jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Clichy (Hauts-de-Seine)

Clichy er en kommune i departementet Hauts-de-Seine i regionen Île-de-France i de nordvestlige forstedene til Paris. Den ligger 6,4 km fra sentrum av Paris, men har egen bystatus og noe over 55 000 innbyggere fordelt på bare 3 km². Dette gjør byen til en av de tettest befolkete byene i Europa.
Hovedkontorene til kosmetikkselskapet L'Oréal og elektronikkselskapet Sony Frankrike ligger i Clichy.


== Navn ==
Navnet Clichy er første gang omtalt som Clippiacum på 500-tallet, og dette er senere blitt endret til Clichiacum. Dette betyr «eiendommen til Cleppius», en gallo-romersk landeier.
På 1200-tallet ble slettene i Clichy brukt som en garenne, en jaktpark for den franske kongen og adelen. Clichy ble derfor kjent under navnet Clichy-la-Garenne.
Under den franske revolusjonen mellom 1793 og 1795 fikk området navnet Clichy-la-Patriote («Patrioten Clichy»), sannsynligvis fordi ordet garenne minnet om de føydale privilegiene som ble forkastet i 1789.
Etter revolusjonen ble det offisielle navnet Clichy, som kommunen fortsatt heter, men den blir allikevel ofte referert til som Clichy-la-Garenne.


== Historie ==
Clichy var hovedstad for merovingerne under Dagobert I.
I 1830  ble en del av området lagt under kommunen Batignolles-Monceau, men i 1860 ble det meste av denne kommunen lagt under Paris og en del ble tilbakeført til Clichy. I 1867 ble en del av kommunene Clichy og Neuilly-sur-Seine slått samman til kommunen Levallois-Perret.


== Vennskapsbyer ==
 Heidenheim, Tyskland (1959)
 Sankt Pölten, Østerrike (1968)
 Santo Tirso, Portugal (1991)
 Rubí, Barcelona, Spania (2005)
 Southwark, England, (2005)


== Kjente personer med tilknytning til Clichy ==
Claude Debussy, fransk komponist
Georges Bizet, fransk komponist
Olivier Messiaen, fransk komponist
Henri de Toulouse-Lautrec, fransk kunstmaler
Henry Miller, amerikansk forfatter
Louis-Ferdinand Céline, fransk forfatter
Pierre Bérégovoy, fransk politiker
Jacques Delors, fransk politiker


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Clichy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Clichy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Italias riksvåpen

Italias riksvåpen ble republikken Italias offisielle emblem 5. mai 1948. Våpenet er ikke-heraldisk og minner i sin utforming om de sosialistiske statenes riksvåpen. Stjernen symboliserer staten, mens tannhjulet står for arbeid. Innrammingen av olivenkvist og eikeløv er symboler for fred og styrke.


== Historikk ==
Før republikken var Huset Savoias slektsvåpen sentralmotiv i det italienske riksvåpenet.
Midbrødøya

Midbrødøya er ei mindre øy like vest for Nordre Eigerøya i Eigersund kommune i Rogaland. Den har navn etter gården Midbrød, og skilles fra Eigerøya ved Midbrødsundet og det trange Nautasundet. Øya har et par mindre viker (Veggjarviga, Lovågen), og omkring den ligger noen mindre holmer (den største er Strålaug). Det høyeste punktet på øya er Engjavigfjellet (67 moh.).Syd på øya ligger Eigerøy fyr, oppført i 1855, og det er ellers noen få hus på østsiden. Øya har forbindelse til Eigerøya med en privat vei.


== Referanser ==
Eigerøy bru

Egerøybrua eller Eigerøy bru er ei bru over Nysund mellom Eigerøya og fastlandet i Eigersund kommune i Rogaland. Brua er 260 meter lang, med 40 meter midtspenn og 23,75 meter seilingshøyde. Riksvei 426 går over brua, som gir innbyggerne på Eigerøya veiforbindelse med Egersund. Den ble åpnet av kronprins Olav i 1951. Det har vært tatt til orde for at brua bør utvides, på grunn av den økte trafikken, spesielt til industriområdene på Søre Eigerøya.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stavanger Aftenblad: Film om Eigerøy bru fra 1951 funnet (4. august 2008)
Vegvesenets vegkart
RT-21M

RT-21M (russisk:ракета средней дальности)- var et sovjetisk langdistansemissil. 
Missilet er best kjent i Norge under sitt NATO-kallenavn SS-20. Missilet hadde medium rekkevidde og 3 kjernefysiske stridshoder. Missilene var operative fra 1976 til 1988. 654 missiler ble bygget. Missilene ble ødelagt i mai 1991 i henhold til INF-avtalen.


== Tekniske detaljer og utvikling ==
Missilets høyde var 16,5 meter, det var 1,79 meter i diameter og veide 37,1 tonn. Det var basert på to trinn med fast brennstoff fra missilet RS-14 (NATO betegnelse SS-16 Sinner). Opprinnelig rekkevidde var fra 600 til 5 500 kilometer, den siste utgaven hadde en rekkevide anslått til 7 500 kilometer. Ved utplassering var missilet utstyrt med et stridshode på 1,6 tonn med en sprengkraft på 1 megatonn. Senere utgaver kunne ta to eller tre MIRV-baserte stridshoder, hver av de på 150 kilotonn. CEP (en tenkt sirkel hvor det var minst 50 % sjanse for treff av stridshodet) ble også forbedret, fra 550 meter til 150-450 meter.
Missilet var ment å erstatte de eldre R-12 Dvina (NATO kallenavn SS-4 Sandal) og R-14 Chusovaya (NATO kallenavn SS-5 Skean) som var utplassert fra årene 1958 og 1961 i Sovjetunionen og land tilhørende Warszawapakten. Utviklingsfasen av RT-21M startet i 1966 og missilets design ble godkjent i 1968, oppgaven med videre utvikling ble gitt til Moscow Institute of Thermal Technology. Prøveskyting startet i 1974 og utplassering ble påbegynt den 11. mars 1976 med de første enhetene operative i august samme år. Frem til 1986 ble i alt 48 utskytningssteder etablert med totalt 405 RT-21M (SS-20) missiler, i alt ble det laget 654 slike missiler.


== Bakgrunn for utvikling/utplassering ==
Under den kalde krigen hadde Warszawapakten en stor overvekt av konvensjonelle styrker i Sentral-Europa og de antok at NATO ville bruke taktiske atomvåpen for å stoppe en massiv konvensjonell Sovjetisk offensiv. RT-21M (SS-20) ga sovjetstyrkene et presist taktisk atomvåpen de inntil da manglet, tidligere missiler hadde vesentlig dårligere presisjon. RT-21M (SS-20) var nøyaktig nok til å kunne slå ut så godt som enhver Nato-base og våpenlager med svært liten varslingstid. Sovjetunionen fikk følgelig evnen til å slå ut NATOs taktiske atomstyrker ved presise angrep.
USA utplasserte Pershing II mellomdistanseraketter og Tomahawk kryssermissiler som et svar på utplasseringen av RT-21M (SS-20) etter at NATO i 1979 gjorde det såkalte Dobbeltvedtaket.


== INF-avtalen og destruksjon ==
Etter USAs utplassering av Pershing II og Tomahawk var Sovjetunionens fordel med RT-21M (SS-20) nøytralisert og begge parter fikk økt interesse for en nedrustning av taktiske atomvåpen i Europa. Den såkalte INF-avtalen ble fremforhandlet og undertegnet av USA og Sovjetunionen i 1987, og blant punktene man ble enig om var destruksjon av RT-21M (SS-20), Pershing II og Tomahawk. Missilene og deres kjøretøy ble ødelagt i mai 1991, kun noen få ble bevart for å stilles ut på museum. I Kiev i Ukraina er en RT-21M (SS-20) stilt ut på Det store fedrelandskrigen-museet, det er også et missil stilt ut ved National Air and Space Museum i Washington, DC i USA.


== Eksterne lenker ==
Nettside om RT-21M (russisk)
St. Johanneslogen Olaf Kyrre til det gyldne Kjæde

St. Johanneslogen Olaf Kyrre til det gyldne Kjæde er en St. Johannesloge i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 22) som ble innviet den 18. september 1884 i Christiania.
Losjen var den andre humanitære St. Johannesloge som ble grunnlagt i Norge, og fikk sin konstitusjonspatent fra Den tyske storlosjen Zur Sonne i Bayreuth.
Fem broderforeninger har vært underlagt losjen:

1889–1899: Olav Trygvason til de syv Stjerner i Fredrikshald
28. februar – 15. november 1891: Kolbein til den opadgaaende Sol i Lillehammer (ble selvstendig losje)
12. januar 1892 – 27. april 1893: St. Halvard til den flammende Stjerne (ble selvstendig losje)
21. januar 1893 – 21. januar 1900: Humanitas til de Tvende Liljer (ble selvstendig losje)
27. januar 1934 – 1940: Øistein i FredrikstadI 1960 ble losjen innlemmet i Den Norske Frimurerorden som St. Johannesloge nr. 21.
Losjen har fått lov til å arbeide med ritualer som er noe avvikende fra ritualene i de fleste andre St. Johannes-losjene.


== Ordførende Mestere ==


== Litteratur ==
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 1996/97, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Kroatias riksvåpen

Kroatias riksvåpen går under navnet šahovnica (sjakkbrett på kroatisk, fra šah som betyr sjakk) og fikk sin nåværende utforming etter vedtak av 21. desember 1990.  
Våpenet er et sjakkbrett i rødt og sølv med 25 ruter. 
For å markere avstand mellom det moderne Kroatia og både Den uavhengige staten Kroatia som var et lydrike under det nasjonalsosialistiske Tyskland, og den jugoslaviske sosialistrepublikken, har riksvåpenet nå en krone sammensatt av fem skjold som svarer til Kroatias fem historiske regioner:

Zagrebs gamle våpen er asurblått med en gull sekstakket stjerne og en sølv liggende halvmåne.Dubrovnik eller Republikken Ragusas gamle våpen er blått med to liggende røde bjelker.Dalmatia er representert ved et asurblått skjold med tre gull bekronede løvehoder.Istrias våpen er blått med en gull geit med røde hover og røde horn.Slavonias våpen er asurblått med et horisontalt rødt bånd med sølv kant fylt av en svart mår med sølv mage. Øverste felt har en sekstakket gull stjerne.


== Historikk ==
Det tidligst kjente riksvåpenet stammer fra kong Tomislav (10. århundre). 
I 1941 ble riksvåpenet tatt i bruk av Ustasja, med bokstaven "U" over skjoldet. 
I 1945, da kommunistene kom til makten, ble riksvåpenet tilført en rød stjerne.
Tao Lin

Tao Lin (født 2. juli 1983 i Alexandria i Virginia i USA) er en amerikansk poet, romanforfatter og novelleforfatter.
I 2005 ble han tildelt Seth Barkas Prize in Creative Writing fra New York University.
Tao er forfatter av romanen Eeeee Eee Eeee og novellesamlingen Bed, som ble utgitt samtidig av Melville House Publishing i mai 2007. Han er også forfatter av en poesisamling, you are a little bit happier than I am, som vant Action Books' December Prize i 2005. Taos andre poesisamling, cognitive-behavioral therapy, ble utgitt i mai 2008 av Melville House Publishing, som også vil utgi hans neste roman.
Tao er medredaktør for poesi i 3:AM Magazine og er sammen med Ellen Kennedy medredaktør for Ass Hi Books. Hans skriverier har stått i Moon, Nerve, Vice Esquire, The Stranger, The Mississippi Review, Bear Parade, The Cincinnati Review Other Woices, Fourteen Hills samt andre magasiner.
Taos forfatterskap har tiltrukket seg både negativ og positiv oppmerksomhet i yngre, mesteparten uavhengige utgivelser, slik som The Stranger, ANP Quarterly, Paper, Paste, Nylon, Vice, Flaunt, giant Robot og Gawker, som refererte til ham som «maybe perhaps the most irritating person we've ever had to deal with», selv om de senere «unnskyldte» ham.
Tao er grunnlegger av og CEO for online-lageret "STORE".
Han forsøkte en gang og mislyktes i å stjele fra en American Apparel.


== Andre roman ==
I august 2008 gjorde Tao det kjent at han selger seksti prosent av de kommende inntektene til sin neste bok som aksjer. Hver aksje har en pris på $ 2 000, og skal gi eieren rett til ti prosent av inntektene som boken genererer i USA. En får dessuten retten til å kalle seg «produsent» av boken.
Hans andre roman vil bli utgitt av Melville House Publishing høsten 2009 eller våren 2010.[trenger oppdatering]


== Bibliografi ==
2008: cognitive-behavorial therapy (poesi)
2007: Eeeee Eee Eeee (roman)
2007: Bed (historier)
2006: you are a little bit happier than i am (poesi)
2006: Today the Sky Is Blue and White  with Bright Blue Sports and a Small Pale Moon (historier, e-bok)
2006: this emotion was a little e-book (poesi, e-bok)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside (på engelsk)
ORBO & The Longshots

ORBO & The Longshots var et norsk rock and roll-band fra Bergen. Bandet ble dannet av vokalist og gitarist Ole Reinert Berg-Olsen alias ORBO i 2000.
Bandet har gitt ut seks album, og vant Spellemannprisen 2008 for albumet High Roller. De signerte platekontrakt med Columbia Records i 2009 og senere med Grappa Musikkforlag. Bandet ble oppløst i 2012.


== Medlemmer ==
ORBO (Ole Reinert Berg-Olsen): vokal, gitar
Ine Tumyr: vokal, perkusjon
Reidar Opdal: vokal, piano, hammondorgel
Paul Inge Vikingstad: bass
Stian Tumyr: slagverk
Magnus Åserud Skylstad: slagverk


== Diskografi ==
Seven (2005)
Dead Man Walking EP (2006)
Genuine Handmade Rock'n'Roll (2006)
High Roller (2008)
Masquerade (2009)
Live 10 (2010)
Prairie Moon (Bonus Tracks) EP (2011)
Prairie Sun (2011)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Latvias riksvåpen

Latvias riksvåpen er et tredelt våpenskjold som ble laget for proklamasjonen av republikken Latvia 18. novermber 1918. Øvre felt er blått med en oppadstigende gull sol, nedre heraldisk høyre felt er sølv med en rød løve, nedre heraldisk venstre felt er rødt med en sølv gribb. Over skjoldet representerer tre gull stjerner regionene Kurland, Livland och Latgale. Et bånd i Latvias flaggs farger binder sammen eikekvister under skjoldet og skjoldholderne.
Den oppadstigende solen ble første gang benytte som nasjonalt symbol under første verdenskrig, kjennetegnet for Latvias skytterkorps i den sovjetiske hæren.
Den røde løven stammer fra hertugdømmet Kurland, der den ble båret første gang 1569.
Gribben stammer fra polsk overhøyhet over Livland og Latgale, og ble båret første gang 1566.


== Sovjetrepublikken Latvia ==
Den latviske sosialistiske sovjetrepublikks våpen bygger på Sovjetunionens og var i bruk 1940-1991. Hveteaksene symboliserer jordbruk. havbølgene symboliserer maritim virksomhet. Den røde stjernen, samt hammer og sigd er kommunistiske symboler. Det røde banneret har Sovjetunionens motto «Arbeidere i alle land, foren dere» på latvisk (Visu zemju proletārieši, savienojieties!) og russisk. Latvijas PSR er republikkens navn, der PSR står for Padomju Sociālistiskā Republika.
Luxembourgs riksvåpen

Luxembourgs riksvåpen har hatt sitt nåværende heraldiske innhold siden 1288. Våpenet har i skjoldet en opprett rød løve med gull krone, tunge og klør, som er lagt på ti strenger av vekselvis blått og sølv. På skjoldet en kongekrone. Skjoldholderne er to opprette, tilbakeseende, gull løver som står på et gull postament.
Det store riksvåpenet har skjoldet omgitt av grønt ordensbånd og satt i en hermelinsforet rød våpenkappe med gull frynser og bånd, samt øverst en kongekrone.
National Stonewall Democrats

National Stonewall Democrats er en amerikansk homofili-rettighetsgruppe med sete i Washington D.C., tilknyttet Det demokratiske parti. «Stonewall» refererer til Stonewall-opprøret i 1969.
National Stonewall Democrats ble stiftet i 1998 av Barney Frank, et homofilt demokratisk medlem av representantenes hus, hvor han representerte Massachusetts' fjerde kongressdistrikt og brakte sammen tidligere utilknyttede homofile demokratiske klubber over hele landet.
Organisasjonen beskriver seg selv som «en grassrotkraft for sosial forandring innenfor vår bevegelse og innenfor vårt parti». Formålet er å utfordre politikere i Det demokratiske parti i spørsmål om homofili. Kandidater, som har fremstått som motstandere i homosaker, blir utfordret i nominasjonsvalgene. De viktigste sakene er homoekteskap samt lovforslag mot diskriminering.
370 av 4.400 utsendinger til landsmøtet i Det demokratiske partiet har erklært at de er homofile, lesbiske, bifile eller transpersoner.
Organisasjonen har på det nåværende tidspunkt mer enn nitti lag. Jon Hoadley er den nåværende eksekutive direktør. Forhenværende ledere av organisasjonen innbefatter Jo Wyrick, Eric Stern, Michael Perez, Paul Yandura, Michael Colby samt Chad S. Johnson.
I 2003 ble laget til National Stonewall Democrats på University of Michigan det første av sitt slag på en collegecampus.
Arbeidslivets KulturSeilas

Arbeidslivets KulturSeilas er et norsk kulturtiltak. Det ble stiftet i 2005. Idéskaper var Vidar Thorbjørnsen, som er kulturdirektør i Vestfold fylkeskommune.
Tilbudet inkluderer konserter, opera, forfatterbesøk, alt i høyt profesjonelt nivå.
Arbeidslivets KulturSeilas er et samarbeid mellom fylkeskommunen og næringslivet. De deler på utgiftene. Årsbudsjettet ligger på cirka halvannen millioner kroner.
Per 25. august 2008 medvirker femten bedrifter, fordelt på 1.200 ansatte, på ordningen.
Breifjorden

Breifjorden er ei fjordarm av Vinjefjorden i Surnadal, Tingvoll og Sunndal kommune på Nordmøre. Fjorden er en fortsettelse av Halsafjorden og Trongfjorden i nord. Breifjorden er 9,5 kilometer brei, eller lang, og strekker seg 5 kilometer fra nord til sør, som er den generelle retninga til hele fjordsystemet.Fjorden har innløp mellom Aksneset i vest og Båtvikneset i øst og deler seg videre i fire fjorder. Disse er Hamnesfjorden i nordøst, Surnadalsfjorden i øst, og Stangvikfjorden og Ålvundfjorden i sør. Nesøya utgjør den sørlige grensa til fjorden der Stangvikfjorden (i øst) og Ålvundfjorden (i vest) går på hver side av øya. Kjergroneset danner den østlige grensa til fjorden. 
Vest i fjorden ligger grenda Vågbø i Tingvoll.
Breifjorden har i tidligere tider; men også i nåtid vært brukt som dumpeplass og skipskirkegård for kondemnerte fartøyer.


== Referanser ==
Which Witch

Which Witch er en dramatisk norsk musikal om kjærlighet og hekseri, skrevet av Ingrid Bjørnov, Benedicte Adrian og Ole A. Sørli. Den bygger på historisk materiale om hekseprosesser som fant sted i den tyske byen Heidelberg.


== Handling ==
Handlingen i Which Witch er lagt til Tyskland midt på 1500-tallet, i tiden rundt reformasjonen. Den unge Maria blir forelsket i den katolske karrierebiskopen Daniel. Hvis han gifter seg, må han oppgi sitt embete. I tillegg er Maria alt lovet bort. Daniels søster, Anna Regina, gjør alt hun kan for å stoppe forholdet og legger en plan som kaster mistanke om hekseri over Maria. At hun får kontakt med Gertrud, som er én av de «kloke konene» i byen, bedrer ikke Marias situasjon.


== Konsertversjonen ==
Which Witch ble opprinnelig skrevet som bestillingsverk for konsertoppførelse under Festspillene i Bergen og ble første gang framført i mai 1987 og deretter under Rosendal musikkfestival i juni samme år.  Etterpå har konsertversjonene blitt overvært av mer enn 275 000 personer i ni land. Sankthansaften 1993 var over seksten tusen personer til stede på konsert i Holmenkollen.


== Album ==
Albumet Which Witch ble utgitt i 1987 og har solgt over 110 000 eksemplarer. Benedicte Adrian og Ingrid Bjørnov fikk Spellemannprisen 1987 i «Åpen klasse» for albumet. I 1990 ble Which Witch på Slottsfjellet, et konsertopptak, også utgitt og i 1993 ble Which Witch - London Cast Album utgitt.


== Piccadilly Theatre ==
Which Witch hadde premiere på Piccadilly Theatre 22. oktober 1992. Det var den gang Norges dyreste kultursatsing i utlandet, blant annet realisert takket være Norsk Hydro, som sponset forestillingen med fire og en halv millioner kroner. Musikalen ble gjennomgående slaktet av kritikerne.Etter et par måneder ble siste forestilling holdt, etter totalt 76 forestillinger. Opphavspersonene satt igjen med milliongjeld.


== Nypremiere i 2008 ==
Det var nypremiére på stykket på Det norske teatret 27. august 2008, denne gang i en omarbeidet versjon.

Haga har tidligere sunget samme rolle i konsertversjon. Regissør var Hilde Andersen, mens musikalsk ansvarlig var Svenn Erik Kristoffersen. Nye tekster ble skrevet av Axel Hellstenius og Ola E. Bø.


== Referanser ==
VM i turn 2006

Det 39. verdensmesterskapet i turn ble arrangert 13. til 21. oktober de 2006, i Århus i Danmark.


== Resultater ==


=== Herrer ===


==== Lagkonkurranse ====
Finaler

Kvalifisering


==== Individuell mangekamp ====


==== Frittstående ====


==== Bøylehest ====


==== Ringer ====


==== Hopp ====


==== Skranke ====


==== Svingstang ====


=== Kvinner ===


==== Lagkonkurranse ====
Finaler

Kvalifisering


==== Individuell mangekamp ====


==== Hopp ====


==== Skranke ====


==== Bom ====


==== Frittstående ====


== Medaljeoversikt ==


== Eksterne lenker ==
VM 2006 – Offisiell hjemmeside
Trongfjorden

Trongfjorden er en fjord som ligger mellom kommunene Surnadal og Tingvoll på Nordmøre i Møre og Romsdal fylke. Fjorden er en fortsettelse av Halsafjorden og strekker seg 4 kilometer sørøstover til Breifjorden. Fjorden har innløp i nord mellom Svinneset i vest og Bøkleppen i øst. Den sørlige grensa går mellom Aksneset i vest og Båtvikneset i øst.Fjorden har ikke veisamband langs de to sidene, men det ligger et par isolerte gårder her. 


== Referanser ==
Bobestyrer

Bobestyrer er en norsk juridisk term. Ved åpning av en konkurs blir det oppnevnt en bobestyrer. Bobestyrer blir også valgt til å bestyre dødsbo, og kalles da gjerne for skiftestyrer, siden fordeling av arv også benevnes arveskifte eller bare skifte.
Bobestyreren har ansvaret for å få solgt eiendeler samt å fordele utbyttet mellom kreditorene til selskapet.
Bobestyrer får ikke sjelden hjelp av en bomedhjelper.
Bobestyrer eller bomedhjelper selger bort alt som er av verdi. Det foregår enten til en oppkjøper som selgervarene videre eller direkte til sluttbruker.
Det er opp til bobestyrer og et kreditorutvalg å beslutte om hva som vil gi størst utbytte.
Alstadloftet

Alstadloftet,som også er kalt Alfstadloftet, er et loft eller stabbur fra middelalderen på gården Alstad i Rollag i Numedal.Loftet er antatt bygd ca. 1193. Dendrokronologisk analyse viser at tømmeret er felt på 1180-tallet eller litt senere. Loftet er det eldste huset i Rollag; denne bygda har 15 bygninger fra middelalderen. 
En runeinnskrift forteller at «Geirmund gjorde meg». Runeinnskriften kan skrive seg fra 1100-tallet eller 1200-tallet. Om denne opplysninger gjelder stolpen runene er skåret i, trappa som står inntil eller selve huset er umulig å avgjøre.Lafteteknikken er findalslafting; dette har lenge gitt en sikker datering av huset til før 1350. Tømmeret er ovalt. Loftet ble bygget uten utvendige svalganger, og har innvendig trapp. Veggene heller svakt utover slik at de er omkring 10 cm bredere oppe enn nede. Opprinnelig hadde taket trolig lenger utstikk, ved senere endringer er blant annet taksperrene kortet inn. Johan Meyer mente at bygningens ytre var vakrere i den opprinnelige formen. 
Trolig var det slik at loftet opprinnelig sto på trapesformede syllstokker som hvilte på en lav steinmur eller på hjørnesteiner.
Buret i underetasjen er ett rom, mens trappa fører herfra opp i en innvendig svalgang med dør som fører inn i loftsrommet, sovekammeret. 
Andre etasje har spor etter senger; slike spor er det også i første etasje; dette skiller Alstadloftet fra den tids skikk. Inngangsdøra har smijernsbeslag som forestiller «livets tre».
Loftet står nå på stabber av treverk. Døren ble endret da bygget fikk nytt fundament. Nåværende innvendig trapp er skåret med sag og langt yngre enn bygget ellers.

		
		


== Litteratur ==
Arne Berg: Norske mellomalderhus


== Se også ==
Loft
Lafteverk


== Referanser ==
Anton Cathinco Stub Holmboe

Anton Cathinco Stub Holmboe (født 31. januar 1892 i Oslo, død 15. mars 1980) var en norsk jurist og dommer i Norges Høyesterett. Han var stormester i Den Norske Frimurerorden fra 1962 til 1969.
Holmboe tok juridisk embetseksamen i 1914 og ble høyesterettsadvokat i 1925. Han arbeidet i ulike offentlige etater og private bedrifter (bl.a Justisdepartementet, Vinmonopolet og Den norske Creditbank), inntil han ble utnevnt til høyesterettsdommer i 1945. Dette embetet hadde han inntil oppnådd pensjonsalder i 1962. Hans spesialfelt innen jusen var veksel- og sjekkrett, og om dette har han skrevet flere artikler og lovkommentarer.
Han var formann i Den Konservative Studenterforening i 1918.
Holmboe ble i 1955 slått til kommandør av St. Olavs Orden. Han var også kommandør av den finske Hvite Roses orden og den svenske Nordstjerneordenen.


== Kilder ==
Biografi i Einar Hoffstad: Merkantilt biografisk leksikon – hvem er hvem i næringslivet? (1935), reprodusert hos Prosjekt Runeberg.
Biografi i Bjørn Steenstrup: Hvem er Hvem? 1973, reprodusert hos Prosjekt Runeberg.