music
1993      George Clinton-Hey Man, Smell My Finger
1993      Parliament-Funkadelic/P-Funk All-Stars-Dope Dogs
1993    George Clinton and the P-Funk All-Stars-Go Fer Yer Funk
1994    P-Funk Guitar Army-Tributes To Jimi Hendrix
1995    Parliament-Funkadelic/P-Funk All-Stars-Police Doggy
1995    Axiom Funk-Funkcronomicon
1996    George Clinton and the P-Funk All-Stars-T.A.P.O.A.F.O.M.
2005    George Clinton and the P-Funk All-Stars-How Late Do U Have 2BB4UR Absent?
2007    Funkadelic-By Way Of The Drum


== Eksterne lenker ==
(en) DeWayne McKnight – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) DeWayne «Blackbyrd» McKnight på Discogs 
(en) DeWayne «Blackbyrd» McKnight på Discogs 
(en) DeWayne «Blackbyrd» McKnight på MusicBrainz 
(en) DeWayne «Blackbyrd» McKnight på AllMusic 
(en) DeWayne «Blackbyrd» McKnight på AllMusic
Liste over ordførere i Snåsa

Liste over ordførere i Snåsa kommune i Trøndelag begynner i 1837, etter at Snåsa formannskapsdistrikt (kommune) ble opprettet ved at formannskapslovene ble innført samme år.

Snåsa kommune tilsvarte prestegjeldet med samme navn, inkludert kapelldistriktet og fjellbygdene som i dag utgjør Lierne kommune. I 1871 ble Lierne prestegjeld opprettet, og Lierne ble utskilt som egen kommune fra 1. januar 1874. Ingen personer fra Lierne hadde vært ordfører i Snåsa før delingen.
Forholdsvis få prester, lærere og embetsmenn har vært ordførere i Snåsa. De fleste ordførerne er rekruttert blant bygdas gårdbrukere og grunneiere. I siste del av 1800-tallet lå bygdas politiske tyngdepunkt i Sørbygda, hvor Erik Belbo og hans nabo og søskenbarn Ole Eggen bodde. Begge nevnes blant bygdas beste ordførere, og begge hadde slektninger som også var ordførere. Johan N. Brede ble i 1917 den første ordføreren fra Vestbygda. På samme måte som i andre bygder var kommunepolitikken bare ett av mange samfunnsområder som trengte tillitsvalgte. Mange av ordførerne har også hatt verv i bondelaget, Snåsa sparebank, Snåsa meieri, handelsforening, dampskipsselskap og andre samvirkeforetak.
Ved kommunestyrevalget 1910 ble det for første gang stilt lister: Venstre, Arbeiderpartiet og Riksmålspartiet. Lorents Seem representerte det lille Riksmålspartiet, som var bygdas borgerlige/konservative alternativ ved de første valgene. Spørsmålet om landsmål eller riksmål preget det politiske livet i Snåsa i årene rundt 1910. Riksmålspartiet fikk rent flertall både i 1910 og i 1913. Partiet ble videreført som «Velgerpartiet» i noen valg, men etter at Bondepartiet første gang stilte liste i Snåsa i 1922 fikk dette partiet raskt en dominerende stilling i bygdas politiske liv.
Den eneste av ordførerne som har vært aktiv i rikspolitikken, er Eystein Bardal som var leder i Senterungdommen 1964–1965, og vararepresentant til Stortinget fra Nord-Trøndelag 1958–1969. Arne Sandnes var fylkesordfører i Nord-Trøndelag 1976–1991.


== Ordførere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mayors of Snåsa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wai pi-ku

Wai pi-ku som lokalt også het wai-p`i-ku som i ordrette oversettelse betyr «krumbøyde hekk» var en meget unik skipstype fra den øverste Wujiang elven, en bielv av den store Chang Jiang floden inn i provinsen Guizhou i sørvestlige midte Kina.


== Wu jiang ==
Dette elvesystemet hadde vært meget krevende å ferde med båt på med voldsomme strøm som kom av de mange mindre vannstrømmer som sluttet mot elven i et kupert terreng. De mange stryker både på elven og biflodene gjorde det vanskelige å navigere seg fram på en vanlig båt. De kinesiske elvefartøyene med flatt bunn som de velkjente djunker greide seg ikke godt i slike forholder med sterk strøm og mange mindre stryker. En av de viktigste innenlandske handelssentrene i Kina ved navn «Fowchow» lå litt lenger vekk langs den store floden, og handelsfolk ønsket å få brakt deres gods inkludert salt fra Guizhou-provinsen til havnebyen på lette tilgjengelige kommunikasjoner. Et komplisert system for godstransport nedover Wu jiang-elven hadde derfor oppstått, delt i fem faser fra øverst til nederst mot munningen mot Chiang Jiang-floden. Den lengste fasen på rundt 320 kilometer var med den unike skipstypen med krumbøyde hekk.


== Wai pi-ku ==
Skipene av denne type tilhørte fellesfamilien djunken med den samme oppbygning med flatt bunn og tverrspeiler både for og akter, men til forskjell fra de fleste djunker hadde den en meget spesiell hekk som var krummet oppover på den ene siden, gjerne i babord. På de krevende strykene og i en elv med sterk strøm var det ikke behov for seil, men vanlige styreårer var utilstrekkelig.
Hekken fungerte nemlig som støtte for en enorm styreåre på opptil 50 engelsk fot i lengde helt fram til styreren som står på en plattform midtskips over lasterommet som hadde tak. En styreåre ble også tatt i bruk på styrbord side for assistanse til roreren på plattformen. Dette uvanlige arrangementet er ikke så enestående, liknende hadde også vært sett i andre land som Portugal med enorme styreårer fra høyt opp på et elvefartøy. De kinesiske båtmennene klarte å manøvrere deres båtene over strykene på elven ved bruk av de to styreårene. På vei oppstrøms måtte djunkene trekkes av dyr eller menneskemengder.
Båtmenn og skipsbyggerne refert til denne båttypen som «hou-pan-ch`aun», som betyr tykke plankerbåter for å skille disse fra den andre lokale båttypen kalt «huang-shan». Betegnelsen antydet sterk konstruksjon som tålte betydelig mye i de krevende omgivelsene med mye stein i Wu Jiang-elven. Navnet «hou-pan» kan også betyr «vente for selskap» med tanke på at båtmennene alltid reiste i konvoier som alltid styres av los i ét stykke.
Den typiske størrelsen på denne djunken er på mellom 50 og 70 engelsk fot, men det finnes større eksempler opptil 90 engelsk fot i lengde, samt en bredde på 8 til 10 engelsk fot og meget lite dypgang uten ror.


== Litteratur ==
Chinese Junks and other native craft, Ivon A. Donnelly, 1924, reprinted 2008, ISBN 978-988-17621-3-9


== Eksterne lenker ==
Tara chinese junk models Crooked Stern
Bilde av Crooked Stern i Fowchow
Jörg Widmann

Jörg Widmann (1973–) er en tysk komponist og klarinettist. Han bor og arbeider i München og Freiburg.


== Verk i utvalg ==
Absences skoleopera (1990)
Kreisleriana konsertstykke for fiolin og kammerorkester (1993)
1. Strykekvartett (1997)
Fünf Bruchstücke for klarinett og klaver (1997)
Nachtstück for klaver, klarinett og cello (1998)
Fieberphantasie for klaver, Strykekvartett og klarinett (med bassklarinett) (1999)
Implosion for orkester (2001)
Lichtstudie I for orkester (2001)
Freie Stücke (2002)
2. Strykekvartett (Choralquartett) (2003)
Hallstudie for klaver (2003)
Das Gesicht im Spiegel musikkteater i 16 scener, libretto av Roland Schimmelpfennig (2003)
3. Strykekvartett (Jagdquartett) (2003)
Lied for orkester (2003)
Chor for orkester (2004)
Skelett for slagverk (2004)
Lichtstudie (I-VI) for fiolin, bratsj, akkordeon, klarinett, klaver og orkester (2004)
4. Strykekvartett (2005)
Versuch über die Fuge (5. strykekvartett med sopran) (2005)
Messe for stort orkester (2005)
Air for hornsolo (2005)
Labyrinth for 48 strengeinstrumenter (2005)
Elegie for klarinetter og orkester (2006)
Echo-Fragmente for klarinetter og  orkestergrupper (2006)
Zweites Labyrinth for orkestergrupper (2006)
Armonica for glassharmonika og orkester (2007)
fiolinkonsert (2007)
Con brio for orkester (2008)
Antiphon für orkestergrupper (2008)Widmanns verk utgis eksklusivt av musikkforlaget Schott Music.


== Diskografi ==
Die Streichquartette, Leipziger Streichquartett (MDG 2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jörg Widmann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jörg Widmann på Internet Movie Database 
(en) Jörg Widmann på Discogs 
(en) Jörg Widmann på MusicBrainz 
(en) Jörg Widmann på Spotify 
(en) Jörg Widmann på AllMusic 
(de) Verk av og om Jörg Widmann i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Jörg Widmann hos Schott Music
Mathismarken

Mathismarken er et område mellom sentrum og Sandviken i Bergen, avgrenset av Mulen og Meyermarken i nord, Absalon Beiers gate i vest, Fjellveien i øst og Skanselien og Krohnengen i sør. Mathismarken utgjøres i hovedsak av Gjeble Pedersønns gate, Tartargaten, Sohus Pihls gate og de øvre delene av Persenbakken med deres sidegater. Området regnes gjerne som en del av «Hødden».
Den nederste delen av Mathismarken i vest er preget av trehusbebyggelse fra rundt 1900-tallet. Den øvre delen oppover mot Fjellveien er preget av litt nyere murhusbebyggelse.
Mathismarken er tilholdssted for Mathismarkens Bataljon, som har vært i sammenhengende aktivitet siden det ble opprettet i 1887. Korpset har sin oppstillingsplass på «Planen» i Gjeble Pedersønns gate.
Administrativt tilhører Mathismarken Bergenhus bydel i Bergen. Den er også grunnkrets 12010627 i Sandviken delområde i Bergen.


== Kilder ==
Mathismarkens Bataljon. Bergen byleksikon på nett.
Zhang Jiao

Zhang Jiao (forenklet kinesisk: 张角; pinyin: Zhāng Jiǎo, død 184) eller Zhang Jue (Zhāng Jué) var anføreren av de gule turbaners opprør i senere del av Han-dynastiets tid i Kina. Han skal ha vært nevø av  Zhang Daoling, grunnleggeren av Tianshi-sekten.
Zhang Jiao var tilhenger av daoismen. Han tok tittelen Store læremester og ledet De gule turbaner med sine brødre Zhang Bao og Zhang Liang. Hans prosjekt tok navnet Himmelske vei eller Fredens vei. De gule turbaner var fortørnet over de høye skatter keiserhuset innkrevde, og gikk i år 184 til opprør som skulle spre seg over hele keiserriket. Keiser Ling handlet raskt, og utvidet generalenes og provinsguvernørenes myndighet sterkt. 
Dette skulle i sin tid innebære en desentralisering av makten som i seg selv ble et stort problem. I løpet av de neste ti år ble De gule turbaners opprør slått ned på sted etter sted.
Zhang Jiao døde selv av sykdom.
Kan Chuan

Kan Chuan, også kjent som Kan Ch´uan, var en stor kinesisk djunke som opphørte å eksistere på midten av 1900-tallet.
Denne djunken var et rent lastefartøy, mer lik en lekter enn et vanlig frakteskip. Den hadde lite fribord mellom det åpne lasterommet og vannlinjen. Bare baugen og akterskipet hadde forhøyninger i skroget. Utformningen av baugen skyldes de lokale forholdene i Gan Jiang-elven som renner gjennom provinsen Jiangxi sørvest for Shanghai til munningen mot den mektige Chang Jiang-floden i midtre Kina. Baugen var massiv med et fordekk eller forkastell med stort spring som hindret vannet fra å trenge ombord. Gan Jiang-elven som tidligere het Kan Kiang, kunne ha kraftige stryk på strekningen mellom Ganzhou og byen Jiujiang, som forøvrig lå i et område med mange vannveger.
I likhet med baugen var også akterskipet massivt, men et dekk høyere for å gi plass til et stevnror som kunne løftes opp langs hekken og et dekkshus med tak av matter. Kan Chuan som betyr «djunken fra Kan», var et rent seilfartøy med to master plassert henholdsvis forut mot baugen og langt akterut mot hekken. Som havgående djunker hadde den store luggerseil forut og noe mindre luggerseil akterut. Seilene hadde spristaker som dem enklere å håndtere. De fleste elvefartøyene i Kina hadde vanligvis ikke spristaker i seilene.
Kan Chuan-djunken hadde en kapasitet på 30 til 40 tonn på et skrog på mellom 40 og 60 engelsk fot, 6 til 7 engelsk fot i bredde. Denne skipstypen fraktet ulike varer inkludert te, kamfer, tøy og næringsmidler som bønner til Jiujiang. Defra fraktet skipene importerte varer, gjerne fra andre verdensdeler, tilbake til de lokale havnestedene langs Gan Jiang-elven.


== Litteratur ==
Chinese Junks and other native craft, Ivon A. Donnelly, 1924, Reprinted 2008, ISBN 978-988-17621-3-9
Amulett

Amulett (av gresk amuletum) er en gjenstand som noen bærer med seg i den tro at den kan gi beskyttelse.
Amulettene kan både bæres i hånden, legges i lomma, bæres som et smykke rundt halsen eller bli lagt inn i en ring for i den tro at den kan verge personen mot ulykker og farer langs veien, folk som forsøker å kaste trolldom på en, eller mot skader, sår og alle slags sykdommer. Henrik Wergeland gjør i sin diktning bruk av begrepet «Amuletkraft».


== Se også ==
Talisman
Lykkebringer
Fetisj
Idol
Maskot
Grimoire


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amulets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«DigitaltMuseum: Søk:  'amulett'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012. 
Prayer shawl
Elfin symbol dictionary
Anakoluti

Anakoluti (fra gresk: ἀνακόλουθον eller ἀνἀκόλουθος av an = uten og akoluthia eller akólouthos = følge) uttrykker et brudd på grammatisk sammenheng i skrift eller tale.Anakoluti er et retorisk virkemiddel hvor setningsstrukturen blir endret. Det er her snakk om slike logiske brister som det advares mot i det latinske uttrykket non sequitur. I diktningen er det som regel snakk om bevisst skifte av perspektiv, noe som gjerne blir benyttet for å forvirre leserne (non sequitur), eller eventuelt for å oppnå en syntaktisk effekt der temaet vris til å introdusere et annet og uventet aspekt. I slike tilfeller kan vi også snakke om anakolutiske setningsforbindelser. James Joyce gjorde bevisst bruk av anakoluti, ettersom han mente dette var et karakteristisk kjennetegn på menneskelig tankeflukt ettersom slikt ikke var uvanlig å høre artikulert i muntlige fremstillinger.


== Dobbelte nektelser og anakronismer ==
Et område som ofte skaper problemer på norsk er ved bruken av doble nektelser:

Det er neppe umulig å unngå at sivile ikke også vil bli rammet

I slaviske språk kan en derimot tillate seg å smøre på både med trippelnektelser og mer, som i Nikita Khrusjtsjovs svar på anklager om statshemmelige lekkasjer:

Jeg overleverte ikke aldri ingen memoarer til ingen.

En annen type setningsbrudd som er alminnelige på norsk skyldes bruk av anakronistiske og motstridende tidsfaktorer:

Imidlertid hadde statsministeren i mellomtiden kommet til å innta det stikk motsatte standpunkt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Silva Rhetoricae reference
Scutage

Scutage, eller escuage, var en føydal lov i England i middelalderen som tillot en ridder til å kjøpe seg ut av militærtjenesten som han skyldte kronen. Navnet Scutage er avledet fra våpenskjoldet, latin scutum. Begrepet blir stundom noe upresist benyttet for andre pengenivåer på basis av ridderens lønn (utarbeidet i henhold til verdien av det land han besatte).
Institusjonen eksisterte under kong Henrik I av England (regjerte 1100–1135) og Stefan av England (regjerte 1135–1154) da det framsto som scutagium, scuagium eller escuagium. Skapelsen av fraksjoner av ridderens lønn ble antagelig framskyndet av dens introduksjon: holderne av slike fraksjoner kunne bare fratre deres plikter via scutage. Den økende bruken av leiesoldater på 1100-tallet sørget også for pengebetaling fikk stadig større nytte for kronen.
Adskilte nivåer av scutage fikk sine navn fra hærtokt som de ble krevet, eksempelvis «scutage av Toulouse» (eller «den store scutage»), «scutage av Irland», og videre. Skatten som ble krevd fra hver lønn var en mark, et pund eller to marker, men alt over et pund synes unormalt inntil Johan av England (regjerte 1199–1216) som krevde skatter på to marker i de fleste år selv uten påskuddet av krig. Den irritasjonen som kom fra de mange skattene førte til at baronene insisterte på Magna Carta i 1215. Denne forskriften begrenset kongens rett til å pålegge en scutage. Det nye charteret av Magna Carta i 1217 presiserte at nivået for scutage skulle holde seg på det som var vanlig under regimet til Henrik II. I praksis derimot gikk det opp og under Henrik III av England (regjerte 1216–1272) var nivået på scutage på tre marker, men krevde godkjennelse fra baronene og skjedde kun ved fyllestgjørende anledninger.
Deretter skjedde en praksis, muligens så tidlig som under Rikard I av Englands regjering (1189–1199) med godkjennelse fra de store baronene for egne «bøteleggelser» for tillatelsen til ikke å delta i et hærtokt. Denne praksisen synes å ha hvilt på kronens rett til å avgjøre den ville kreve personell eller scutage i rede penger. Et system av spesiell overenskomst synes å ha utviklet seg hovedsakelig for å erstatte det gamle systemet med scutage. Under Edvard I av England (regjerte 1272–1307) utviklet et nytt system av seks skatter, hver så høy som to pund av betalingen.
Scutage ble raskt foreldet som en kilde for inntekt for kongene Edvard II (regjerte 1307–1327) og Edvard III (regjerte 1327–1377) som begge påla kun en skatt hver, og støttet seg heller på andre mer ensartet og direkte former for skattlegging.
Steve Simonsen

Steve Simonsen (født 3. april 1979 i South Shields i Tyne and Wear) er en engelsk fotballspiller som spiller for Preston North End. Posisjonen hans på banen er keeper. Han har tidligere spilt for Tranmere Rovers, Everton, Stoke City og Sheffield United.


== Eksterne lenker ==
(en) Steve Simonsen – Transfermarkt 
(en) Steve Simonsen – Soccerbase.com 
(en) Steve Simonsen – Soccerway 
(en) Steve Simonsen – FBref 
Steve Simonsens spillerprofil hos stokecityfc.com
The Various Contrivances by which Orchids Are Fertilised by Insects

The Various Contrivances by which Orchids Are Fertilised by Insects («De mangfoldige tilpasningene hvorved orkideer befruktes av insekter») er en bok som Charles Darwin ga ut i 1862. Den var hans første større arbeid etter Artenes opprinnelse. I denne boka demonstrerte Darwin hvordan naturlig seleksjon kan forklare hvordan økologiske interaksjoner resulterer i koevolusjon, i dette tilfellet mellom orkideer og insekter.
Boka var en imponerede demonstrasjon av hvordan evolusjonære hypoteser kan forklare utformingen av ulike organer, og av hvordan disse kunne testes empirisk. Samtidig ga boka en bred oversikt over betydningen av pollinering og kan betraktes som grunnleggelsen av pollineringsøkologien som forskningsfelt. Den var den første i Darwins trilogi om konsekvensene av Knight-Darwin-loven (som innebærer at ingen organismer kan bedrive uavbrutt sjølbefruktning). De to andre var The Effects of Cross and Self Fertilisation og The Different Forms of Flowers. 
Førsteutgavas fullstendige tittel var On the Various Contrivances by which British and Foreign Orchids Are Fertilised by Insects, and on the Good Effects of Intercrossing («Om de mangfoldige tilpasningene hvorved britiske og utenlandske orkideer befruktes av insekter, og om de fordelaktige effektene av kryssbefruktning»). En noe revidert andre utgave med forkorta tittel kom ut i 1877. Begge ble utgitt på John Murrays forlag.


== Eksterne lenker ==
Fri fulltekstversjon av boka
The Effects of Cross and Self Fertilisation

The Effects of Cross and Self Fertilisation in the Vegetable Kingdom («Effektene av kryss- og sjølbefruktning i planteriket») er en bok som Charles Darwin ga ut i 1876. Den handler om konsekvensene av kryss- og sjølbefruktning hos planter. Darwin etablerte med boka det viktige temaet innavlsdepresjon og dokumenterte forekomsten av fenomenet ved hjelp av utallige eksperimenter. En noe revidert annen utgave ble utgitt i 1878.
Dette var den andre boka i Darwins trilogi om konsekvensene av Knight-Darwin-loven (som innebærer at ingen organismer kan bedrive uavbrutt sjølbefruktning). De to andre var Contrivances by which Orchids Are Fertilised by Insects og Different Forms of Flowers.


== Eksterne lenker ==
Fri fulltekstversjon av boka
Datasystem

Et datasystem er et system for innputt, behandling, lagring, overføring og utputt av data. Ordet brukes oftest om systemer som er basert på informasjons- og kommunikasjonsteknologi (IKT), og ordet brukes ofte synonymt med IKT-system.
Vanlige komponenter i et datasystem er en eller flere datamaskiner som er forbundet i et datanettverk og som kjører programvare. Programvaren kan igjen deles inn i to hovedtyper:

Basisprogramvare — som operativsystem, nettverksprogrammer og databasehåndteringssystemer — løser generelle oppgaver og kan dermed inngå i mange forskjellige datasystemer med ulike formål.
Applikasjonsprogramvare utfører spesielle oppgaver med bestemte formål.Noen datasystemer er beregnet på menneskelige brukere og inngår dermed i informasjonssystemer. Andre datasystemer er ikke i direkte kontakt med brukere. De er i stedet bygget inn i andre tekniske systemer, for eksempel datasystemer som regulerer jernbanelinjer. De kan derfor kalles innebyggede systemer (fra engelsk: «embedded systems»). Siden de kontrollerer andre systemer stilles det strenge tidskrav til mange innebyggede systemer, som da gjerne kalles sanntidssystemer.


== Eksterne lenker ==
Bits and bytes - artikkel fra forskning.no 14.6.02
The Different Forms of Flowers

The Different Forms of Flowers on Plants of the Same Species («De ulike blomsterformene blant planter av samme art») er en bok som Charles Darwin ga ut i 1877. Den var Darwins andre bok om mekanismer som finnes hos planter for å hindre sjølbefruktning. I denne boka beskrev han heterostyli i detalj og presenterte andre mulige måter blomster hos samme art kan være ulike på. Ved siden av de mange eksemplene i orkideboka hans viser denne boka hvordan naturlig seleksjon har modifisert blomsterstrukturer for å sikre krysspollinering.
Dette var også den siste boka i Darwins trilogi om konsekvensene av Knight-Darwin-loven (som innebærer at ingen organismer kan bedrive uavbrutt sjølbefruktning). De to andre var Contrivances by which Orchids Are Fertilised by Insects og Effects of Cross and Self Fertilisation.


== Eksterne lenker ==
Fri fulltekstversjon av boka
Jericho 941

Jericho 941 (også markedsført som Baby Eagle, Desert Eagle Pistol, og UZI EAGLE) er en halvautomatisk pistol fra israelske IMI.
Den ble introdusert i 1990, og ble senere importert til USA av Magnum Research under navnet Baby Eagle, som en lillebror av Desert Eagle (selv om pistolene ikke deler konstruksjon eller virkemåte). Den ble også importert som Desert Eagle Pistol og UZI EAGLE. 
Pistolen er basert på CZ 75, konstruert i Israel med deler fra italienske Tanfoglio (som bygget sine egne CZ 75-kloner), og ble bygget om til å også kunne bruke .41 Action Express-ammunisjon. Patronen var ingen stor suksess, og gikk etterhvert ut av markedet. De originale Jericho 941 kunne veksles mellom 9x19 og .41 AE ved å kun bytte pipe, rekylfjær, og rekylfjærstang. Navnet Jericho 941 kommer nettopp fra kalibrene den kunne bruke - 9mm og .41 AE. Pistolen ble i begynnelsen ofte levert som et sett med begge kalibrene og en eske patroner i hvert kaliber. 
Nyere versjoner av pistolen finnes med både stål- og polymerrammer, og med Picatinny-skinner på undersiden av rammen. Disse modellene finnes i kalibrene 9x19, .40 Smith & Wesson, og .45 ACP. 


== Varianter ==
Jericho 941 kommer i tre størrelser; standard, kompakt og sub-kompakt, og i både stål og polymerutførelse.