jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ove Flindt-Bjerg

Ove Flindt-Bjerg (født 21. juli 1948) er en dansk tidligere fotballtrener og spiller.
Som spiller fikk Flindt-Bjerg 18 landskamper og scoret 1 mål for Danmark mellom 1970 og 1979. Som klubbspiller spilte han for Vejgaard, Aalborg, FC Wacker Innsbruck, Karlsruher SC, San Jose, VÖEST Linz og Nørresundby Boldklub. Han har tidligere vært trener for Urawa Red Diamonds, Viking, Odd Grenland og SC Bregenz, og vært sportssjef i FC Tirol.
Han er far til den tidligere Odd Grenland- og Viking-spilleren Christian Flindt-Bjerg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ove Flindt-Bjerg – Transfermarkt 
(en) Ove Flindt-Bjerg – Transfermarkt (manager) 
(en) Ove Flindt-Bjerg – national-football-teams.com 
(en) Ove Flindt-Bjerg – WorldFootball.net 
(de) Ove Flindt-Bjerg – fussballdaten.de 
(da) Ove Flindt-Bjerg – Dansk Boldspil-Union
Aamir J. Sheikh

Aamir Javed Sheikh (født 3. mars 1970 i Gujrat i Pakistan) er en norsk forretningsmann og politiker (H).
Han ble født i Pakistan, kom til Norge som åtteåring, og vokste opp i Oslo. Sheikh er fra 2003 gift med Afshan Rafiq, som var Norges første faste stortingsrepresentant med ikke-vestlig innvandrerbakgrunn. Sheikh har studert regnskap og bedriftsøkonomi, og har diplomeksamen i finansregnskap fra Otto Treiders Handelsskole fra 1988. Han var butikksjef i Nærmat-kjeden 1990–2001, administrerende direktør i Netthandel AS 1997–2000, salgskonsulent for Dine Penger 1999–2000, stipendiat i Kommunenes Sentralforbund 2003–2004 og butikksjef i Top Temp 2004–2005. Siden 2005 har han vært administrerende direktør i Matbox.
Sheikh meldte seg inn i partiet Høyre i 1988. Han var leder i Sentrum Unge Høyre og medlem av Oslo Unge Høyres hovedstyre 1991–1995, medlem av Oslo bystyre 1995–2011 og leder av 17. mai-komiteen i Oslo 2007–2008. Han har også vært ansatt i Oslo Høyre som valgkamprådgiver 1998–1999 og politisk rådgiver og organisasjonssekretær 2001–2003. Siden 2003 har han ledet 14. august-komiteen for feiringen av Pakistans nasjonaldag i Norge. Gjennom komiteen har han også hjulpet norsk næringsliv med å knytte kontakter i Pakistan. Sheikh er dessuten grunnlegger av stiftelsen Dialog for fred.
Sheikh og hans plattformer har blitt kritisert som udemokratiske og korrupte av så vel riksmedier som norsk-pakistanske samfunnsdebattanter: Hans stiftelse Dialog for fred har blitt kritisert for å ta i mot penger for å hvitvaske det saudiarabiske regimet , mens 14. august-komiteen har blitt beskyldt for å undergrave viktige verdier som demokrati, ytringsfrihet og åpenhet.  Sheikh møtte deler av kritikken med å true den flerkulturelle avisen Utrop med en granskning. 


== Referanser ==
Christian Flindt-Bjerg

Christian Flindt-Bjerg (født 19. februar 1974) er en tidligere dansk fotballspiller som for tiden trener Thisted Fodbold Club sitt junior elitelag. Tidligere spilte han selv for nevnte klubb (på tredje nivå), samt FC Tirol, Karlsruher SC, Aalborg Boldspilklub, Viking FK, Odd Grenland, Viborg FF og Jetsmark Idrætsforening.
Flindt-Bjerg spilte hovedsakelig på midtbanen, og er kjent for sitt følsomme skuddbein. I cupfinalen i 2000 scoret Flindt-Bjerg seiersmålet for Odd Grenland mot nettopp Viking som han hadde forlatt etter internt bråk før sesongen.
I 2009 ble han utsatt for en alvorlig motorsykkelulykke, som resulterte i at han måtte legge opp, og at han ikke kan løpe.
Christian Flindt-Bjerg er sønn av tidligere Odd Grenland-trener Ove Flindt-Bjerg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Flindt-Bjerg – WorldFootball.net 
(de) Christian Flindt-Bjerg – fussballdaten.de 
(en) Christian Flindt-Bjerg – FBref
Falkum

Falkum er en bydel i Skien, nordvest for sentrum med 10 000 innbyggere. Mens nedre Falkum stort sett består av eneboliger, er øvre Falkum preget av blokkbebyggelse. Fotballklubben Odds ballklubb er fra Falkum, og klubbens stadion, Skagerak Arena, ligger fortsatt i bydelen. Bydelen er ellers kjent for å huse Norges eldste fornøyelsespark, Lekeland (nå nedlagt), og messesenteret Stevneplassen.
Bydelen grenser i vest til Falkumelva, i nord til Mæla, i sør til Bakken og øst til Lundedalen.
Gården Søndre Falkum fra 1700-tallet antas å ha vært et landsted og har en portal med året 1794 og en F i speilmonogram.


== Litteratur ==
Jens Per Jensen: «Gårder og landsteder i Skien og omegn», Byminner 12, Skien 1976, side 48-51
Tor Kjetil Gardåsen: «Best i vest Falkum – en bydel i Skien», Skien 2003
Mo Zi

Mo Zi (kinesisk: 墨子, pinyin: Mòzǐ) det vil si Mester Mo (også kjent som Mo Di, Mo Ti, Moti, Mo Te, Mo-tsu og Me-Ti), var en kinesisk filosof på 400-tallet f.Kr. Hans fødselsår angis av og til som 470 f.Kr., og dødsåret til 391 f.Kr., men da er gjetning involvert. Han stammet fra staten Lu, eller mer nøyaktig fra Teng, en av Lus vasaller. Han er også kjent under det latiniserte navn Micius.  
Han virket hovedsakelig i det nordlige Kina og grunnla den filosofiske læreretningen som kalles mohismen (墨家 mòjiā). Den stramt organiserte mohistiske skole var allerede på 200-tallet blitt oppspaltet i tre grunner. Etter ytterligere ett hundre år hadde den for det meste mistet sin innflytelse. 
I motsetning til i tilfellet Konfucius skal Mozi selv ha forfattet i det minste en del av de mange skrifter som tilskrives ham. 


== Litteratur ==
Wing-tsit Chan: A Source Book in Chinese Philosophy. Princeton University Press, Princeton 1969, ISBN 0691019649
Wejen Chang: Traditional Chinese Jurisprudence : Legal Thought of Pre-Qin Thinkers. Cambridge 1990.
Er Li: Lao-tze : Tao-tê-king : Das heilige Buch vom Weg und von der Tugend. Reclam, Stuttgart 1994, ISBN 3-15-006798-7 (oversatt av Günther Debon).
Carmelo Elorduy: Moti. Política del amor universal. Editorial Tecnos, Madrid, 1987.
Kung-chuan Hsiao: «A History of Chinese Political Thought», i: Volume One: From the Beginnings to the Sixth Century A.D.. Princeton University Press, Princeton 1979
Ralf Moritz: Die Philosophie im alten China. Deutscher Verlag der Wissenschaften, Berlin 1990, ISBN 3-326-00466-4.
Peter J. Opitz: Der Weg des Himmels : Zum Geist und zur Gestalt des politischen Denkens im klassischen China. Fink, München 1999, ISBN 3-7705-3380-1.
Vitalii Aronovich Rubin: Individual and State in Ancient China: Essays on Four Chinese Philosophers. Columbia University Press, New York 1976, ISBN 0231040644
Helwig Schmidt-Glintzer (utg.): Mo Ti : Von der Liebe des Himmels zu den Menschen. Diederichs, München 1992, ISBN 3-424-01029-4.
Helwig Schmidt-Glintzer (utg.): Mo Ti : Solidarität und allgemeine Menschenliebe. Diederichs, Düsseldorf/Köln 1995, ISBN 3-424-00509-6.
Helwig Schmidt-Glintzer (utg.): Mo Ti : Gegen den Krieg. Diederichs, Düsseldorf/Köln 1975, ISBN 3-424-00509-6.
Geoff Richardson

Peter Geoffrey Richardson (født 15. juli 1950 i Hinckley, Leicestershire) er en engelsk fiolinist, gitarist og fløytist best kjent for sin deltakelse i gruppa Caravan og musikeren Murray Head, men også som studiomusiker for blant andre Bob Geldof, Renaud og Elsa.


== Biografi ==
Richardson startet sin musikalske karriere gjennom små spillejobber på gitar. Videre gikk han kunst– og musikklinjer ved Manchester College of Art and Design og Winchester School of Art, hvor han på sistnevnte skole dannet et band med venner som spilte coverlåter av både Caravan og King Crimson. Han ble først tatt opp som medlem av folkemusikkgruppa Spirogyra i 1972, men like etter ankomsten ble bandet oppløst noe som gjorde at Richardson ble arbeidsledig. Ved en tilfeldighet ble Spirogyras bassist Steve Borrill forespurt av Pye Hastings om å prøvespille som bassist i Caravan som erstatning for Steve Miller og Richard Sinclair, og ga samtidig beskjed om å ta med Richardson da han hørte at han var fiolinist.
På midten av 1970–tallet varierte han mellom banddeltakelse med Caravan og som hyppig brukt studiomusiker med blant andre Kevin Ayers, Café Jacques, Penguin Café Orchestra, Buzzcocks og Captain Sensible. Han forlot Caravan i 1978, men var tilbake i en kort perioden mellom 1979 og 1981, hvor han blant annet spilte på utgivelsen The Album.
Richardson turnerte senere i karrieren med Murray Head, Penguin Cafe Orchestra og Bob Geldof. Han var også med på plateutgivelsene med Murray Head, inkludert Between Us (1979), Innocence (1993) og Pipe Dreams (1996) før han gikk nok en gang tilbake til Caravan i 1995. Av eget materialeutga han Viola Mon Amour i 1993, etterfulgt av de to utgivelsene Follow Your Heart (1995) and Poor Man's Rich Man (2000) sammen med Jim Leverton, som var hans kollega i Caravan.


== Diskografi ==


== Eksterne lenker ==
Calyx biografi om Peter Geoffrey Richardson
Pliska

Pliska (bulgarsk: Плиска) er en by i Sjumen oblast i Bulgaria og landets første hovedstad. I nyere tid het byen Aboba men den ble omdøpt til Pliska etter at de arkeologiske utgravningene starta og den historiske byen ble oppdaget.


== Det historiske Pliska ==
Pliska var Bulgarias hovedstad mellom 681 og 893. Ifølge en bulgarsk krønike ble byen grunnlagt av khanen Asparuch. Den omtales som Pliskusa av Georgios Kedrenos og Anna Komnena. Den hadde et areal på 23 km² og var omgitt av en vollgrav og jordvoller. Den indre festningas vegger var 2,6 meter tjukke og omkring 12 meter høye.
Pliska ble inntatt av den bysantinske armeen i 811, men de ble snart slått tilbake av khanen Krum i slaget ved Pliska. Khan Omurtag førte inn håndverkere og kunsthåndverkere for å forbedre byen. I 886 grunnla Boris I Pliskas litterære skole (etter 893 Preslavs litterære skole) som ble leda av Naum av Preslav.
892 skjedde det et hedensk opprør i byen, som var leda av kung Vladimir. Etter at opprøret hadde blitt slått ned ble Vladimir avsatt og Boris Is tredje sønn, Simeon, ble satt på tronen. En av hans førsta beslutninger som konge var å flytte hovedstaden til Preslav, en befesta by i nærheten av Pliska, antageligvis på grunn av den sterke hedenske innflytelsen i den gamle hovedstaden.
Pliskas betydning sank gradvis i løpet av 900-tallet siden makta og tilganger ble samla i Preslav. Byen ble ødelagt under angrepa fra de kievske russerne og Det bysantinske riket mellom 969 og 972, og ble ikke bygd opp igjen.
Ruinene av byen Pliska ligger 3 kilometer nord for den nåværende byen Pliska. Stedet hvor byen lå er i dag et nasjonalt arkeologisk reservat.


== Dagens Pliska ==
Under det osmanske styret hadde den byen som siden 1947 ble kalt Pliska navnet Aboba. I 1925 ble navnet endra til Pliskov, en variant av det nåværende navnet. Byen har en befolkning på 1 124 innbyggere og ligger 146 meter over havet i regionen Sjumen ved den sørlige enden av Ludogorieplatet. Den ligger omtrent 400 kilometer nordøst for Sofia.


== Eksterne lenker ==
(en) Pliska – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Danny Jones

Daniel Alan David «Danny» Jones (født 12. mars 1986 i Bolton) er en britisk sanger, gitarist og låtskriver i det engelske bandet McFly.
Danny Jones spiller i band sammen med Tom Fletcher, Dougie Poynter og Harry Judd. De startet i 2004, og sammen har de hatt syv sanger på toppen av hitlistene i England. De er mest kjent i England og Brasil.
Bandet gikk fra sitt tidligere plateselskap Island Records etter jul i 2007 og startet sitt eget Super Records med slagordet «saving the world, one song at a time». De gav ut sitt første album på eget plateselskap gratis med avisen The Mail on Sunday 20. juli 2008, noe som førte til at de fikk spredd musikken til et bredere publikum enn før. Gutta var stolte av albumet og gav senere ut en luksusutgave med ekstra sanger og en to timer lang DVD fra promotiden og under innspillingen i Australia.
Danny Jones er med på det meste av sangskrivinga sammen med Tom Fletcher. Han har også holdt pennen helt selv på flere låter som rager høyt på favorittlistene til fansen. Den første han selv skrev er «Not Alone» som er å finne på Room On The Third Floor-albumet. Den handler om da han gikk på skolen og folk mobbet ham for klærne hans blant annet. Han synger at han ikke er alene grunnet sin tro på kristendommen og den sangen har fanget mange lyttere. Han framførte den også akustisk på Motion In The Ocean-turnéen i 2006. På Wonderland som er McFlys andre album har han også skrevet en låt, denne gangen sammen med søsteren Vicky. Den handler om da faren forlot familien for en annen kvinne og er en rørende sang på mange måter. Han framførte den med god hjelp av resten av bandet på Wonderland-turnéen i 2005. Jones skrev også en sang som havnet på albumet Motion In The Ocean. Den heter «Walk In The Sun» og handler om alt han lurer på og funderer over. En sang med nydelig gitarspill og vokal. 
Jones er som oftest den som spiller sologitar i bandet. Gitarsoloene kommer som perler på en snor og det hender oftere at han synger feil enn at han spiller feil. Han har spilt gitar så lenge han kan huske og begynte først å synge selv i 14-årsalderen. Han var i et band sammen med søsteren og en venn av dem kalt Y2K og var med på et talentshow også.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Danny Jones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Danny Jones på Internet Movie Database 
(en) Danny Jones hos The Movie Database 
(en) Danny Jones på Discogs 
(en) Danny Jones på MusicBrainz 
(en) Danny Jones på Songkick 
(en) Danny Jones på Twitter 
(en) Danny Jones på Facebook 
(en) Danny Jones på Instagram
Lars Widding

Lars-Gustav Axelsson Widding (født 31. oktober 1924 i Umeå, død 3. mars 1994 i Stockholm) var en svensk forfatter og journalist. 


== Bibliografi ==
Inga stormar än 1950
Oroa icke kärleken 1952
Visst gör det ont 1953
Gyllene vingar 1954
Äventyret Vasa 1960
Ombord på Vasa 1961
Jesus, vem var han? 1962
Stolta stad 1965
Skuggan av en herrgårdsfröken 1966
På ryttmästarns tid 1968
Galgfågeln 1969
Majors avsked 1969
På Årstafruns tid 1969
1812, 1970
Lockfågeln 1970
Svanesång 1971
Sångfågeln 1971
Rovfågeln! 1972
På jakt efter Pistolekors tid 1972
Röster från Årsta 1973
I nöd och lust? 1973
En tid för hjältar 1974
Spefågeln 1975
En tid för vreden 1975
De fyra ryttarnas tid 1976
Den siste karolinen 1977
Pigan och härligheten 1978
Svenska äventyr 1979
Herrskapet och evigheten 1979
Längesen förbi 1980
När häxbålen brann 1980
Pojken med hakkorset 1981
Då tystnar sången 1981
Två berättelser 1982
Lycksökarna 1982
Eva Brauns förlorade liv 1983
Guldfeberns folk 1983
Sorundasviten 1983
Min historia 1983
Elden och askan 1984
Brott och flykt 1985
En afrikansk affär 1985
Leoparderna 1986
Lodjuren och silverskatten 1986
Rödaste smultron 1991
Karolinersviten 1994


== Priser og utmerkelser ==
1968 BMF-plaketten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Widding på Internet Movie Database 
(sv) Lars Widding i Svensk Filmdatabas 
(da) Lars Widding på Filmdatabasen 
(en) Lars Widding hos The Movie Database
Soulside Journey

Soulside Journey er den første plateutgivelsen til Darkthrone, som etterhvert skulle bli blant de best kjente norske black metal-bandene.
Albumet skiller seg markant fra bandets øvrige album, i og med at det er deres eneste death metal-utgivelse, før de senere ble en integrert del av det norske black metal-miljøet. 
Pussig nok gikk Fenriz her under navnet «Hank Amarillo». På senere opplag av albumet vises imidlertid bandmedlemmenes psevdonymer i stedet.


== Sporliste ==
«Cromlech» – 4:11
«Sunrise Over Locus Mortis» – 3:31
«Soulside Journey» – 4:36
«Accumulation of Generalization» – 3:17
«Neptune Towers» – 3:15
«Sempiternal Sepulchrality» – 3:32
«Grave With a View» – 3:27
«Iconoclasm Sweeps Cappadocia» – 4:00
«Nor the Silent Whispers» – 3:18
«The Watchtower» – 4:58
«Eon» – 3:39


== Eksterne lenker ==
(en) Soulside Journey på Discogs 
(en) Soulside Journey på MusicBrainz 
(en) Soulside Journey på Encyclopaedia Metallum 
(en) Soulside Journey på Spotify 
(en) Soulside Journey på AllMusic
Just Høeg

Just Justesen Høeg (født 6. mai 1640 i Sorø, død 26. september 1694 i Christiania) var en dansk diplomat. Han var visestattholder i Norge under Gyldenløve fra 1682 til sin død.


== Biografi ==
Just Høeg var sønn av rikskansler Just Høeg Banner (1584–1646) og Anne Jørgensdatter Lunge (født i 1610 på Vestervig kloster, død i 1652). Han var bare seks år gammel da faren døde, og da han var tolv år gammel døde også moren.
Han gikk på Sorø Akademi fra 1657, og begynte 1662 i tjenesten ved hoffet. Han ble forlovet med Christian IVs datterdatter Sophie Amalie Lindenov, men forbindelsen holdt ikke, og han ble i stedet gift med Karen Iversdatter Krabbe (1637–1702). Karen Krabbe bragte med seg godset Fuldtofte i Froste Herred i Skåne (nu Fulltofta slott) inn i ekteskapet.
Just Høeg ble forfremmet til kammerherre i 1669, og ble diplomat i Haag fra 1670. I elleve år var Høeg en del av et internasjonalt spill med mellomstatlige anliggender, fredsforhandlinger og spionasje. I 1680 ble han utnevnt til geheimråd og slått til ridder av Elefantordenen for embetsfortjenester. Fra 1682 var han visestattholder i Christiania, hvor han førte et stort hus i Garmanngården, og hvor hadde et bibliotek med en egen bibliotekar og to bokbindere i sin tjeneste.Han ble gravlagt sammen med sin hustru i Vår Frelsers kirke, som i dag kalles Oslo domkirke. Boksamlingen hans, med hans særegne superexlibris, ble splittet og solgt ved en auksjon i København i 1695.


== Referanser ==


== Kilder ==
Just Justssøn Høeg i Norsk biografisk leksikon
Bernhard Nordh

Bernhard Nordh (født 19. april 1900 i Björklinge, Uppland, død 9. august 1972 i Uppsala var en svensk forfatter. 


== Bibliografi ==
Jorden är god (1936) (Tilbake til jorda)
I marsfjällets skugga (1937) (I skyggen av Marsfjellet)
Folkhemmet (1937)
Fjällfolket (1938) (Fjellfolk)
Under frostpiskan (1938)
Flickan från fjällbyn (1938) (Jenta fra fjellene)
I de stora skogarna (1938)
Tösen på Valtomta (1940)
Silverdalen (1941)
Nybyggarna vid bäversjön (1942) (Nybyggerne ved Beversjøen)
Starkare än lagen (1943) (Sterkere enn loven)
Kampen mot ödet (1944)
Ingen mans kvinna (1946) (Ingen manns kvinne)
Storm över fjället och andra berättelser (1947)
Jakobs stege (1949)
Ogärningsmän (1950) (Ugjerningsmenn)
I min gröna ungdom (1951)
Vandra mot solen (1953)
Mina fem söner (1956) (Fem brødre)
Leka farligt (1957) (Livet leker farlig)
Röd himmel (1958) (Rød himmel)
Offerbäcken (1959) (Villmarkens sønner)
Åter till verkligheten (1963)
Skuggan över byn (1963)
Gyllene bocken (1965)
Fjällbruden (1968) (Fjellbruden)
Bodil Jonsdotter (1970) (Bodil Jonsdatter)
Bågskytten (1971) (Bueskytteren)
Vargjakten (1971)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bernhard Nordh på Internet Movie Database 
(sv) Bernhard Nordh i Svensk Filmdatabas 
(fr) Bernhard Nordh på Allociné
Clayhall

Clayhall er et område i distriktet Redbridge i det østlige London. Det er et forstadsområde, som ble utviklet på eiendommen til en gammel herregård. Ved folketellingen i 2011 hadde stedet en befolkning på 13 241 innbyggere.


== Historie ==
Stedsnavnet kommer fra herregården, som er første gang dokumentert i 1203 som land gitt til Adam og Matilda de la Claie av Richard de la Claie. Familien hadde eiendommen i rundt hundre år før den fikk flere eiere. I et skjøte fra 1410 nevnes den med skrivemåten Clayhall. Et nå lite brukt navn for hva som er hovedsakelig den nordlige delen er Claybury.Rundt midten av det 1600-tallet bodde sir Christopher Hatton, en fetter av rikskansleren Christopher Hatton, på herregården. Fra midten av det neste århundret hadde eiendommen blitt satt ut til leilendinger, og herregården ble revet. Eiendommen ble stykket opp for utbygging i 1935.
Ved utkanten av parken ble Claybury mentalsykehus reist, opprinnelig som et sinnssykeasyl, i årene 1888-1893, som hadde kapasitet på 2 500 pasienter. Ved samme tid ble rådhuset Claybury Hall utvidet og omgjort til et privat asyl. Ved 1930-tallet hadde sykehuset ble verdenskjent for sin behandlig av metale sykdommer. Kapasiteten hadde blitt utvidet til rundt 4 000, og sykehuset hadde sitt eget teater, radiostasjon, bank og postkontor.


== Referanser ==
Erik Banner

Erik Ottesen Banner (født 5. oktober 1618, død 19. august 1687) var en dansk offiser, amtmann, og visestattholder i Norge under Gyldenløve fra 1679 til 1681.
Han var hoffmarskalk hos kronprins Christian (V) og fulgte ham til Norge i 1661. Fra 1661 til 1674 var han Generalkrigskommissær i Norge, fra 1671 ble han stiftsamtmann i Smaalenenes amt – samme år ble han også Dannebrogsridder. 1673 til 1679 var han stiftsamtmann på Fyn og deretter visestattholder i Norge.


== Referanser ==


== Kilder ==
Erik Banner fra Dansk biografisk leksikon
Tor Weidling, red. (2000). Eneveldets menn i Norge: sivile sentralorganer og embetsmenn 1660-1814. Riksarkivaren, Oslo: I samarbeid med Messel forl. s. 124. ISBN 8254800650. 


== Eksterne lenker ==
(no) Erik Banner på NLIs Lokalhistoriewiki.
IG (postområde)

IG er et postområde i området rundt Ilford i Stor-London og Essex i England. Det omfatter elleve postdistrikter og seks postbyer. 
Hovedsorteringskontoret ligger i Ilford. Området omfatter steder i distriktene Redbridge, Barking and Dagenham og Waltham Forest i Stor-London samt en betydelig del av Epping Forest i Essex.


== Distrikter ==
Ove Juel

Ove Juel (eller Ove Juul) (født 23. oktober 1615 i Willestrup, død 29. mai 1686) var en dansk embetsmann, og visestattholder i Norge under Gyldenløve fra 1669 til 1674.Juel gikk på Sorø Akademi, studerte og reiste i Europa og fikk deretter ansettelse i diplomatiet. Her tjenestegjorde han inntil han i 1669 kom til Norge. Han ble dannebrogsridder i 1671, visekansler i 1676 og fra 1681 stiftsamtmann i Århus.


== Referanser ==
Niels Rye

Niels Mathias Rye (født 24. august 1824 i Bø, død 6. februar 1905 i Kristiania) var en norsk embetsmann, stortingsrepresentant og statsråd. 
Rye var utdannet jurist, og arbeidet i Indredepartementet fra 1847-1860, deretter i andre departement før han i 1869 ble amtmann i Søndre Bergenhus, i 1877 amtmann i Bratsberg og i 1880 stiftsamtmann i Kristiania.
Han var stortingsrepresentant for Bergen i perioden 1877-1879. Han var statsminister i 5 dager i overgangen mellom regjeringen Selmer og regjeringen Schweigaard, fra 29. mars til 3. april 1884.


== Referanser ==


== Kilder ==
regjeringen.no


== Eksterne lenker ==
(no) Niels Rye hos Norsk senter for forskningsdata
Thomas von Westen Hammond

Thomas von Westen Hammond (født 26. desember 1730 i Meldal, død  2. februar 1797 på Røros) var prest på Ytterøy fra 1771 til 1786, deretter sogneprest i Røros i perioden 1787 til sin død i 1797. Han giftet seg 23. april 1760 med Margrethe Christine Tønder. Han var sønn av Thomas Johansen Hammond og Else Sophie Lauritzdatter Frich.
Året 1773 var et hardt år som prest på Ytterøy. Da døde 41 personer av dysenteri. Den 15. august var det 8 dødsfall på samme dag. Presten førte på denne tida inn i kirkeboka ikke bare navn og alder, men også dødsårsak. Derfor kan man ofte lese «blodgang» (blodsott), som var navnet på dysenteri den gangen.