jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lewinodden

Lewinodden er en odde på sørsiden av Isfjorden på Spitsbergen, Svalbard. Lewinodden utgjør den vestligste begrensningen av bukta Russekeila, og ligger 3 km nordøst for Kapp Linné, helt nordvest på Nordenskiöld Land og er en del av Festningen geotopvernområde.
Lewinodden har sitt navn etter gruveingeniøren Arthur Savel Lewin, en norsk gruveeier og utmålsmann med kullgruver på begge sidene av Grønfjorden. Lewin bygde hytter i Russkeila, på neste odde i vest (Kapp Mineral), og lengre sør rundt Kapp Linné. På selve Lewinodden reiste Hvalfangstselskapet Nimrod ei beskjeden hytte i mellomkrigstida, men den forfalt raskt.


== Referanser ==
USAs okkupasjon av Veracruz

Under den meksikanske borgerkrigen ble flere meksikanere evakuert av sivile amerikanske fiskere. Under en slik evakuering fra byen Tampico hadde fiskerne blitt beskutt av meksikansk militær. Som en reaksjon på dette landsatte USA i første omgang 757 soldater i Veracruz, og invaderte byen. Okkupasjonsstyrkene økte til 3948 soldater på sitt meste. USA trakk seg tilbake den 23. november 1914.


== Se også ==
Liste over kriger USA har deltatt i
Lopra

Lopra (foreldet dansk skrivemåte: Lobra) er en bygd på Færøyene. Den ligger innerst i Lopransfjørður, en fjordarm av Vágsfjørður, på Suðuroy. Lopra ligger i Sumbiar kommuna. Den 1. januar 2021 hadde Lopra 83 innbyggere.Lopra ble grunnlagt som en niðursetubygd av nybyggere fra Sumba i 1834. Det lå også en hvalfangststasjon på stedet. På 1800-tallet var storhvalfangst ved Færøyene av økonomisk betydning. Hvalfangtstasjonen i Lopra ble nedlagt i 1953. Siden 1950-årene har Lopra vært en fiskerihavn med fiskemottak. I siste halvdel av 1900-tallet stod seriegründeren Jákup Joensen for en del av denne virksomheten.Havnen i Lopra var utgangspunkt for prøveboringer etter olje på færøysk sokkel i 1980- og 1990-årene, men ingen funn viste seg å være drivverdige.Nabobygdene Lopra og Akrar har en felles menighetskirke på Leiti.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lopra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lopra – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Abiskojåkka

Abiskojåkka (nordsamisk: Ábeskoeatnu) er en fjellelv i Abisko nasjonalpark i det nordlige Lappland i Sverige. Den har et nedbørfelt på 567,1 km², hovedsakelig høyfjellsområder. Den øvre delen av elven kallas Kamajåkka og renner ut i innsjøen Ábeskojávri, 488 meter over havet, som elven også er oppkalt etter. 
Elven renner videre ti kilometer nordover og renner ut i innsjøen Torneträsk i nærheten av Abisko. Middelvannføringen ved munningen er 14,0 m³/s.Abiskojåkka har en lengde på cirka 40 kilometer. Den er den største tilførselselven til Torneträsk og er dermed også Torneälvens største tilførselselv.
Den totale fallhøyden til Torneträsk, regnet fra Ábeskojávri, er 147 meter.


== Referanser ==
Torneträsk

Torneträsk eller Torne träsk (nordsamisk: Duortnosjávri, finsk: Torniojärvi) er en innsjø i det nordvestlige Lappland i Kiruna kommune i Sverige, med et areal på 330 km². 
Torneträsk er Sveriges sjette eller syvende (avhengig av hvordan man regner) største innsjø, og Skandinavias største fjellsjø. Den befinner seg innenfor en fordypning skapt av en isbre. Innsjøen er mer enn 70 kilometer lang og 11 kilometer bred, og er Sveriges nest dypeste innsjø, med en dybde på 168 meter. Innsjøen har et vannvolum på 17,1 milliarder kubikkmeter.
Innsjøens største tilførselselv er Abiskojåkka, og den har utløp gjennom Torneälven. Dens nedbørfelt er 3 349 km².
Innsjøen er vanligvis islagt fra desember til juni.
Langs størsteparten av Torneträsks sørlige strender går Europavei 10 og Malmbanan. På vestsiden av innsjøen ligger stedene og turistanleggene Abisko og Björkliden.
Nord for innsjøen er området stort sett uberørt, med nasjonalparker på både norsk og svensk side av grensen. Snøscootertrafikk er tillatt bare på selve innsjøen, som også er et populært område for sportsfiske. Om våren, spesielt i helgene, reiser mange fra Kiruna for å bedrive isfiske på sjøen. Et årlig arrangement som lokker mange fiskere er Lapplandsmästerskapet i isfiske, som arrangeres ved Stenbacken.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Skandinavia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torneträsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tonka Obretenova

Tonka Obretenova (bulgarsk: Тонка Обретенова; født 1812, død 27. mars 1893 i Rousse, Bulgaria), også kjent som baba Tonka (bestemor Tonka) var en bulgarsk revolusjonær i kampen mot det ottomanske styret.
Hennes foreldre Toncho Postavchiyata (Тончо Поставчията) og Minka Toncheva (Минка Тончева) kom fra landsbyen Tsjerven. Hun giftet seg med Tiho Obretenov — en kjent skredder i Ruse. De fikk sju barn (fem sønner og to døtre) som alle deltok i den bulgarske revolusjonære bevegelsen. Obretenova selv deltok også i den revolusjonære komiteen og ble kjent for å skjule en rekke revolusjonære ledere. Den revolusjonære komiteen i Ruse som var den viktigste i Bulgaria, ble stiftet av Tonkas sønn Nikola Obretenov, i hennes hjem.  Baba Tonka gravla Stefan Karadzha, en sentral person i revolusjonen og hun bevarte også hans hodeskalle.


== Referanser ==
Eva Røine

Eva Røine (født 11. desember 1928 i Mysen) er en norsk psykolog og forfatter. Hun har vært skuespiller og journalist og var den første «Miss Norway», med deltakelse i «Miss World»-konkurransen i USA i 1952. Med toårig teaterutdannelse fra London, ble hun ansatt ved Folketeatret og var med fra åpningen i 1952 til 1955. Fra 1955 til 1959 var hun ansatt som journalist i Dagbladet. Pressesekretær ved Nationaltheatret fra 1963 til 1968. Eva Røine har kriminologi og teatervitenskap mellomfag og magistergrad i psykologi 1976. Med praksis fra Ullevål avdeling 16, barneavdelingen, og Modum ble hun spesialist i klinisk psykologi i 1985. Hun var gift med Jørgen Juve, født 1906.


== Psykodramatisk aktivitet ==
I begynnelsen av 1970-årene ble Eva Røine kjent med den psykoterapeutiske metoden psykodrama, blant annet i USA. Et avgjørende møte var med skaperen av metoden, psykiateren, filosofen og poeten Jacob L. Moreno (1889–1984). Da Eva Røine var ansatt ved avdeling 16., Ullevål sykehus, fikk hun til rådighet et eget teater i kjelleren, for pasientene og veiledning av personalet. I 1985 ble hun engasjert ved Det Åpne Teater av gründeren Anne May Nilsen, hvor hun deltok i manusforberedelser og prøveoppsetninger. I 1986 grunnla Eva Røine sammen med kollegaen Monica Westberg Norsk Psykodramaskole, fra 1992 kalt Norsk Psykodramainstitutt, nå med hovedkontor i Oslo. Eva Røine var daglig leder fra 1986 til 2004. Hun var visepresident i Psychodrama Institut for Europa fra 1991 til 2004. Hun har arbeidet med utdannelsen innen psykodrama i mange land, vesentlig i Øst-Europa.


== Bibliografi ==
Eva Røine har skrevet 

Teaterkunnskap (Elingaard brevskole 1965 ) sammen med Erik Pierstorff og Carl Ludwig Bugge,
Psykodrama - psykoterapi som eksperimentelt teater, Aschehoug 1978 (ny utgave Psykodrama – Om å spille hovedrollen i sitt eget liv (Artemis forlag 1992 ), oversatt til engelsk og polsk.


== Eksterne lenker ==
(en) Eva Røine på Internet Movie Database 
(no) Eva Røine hos Sceneweb
USAs okkupasjon av Den dominikanske republikk

USA okkuperte Den dominikanske republikk fra 1916 til 1924. Dette er i ettertid ansett som en del av Banankrigene.
Årsaken for okkupasjonen var å fjerne landets leder Desiderio Arias og gjenopprette en stabil økonomi og rolige tilstander i landet. Ettersom okkupasjonen fortsatte, bygde USA ut landets infrastruktur, gjenopprettet ro og orden, og lagde for første gang i landets historie veiforbindelser mellom alle regionene. Selv om okkupasjonen gjorde levestandarden på Den dominikanske republikk bedre, reagerte mange av landets innbyggere på at de mistet sin suverenitet til utlendinger som ikke engang snakket spansk. En geriljagruppe fikk støtte fra lokalbefolkningen, og slåss mot amerikanerne helt til 1921, da de ble beseiret. USA trakk seg tilbake i 1924.


== Se også ==
Liste over kriger USA har deltatt i
Feronia

Feronia kan sikte til:

Feronia (mytologi), en gudinne i etruskisk og romersk mytologi
Feronia (zoologi), et alternativt vitenskapelig navn på løpebillene i slekten Poecilus
Feronia (botanikk), et alternativt vitenskapelig navn på slekten Limonia i rutefamilien
72 Feronia, en asteroide
Plaisir d’amour

«Plaisir d'amour» er en klassisk, fransk kjærlighetssang skrevet av Jean Paul Égide Martini (1741–1816).


== Om sangen ==
Sangen, opprinnelig komponert i 1780, hentet sin tekst fra et dikt av Jean-Pierre Claris de Florian (1755–1794), som finnes i hans kjærlighetsroman Célestine.
«Plaisir d'amour» ble arrangert for orkester av Hector Berlioz (1803–1869). Selv om den har blitt bearbeidet til et stykke popmusikk, ble den skrevet i klassisk stil i den romantiske perioden.
Den tidligste innspillingen av sangen synes å ha vært med barytonsangeren Emilio de Gogorza (1872–1949). Den ble spilt inn 21. mai 1902 og utgitt på Victor 1405.Den ble fremført av Irene Dunne i spillefilmen Stevnemøte (Love Affair) (1939). Maria Ouspenskaya ledsaget henne på piano.Senere, notable tolkninger av sangen innbefatter Joan Baez (1961), Brigitte Bardot, Karrin Allyson (1999) og Charlotte Church.«Plaisir d'amour» ble også sunget av et barnekor i The Breaking Point, en episode av HBO's TV-miniserie fra den andre verdenskrig, Krigens brorskap.
Melodien ble senere gjenbrukt for sangen «My Love Loves Me» (fremført av Anita Carter), «Lonely Girl» (fremført av Jerry Minton) og for den populære sangen «Can't Help Falling in Love» (fremført av Elvis Presley), selv om ingen av dem bruker dens tekst eller oversettelser av den.


== Coverversjoner ==
Franco Battiato (1991 – på Come un cammello in una grondaia (EMI Records))
Andrea Bocelli
Nick Drake spilte den i 46 sekunder etter at han avsluttet sitt album Pink Moon, ikke utgitt før 26. oktober 2004 på A Treasure
Marianne Faithfull (1965)
Barbara Hendricks
Emmylou Harris (2003 – på Stumble into Grace (Nonesuch Records))
Lorri Lail med Curt Akerlinds ensemble. Innspilt i Stockholm cirka 30. januar 1946. Utgitt på His Master's Voice X 7173 og på His Master's Voice A.L. 2899 (i Norge)
Helmut Lotti
Eddy Mitchell
Diego Modena
Nana Mouskouri (1997)
Marie Denise Pelletier (2000)
Yvonne Printemps
Ivan Rebroff
Tino Rossi (1955)
Gheorghe Zamfir


== Norske versjoner ==
Inga Lærum Liebich, Knut Petter Knutsen, Lars Børke, Arne Riis samt Leif Roar Øyås har skrevet norske tekster. De norske titlene er identisk med den franske.


== Referanser ==
Wow!-signalet

Wow!-signalet var et sterkt smalbånds radiosignal oppdaget av Dr. Jerry R. Ehman den 15. august 1977, mens han jobbet ved SETI-prosjektets Big Ear radioteleskop, ved Ohio State University. Signalet hadde de typiske kjennetegnene man finner ved ikke-jordiske signaler som har sin opprinnelse utenfor solsystemet. Signalet varte i 72 sekunder, men har aldri blitt observert igjen.
Ehman ble så overrasket over hvor godt signalet matchet den typiske karakteristikken til et interstellart signal, at han skrev «Wow!» i margen på utskriften, derav navnet «Wow!-signalet».
Bjarne Magnus Iversen

Bjarne Magnus Iversen (født 30. mars 1942, død 5. august 2011) var en norsk lege og medisiner. Han var professor ved Institutt for indremedisin, Universitetet i Bergen.
Iversen ble i 1968 cand.med. fra Universitetet i Bergen. I 1981 avla han den medisinske doktorgrad ved samme institusjon med avhandlingen The effect of hypertension on experimental glomerulonephritis in rats. Han er særlig kjent for sitt arbeid med nyreforskning og er ekspert på nyresykdommer. Iversen har siden 1971 arbeidet ved Haukeland universitetssykehus. han ble tilknyttet universitetet i Bergen som prosessor II i 1988 og har siden 1999 vært professor ved dette universitetet.Det kongelige hoff kunngjorde 10. oktober 2009 at kongen har utnevnt Iversen til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for fortjenste av norsk medisin.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Bjarne Magnus Iversen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Bjarne Magnus Iversen i BIBSYS
Skålevik

Skålevik er et tettsted i Kristiansand kommune i Agder. Tettstedet har 3 598 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger på Flekkerøy omtrent 14 kilometer sør for kommunesenteret Kristiansand.


== Referanser ==
Strai

Strai er en bygd og tidligere tettsted i Kristiansand kommune i Agder, og ligger ved Otra, omtrent åtte kilometer nord for Kristiansand sentrum. Torridal kirke ligger her. Bygda ble regnet av Statistisk sentralbyrå som et tettsted inntil 2012, da beregningsmetodikken ble endret. Siden har Strai inngått som en del av tettstedet Kristiansand.


== Referanser ==
William Hamilton

William Hamilton (født 13. desember 1730, død 6. april 1803) var en britisk diplomat, antikvar, arkeolog og vulkanolog.


== Liv og virke ==
Hamilton var fjerde sønn av Archibald Hamilton, guvernør på Jamaica. Han var offiser i 3rd Foot Guards i 1747 og forfremmet til løytnant i 1753. Han forlot hæren etter at han inngikk ekteskap med Catherine Barlow, datter av Hugh Barlow, den 25. januar 1758. Catherine døde 25. august 1782. Paret hadde ingen barn.

Hamilton var Storbritannias minister ved hoffet i Napoli i perioden 1764–1800. Mens han var der, studerte han lokal vulkansk aktivitet og jordskjelv, og skrev en bok om den gamle romerske byen Pompeii. Han samlet greske vaser og andre antikviteter, og solgte deler av samlingen sin til Britisk Museum i 1772. En liten del av hans andre samling gikk ned med «HMS Colossus» under transport til Storbritannia i 1798. Den gjenværende delen av den andre samlingen ble katalogisert for salg på auksjon hos Christie's, da Thomas Hope steppet inn i siste liten og kjøpte restene av Hamiltons andre samling av hovedsakelig sør-italienske vaser. Hamilton utga blant annet bøkene Antiquités étrusques, grecques et romaines (1766–67) og Observasjoner på Vesuv (1772).
Hamilton var ridder av Order of the Bath og medlem av Det kongelige råd.


== Hyllest ==

Hamiltons liv er beskrevet av Susan Sontag i hennes roman The Volcano Lover: A Romance.
I Dessau-Wörlitz Garden Realm er det en øy i en innsjø hvor det på toppen er en modell av Vesuv. Her pleide Hamilton iscenesette fyrverkeri som syntes å komme fra et utbrudd av vulkanen, for å underholde sine gjester. Ved foten av fjellet på øya er det en bygning som er ment å antyde dette som Hamiltons hjem i Pompeii.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1770 – Copleymedaljen


== Referanser ==
Skarpengland

Skarpengland er et tettsted i Vennesla kommune i Agder. Før kommunesammenslåingen i 1964 var Skarpengland en del av Øvrebø kommune. Tettstedet har 587 innbyggere per 1. januar 2022. Skarpengland ligger ved riksvei 9, ca. 23 kilometer nordvest for Kristiansand sentrum, og omtrent syv kilometer vest for tettstedet Vennesla.
Geografien i området ved tettstedet er prega av at det store raet fra istiden går her. I dalbunnen er det grus og i høyden kan en finne store hauger med flyttestein, bl. a.  Kniben ved Sangeslandsvannet litt vest for tettstedet.
Stedet ligger i et nedbørsrikt område hvor det ofte er mye snø. Loland og Sandripheia  i nærheten er populære vinterutfartsområder for distriktet. 
https://web.archive.org/web/20131013224945/http://midt-agderfriluft.no/Wiki.jsp?page=SandripheiaFritidspark


== Referanser ==
Siŋŋičohkka

Siŋŋičohkka er et fjell i Kebnekaise-massivet i Kiruna kommune. Dets to høyeste topper ruver henholdsvis 1704 og 1678 meter over havet. 
På nordsiden av fjellet går dalføret Siŋŋivággi i vest-øst-retning. Innsjøen Siŋŋijávrrit ligger omtrent i midten av dalen. Elvene Siŋŋijohka og Šiellajohka renner henholdsvis vestover og østover gjennom dalen.
Sør for fjellet går dalføret Láddjuvággi.


== Fotnoter ==
Láddjuvággi

Láddjuvággi er et dalføre i det sentrale Kebnekaise-området. Láddjuvággi går i en vest-øst retning. I dalen ligger Kebnekaise fjellstasjon og innsjøen Láddjujávri.
Grensen mellom Gällivare og Kiruna kommuner går gjennom dalen
Filchnerfonna

Filchnerfonna er et breområde på Spitsbergen, Svalbard og dekker et areal på 200 km². Filchnerfonna ligger i Sabine Land, vest for Vivienberget og Malte Brunfjellet, ca. 70 km nordøst for Longyearbyen.
Filchnerfonna har sitt navn etter den tyske oppdageren Wilhelm Filchner, som besøkte dette området i 1911.


== Referanser ==
Forlaget Reportasje

Forlaget Reportasje er et norsk forlag.
Det er drevet av forfatteren og journalisten Egil Ulateig, som selv har gitt ut flere bøker på andre forlag, også på Forlaget Reportasje. Ulateig fagområde er nordmenn som kjempet for tyskerne under andre verdenskrig, og flere av bøkene hans har dette som tema. Han har flere ganger skapt debatt og avisoverskrifter grunnet avsløringer og/eller påstander han har kommet med i sine bøker.
Forlaget har faktadokumentarer som sin nisje.


== Utvalg av bøker ==
Egil Ulateig: De gode mot de onde, 1999 – ISBN 8299529905
Egil Ulateig: Veien mot undergangen, historien om norske frontkjempere 2002 – ISBN 8299529921
Egil Ulateig: Vergeløs, historien om Marit Sjongs liv før og etter døden 2002 – ISBN 8299529913
Egil Ulateig: Korsfestelsen, historien om Ragnvald Skrede og Vågå, 2003 – ISBN 8299529948
Geir Brenden, Egil Ulateig: Nordmennene på østfronten, deres egen historie i bilder, 2005 – ISBN 8299529972
Egil Ulateig: Fordømte engler, norske kvinner på østfronten, 2005 – 8299529964
Egil Ulateig: Jakten på massemorderne, en dokumentarbok, 2006 – ISBN 8299529980
Egil Ulateig: Stjerneskudd: Ola Plassen 1907-1930, 2007 – ISBN 9788299529990
Egil Ulateig: I Jesu navn: Krigens siste offer, 2008 – ISBN 9788299529938
Kaitumjaure

Kaitumjaure (nordsamisk: Gáidumjávri) er en fjellsjø som befinner seg vest-sørvest for Kiruna i den nordlige delen av Lappland i Sverige.
Innsjøen ligger ved Kaitumelvas øvre løp og består av tre adskilte deler: Vuolep Kaitumjaure (nedre) (16 km²), Kaska Kaitumjaure (mellomste) (14 km²) og Bajip Kaitumjaure (øvre) (5 km²). Vid den siste delens vestre ende ligger Kaitumjaurestugorna ved Kungsleden.
Gengangere (TV-film 1962)

Gengangere er en norsk Fjernsynsteater-versjon av Henrik Ibsens Gengangere som ble sendt på NRK den 13. desember 1962.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gengangere på Internet Movie Database 
(no) Gengangere hos Filmfront 
(no) Gengangere på NRK TV
Láddjujávri

Láddjujávri er en avlang innsjø i dalføret Láddjuvággi i Kiruna og Gällivare kommuner, omtrent midt mellom Nikkaluokta och Kebnekaise fjellstasjon. Sommerstid går det båttrafikk på innsjøen, som forkorter gangstrekningen til fjellstasjonen med cirka 6 km for den som vandrer fra Nikkaluokta.
Varanus priscus

Varanus priscus er en utdødd varanart fra Australia, og er den største kjente landlevende øglen.
Størrelsen er svært omdiskutert ettersom det ikke er funnet komplette skjeletter. Det har tidligere vært antatt en total lengde på 7 m, og en vekt på 600–620 kg. I 2002 hevdet derimot Stephen Wroe at maksimal total lengde var 4,5 m, og maksimal vekt 331 kg. Gjennomsnittslengden kan ha vært 3,45 m med en vekt på 118–158 kg, men dersom gjennomsnittslengden var 2,3 m, var vekta bare 97 kg.R.E. Molnar beregnet i 2004 kroppslengden til maksimalt 3,8 m, og total lengde inkludert halen til 7 m. Gjennomsnittlig vekt var 320 kg, og med en total lengde på 7 m kom vekta opp i 1940 kg.Australia hadde, i likhet med blant annet Europa og Nord-Amerika, en megafauna i pleistocen. Andre arter er det planteetende pungdyret Diprotodon, pungløven Thylacoleo carnifex, skilpadden Meiolania, madtsoiide slanger og krokodillen Quinkana. Det er ikke kjent hvorfor dyrene i megafaunaen dødde ut, men de forsvant samtidig med at de første menneskene kom til kontinentet. Noen kryptozoologer hevder at Varanus priscus fortsatt lever, men det finnes ingen bevis for denne påstanden.
Det er nå påvist at komodovaranen har giftkjertler i underkjeven. Sannsynligvis hadde Varanus priscus også giftkjertler, noe som gjør den til det største giftige dyret som noengang har levd.Arten ble vitenskapelig beskrevet under navnet Megalania prisca av Richard Owen i 1859. Systematikerne regner alle nålevende, og de fleste utdødde, varaner til slekten Varanus. Det er nå vist at Megalania er nærmest beslektet med de nålevende indo-australske varanene, og at komodovaranen er søsterarten til Varanus priscus. Dette betyr at det er rett å plasserere arten i Varanus, men slektsnavnet Megalania blir likevel fortsatt mye brukt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Varanus priscus i Encyclopedia of Life 
(en) Varanus priscus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Varanus priscus hos Fossilworks 
(en) Kategori:Varanus priscus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Varanus priscus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Museum Victoria – Megalania prisca
Digital Journal – Australia’s ancient super lizard Megalania was venomous
Animal Planet – Megalania
Norrberg

Norrberg er en bebyggelse i Storumans kommun i Västerbottens län. Bygden ligger cirka 20 kilometer utenfor Storuman.
Hvordan man gjør gutter av menn

Hvordan gjøre gutter av menn (originaltittel: Repmånad) er en svensk filmkomedie fra 1979. Handlingen er lagt til militærmiljø.


== Handling ==
Televerksarbeideren Helge Jonsson blir innkalt til repetisjonsøvelse hos sitt gamle regiment. Der treffer han sine gamle kompiser fra førstegangstjenesten, Lövgren, Tallroth, Gurkan, Öberg, og gruppesjefen Larsson. En kvinnelig journalist, Bea, følger med øvelsen for å skrive en reportasje under dekke av å hjelpe til i garnisonsbutikken og hun blir begeistret for den blyge Jonsson. Ute i felten utarter øvelsen raskt når Lövgren og Tallroth er mest interessert i å sjekke jenter på hotellet på stedet.


== Om filmen ==
Det finnes store likheter mellom Hvordan man gjør gutter av menn og Selskapsreisen som Åberg laget i 1980. Det handler delvis om det som er typisk drag for Åberg: gjenkjenningskomikk og delvis de medvirkende skuespillerne. Den blyge Helge Jonsson er naturligvis en tidlig inkarnasjon av Stig-Helmer Olsson og Weiron Holmbergs Tallroth er nesten identisk med Holmbergs rolle som Robban i Selskapsreisen.
Eksteriørscenene er innspilt utenfor jernbanestasjonen i Uppsala og på Upplands signalregemente i Uppsala. Butikken der kompisene kjøper maling heter Blå Huset og ligger i utkanten av Sollentuna. Scenen ved broen som blir «sprengt» av fiendtlig fly er innspilt i Ekolsund mellom Sigtuna og Bålsta. Golfbanen som de er ved befinner seg i Täby Golfklubb. Dansebandet på hotellet er Jörgen Edman & Polarna og låtene de spiller heter «Eva», «Välkommen hem» og «Vid mitt fönster». Vinmonopolet ligger i Sigtuna.
Sangen som gruppen synger på planet er drikkevisen Telefonen.
Filmen fikk en overveiende dårlig mottagelse av filmkritikerne. Hans Schiller i Svenska Dagbladet skrev: «en film som spiller på fordommer og billige vitser, en film hvor det eneste er originale er at Landstormens lilla lotta (svensk film) forvandles til undersøkende reporter.» Jan Aghed i Sydsvenskan skrev: «Jag er klar over at Åberg kommer til å få mange lattersalver i salongen, men det betyr ikke at filmen hans ikke bygger på en dyp forakt for publikum.»
Til tross for dårlige kritiker ble filmen en stor suksess på kino og ble sett av omtrent 1,5 millioner kinobesøkere.


== Sitat ==
Hur man gör pojkar av män.


== Rolleliste (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hvordan man gjør gutter av menn på Internet Movie Database 
(sv) Hvordan man gjør gutter av menn i Svensk Filmdatabas 
(nl) Hvordan man gjør gutter av menn på MovieMeter 
(en) Hvordan man gjør gutter av menn på AllMovie 
(en) Hvordan man gjør gutter av menn på Turner Classic Movies 
(en) Hvordan man gjør gutter av menn på Rotten Tomatoes
Bastansjö

Bastansjö (sørsamisk: Bastanjaevrie) er en liten bygd i Storumans kommun i Västerbottens län. Bygden befinner seg 454 meter over havet og har vært bebodd siden 1836.


== Eksterne lenker ==
Storumans byar: Bastansjö
Shuffleboard

Shuffleboard er en idrett som spilles på et brett, enten innendørs eller utendørs, der forskjellige skiver eller pucker blir sendt glidende bortover en smal bane ved hjelp av gripestenger. Målet er å få dem til å legge seg i de markerte poengfelta. Man kan spille singel eller dobbel.


== Eksterne lenker ==
Norges Shuffleboardforbund