jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
536 Merapi

536 Merapi er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaga den 11. mai 1904 av George Henry Peters fra U.S. Naval Observatory i Washington. Den er oppkalt etter fjellet Marapi på Sumatra, som ble brukt av flere ekspedisjoner for å studere en solformørkelse 17. mai 1901.


== Eksterne lenker ==
(en) 536 Merapis baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 536 Merapis oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
Bjorli stasjon

Bjorli stasjon er en jernbanestasjon på Raumabanen. Stasjonen ble åpnet i 1921, og var endestasjon i tre år før Raumabanen var ferdig.
På Bjorli stasjon ble det bygget en stor jernbanerestaurant mellom 1925 og 1927 med plass til 700 spisegjester. Den var hovedsakelig beregnet på turister som kom med turistskip til Åndalsnes, og som ble fraktet videre til Bjorli med tog gjennom den vakre Romsdalen. På restauranten fikk de servert bl.a. laks og jordbær, sjokoladekake og fyrstekake. Restauranten ble truffet av en bombe i april 1940 og brant ned. Den ble aldri bygget opp igjen.
Bjorli er den eneste stasjonen mellom Åndalsnes og Dombås som er betjent. Om sommeren går det turisttog mellom Bjorli og Åndalsnes i tillegg til regiontogene.

		


== Stasjonsmestre ==
1921–1923: Tore J. Moen
1924–1929: Carl Gustav Romsaas
1930–1935: Sigurd S. Løken
1935–1939: Jon Johansen Østby
1939–1949: Johan Eriksen
1949–1953: Axel Magnus Marsten
1953–1958: Leif Arvid Hoel
1958–1962: Kristian Andersen
1962–1977: Kåre Magnar Næss
1977–1984: Ole S. Andersen
1984–1993: Oddvar Uhlen
1993–?: Bjørn Alnes


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 96–97. ISBN 82-90286-28-7. 
Andreas Normann (1994). Raumabana. Åndalsnes: Rauma kulturstyre. s. 133–142. ISBN 82-91317-01-1. 
Aasmund Dahl, red. (1988). Bygningsregistrering: Hamar distrikt: Raumabanen. NSB Arkitektkontoret. s. 74–87. 


== Eksterne lenker ==
Stasjonene langs Raumabanen på raumabanen.net(no) Bane NORs informasjonsside om Bjorli stasjon
(no) Bjorli stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Raumabanen
537 Pauly

537 Pauly er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 7. juli 1904 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Den er oppkalt etter Max Pauly, en tysk forretningsmann som designet og produserte teleskoplinser for Zeiss.


== Eksterne lenker ==
(en) 537 Paulys baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 537 Paulys oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
538 Friederike

538 Friederike er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Hygiea. Den ble oppdaga den 18. juli 1904 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en venninne av Götz.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 538 Friederikes baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 538 Friederikes oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
539 Pamina

539 Pamina er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 2. august 1904 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en sikkelse fra Wolfgang Amadeus Mozarts opera Tryllefløyten.


== Eksterne lenker ==
(en) 539 Paminas baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 539 Paminas oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
540 Rosamunde

540 Rosamunde er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaga den 3. august 1904 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter tittelpersonen i Franz Schuberts opera Rosamunde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 540 Rosamundes baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 540 Rosamundes oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
541 Deborah

541 Deborah er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 4. august 1904 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter profeten Debora fra Bibelen.


== Eksterne lenker ==
(en) 541 Deborahs baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 541 Deborahs oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
542 Susanna

542 Susanna er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 15. august 1904 av Paul Götz og August Kopff fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppgitt å være oppkalt etter en venn av «oppdageren», uten at det er presisert om det er Götz eller Kopff som er ment.


== Eksterne lenker ==
(en) 542 Susannas baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 542 Susannas oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
543 Charlotte

543 Charlotte er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 11. september 1904 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en venn av Götz.


== Eksterne lenker ==
(en) 543 Charlottes baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 543 Charlottes oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
544 Jetta

544 Jetta er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 11. september 1904 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en legendarisk skikkelse fra Heidelberg.


== Eksterne lenker ==
(en) 544 Jettas baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 544 Jettas oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
545 Messalina

545 Messalina er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaga den 3. oktober 1904 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter den romerske keiserinnen Massalina, som var gift med Claudius.


== Eksterne lenker ==
(en) 545 Messalinas baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 545 Messalinas oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
546 Herodias

546 Herodias er en hovedbelteasteroide. Den går i bane innenfor asteroidefamilien Eunomia, men har ulike spektralegenskaper og er sannsynligvis ikke et medlem. Den ble oppdaga den 10. oktober 1904 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Herodias, en jødisk prinsesse som er omtalt i Bibelen.


== Eksterne lenker ==
(en) 546 Herodiasʼ baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 546 Herodiasʼ oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
547 Praxedis

547 Praxedis er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 14. oktober 1904 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en skikkelse fra Joseph Victor von Scheffels historiske romanse Ekkehard.


== Eksterne lenker ==
(en) 547 Praxedisʼ baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 547 Praxedisʼ oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
548 Kressida

548 Kressida er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 14. oktober 1904 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Cressida er en trojansk kvinne, som ikke opptrer i klassisk gresk mytologi men først er nevnt i middelalderversjoner av legenden. Hun er en av tittelpersonene i William Shakespeares Troilus og Kressida.


== Eksterne lenker ==
(en) 548 Kressidas baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 548 Kressidas oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
549 Jessonda

549 Jessonda er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 15. november 1904 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Oppkalt etter tittelpersonen i Louis Spohrs opera Jessonda.


== Eksterne lenker ==
(en) 549 Jessondas baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 549 Jessondas oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
550 Senta

550 Senta er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 16. november 1904 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Senta er en norsk kvinne i Richard Wagners opera Den flyvende hollender.


== Eksterne lenker ==
(en) 550 Sentas baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 550 Sentas oppføring hos Minor Planet Center 
Minor Planet Center – «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»
Fylkesvei 101 (Vestfold)

Fylkesvei 101 (Fv101) i Vestfold gikk mellom Kanalkaia og Revet i Larvik. Veien var 0,4 km lang.
Før 1. januar 2010 gikk veien mellom Undersbo og Kanalkaia.
2019 ble veien del av fylkesvei 2984.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Larvik


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Porto (postavgift)

Porto er en avgift som betales til postvesenet som motytelse for befordring av en postforsendelse. Betalt porto bekreftes som regel med påsatt frimerke eller i form av avtrykk fra en frankeringsmaskin.
Nitrosomonas

Nitrosomonas er en gruppe bakterier som får energien sin fra kjemosyntese.
De er viktige i nitrogensyklusen da de konverterer ammonium til nitritt.


== Eksterne lenker ==
(en) Nitrosomonas – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Nitrosomonas i Encyclopedia of Life 
(en) Nitrosomonas i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Nitrosomonas hos ITIS 
(en) Nitrosomonas hos NCBI 
Nitrosomonas – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Nitrosomonas - MicrobeWiki
Olav Eldholm

Olav Eldholm (født 12. mai 1941 i Stavanger, død 18. mars 2022 i Bergen) var en norsk geolog og professor ved Universitetet i Bergen.Eldholm avla examen artium ved Kongsgård skole i Stavangeri 1960. Han startet deretter studier ved Universitetet i Bergen der han fullførte cand.mag.-graden i 1965 og cand.real.-graden i 1967 med hovedfag i geofysikk. Han tok deretter i 1968 pedagogisk utdanning.Med et stipend fra Norges almenvitenskapelige forskningsråd i 1969 kunne han fortsette sine studier ved Lamont-Doherty Geological Observatory ved Columbia University i New York 1969-1974 og i 1976 motta doktorgraden for avhandlingen The Sediment Distribution and Main Structural Elements of the Norwegian-Greenland Sea and Surrounding Areas Based on Marine Geophysical Data, utført ved Jordskjelvstasjonen. 
I sin forskning var Eldholm særlig opptatt av marin geologi, utviklingen av kontinentalmarginene, havbassengenes historie og platetektonikk. Eldholms forskning har hatt betydning for utvinningen av olje og gass på norsk sokkel. Fra 1974 til 2003 var han professor ved Universitetet i Oslo.  Ved Universitetet i Bergen var han professor II fra 1999 til 2002 og full professor fra 2003 til 2009 ved Institutt for geovitenskap. Fra 2009 har han vært professor emeritus.
Eldholm mottok en rekke utmerkelser for sitt arbeid. Allerede i 1973 ble han tildelt Reuschmedaljen fra Norsk geologisk forening. I 1991 ble han hedret med Universitetet i Oslos Nansen-pris og året efter mottok han Geofysikerprisen på 10 000 kroner.  Statoils Forskningspris mottok han i 1997. 
Eldholm ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 2007 for sin innsats for forskning og undervisning. I 2011 ble han Doctor rerum naturalium honoris causa ved Christian-Albrechts-Universität zu Kiel. Eldholm var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1982, Academia Europaea 1990, Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab 1997, et indisk vitenskapsselskap 1998, Norges Tekniske Vitenskapsakademi 2008 og Norges Vitenskapsakademi for Polarforskning 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Olav Eldholm i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Olav Eldholm i BIBSYS
My Lullaby

«My Lullaby» er en sang av den norske artisten Maria Mena fra albumet Another Phase. Singlen ble utgitt på Sony Music og lå ni uker på VG-lista topp 20 med femteplass som beste plassering. Sangen handler om foreldrenes skilsmisse.Sangen er inkludert på spillet SingStar Norske Hits.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Teksten
Nordnorsk vitensenter

Nordnorsk vitensenter er et populærvitenskapelig lærings- og opplevelsessenter på universitetscampus ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet i Tromsø og i Alta.


== Historikk og formål ==

Vitensenteret ble stiftet 29. august 2002 og har tatt imot skoleklasser siden høsten 2003.
Den 7. april 2011 åpnet Vitensenteret sine nye lokaler som ligger nedenfor det gamle planetariet.
Vitensenteret er et regionalt vitensenter for hele Nord-Norge og tar mål av seg å nå ut til hele regionen, både ved besøk ute i regionen, ved aktiviteter og informasjon på sine nettsider.
Vitensenteret har fokus på fem hovedområder: 

Energi og miljø i nord
Himmelen over oss
Klima og vær
Kropp og hjerne
Resurser i nordI tillegg til dette er det aktiviteter innen matematikk, naturfag og teknologi. Dette inkluderer f.eks. ukentlige kodeklubber på ettermiddagen .


== Målgrupper og aktiviteter ==
Skoleklasser er Vitensenterets hovedmålgruppe. Vitensenteret tilbyr både pedagogiske aktiviteter og egen aktivitet i utstillingen.
Vitensenteret har åpent for publikum de aller fleste dagene i året og har i utstillingen sin nesten hundre interaktive installasjoner fordelt på tre etasjer.
I planetariet kan det vises både tradisjonelle fremvisninger av solsystem og universet, men også spesialtilpassede filmer som dekker hele kuppelen.
Vitensenteret har flere tilpassede undervisningsrom. Disse er våtlaben, teknolaben, og koderomet. 
I tillegg er det et kreativt publikumsverksted i første etasje.


== Referanser ==


== Se også ==
Vitensenter
Planetarium


== Eksterne lenker ==
Nordnorsk vitensenter sine nettsider
Foreningen norske vitensentre
Fylkesvei 2764

Fylkesvei 2764  går mellom Sommerstad og Hostvedt i Kongsberg kommune. Veien er 9,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 83.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Kongsberg
40Fylkesvei 40 Sommerstad
40Fylkesvei 40 Hostvedt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2764
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Kirkwall lufthavn

Kirkwall Airport (IATA: KOI, ICAO: EGPA) er hovedflyplassen på Orknøyene i Skottland. Flyplassen ligger 4.6 km sørøst for Kirkwall og eies av Highlands and Islands Airports Limited. 


== Selskaper og ruter ==
British Airways
flys av Loganair (Aberdeen, Edinburgh, Glasgow, Inverness, Sumburgh) (stopper 25. oktober)
Flybe
flys av Loganair (Aberdeen, Edinburgh, Glasgow, Inverness, Sumburgh) (starter 26. oktober)
Loganair (Eday, North Ronaldsay, Papa Westray, Sanday, Stronsay, Westray)


== Kilder ==
United Kingdom AIP


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kirkwall Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Inge Huse

Inge Huse (født 11. november 1937) er en norsk forretningsmann og industrigründer fra Harøy. 
Huse er disponent for bedriften I.P. Huse, grunnlagt i 1882. Bedriften har under Huses ledelse utviklet seg til å bli verdensledende i produksjon av vinsjer til oljeindustrien og sjøfarten. Virksomheten har involvert omfattende samarbeid mellom foretak i regionen og har medført videre industriutvikling. 
Huse ble 26. mars 2008 av kongen utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for «innsats for industriutvikling i distrikts-Norge».


== Referanser ==
Skadarsko jezero nasjonalpark

Skadarsko jezero nasjonalpark (Shkodërsjøen nasjonalpark) er en nasjonalpark i Montenegro, som omfatter hele den delen av Shkodërsjøen som ligger i Montenegro. Den ble vernet som nasjonalpark i 1983.
Parken omfatter store våtmarksområdet langs nordvestbredden – som hovedsakelig består av det sumpaktige elvedeltaet til elven Morača. Dette er et av de største fuglereservatene i Europa med 270 fuglearter, blant annet noen av de siste krøllpelikanene i Europa. Innsjøen inneholder også mye måke og hegre, i tillegg til store mengder fisk, som karpe, laue og ål. 
I 1996 ble området en del av Ramsar-konvensjonens liste over våtmarksområder av internasjonal betydning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Skadar Lake National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Erik Arntzen

Erik Arntzen (født 26. september 1957) er utdannet psykolog fra Universitetet i Oslo, 1986. 
Arntzen er psykologspesialist i habilitering fra og med 1999. Videre doktorgrad fra Universitetet i Oslo, februar 2000. Jobber nå som professor ved Høgskolen i Akershus og har ansvaret for mastergradsprogrammet med fordypning i atferdsanalyse. Hans interessefelt er atferdsanalyse, hvor han har forskningsprosjekter innen områdene stimulusekvivalens, gambling behavior og forbrukeratferd. Han har publisert en rekke artikler nasjonalt og internasjonalt. Han er også en av tre redaktører i European Journal of Behavior Analysis (EJOBA) og medlem av redaksjonen i en rekke internasjonale tidsskrifter.


== Eksterne lenker ==
European Journal of Behavior Analysis
Chill (TV-program)

Chill var et norsk interaktivt TV-program som gikk på Viasat 4 fra 2007 til 2008. Programmet var rettet mot menn mellom 24 og 36 år og ble sendt fra klokken tre om natten til 11 om formiddagen. Det ble produsert av Rubicon TV og hadde en del likhetstrekk med samtidige program som Mess-TV og Sonen.  Programmet fikk kritikk for å «bruke kyniske metoder for å loppe penger av seerne sine».


== Programledere/moderatorer ==
Tomm Egil Hammer – tidligere programleder på Mess-TV; sjef for Chill, samt programleder og moderator (2007–)
Per Christian – programleder og moderator (2007–)
Irma Krdzalic – programleder (2007–)
Anita Lindvall – pogramleder (2007–)
Fredrik – programleder (2007–)
Linda Byrknes – programleder og moderator (2007–)
Øystein Ellingsen – programleder og moderator (2007–)
Sascha – programleder og moderator (2007)
Ellen Dittman – programleder (2007)
Mads Molvik – programleder (2007)
Richard Østby – programleder (2007–2008)
Daniel Hamnes – programleder og moderator (2007–2008)


== Referanser ==
Lovćen nasjonalpark

Lovćen nasjonalpark  utgjør de sentrale og høyeste områdene av Lovćen-massivet i det sørvestre Montenegro, i Cetinjeregionen. Den dekker et areal på 62,2 km². Området har vært nasjonalpark siden 1952. 
Bortsett fra den vakre naturen verner nasjonalparken om en rik historisk, kulturell og arkitektonisk arv i området. Lovćen har mange eksempler på elementer fra nasjonal byggeskikk. De gamle husene og guvna er autentiske og det samme er de små hyttene, eller katuns, på setrene i fjellene.
Det går en smal, svingete vei opp fjellet fra Kotor til landsbyen Njeguši, der fødehuset til den montenegrinske kongefamilien Petrovic ligger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lovćen national park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Biogradska Gora nasjonalpark

Biogradska Gora nasjonalpark er en nasjonalpark i det sentrale Montenegro, i fjellmassivet sørvest for byen Mojkovac og i kommunen Kolašin som strekker seg sørover. Arealet er ca. 56 km² og den ble regulert i 1952. Parkens kontor ligger i Kolašin.
Den omfatter et vilt, delvis skogvokst fjellområde (Biogradska Gora) i elvedalen Biogradsko som er en sidedal til elven Tara. Parken har dype daler og fjellsjøer – den mest kjente er den meget vakre Biogradsko jezero. 
Fjellene når opp i 2 139 moh. (Crna gl.), og 2 117 moh. (Zekova gl.).
Nasjonalparken er den minste i Montenegro, men en av de mest biologisk interessante, med 26 plantehabitater, over 220 plantearter, 200 fuglearter, og ti typer pattedyr i parken. Bjørn, hjort, grevling, moldvarp og flaggermus er blant artene. Antallet tre og busker oppgis til 86 og antallet insektarter 350.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Biogradska gora – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Østerriksk-montenegrinsk organisasjon for Biogradska og Komovi.
Durmitor nasjonalpark

Durmitor nasjonalpark er en nasjonalpark som ligger i både Durmitorfjellene og i Taradalen i Montenegro, helt nordvest i landet mot grensen til Bosnia-Hercegovina. Den ble opprettet i 1952 og inkluderer Durmitor-massivet samt elveravinene Tara, Sušica og Draga og de høyere delene av platået Komarnica, med et areal på 325 km².
I 1980 ble parken skrevet inn på UNESCOs verdensarvliste. En del av nasjonalparken omfatter Tarakløften, en 80 km lang og 1 300 meter dyp kløft, som er den nest største i verden etter Grand Canyon i Arizona.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Durmitor National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mojkovac

Mojkovac (serbisk: Мојковац) er en by og kommune i det nordøstre Montenegro, 80 km sørvest for Bijelo Polje. Byen har 4 120 innbyggere (2003), mens kommunen har en befolkning på 10 066. Folketallet har falt siden 1990. Av befolkningen er 55 % montenegrinere, 41 % er serbere og 0,3 % er muslimer.Navnet kommer av serbisk  moj kovani novac, på norsk: Min smidde daler, og henviser til 1100-tallet i serbisk historie da det ble smidd og preget mynt i Mojkovac.
Det er femten autonome landsbyer i kommunen: Lepenac, Zari, Mojkovac-Stadt, Podbisce, Polja, Bistrica, Bjelojevici, Bojna njiva, Brskovo, Gojakovici, Dobrilovina, Proscenje, Stefanovac, Ulosevina, og Stitarica.
Mojkovac ligger ved elven Tara der denne svinger vestover. Øst for byen starter Biogradska Gora nasjonalpark, og vest for byen lengre nede i Taradalen starter Durmitor nasjonalpark. Noen kilometer nedenfor byen går elven inn i Tarakløften, som er nest størst i verden etter Grand Canyon i USA.
Byen kjennes allerede fra midten av 1200-tallet under den serbiske staten Raška. I slaget ved Mojkovac i 1916 beseiret Montenegro de tallemssig overlegne østerrikske styrkene i den første verdenskrig. Klosteret Sveti Gjorge (St. Georg) fra 1592 er det viktigste historiske minnesmerket og turistmål.
Byen ligger på jernbanen mellom Beograd og Bar, og på hovedveien (E-65, E-80) mellom Podgorica og Serbia. Det er 90 km til Podgorica og 380 km til Beograd.
Håndballklubben RK Brskovo Mojkovac spiller i montenegrinsk eliteserie.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mojkovac – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rongorongo

Rongorongo, også skrevet rongo-rongo, er et skriftspråk eller skriftsystem som ble brukt av befolkningen på Påskeøya i Stillehavet og som ingen i dag forstår.
Rundt midten av 1800-tallet oppdaget europeere på Påskeøya trestykker med innrissede, hieroglyf-liknende billedtegn i tette rader. Ingen innfødte skal da ha kunnet lese innskriftene, men enkelte sa de kjente til meningsinnholdet i noen av dem.Forskere og andre har forgjeves forsøkt å avkode tegnene mange ganger siden. Teoriene er flere og tolkningene omstridt. Tegnene kan ha blitt brukt til å skrive det austronesiske og malayopolynesiske språket rapanui. Rongorongo kan også være en «protoskrift», et tidlig system med en blanding av lydtegn, symboler og dekor som hjelp til å huske. Noen mener dessuten at rongorongo kan være ett av svært få eksempler på skrift som har oppstått som en original oppfinnelse uavhengig av påvirkning fra andre kulturer.I rongorongo-systemet er det registrert over 14 000 forskjellige glyfer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) rongorongo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons