jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Universitetet i Ferrara

Universitetet i Ferrara (italiensk Università degli Studi di Ferrara) er et universitet i byen Ferrara i regionen Emilia-Romagna i nordlige Italia. I årene før den første verdenskrig, med mer enn 500 studenter, var universitetet det best bemannede av de frie universitetene i Italia. I dag går det omtrentlig 12 000 studenter ved universitetet og det blir gitt rundt 400 grader hvert år. Lærerstaben er på 600, inkludert 223 forskere, og de er organisert i åtte fakulteter.


== Historie ==
Universitetet i Ferrara ble grunnlagt den 4. mars 1391 av marki Alberto V D'Este med tillatelse fra pave Bonifatius IX. Studium Generale ble innviet den 18. oktober på den hellige Lukas’ dag dette året med kurser i lov (kirkerett), kunstartene og teologi. Etter Italias samling ble Universitetet i Ferrara et fritt universitet med fakulteter i juss og matematikk, et tre-årig kurs i medisin (redusert til to år i 1863–1864), foruten en egen skole for veterinærmedisin (nedlagt i 1876), farmasi og Notarius publicus (notar).
Etter den andre verdenskrig ble universitetet etter hvert statlig finansiert, noe som åpnet for mange fakulteter og forskningsdepartementer. Den mest framtredende veksten skjedde mellom 1970-tallet og 1980-tallet da professor Antonio Rossi var i ledelsen som rektor.
Andre bemerkelsesverdige lærere har blant annet vært Giovanni Bianchini (1410 – ca. 1469), professor i astronomi, og Cesare Cremonini (1550–1631), professor i naturfilosofi i årene 1573 og 1590.


== Forskning og internasjonalt samarbeid ==
CIVR (Comitato di Indirizzo per la Valutazione della Ricerca, eller «Direktoratkomite for forskningsevaluering»), i henhold til offentlig rapport fra 2007, har gradert Universitetet i Ferrara til det beste i Italia i henhold til nyttiggjøring av forskning. For å kunne komme fram til disse resultatene har CIVR behandlet betydelige data som blant annet antall registrert patenter i Italia og i utlandet, forskningssamarbeid mellom universitetsarbeid og akademiske avlegger.
Fra 2000 begynte Universitetet i Ferrara med et fagsamarbeidet på tvers av fakultetene i økonomi, arkitektur, medisin, rettsvitenskap og ingeniørvitenskap i de viktigste industriområdene i Kina, det vil si Guangdong, både med forskning og eksperimentering med kinesiske universiteter og betydelige lokale kommersielle interesser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) University of Ferrara – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Novaja Sibir

Novaja Sibir eller Ny-Sibir (russisk: Новая Сибирь) er ei av Nysibirøyene mellom Laptevhavet og Østsibirhavet i Russland. Med et areal på 6200 km² er den akkurat ikke med på listen over de 100 største øyene i verden. Novaja Sibir er en lav øy og det høyeste punktet er bare 76 meter over havet. Den er dekket av tundravegetasjon og hører administrativt til republikken Sakha.


== Geologi ==
Novaja Sibir består av klastiske sedimenter fra sen krittid til kvartærtiden. Sedimentene fra sen krittid er omfattende foldede lag av grå eller grågrønn tuffaktig sand, tuffaktig silt, småstein og lag av brunkull. Sand og silt inneholder ofte vulkansk glass, fossile planter, rhyolittisk småstein eller en kombinasjon av alle. Sand, silt, leire og brunkull fra eosen ligger over en erosjonsdiskordans i sedimentene fra sen krittid. Nordvest på Novaja Sibir går disse sedimentene gradvis over i leire som inneholder fossiler av skalldyr. Oppå sedimentene fra eosen og andre erosjonsdiskordanser ligger sand fra oligocen og tidlig miocen. De inneholder tynne lag av silt, gjørme, leire og småstein. Sanden inneholder òg fossile planter og kiselalger fra laguner, sumper og innsjøer. Over dette sandlaget ligger sedimenter fra pliocen med lag av sand, silt, gjørme, torv og småstein.Bortsett fra Derevjannyjeåsene, dekker sedimenter fra kvartærtiden nesten hele overflaten av Novaja Sibir. Disse avleiringene består av lag av marine sedimenter oppå jordsedimenter. De lavere marine sedimentene består av tre lag oppå hverandre av marin til beisk leire med fossiler av bløtdyr med torv på toppen av dette igjen. Jordsedimentene som ligger over dette igjen består av isrik silt der mange iskiler har dannet seg. Denne isen har opparbeidet seg gjennom titusenvis av år gjennom sen kvartærtid og det siste glasiale maksimum og fram til om lag 10 000 år siden. I løpet av denne perioden gravla isen og bevarte mange støttenner og bein fra mammuter og andre dyr fra megafaunaen.På Novaja Sibir finnes det mye oppreiste trestammer, greiner, løvavtrykk og andre planterester i sedimentene som ligger blottet ved havklippene og i Derevjannjeåsene langs sørkysten. På grunn av de mange trerestene kalte de første oppdagerne og paleobotanistene Derevjannjeåsene for enten «Skogfjellene» eller «Trefjellene». En mente at lagene av sand, silt, gjørme og leire som inneholder disse fossile trestammene oppstod i enten miocen eller eosenepoken., men i dag vet en at de kommer fra sen krittid.


== Vegetasjon ==
Tundraen dekker hele Novaja Sibir og består stort sett av svært lavtvoksende gress, siv, moser, lav og levermoser. Jordsmonnet er typisk fuktig, finkornet og ofte bakket.


== Historie ==
Jakov Sannikov oppdaget Novaja Sibir i 1806 under en jaktekspedisjon finansiert av kjøpmennene Semen og Lev Sirovatskij.


== Referanser ==
Supercalifragilisticexpialidocious

«Supercalifragilisticexpialidocious» er en 34 bokstaver lang amerikansk sangtittel fra filmen Mary Poppins (1964), hvor sangen ble fremført av Julie Andrews og Dick Van Dyke. Den finnes også i sceneversjonen. Melodi og tekst er skrevet av Richard B. Sherman og Robert M. Sherman. 
Siden handlingen til Mary Poppins var lagt til 1910, ble det ønsket sanger som lød som om de kom fra denne perioden, slik som de samtidige music hall-sangene «Boiled Beef and Carrots» samt «Any Old Iron».Ifølge Richard B. Sherman, som skrev sangen sammen med broren Robert M. Sherman, skapte de ordet på to uker, hovedsakelig fra kaudervelsk.Roten til ordet har blitt definert som super- («over»), cali- («skjønnhet»), fragilistic- («delikat»), expiali- («godtgjøre») samt docious- («utdannelsesverdig»).Det skulle bety noe slikt som «Gottgjør for ekstrem og delikat skjønnhet med å være høyst utdannelsesverdig». Dette er et perfekt ord for Mary Poppins å anvende, da hun ikke bare synes hun er utrolig vakker, men også ekstremt intelligent.
Ifølge filmen blir ordet definert som «hva du sier når du ikke vet hva du skal si».


== I filmen ==
«Supercalifragilisticexpialidocious» beskriver bruken av ordet som en måte å mirakuløst å prate seg ut av vanskelige situasjoner og til og med en måte å endre sitt liv på. 
Sangen blir fremført i filmens animerte sekvens, hvor Mary Poppins blir omringet av reportere etter å ha vunnet et hesteløp. Én av reporterne hevder at det ikke kan finnes ord for hvordan hun føler seg, men hun hevder det motsatte og begynner på sangen om ordet hun kan anvende.


== Norsk versjon ==
Per Lekang har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Superoptikjempefantafenomenalistisk». Sangen er innspilt med Rolf Just Nilsen på singlen Nor-Disc NOR 112 i 1965.


== Referanser ==
Orange (teleselskap)

Orange er et globalt merkenavn som brukes av France Télécoms aktiviteter innen mobiltelefoni og internettjenester.
Orange ble grunnlagt i Storbritannia i april 1994. Selskapet ble børsnotert på Nasdaq og London Stock Exchange den 2. april 1996, og hovedaksjonærerne ble Hutchison Whampoa (49%) og British Aerospace (25%). I 1999 solgte Hutchison sin aksjepost til det tyske Mannesmann AG, som deretter kjøpte de restende aksjene i selskapet, og selskapet ble deretter i februar 2000 tatt av børs.
I mellomtiden var Mannesmann selv blitt oppkjøpt av det britiske mobiltelefonselskapet Vodafone. Europakommisjonen og de britiske konkurransemyndighetene forlangte imidlertid at Orange måtte selges for at oppkjøpet kunne godtas. Selskapet ble derfor i mai 2000 solgt til France Télécom, som i dag er eneeier av selskapet.
Fra 2006 ble selskapets datterselskaper innen ISP-tjenester, som tidligere ble kalt Wanadoo, også lagt inn under merkenavnet Orange, som nå er den kommersielle fasaden for nesten alle France Télécoms tjenester.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Orange (telecommunications) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Operasjon Sjøsprøyt

Operasjon Sjøsprøyt er en norsk film fra 1964. Den er en komedie basert på et manuskript av Bias Bernhoft og Bjørn Sand. Regien er ved Knut Bohwim. 


== Handling ==
Rammen for filmen er hentet fra marinen, hvor man møter mannskap og befal ombord i hurtiggående motortorpedobåter på tokt til Tromsø, med sjøsprøyt, sang, musikk og jenter i hver havn. Mye av handlingen foregår også ombord på jageren KNM «Bergen».


== I rollene ==
Arve Opsahl ... Bottolph Johansen, kokk
Rolf Just Nilsen ... Kalle 'Ingo' Bråten
Per Asplin ... Erik Langseth, filolog og gast
Arne Bendiksen ... Amandus, maskinmann
Odd Borg ... Fridolin Holter, løytnant
Oddvar Sanne ... Neptun, kvartermester
Tore Foss ... Anton Vagle, orlogskaptein
Gustav Adolf Hegh ... Tim, gast
Erik Lassen ... Tom, gast
Torgils Moe ... Truls, gast
Sølvi Wang ... Eli Sæter, assistentlege
Wenche Myhre ... Aina, samepike
Arvid Nilssen, Jåmpa, samepikens far
Vigdis Røising ... Eriks forlovede
Kari Diesen ... Camilla Langseth, Eriks mor
Elisabeth Granneman ... Rita Rønneman, popsangerinne


== Eksterne lenker ==
(en) Operasjon Sjøsprøyt på Internet Movie Database 
(no) Operasjon Sjøsprøyt i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Operasjon Sjøsprøyt hos Filmfront
Howards

Howards var et norsk poporkester. Inger Lise Rypdal, Maj Britt Andersen, Stein Ingebrigtsen, Vivian Vindenes og Kjell Solem har i perioder på 70-tallet vært vokalister i Howards.


== Medlemmer ==
Maj Britt Andersen – vokalist
Viggo Sandvik – trompet
Håvard Bratvold – vokal, orgel, piano, synth
Tom Feyling – gitarer, vokal
Torbjørn Sunde – vokal, trombone, congas
Egil Johannessen – bass
Rune Tollefsen – trommerFra våren 1975 hadde bandet følgende medlemmer:

Vivian Vindenes – vokalist
Håvard Bratvold – vokal, orgel, piano, synth, clavinet
Olav Korssjøen – gitarer
Per Roar Øian – bass, vokal
Steinar Brekken – vokal, orgel, piano, string, mellotron
Harry Fuglem – trommerSenere Svein Egil Tørstad på gitar og Kåre Virud på gitar, vokal.
Fra august 1976 til april 1978 Ivar Hansen på gitar.


== Diskografi ==
La oss leve livet her (1974)
Plysj (1974)
Howards (1976)


== Eksterne lenker ==
(en) Howards på Discogs 
(no) Howards på Rockipedia
Jeannetteøya

Jeannetteøya (russisk: Остров Жаннетты, Ostrov Zjannetty) er den østligste øya i De Long-øyene i Østsibirhavet. Den ble oppdaget i 1881 av USS «Jeannette»-ekspedisjonen, ledet av den amerikanske orlogskapteinen George W. DeLong i De forente staters marine. Den er den nest minste øya i De Long-øyene, er 2 km lang og har et areal på om lag 3,3 km². 
Den høyeste toppen på øya ligger 351 meter over havet. Den er hovedsakelig dekket av isbreer og kornsnø. Øya ble krevd av USA i 1881, men er i dag underlagt Russland.


== Geologi ==
Jeannetteøya består av foldet gråvakke fra paleozoikum med konglomerat fra kenozoikum over. Gråvakken er grov og inneholder biter av konglomerat her og der. En diskordans skiller konglomeraten fra kenzoikum fra gråvakken under. Konglomeraten fra kenozoikum inneholder runde småstein, større steiner og blokker av kvarts, sandstein, kvartsitt, dioritt, andesitt-basalt og endret granitt.


== Historie ==

Den amerikanske utforskeren og kapteinløytnanten George W. DeLong satte ut i 1879 ombord på «Jeannette» for å finne farvann i Nordishavet nær Nordpolen og håpet å nå Vrangeløya. Skipet havnet derimot i pakkisen nær Heraldøya i september 1879 og ble fanget. Fartøyet drev mange hundre kilometer med isen og passerte nord for Vrangeløya. I mai 1881 kom de til Jeannetteøya og Henriettaøya. Mannskap fra skipet gikk i land på øya med det amerikanske flagget og erklærte den som amerikansk eiendom. Ekskursjonen var ledet av George W. Melville og de gikk i land 2. eller 3. juni, bygde en varde og plasserte et dokument om hendelsen inne i varden.Under den russiske polare hydrografiske ekspedisjonen ledet av Boris Vilkitskij i 1914–1915, kom isbryteren «Vajgatsj» til Jeanetteøya for å kartlegge den og Henriettaøya, men tykk is stoppet dem. I 1916 ga den russiske ambassadøren ut et offisielt notat som sa at Russland regnet Jeanetteøya og flere andre arktiske øyer som en del av Det russiske riket. Dette kravet ble senere opprettheldt av Sovjetunionen.


== Referanser ==
Blokk 5

Blokk 5 er en norsk musikkgruppe startet i 2000 av elever fra Sandefjord videregående skole. De har beveget seg fra å være en instrumental eksperimentell jazzgruppe mot rock og pop. Gruppa er en del av Kennel Collective.
Den første, selvutgitte EPen fikk terningkast 5 i Østlands-Posten. Det første albumet i 2007 fikk en positiv anmeldelse i Østlands-Posten, terningkast 5 i Tønsbergs Blad og terningkast 4 i Dagsavisen.


== Medlemmer ==
Jonas Kilmork Vemøy – trompet, vokal
Alexander Bosrup Karlsen – saxofon, vokal
Johan A.S. Jørgensen – gitar, vokal
Steinar Aarsland – tangenter
Jo Berger Myhre – bass, gitar, vokal
Andreas Lønmo Knudsrød – trommer, vokal


== Utgivelser ==
Casio Killed the Cornette EP – (2005)«Racing Turtle»
«Casio Killed the Cornette»
«Memory Repeats Itself»
«Sachikos Lullaby»
«Congorilla»Scandals and Animals – (2007)«Casino Totale»
«Normal as Usual»
«Union Jack Part I»
«Union Jack Part II»
«Every Life Will End With Salsa»
«Memory Repeats Itself»
«El-Maake»
«International Karate»
«Popmusik»Sing Your Heart Out! – (2011)


== Referanser ==
They Live

They Live er en amerikansk science fiction-thriller, actionfilm og svart komedie fra 1988 regissert og bearbeidet til manus av John Carpenter. Filmen handler om en løsarbeider som ved en tilfeldighet oppdager at flere av innbyggerne i Los Angeles egentlig er utenomjordiske vesener. Planen er global maktovertagelse. Hovedrollen spilles av Roddy Piper, mens sentrale biroller spilles av Keith David og Meg Foster. Filmen er basert på Ray Nelson novelle Eight O’Clock in the Morning (1963).
They Live fikk positiv omtale av anmelderne.


== Handling ==
Filmen handler om den hjemløse vietnamveteranen John Nada som ved en tilfeldighet oppdager noe svært bemerkelsesverdig gjennom sin ferd i Los Angeles. Han slår seg ned i en leir for hjemløse, men etter en stund blir leiren jevnet med jorden av politiet. I den forbindelse får han fatt på noen helt spesielle solbriller. Ved hjelp av disse ser han til sitt store sjokk at mange av byens borgere i virkeligheten er utenomjordiske vesener med groteske utseender. Han ser også at reklameplakatene er fordekt propaganda for et autoritært styre. Det blir etterhvert klart at disse vesenene har til hensikt å skaffe seg verdensherredømme. 


== Om filmen ==
They Live ble innspilt i løpet av åtte uker i perioden mars-april i Los Angeles.


=== Anmelderne ===
Filmen ble godt mottatt av filmkritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 85 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Leonard Maltin gav den 2 av 4 stjerner.


=== Økonomi og popularitet ===
Filmen innbrakte 13 millioner på kino i USA. Sammenlignet med mange Carpenters tidligere filmer ble den ikke noen publikumssuksess og den havnet såpass langt nede som en 75-plass over de mest innbringende filmene på amerikanske kinoer i 1988. Men siden produksjonskostnadene bare var på drøyt tre millioner dollar gav den et brukbart overskudd.


=== Annet ===
Filmen ble ikke satt opp på norske kinoer, men ble utgitt på video av Juno Media i 1989.


== I rollene ==
Roddy Piper ...  Nada
Keith David ...  Frank
Meg Foster ...  Holly
George 'Buck' Flower ...  Omstreifer
Peter Jason ...  Gilbert
Raymond St. Jacques ...  Gateprest
Sy Richardson ...  Afroamerikansk revolusjonær


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) They Live – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) They Live på Internet Movie Database 
(no) They Live hos Filmfront 
(sv) They Live i Svensk Filmdatabas 
(fr) They Live på Allociné 
(nl) They Live på MovieMeter 
(en) They Live på AllMovie 
(en) They Live på Turner Classic Movies 
(en) They Live på Rotten Tomatoes 
(en) They Live på Metacritic 
(en) They Live på Box Office Mojo
Revenge

Revenge er det 16. studioalbumet fra hard rock-bandet Kiss, utgitt i mai 1992. Dette er det første albumet etter trommeslager Eric Carrs død i november 1991, og innspillingene startet i desember 1991. Dette er dermed Kiss' første album med trommeslageren Eric Singer. Albumet ble dedisert Carr, og to av sporene inneholder bidrag fra ham. Dette er innspillinger fra tidlig i 1991 og fra 1981. 
På Revenge har Gene Simmons og Paul Stanley gjenopptatt låtskriver-samarbeidet med noen «gamle travere» innen Kiss-låtskriving, nemlig Bob Ezrin og tidligere medlem av bandet Vinnie Vincent. Sangen «God Gave Rock 'N' Roll to You II» er en lettere omskrevet versjon av Russ Ballards sang «God Gave Rock 'N' Roll to You» fra 1973 (som den gang ble spilt inn med Ballards band Argent) og ble spilt inn som filmmusikk til filmen Bill and Ted's Bogus Journey. Denne sangen ble den siste innspillingen Eric Carr var med på. Hans bidrag var bakgrunnskoring, da han var for syk til å spille trommer.


== Sporliste ==
«Unholy» (Gene Simmons, Vinnie Vincent) – 3:40
Vokal: Gene Simmons
«Take It Off» (Paul Stanley, Bob Ezrin, Kane Roberts) – 4:50
Vokal: Paul Stanley
«Tough Love» (Stanley, Bruce Kulick, Ezrin) – 3:44
Vokal: Paul Stanley
«Spit» (Simmons, Scott Van Zen, Stanley) – 3:32
Vokal: Gene Simmons og Paul Stanley
«God Gave Rock 'N' Roll to You II» (Russ Ballard, Stanley, Simmons, Ezrin) – 5:18
Vokal: Paul Stanley og Gene Simmons
«Domino» (Simmons) – 4:01
Vokal: Gene Simmons
«Heart of Chrome» (Stanley, Vincent, Ezrin) – 4:02
Vokal: Paul Stanley
«Thou Shalt Not» (Simmons, Jesse Damon) – 3:59
Vokal: Gene Simmons
«Every Time I Look at You» (Stanley, Ezrin) – 4:38
Vokal: Paul Stanley
«Paralyzed» (Simmons, Ezrin) – 4:14
Vokal: Gene Simmons
«I Just Wanna» (Stanley, Vincent) – 4:07
Vokal: Paul Stanley
«Carr Jam 1981» (Eric Carr) – 2:46
instrumental


== Personell ==
Gene Simmons – bass, vokal
Paul Stanley – gitar, vokal
Bruce Kulick – gitar
Eric Singer – trommer, vokal


=== Andre musikere ===
Eric Carr – vokal på «God Gave Rock 'N' Roll to You II», trommer på «Carr Jam 1981» (innspillinger fra henholdsvis 1991 og 1981)
Vinnie Vincent - gitar-intro på «Unholy»
Kevin Valentine – trommer på «Take It Off»
Dick Wagner – gitar på «Every Time I Look at You»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Revenge på Discogs 
(en) Revenge på MusicBrainz 
(en) Revenge på Spotify 
(en) Revenge på AllMusic 
Album Revenge på Kissonline.com
The Kiss FAQ – Revenge Arkivert 16. mai 2011 hos Wayback Machine.
Ville Jalasto

Ville Santeri Jalasto (født 19. april 1986) er en finsk tidligere fotballspiller.Ville kom til Stabæk fra Aalesund den 30. juli 2012, på en 3,5-årskontrakt  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ville Jalasto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ville Jalasto på Internet Movie Database 
(en) Ville Jalasto – FIFA 
(en) Ville Jalasto – UEFA 
(en) Ville Jalasto – Transfermarkt 
(en) Ville Jalasto – national-football-teams.com 
(en) Ville Jalasto – WorldFootball.net 
(en) Ville Jalasto – FootballDatabase.eu 
(en) Ville Jalasto – Soccerway 
(en) Ville Jalasto – EU-Football.info 
(en) Ville Jalasto – FBref
Carnival of Souls: The Final Sessions

Carnival of Souls: The Final Sessions er det 17. studioalbumet fra hard rock-bandet Kiss, utgitt i oktober 1997. 
Albumet ble påbegynt i november 1995 med planlagt utgivelse våren 1996. På grunn av gjenforeningen av originalbesetningen i 1996 ble disse planene lagt på is. Etter at det begynte å sirkulere bootleg-kopier av albumet, bestemte bandet seg for å ferdigstille og utgi albumet. 
Dette albumet inneholder sangen «I Walk Alone», sunget av gitarist Bruce Kulick, hans eneste bidrag som hovedvokalist. Albumet inneholder også et bidrag fra det fremtidige medlemmet i bandet, Tommy Thayer, da sangen «Childhood's End» er skrevet av Thayer i samarbeid med Kulick og Gene Simmons. 


== Sporliste ==
«Hate» (Gene Simmons, Scott Van Zen, Bruce Kulick) – 4:36
Vokal: Gene Simmons
«Rain» (Paul Stanley, Kulick, Curtis Cuomo) – 4:46
Vokal: Paul Stanley
«Master & Slave» (Stanley, Kulick, Cuomo) – 5:00
Vokal: Paul Stanley
«Childhood's End» (Simmons, Tommy Thayer, Kulick) – 4:20
Vokal: Gene Simmons
«I Will Be There» (Stanley, Kulick, Cuomo) – 3:49
Vokal: Paul Stanley
«Jungle» (Stanley, Kulick, Cuomo) – 6:49
Vokal: Paul Stanley
«In My Head» (Simmons, Van Zen, Jaime St. James) – 4:00
Vokal: Gene Simmons
«It Never Goes Away» (Stanley, Kulick, Cuomo) – 5:42
Vokal: Paul Stanley
«Seduction of the Innocent» (Simmons, Van Zen) – 5:16
Vokal: Gene Simmons
«I Confess» (Simmons, Ken Tamplin) – 5:23
Vokal: Gene Simmons
«In the Mirror» (Stanley, Kulick, Cuomo) – 4:26
Vokal: Paul Stanley
«I Walk Alone» (Simmons, Kulick) – 6:07
Vokal: Bruce Kulick


== Personell ==
Gene Simmons – bass, vokal
Paul Stanley – gitar, vokal
Bruce Kulick – gitar, bass, vokal
Eric Singer – trommer, perkusjon, vokal


== Eksterne lenker ==
(en) Carnival of Souls: The Final Sessions på Discogs 
(en) Carnival of Souls: The Final Sessions på MusicBrainz
Aleksandr Jegorov

Aleksandr Iljitsj Jegorov (russisk: Алекса́ндр Ильи́ч Его́ров, født 13. oktoberjul./ 25. oktober 1883greg., død 22. februar 1939) var en sovjetisk militær leder og et fremtredende offer for Stalins utrenskninger på slutten av 1930-tallet.
Jegorov ble født i en småbondefamilie i Buzuluk nær Samara i det sentrale Russland. Han kom inn i Den keiserlige russiske hær i 1901 og ble offiser i 1905. Under første verdenskrig steg han i gradene til oberstløytnant, og ble såret fem ganger. I 1904 hadde han meldt seg inn i Det sosialistrevolusjonære partiet, men etter at bolsjevikene tok makten aksepterte han det nye regimet og ble en offiser i Den røde armé. 
Under den russiske borgerkrigen hadde Jegorov kommandoen over sørfronten til Den røde armés og spilte en viktig rolle i beseiringen av de hvite styrkene i Ukraina. I 1920 var Jegorov en av Den røde armés kommandanter under den polsk-sovjetiske krig. Under denne kampanjen var han en nær kollega av Stalin og Semjon Budjonnyj. 
I 1925-26 ble Jegorov sendt som militær rådgiver i Kina. I 1927 var han Den røde armés kommandant i Hviterussland. I 1931 ble han utnevnt til visefolkekommissær for forsvar og Sjef for Generalstaben i Den røde armé. I 1934 ble han kandidatmedlem av Sentralkomiteen i kommunistpartiet.
I 1935 var han en av de første fem som ble utnevnt til Marskalk av Sovjetunionen, da denne rangen ble opprettet.
På grunn av hans gamle forbindelser til Stalin og Budjonnyj, syntes Jegorov å være trygg for den bølgen av arrestasjoner som sveipet gjennom Den røde armé i 1937 etterhvert som Stalins utrenskninger økte i omfang. Han ble offisielt listet som en av dommerne i rettssaken mot Tukhatsjevskij i juni 1937. Men på slutten av 1937 ble han degradert til kommandør i det Transkaukasiske militærdistrikt, og han ble arrestert i februar 1938 og hans militære skrifter forbudt. Jegorov døde i fengsel og dødsdatoen ble senere offisielt oppgitt som februar 1939. Enkelte sovjetiske kilder oppga dog hans dødstidspunkt til så sent som 1941. Han ble rehabilitert av Nikita Khrusjtsjov, etter Stalins død.


== Referanser ==
Palisades kjernekraftverk

Palisades kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft ved bredden av Michigansjøen, i Covert Township i Van Buren County, i det sørvestlige hjørnet av delstaten Michigan i USA. Anlegget ligger mellom Chicago og Detroit, 8 km sør for byen South Haven. Kjernekraftverkets nåværende reaktor ble godkjent for igangsetting i 1971. Installert maksimal effekt i 2009 er brutto 842 MW, netto effekt 725 MW mens årsproduksjonen i 2007 var på om lag 5,83 TWh elektrisk kraft. 
Anlegget eies av Entergy Nuclear. Det har en reaktor som er i operativ drift. Etter dagens konsesjoner skal reaktorens produksjon opphøre i 2031. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Palisades Nuclear Generating Station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
EIA – faktaark om kjernekraftverket.