jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Patriarkatet Aquileia

Patriarkatet Aquileia var et erkebispedømme i Friuli i det nordlige Italia. Det skal ha vært grunnlagt i byen Aquileia av evangelisten Markus, og fikk derfor senere status som patriarkat. Det eksisterte til 1751, og var dessuten fra 1077 til 1420 en selvstendig stat.
Patriarkatet misjonerte i store deler av dagens Nord-Italia, Østerrike og Slovenia. 568 angrep langobardene Friuli, og patriarken flyktet fra Aquileia til Grado. Fra 567 til 699 skilte patriarkatet seg på grunn av trosmessige uoverensstemmelser fra paven i Roma. Dette førte også i 607 til delingen av patriarkatet. Patriarken av det «nye Aquileia» (Aquileia nova) forsonte seg med Roma og beholdt først sin residens i Grado. 1156 flyttet han residensen til Venezia. Der ble patriarkatet opphevet i 1451. Istedenfor ble biskopen av Venezia innsatt som patriark av Venezia.
Patriarken av det «gamle» Aquileia residerte først i Cormons, fra 737 i Cividale del Friuli, og fra 1238 i Udine. Selv om han anerkjente Romas lære i 699, ble ikke de to patriarkatene gjenforent.
1077 ble patriarken av (det «gamle») Aquilea gjort til greve av Friuli og til fyrstbiskop av Aquileia. Dermed var han en riksfyrste av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon og også verdslig hersker over patriarkatet. Patriarkatsstaten hadde imidlertid ikke samme utstrekning som erkebispedømmet. Den kirkelige nordgrensen (mot Salzburg erkebispedømme) fulgte elven Drava (Drau) og omfattet ved siden av selve patriarkatet også bl.a. Görz, Istria, Krain og Cilli.
Patriarkatet ble i 1420 erobret av republikken Venezia. Dermed sluttet patriarkets tid som verdslig hersker. På det kirkelige plan eksisterte erkebispedømmet frem til 1751, da patriarkatet Aquileia ble delt i de to erkebispedømmene Udine og Görz.


== Se også ==
Liste over patriarker av Aquileia
Liste over patriarker av Grado
Pajala

Pajala (nordsamisk: Bájil) er et tettsted ved Torneälven i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. Det er Pajala kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 1 958 innbyggere.


== Historie ==
Presten og botanikeren Lars Levi Læstadius, som er mest kjent som mannen bak læstadianismen, bodde og arbeidet i Pajala på midten av 1800-tallet. 
Ved en feil ble Pajala bombet av sovjetiske fly under vinterkrigen våren 1940, men ingen mennesker omkom. Det ble sluppet 134 bomber, seks bygninger brant ned. Bare to personer pådro seg mindre skader. Sovjetiske offiserer inspiserte senere skadene, og Sovjetunionen betalte erstatning for skadene.


== Litteratur om Pajala ==
Handlingen i Mikael Niemis bok Populærmusikk fra Vittula utspiller seg hovedsakelig i Pajala. Vittula, egentlig Vittulajänkkä («Fittemyra»), er et folkelig navn på et villaområde i Pajala.
En annen skildring fra Pajala av samme forfatter er boka Mannen som dog som en lax. I denne kriminalromanen belyser forfatteren blant annet situasjonen til tornedalsfinsk (meänkieli) i dagens Pajala. 
I Niemis roman «Koka björn» foregår handlinga i Pajala på 1850-tallet. Persongalleriet består av både oppdiktede personer og historiske personer, og deler av handlinga baserer seg på virkelige hendelser. Blant hovedpersonene finner vi den kjente predikanten Lars Levi Læstadius, som i romanen opptrer som detektiv og løser en mordgåte.


== Samferdsel ==
Pajala-Ylläs Airport har daglige forbindelser til Luleå. Ellers har tettstedet flere daglige bussavganger til byer og tettsteder i Norrbottens län. 


== Diverse ==
Ishockeyspilleren Johan Tornberg, som scoret det avgjørende målet i finalen i Ishockey-VM 1998, kommer fra Pajala.
I sentrum av Pajala står det et solur som måler over 38 meter i diameter.
Geologiske undersøkelser gjort i traktene rundt Pajala har vist større forekomster av ulike slags utvinnbare mineraler som kobber og jern. Dette har ført til drøftinger om en eventuell ny jernbane til Skibotn i Norge, med tanke på en isfri utskipning derfra, alternativt en bane til Gällivare med tanke på utskipning fra Narvik eller direkte til Luleå.    


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pajala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunens nettsted
Lenkesamling om Pajala
Johannes Eckhoff

Johannes Nicolai Eckhoff (født 26. april 1919 i Oslo, død 26. oktober 2007 i Spania) var en prisbelønt norsk skuespiller.


== Familie og skolegang ==
Han tilhørte slekten Eckhoff. Hans far døde tidlig, noe som førte til at hele familien falt fra hverandre. Johannes Nicolai Eckhoff ble derfor plassert i et tysk kloster. Etter noen år der gikk han på barneskole på Lillehammer.  


== Skuespillerkarriere ==
I perioden 1936-1939 gikk han på teaterskole i Frankfurt am Main. Han debuterte i 1939 på Trøndelag Teater, og var under den andre verdenskrig ved Centralteatret, samtidig som han var aktiv i motstandskampen. Etter krigen fikk han roller i krigsfilmene  Englandsfarere (1946) og Kampen om tungtvannet (1948). 
Deretter var han ved Riksteatret fra 1950 til 1985. Hans første rolle på Riksteatret var i Jeppe på Bjerget, senere spilte han brilleslange i en sceneversjon av Rudyard Kiplings bok om Mowgli. Han spilte også i oppsetninger ved Det Nye Teater og Seniorteatret. I Stompa-hørespillene på radio ga han stemme til rollefiguren «Nøtterø», og han medvirket også i Fjernsynsteatrets oppsetninger.  
Eckhoff var en hyppig brukt oppleser for NRK radio, spesielt for Barnetimen. Han spilte «butikkeier Aksel Hagen» i NRKs populære Barne-TV-serie Lillys butikk. Han hadde også en liten rolle i Brødrene Dal og spektralsteinene, som «Snorre Sprett».  
Eckhoff var prisbelønt for sitt humanitære arbeid; han hadde over to tusen gjestespill ved norske fengsler og institusjoner.  


== Priser og utmerkelser ==
Teskjekjerringprisen 1982
Oslo bys kulturpris
Mottaker av "Marit og Elsa Halsets Legat til Axel Otto Normanns Minne" 1994
Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt humanitære arbeid, 1994


== Utvalgt filmografi/tv ==
1942: Jeg drepte!
1946: Englandsfarere
1947: «Sankt Hans fest
1948: Kampen om tungtvannet – rolle: Knut Magne Haugland
1949: Svendsen går videre
1960: Millionær for en aften
1962: Sønner av Norge kjøper bil
1963: Om Tilla
1966: Ole Brumm og honningtreet – rolle: fortelleren
1974: Ole Brumm og Tigergutt – rolle: fortelleren
1981: Brødrene Dal og spektralsteinene – rolle: Snorre Sprett
1987:  Fuglekongen (TV-film)
1992: Giftige Løgner
1993: Secondløitnanten
1996: Gåten Knut Hamsun
1996: Lillys butikk – rolle: Aksel Hagen


== Utvalgte lydbøker og hørespill ==
Stompa – rolle: Nøtterø
De fires tegn av Arthur Conan Doyle – rolle: Sherman ISBN 978-82-421-1881-3
Anna Karenina av Leo Tolstoj – rolle: Kapitonitsj ISBN 978-82-421-1941-4
Tom Sawyer av Mark Twain (Oppleser) ISBN 978-82-7844-158-9
Huckleberry Finn av Mark Twain (Oppleser) ISBN 978-82-7844-231-9
Den gamle mannen og havet av Ernest Hemingway (Oppleser) ISBN 978-82-7844-223-4


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johannes Eckhoff på Internet Movie Database 
(no) Johannes Eckhoff hos Sceneweb 
(sv) Johannes Eckhoff i Svensk Filmdatabas 
(en) Johannes Eckhoff hos The Movie Database 
(en) Johannes Eckhoff hos Behind The Voice Actors
Sverre Kornmo

Sverre Kornmo (født 21. august 1898 i Solum (nå Skien), død 24. august 1982) var en norsk  forfatter, predikant og pastor. Han var tilknyttet den norske pinsebevegelsen og hadde mange ulike verv innen kristne organisasjoner.
Sverre Kornmo vokste opp i Solum. Han ble døpt i 1915 og ble tillagt (medlem) i Evangeliehuset i Porsgrunn. Han  ble tidlig engasjert i menighetens arbeide.
Sverre Kornmo var far til Morgan Kornmo og morfar til Jens Brun-Pedersen.


== Pastor ==
Sverre Kornmo var pastor eller forstander i flere pinsemenigheter.

Evangeliehuset Porsgrunn
Filadelfia Drammen


== Bibliografi ==
Sverre Kornmo skrev flere bøker, artikler og kortere stykker i aviser og tidsskrift.

ca.? 1950 – Endetiden i profetienes lys. Filadelfiaforlaget Oslo,  163 s. Utgitt i minst 6 senere opplag.  ISBN 82-534-0525-1
1959 – Vekter – hvor langt på natt?. Filadelfiaforlaget Oslo,  121 s.
1961 – Et dypere kristenliv. Filadelfiaforlaget Oslo,  93 s.
1961 – Det Hellige land og Pinsevennenes verdenskonferanse i Jerusalem. Redaktører: Kåre Juul og Kjell Ruud. Medforfattere: Sverre Kornmo, Erling Strøm og Gunnerius Tollefsen. Filadelfiaforlaget Oslo, 63 s.
1971 – Frelsens hovedsannheter. Filadelfiaforlaget Oslo,  S.5-134.
1975 – Den Hellige ånd.  Filadelfiaforlaget Oslo,  117 s. ISBN 82-534-0327-5
1996 – Åndelig kvalitet i liv og virke – 11 taler av Sverre Kornmo. O.T. Riis forlag, Herre. 198 s. ISBN 82-993610-2-8


== Kilder ==
Nilsen, Oddvar. 1982. Lys på stien. Filadelfiaforlaget AS. side 174. ISBN 82-534-0599-5
Søk i Sambok
Liste over ordførere i Alvdal

Dette er en liste over Alvdals ordførere fra 1864 til 2019.

Fritz Emil Aas 1864–1865
Morten Mortensen 1866–1873
Fritz Emil Aas 1874–1881
Johan Steien 1882–1883
Morten Mortensen 1884–1891
Johan Steien 1892–1893
Morten Sandvold 1894–1895
P. Randmæl 1896–1898
Jacob Stamoen 1899–1901
P. Randmæl 1902–1904
Haldo Müller 1905–1907
P. Randmæl 1908–1910
Per Hoel 1911–1916
P. Randmæl 1917–1919
Per Hoel 1920–1922
Arne Mellesmo 1923–1925
Per Hoel 1926–1931
Martin Müller 1932–1934
Olav Nyeggen 1935–1942
Embret Mellesmo 1942–1945
Harald Reinertsen 1946–1955
Eivind Kveberg 1956–1963
Lars Holen 1963–1967
Oddgeir Skarpsno 1968–1969
Asmund Westgård 1970–1971
Kåre Blystad 1972–1979
Per Arnfinn Bergebakken (Sp) 1980–1983
Sverre Dalen (Sp) 1984–1991
Sverre Sørbø (Sp) 1991–1995
Per Hvamstad (Sp og uavhengig) 1995–1999
Svein Borkhus (Ap) 1999–2007 
Olov Grøtting  (Sp) 2007–2011
Svein Borkhus (Ap) 2011–2015
Johnny Hagen (Ap) 2015–2019
Mona Murud (Sp) 2019–2023


== Referanser ==
Nordiska Civilekonomförbundet

Nordiska Civilekonomförbundet (NCF) er et forbund av organisasjonene for siviløkonomer i Norden. Siviløkonomorganisasjonene i Sverige, Danmark, Norge, Island og Finland deltar, noe som gir NCF over 100 000 medlemmer.Forbundets formål er å fremme samarbeidet mellom medlemsorganisasjonene og deres medlemmers felles interesser, samt å jobbe for samarbeid mellom økonomer i Norden.


== Se også ==
Siviløkonom
Siviløkonomene


== Referanser ==
Upernavik

Upernavik er en by i Avannaata kommune, nordvest på Grønland. Bosettingen ligger på øya ved samme navn. Byen hadde 1067 innbyggere i 2018.Navnet betyr «vårstedet», dette viser at det var her man begynte fisket når isen brøt opp om våren. Stedet ble etablert i 1772.


== Upernavik i kulturen ==
Upernavik er åsted for deler av handlingen i Jules Vernes satiriske roman La Chasse au météore (posthumt 1908). Det er på denne lille øya den ettersøkte ildkulen fra himmelen til slutt slår ned.


== Referanser ==
Det store fascistiske råd

Det store fascistiske rådet (italiensk: Gran Consiglio del Fascismo) var en institusjon som utgjorde den innerste kretsen rundt Benito Mussolini mens han var statsminister i Italia. Før revolusjonen i 1922 ble fascistpartiets beslutninger tatt i en gruppe kalt «Raz», inspirert av en libysk tradisjon der stammehøvdingene møttes i råd nå og da. De fleste av medlemmene i «Raz» ble medlemmer i det store fascistiske rådet etter at det ble opprettet.  
Det store fascistiske rådet bestod av lederne for marsjen mot Roma, eks-lederen for nasjonalistpartiet (et lite parti som fusjonerte med fascistpartiet – PNF – før revolusjonen.) de viktigste ministerne, og etter 1939 et par representanter fra det korporative rådet. Det store fascistiske rådet kunne samles av Mussolini, eller av  kongen av Italia. Som Italias øverste politiske myndighet hadde rådet mulighet til å bytte ut statsleder gjennom flertallsavstemning. Rådet ble samlet jevnlig, og Mussolini diskuterte de store linjene i politikken med rådet før den ble iverksatt.  
Det store fascistiske rådet sa opp Mussolini (etter initiativ fra kongen) ved flertallsavstemning i 1943. Grunnen var den allierte invasjonen av Sicilia, og stor misnøye med Mussolinis utenrikspolitikk. Mussolini ble erstattet av general Pietro Badoglio. Bagdoglio skiftet Italias utenrikspolitiske allianse fra aksemaktene til de allierte, og gjeninnførte parlamentarismen etter 1945. Da Bagdoglio ble valgt til ny leder var det mange i det store fascistiske rådet som ikke visste at han ville gjennomføre en slik politikk, men trodde at han ville videreføre fascismen.
Landhockey under Sommer-OL 1952 – Tropper menn

Landhockey under Sommer-OL 1952 – Tropper menn inneholder troppene til herrenes turnering i landhockey under Sommer-OL 1952.


== Tropper ==


== Referanser ==
Landhockey under Sommer-OL 1956 – Tropper menn

Landhockey under Sommer-OL 1956 – Tropper menn inneholder troppene til herrenes turnering i landhockey under Sommer-OL 1956.


== Gruppe A ==


=== Afghanistan ===


=== India ===


=== Singapore ===


=== USA ===


== Gruppe B ==


=== Australia ===


=== Storbritannia ===


=== Kenya ===


=== Malaya ===


== Gruppe C ==


=== Belgia ===


=== New Zealand ===


=== Pakistan ===


=== Det forente Tyskland ===


== Referanser ==
Rocky

Rocky er en film fra 1976 med Sylvester Stallone som hovedrolleinnehaver og manusforfatter. Filmen handler om Rocky Balboa og livet hans som profesjonell bokser. Ettersom filmen ble en stor suksess, har flere oppfølgere blitt produsert: Rocky II, Rocky III, Rocky IV, Rocky V, Rocky Balboa og biproduktet Creed.


== Handling ==
Rocky jobber som en alt for snill torpedo og er bokser på deltid. Verdensmesteren i tungvektsboksing, Apollo Creed (Carl Weathers), vil la en amatørbokser møte ham i ringen for å kunne prøve å ta tittelen. Rocky blir valgt ut til å bokse mot Apollo. Rocky har ikke lyst til å bokse mot Apollo, men etter en tid får Mickey overtalt han til å gå i ringen. Etter beinhard trening står Rocky endelig klar som tittelmotstander. Men for Apollo blir dette en langt vanskeligere kamp enn det han først trodde. Med Rockys utrolige viljestyrke holder han ut og gir seg aldri.


== Medvirkende ==
Sylvester Stallone som Rocky Balboa
Talia Shire som Adrian Pennino
Burt Young som Paulie Pennino
Carl Weathers som Apollo Creed
Burgess Meredith som Mickey Goldmill


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Rocky på Internet Movie Database 
(no) Rocky hos Filmfront 
(sv) Rocky i Svensk Filmdatabas 
(da) Rocky i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Rocky på Allociné 
(nl) Rocky på MovieMeter 
(en) Rocky på AllMovie 
(en) Rocky på Turner Classic Movies 
(en) Rocky på Rotten Tomatoes 
(en) Rocky på Metacritic
Mathias Råheim

Mathias Råheim (født 14. september 1951 i Viksdalen) er en norsk politiker for Høyre.
Han har vært medlem av kommunestyret i Gaular kommune i Sogn og Fjordane siden 1979, med unntak av perioden 1991-1995. I kommunestyret har han vært Høyres gruppeleder (1995–2011) og varaordfører (1995–2003). Fra 2011 til 2019 var han ordfører i Gaular.
Råheim har også vært medlem av Sogn og Fjordane fylkesting (1983–2011), hvor han var fylkesvaraordfører fra 1999 til 2003 og Høyres gruppeleder fra 1999. Han var fylkesleder i Sogn og Fjordane Høgre og medlem av partiets sentralstyre fra 1990 til 2000 og vararepresentant til Stortinget fra 1997 til 2005.
Foruten sine politiske verv og diverse styreverv (Helseregion Vest (1987–1995), Firda Billag (2000–2010), Sogn og Fjordane Energi AS (1997–), Fjord1 (2001–), Vestlandsrådet (2003–) m.fl.) har Råheim jobb innen trygdeetaten og er bonde.


== Eksterne lenker ==
(no) Mathias Råheim hos Stortinget 
(no) Mathias Råheim hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Mathias Råheim - Allkunne, levande leksikon
(no) NRK Sogn og Fjordane
Paul Folkvord

Paul Folkvord (født 13. desember 1961) er en tidligere norsk fotballspiller. Han ble cupmester for Bryne i 1987.
Han både startet og sluttet karrieren i naboklubben Klepp. Han var mangeårig toppscorer i Klepp før han gikk til Bryne der han scoret 93 mål på 240 kamper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Folkvord – Transfermarkt
Hugo Hansen

Hugo-André Hansen (født 1. august 1967 på Vega) er norsk fotballspiller. Han ble cupmester med Bryne i 1987 og var tapende cupfinalist for Molde i 1989 og for Rosenborg i 1991. Han spilte i 2010 fremdeles aktivt for Bryne sitt tredjelag og har en periode spilt for Frøyland IL.Hugo Hansen startet karrieren med en sesong i 3. divisjon med Stålkameratene i 1984, før han som 17-åring dro videre til toppdivisjonsklubben Bryne i 1985, der han raskt markerte seg. Da Bryne rykket ned etter 1988-sesongen, dro han videre til Molde.
Etter 1989-sesongen gikk en overgang for 500 000 kroner til Norwich i vasken da han ikke ble innvilget arbeidstillatelse av britiske myndigheter. I stedet ble han klar for Rosenborg for 100 000 kroner. Imidlertid ble hele Hansens første sesong hos Rosenborg spolert på grunn av en leddbåndsskade i venstre kne før sesongstart. Den påfølgende sesongen spilte han 24 kamper i alle turneringer for Rosenborg, før han foran 1992-sesongen valgte dra tilbake til Bryne i divisjonen under.
Han er far til fotballspillerne Cato Hansen og Hege Hansen.


== A-landskamper ==
Kilde: 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hugo Hansen – Transfermarkt 
(en) Hugo Hansen – national-football-teams.com 
(en) Hugo Hansen – WorldFootball.net 
(en) Hugo Hansen – EU-Football.info 
(no) Hugo Hansen – Norges Fotballforbund 
(en) Hugo Hansen – FBref 
(no) Profil hos Rosenborg BK
(no) Profil hos Rosseland BK
Lille Tøyen hageby

Lille Tøyen Hageby er en hageby i Oslo etablert i perioden 1917 til 1922. Området er omtrent 75 dekar stort og er i dag organisert som borettslag og ligger i strøket Lille Tøyen.
Lille Tøyen Hageby ble etablert for å avhjelpe den store boligmangelen i den raskt voksende hovedstaden. Etter modell av engelske garden cities søkte man å kombinere landets gleder og byens komfort. Oppdraget med å tegne Lille Tøyen Hageby ble gitt til arkitekten Magnus Poulsson, som tidligere hadde tegnet lignende boliger både for Norsk Hydro på Rjukan og andre.
Byggingen skjedde i tre trinn, og murbygningene inneholdt ett-, to- og treroms leiligheter, alle med eget kjøkken. Totalt ble det etablert 318 boenheter. Oppvarmingen skjedde med vedfyring, og frem til andre verdenskrig var det innlagt gass til matlaging.
Lille Tøyen Hageby står i dag på Byantikvarens gule liste. I 1986 godkjente Byantikvaren en arkitekttegnet, helhetlig plan for utbygging av arker på alle loft. Noen år senere kom det også en plan for innsetting av hagedører, og for bygging av hageboder i hager som grenser mot ytterkanten av området.
Etter først å ha vært i kommunalt eie, ble Lille Tøyen Hageby etablert som borettslag i 1957.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lille Tøyen Hagebys hjemmeside
Bilder av Lille tøyen hageby på Dgitaltmuseum.no «DigitaltMuseum: Søk:  'lille tøyen hageby'». DigitaltMuseum. Besøkt 3. juni 2012. 
«Lille Tøyen hageby». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Leif Rune Salte

Leif Rune Salte (født 28. november 1966) er en norsk tidligere fotballspiller. 
Leif Rune Salte er oppvokst i Salte og startet fotballkarrieren i Orre, før han gikk til Bryne det siste året på ungdomsskolen. Der spilte han fast fram til han begynte på politiskolen i 1990. Med Bryne ble han cupmester i 1987. I 1991 var han spillende trener for Midtbygdens IL.
I 1992 spilte han en sesong hos Viking, før han var tilbake hos Bryne i 1993 og 1994.Han fikk én A-landskamp (mot Tsjekkoslovakia 4. november 1988, under Ingvard Stadheim).
Han er politiutdannet, og i dag ansatt ved Time lensmannskontor. Han er far til fotballspilleren Tord Salte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leif Rune Salte – Transfermarkt 
(en) Leif Rune Salte – EU-Football.info 
(no) Leif Rune Salte – Norges Fotballforbund 
(en) Leif Rune Salte – FBref 
Profil hos Viking
Geir Sperre

Geir Peder Sperre (født 27. november 1965) er en norsk tidligere fotballspiller. Han spilte for Molde Fotballklubb (108 kamper, 2 scoringer) i perioden 1986–91. Sperre var tapende finalist i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1989 og scoret et mål i omkampen. Han gikk til Ellingsøy Idrettslag etter 1991-sesongen, hvorfra han hadde kommet i 1986. Sperre er i dag i fiskebransjen.


== Eksterne lenker ==
(en) Geir Sperre – Transfermarkt
Greenford stasjon

Greenford stasjon er en jernbane- og undergrunnsstasjon i London. Stasjonen ligger på undergrunnens Central-linje mellom Northolt og Perivale, og jernbanedelen er endestasjon på grenlinjen av Great Western Main Line fra Ealing Broadway. Denne grenlinjen drives for tiden av First Great Western, som kjører togene videre til Paddington i det sentrale London.


== Eksterne lenker ==
Greenford Station (jernbanestasjon) The Trainline (Engelsk)
Greenford tube/bus (Engelsk)
Øystein Neerland

Øystein Neerland (født 4. februar 1964) er en norsk tidligere fotballspiller og skihopper. Som fotballspiller spilte han 120 kamper for Molde og scoret 35 mål og var tapende cupfinalist etter omkamp for Molde i 1989. Han scoret et mål i den første finalen. I 1991 ble han Moldes toppscorer i Tippeligaen med 11 mål.
Som skihopper representerte Øystein Neerland Kleive Idrettslag. Han ble norgesmester for junior i Molde i 1982. Samme år ble han nummer 5 i junior-VM i Murau. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1982-1986, med beste resultater henholdsvis 4. plass i europacupen (St. Moritz 26. desember 1982) og 33. plass i verdenscupen (Holmenkollen 13. mars 1983).Neerland har siden 2015 vært administrerende direktør i Molde Fotballklubb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Øystein Neerland – Transfermarkt
Cadore

Cadore er et landskap i Nord-Italia som er omgitt av Dolomittenes og De karniske Alpenes fjell. Det hører til provinsen Belluno i Veneto og grenser mot Syd-Tirol i vest, mot Østerrike (Øst-Tirol og Kärnten) i nord og mot Friuli-Venezia Giulia (provinsene Udine og Pordenone) i øst. Elven Piave renner gjennom Cadore, og Piavedalen danner også forbindelsen til resten av Veneto.


== Befolkning ==
Hele Cadore har vært retoromansktalende. Fremdeles taler befolkningen i enkelte landsbyer et språk som sannsynligvis er en overgangsform mellom ladinsk i vest (Valle del Boite og Syd-Tirol) og friulisk i øst (Friuli). Det er imidlertid sterkt påvirket av italiensk og har ikke status som eget språk. I landsbyen Sappada lever en tysktalende minoritet (zimbrisk).
Landskapet er forholdsvis velstående. Industri og turisme er de viktigste næringene. På grunn av de topografiske, økonomiske og språklige særtrekkene i regionen er det noen bestrebelser på å oppnå større autonomi.
Cadore utgjør med 1164 km² ca. en tredjedel av provinsen Bellunos areal. Samtidig bor med 33 400 innbyggere om lag en sjettedel av provinsens befolkning i Cadore.


== Historie ==
Etter å ha hørt til den kärntneriske markgrevskapet Verona, kom Cadore i 1077 til patriarkatet Aquileia. I 1420 ble området erobret av republikken Venezia, men beholdt en viss indre autonomi. I 1508 og 1509 klarte cadorerne og veneterne i fellesskap å avverge keiser Maximilian Is forsøk på å tilegne seg Cadore. Cadore har etter dette vært en del av Veneto.


== Kommuner og administrativ inndeling ==
22 kommuner regnes til Cadore. Disse er fordelt over tre distrikter (comunità montane, nemlig Valle del Boite, Centro Cadore, Comelico og Sappada) samt deler av ytterligere to (Agordino og Cadore-Longaronese-Zoldo). Kommunene i Cadore danner en løs interesseorganisasjon som heter Magnifica Comunità di Cadore, men som ikke er noen politisk eller administrativ enhet.
Kommunene er:


== Eksterne lenker ==
(en) Cadore – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Magnifica Comunità di Cadore
Geir Malmedal

Geir Malmedal (født 29. mars 1964) er en tidligere norsk fotballspiller. Malmdal var tapende cupfinalist for Molde i 1982. Han vant cupen med Viking i 1989.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Geir Malmedals profil hos Norges Fotballforbund