jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sigurd Lydersen

Sigurd Lydersen (født 31. juli 1971) er en norsk fredsaktivist, redaktør og russiskfilolog. Han er tidligere leder i Norges Fredslag (mai–november 2003) og redaktør for organisasjonens blad Fredsviljen (2002–2004).Han er utdannet cand. philol. i russisk (moderne sovjetisk filosofi) fra Universitetet i Oslo (1999) og arbeidet tidligere (2000–2004) som redaktør og konsulent i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFF), der han var redaktør for NFF-Bulletin. Videre har han vært styremedlem i opphavsrettsorganisasjonen CLARA. Han har også sittet i styret i Varslerunionen. Lydersen oppholdt seg i Ukraina i forbindelse med oransjerevolusjonen i landet i 2004.
Lydersen ble valgt til styremedlem i Norges Fredslag og redaktør for Fredsviljen i 2002. Han ble valgt til leder i Norges Fredslag på årsmøtet 24. mai 2003, som etterfølger etter Eva Nordland, men trakk seg som leder i november samme år. Han fortsatte likevel som redaktør for Fredsviljen og vanlig styremedlem. Nestleder Trond K. Botnen overtok som fungerende leder frem til årsmøtet i 2004. Lydersen var også styremedlem i Norges Fredsråd.


== Publikasjoner ==
Mottagelsen av vestlig positivismekritikk i Sovjetunionen; om marxismen-leninismens oppløsning innenfra, hovedoppgave i russisk, Universitetet i Oslo, 1999


== Referanser ==
Norges Fredslag

Norges Fredslag er Norges eldste fredsorganisasjon, grunnlagt i 1885 av stortingsmannen Wollert Konow. Det opprinnelige navnet var Norges Fredsforening av 1885. Blant tidlige medlemmer var Bjørnstjerne Bjørnson, Arne Garborg og Halvdan Koht.  Fredslaget hadde en sentral rolle under oppløsningen av den svensk-norske unionen i 1905, sammen med den svenske søsterorganisasjonen Svenska Freds- och Skiljedomsförningen.
Fredslaget er en partipolitisk og livssynsmessig uavhengig organisasjon som ønsker å skape fred ved å utvikle fredskultur, begrense voldsmakt og arbeide med ikkevoldelig håndtering av konflikter lokalt, nasjonalt og internasjonalt.
I dag arbeider Norges Fredslag blant annet med å øke oppmerksomheten rundt Norges rolle i eksport av militært materiell, International Campaign to Stop Killer Robots, fredsundervisning, fredskultur og allmen nedrustning.Styreleder er Irene Elise Hamborg, organisasjonssekretær er Kari Anne Næss. Norges Fredslag har hovedkontor i Oslo og lokallag i Kongsberg og Vestfold.


== Fredsviljen ==
Fredsviljen (ISSN 0800-5036 eller ISSN 1890-4173) har vært medlemsblad for Norges Fredslag siden 1922, og utkommer en gang i året. Frem til 1982 het bladet Verden venter. Bladet inneholder artikler om nasjonale og internasjonale fredspolitiske nyheter, og om Norges Fredslags arbeid og prosjekter.


=== Redaktører av medlemsbladet ===
Tommy Vad Funderud (2020–)
Kari Anne Næss (2017–2019)
Marte Kirkevold Flatejord
Elisabeth Didriksen
Anders Wengen
Michael Herzberg
Hanne Husaas
Sigurd Lydersen (2002–2004)
Øivind Holter (1985–)


== Saker og kampanjer ==
Siden 2019 har Fredslaget vært engasjert i kampen mot robotvåpen, eller autonome våpensystemer, bl.a. ved å samarbeide med den internasjonale kampanjen Campaign to Stop Killer Robots, sammen med Norsk Folkehjelp og Amnesty Norge. Robotvåpen brukes som en fellesbetegnelse på ny teknologi som åpner for at droner og missiler kan velge ut og angripe mennesker på egen hånd, ved hjelp av for eksempel kunstig intelligens. Fredslaget jobber for at den norske stat skal innføre et "preventivt forbud mot utvikling og bruk av denne typen våpen", sammen med de 22 andre statene som allerede har innført et slikt forbud.


== Tidligere ledere ==
Irene Elise Hamborg (2019–) 
Ragnhild Olaussen
Marte K. Berg-Eriksen
Hanne Husaas
Hedda Langemyr
Alexander Harang
Grethe Andreassen
Trond K. Botnen (des. 2003)
Sigurd Lydersen (mai–des. 2003)
Eva Nordland (1986–mai. 2003)
Knut Sønderaal Kraft
Conrad Clausen
Viggo Ullmann
Halvdan Koht (1900–1902)
Dikka Møller (1898–1900)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Fredslagets blogg "Folk Lager Fred"
Fredsskatt
Hjemmeside for Forsete – Akademi for Fredsbygging
Fredsviljen Arkivert 3. mars 2014 hos Wayback Machine. på nett
Natalja Artjomova

Natalja Petrovna Artjomova (russisk: Наталья Петровна Артёмова; født 5. januar 1963 i Rostov-na-Donu, Russland) er en tidligere mellomdistanseløper fra Russland, som var i verdenseliten på 1500 meter og 3000 meter på 1980-tallet. Den 4. juli 1992 testet hun positivt på anabole steroider.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Natalja Artjomova – Olympedia 
(en) Natalja Artjomova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Natalja Artjomova – World Athletics
Primorsk (Leningrad oblast)

Primorsk (russisk Приморск, svensk: Björkö, finsk Koivisto) er en by i Leningrad oblast i Russland, og den største russiske havna ved Østersjøen. Innbyggertall: 5 500 (estimat 2005). Den ligger på det Karelske neset, 137 km vest for St. Petersburg, på nordkysten av Finskebukta.


== Historikk ==
Bosetningen ble først attestert i russiske krøniker som Berjozovskoje («Bjørkelandsby») i 1268, da de tyske handelsmennene fra Gotland anmodet republikken Novgorod om å sikre deres passasje til elva Neva. Svenskene annekterte regionen under det tredje svenske korstog. Russerne tok tilbake byen og øyene utenfor ved slutten av den store nordiske krig i 1721. Deretter delte byen skjebne med resten av det Karelske neset, det vil si at den etter krigen 1808-1809 ble en del av Viborgs län i Storfyrstedømmet Finland.
Björkö utviklet seg på 1900-tallet som en uthavn for byen Viborg og var i første halvdelen av 1900-årene en av de mest fremstående sjøfartsbyene i Finland. Björkö by og Björkö landkommune hadde 11 155 innbyggere i 1939. Etter fortsettelseskrigens slutt i 1944 overgikk Björkö til russisk  territorium.


== Oljeterminal ==

Primorsk er hjemsted for den største oljeterminalen i Østersjøen, som ble utviklet av Putin-administrasjonen som endestasjon for rørledningssystemet, til en pris på 2 000 000 000 USD. Terminalen startet driften i desember 2001, og hadde utmanøvrert Ventspils og andre utenlandske rivaler i løpet av et år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted for Primorsk
Artikkel om Björkö i Nordisk familjebok, bind 3, spalte 568, 1905
Kart over Björkö landkommune
Mohammad Asif

Mohammad Asif (urdu: محمد آصف) (født 20. desember, 1982 i Sheikhupura, Pakistan) er en pakistansk cricketspiller. I 2006 testet han positivt på nandrolon, som han senere ble frikjent for.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mohammad Asif – ESPNcricinfo.com
Mamoudzou

Mamodzou er hovedstaden på den franske øya Mayotte i Det indiske hav. I 2017 hadde den 72 974 innbyggere. Kommunen Mamoudzou har et areal på 41,94 km² og er den folkerikeste på Mayotte. Den ligger på Grande-Terre (eller Mahoré), hovedøya på Mayotte. Den tidligere hovedstaden på Mayotte var Dzaoudzi, på den lille øya Petite-Terre (eller Pamanzi), men Mamoudzou ble valgt til hovedstad i 1977.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mamoudzou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ian Bairnson

Ian Bairnson (født 3. august 1953 i Levenwick på Shetland) er en skotsk musiker kjent for å ha vært en av de grunnleggende medlemmene bak progrockbandet Alan Parsons Project. Bairnson er en multiinstrumentalist som kan spille både saksofon og tangentinstrumenter, men han er mest kjent for å være gitarist.
Bairnson ble født på Shetland og vokste opp i Edinburgh, Midlothian i Skottland. Han startet sin musikalske karriere som studiomusiker med gitar før han i 1973 ble medlem av bandet Pilot sammen med bassist David Paton og keyboardist Billy Lyall fra det tidligere skotske boybandet Bay City Rollers.
I sin tid med Pilot ble han kjent med plateprodusenten Alan Parsons, som hadde produsert deres første album. Det var på denne måten Bairnson ble spurt om å bli medlem av Alan Parsons Project sammen med nevnte Patton og Pilots trommeslager Stuart Tosh i 1975. Pilot ble for øvrig oppløst tre år senere i 1978.
Som gitarist har Bairnson deltatt på hvert eneste album fra Alan Parsons Project, inkludert sideprosjektet Keats fra 1984. Han er også kjent for å ha deltatt på flere studioalbum med Kate Bush som The Kick Inside (1978), Lionheart (1978), Never for Ever (1980) og The Dreaming (1982). Bairnson har også arbeidet med bandet Bucks Fizz samt med soloprosjekter av Alan Parsons etter at prosjektet ble oppløst i 1987.
I dag er Bairnson både studiomusiker og turnéartist for flere forskjellige band.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ian Bairnson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ian Bairnson på Internet Movie Database 
(en) Ian Bairnson på Discogs 
(en) Ian Bairnson på MusicBrainz 
(en) Ian Bairnson på AllMusic 
(en) Theavenueonline.info – Biografi og diskografi
Priozersk

Korela og Kexholm/Keksholm omdirigerer hit. For festningen med samme navn, se Korela festning.Priozersk (russisk: Приозерск, svensk: Kexholm, finsk: Käkisalmi) er en by i Leningrad oblast i Russland. Den ligger ved innsjøen Ladogas sørvestre bredd, lengst nord på Det karelske nes, ved munningen av den nordlige grenen av elva Vuoksen. Innbyggertall: 20 506 (folketelling 2002).


== Historie ==
Det viktigste landemerket til Kexholm (Priozersk), Korela festning, har historisk sett vært senteret for karelerne på Det karelske nes, og har fra tid til annen også vært den nordvestre utposten i russernes rike, eller den østre utposten for svenskenes rike.
Fra middelalderen har Kexholm (Priozersk) vært kjent som Korela for russerne og som Käkisalmi for kareler og finner. Skattebøker fra Novgorod fra år 1500 lister 183 hus i Korela – med en estimert befolkning på 1500-2000. Svenskene erobret Korela to ganger, i 1580 i sytten år og i 1611 i hundre år. I Sverige ble festningen kalt Kexholm og hele distriktet kjent som Kexholms län. Russland sikret seg området under den store nordiske krig, men byens svenske navn ble imidlertid bevart, som Keksgolm (russisk: Кексгольм). Men kriger og ødeleggende branner i 1300, 1580, 1634 og 1679 hadde gjort innhugg i den sivile befolkningen. Da byen fikk sin første rettsbygning i 1800 var befolkningen bare på 400. 
I 1812, da Storfyrstedømmet Finland ble dannet innen Det russiske keiserdømmet, innlemmet Alexander I av Russland Kexholm i den autonome regionen. Kexholm var den minste byen i Viborgs län. Byens vekst ble styrket av byggingen av jernbanen St. Petersburg–Hiitola i 1917 og etablering av to store sagbruk og en stor Ab Waldhof Oy tremassefabrikk i 1929. 
Kexholm by og landkommune hadde 10 658 innbyggere i 1939.
Etter andre verdenskrig ble hele den karelske befolkningen, også i Kexholm, evakuert til Finland. I 1948 ble byen omdøpt til Priozersk. Nye Priozersk ble befolket med en helt ny befolkning (hovedsakelig russere, hviterussere og ukrainere) fra Sovjetunionen, som fortsatt utgjør flertallet av den lokale befolkningen. De ødelagte befestningene og tårnene på den gamle Korela-festningen ligger langs bredden av Vuoksen, og er fremdeles synlige når man reiser til byen fra St. Petersburg. Byen er populær som et utfluktssted blant folk fra St. Petersburg, og mange av dem har en datsja i nærheten. 

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Priozersk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Uppslagsverket Finland, Kexholm
Fotos fra byen
Detaljert info om festningen
Bilder fra den finske tiden, før 1939
Artikkel om Kexholm i Nordisk familjebok, bind 13, spalte 1457, 1910
Kart over Kexholm by
Kart over Kexholm landkommune
Aladdin Sane

Aladdin Sane (t.d. «A Lad Insane») er et album av den britiske musikkartisten David Bowie fra 1973. Albumet er oppfølgeren til gjennombruddsalbumet The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars. Albumet kom på 279.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over «Tidenes 500 beste album»


== Sporliste ==
Alle sanger skrevet av David Bowie, bortsett fra de som er merket.

«Watch That Man»
«Aladdin Sane (1913-1938-197?)»
«Drive-In Saturday»
«Panic in Detroit»
«Cracked Actor»
«Time»
«The Prettiest Star»
«Let's Spend the Night Together» (Mick Jagger, Keith Richards)
«The Jean Genie»
«Lady Grinning Soul»


== Plasseringer ==
Album

Singel
To singler ble gitt ut før selve albumet kom ut. Det var «The Jean Genie» og «Drive-In Saturday».  «Time» ble senere gitt ut på singel i USA og Japan, og «Let's Spend the Night Together» i USA og Europa.


== Musikere ==
David Bowie – vokal, gitar, munnspill, tangentinstrument, saksofon.
Mick Ronson – gitar, piano, vokal
Trevor Bolder – bass
Mick «Woody» Woodmansey – trommer
Mike Garson – piano
Ken Fordham – fløyte, saksofon
Linda Lewis – kordame
Juanita «Honey» Franklin – kordame
G.A. MacCormack – korist


== Andre utgivelser ==
Utgitt som CD på Rykodisc i 1990. Utgitt igjen som CD i 1999 av Virgin Records med 96 kHz/24bit standard. 
I 2003 ble jubileumsutgaven gitt ut med følgende bonusspor:

«John, I'm Only Dancing» (Sax version)
«The Jean Genie» (Original single mix)
«Time» (Single edit)
«All the Young Dudes» (monaural)
«Changes» – Live – Boston Music Hall, 1. oktober 1972
«The Supermen» – Live – Boston Music Hall, 1. oktober 1972
«Life on Mars?» Live – Boston Music Hall, 1. oktober 1972
«John, I'm Only Dancing» – Live at Boston Music Hall, 1. oktober 1972
«The Jean Genie» Live at Santa Monica Civic Auditorium, 20. oktober 1972
«Drive-In Saturday» Live at Cleveland Public Auditorium, 25. november 1972


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dimery, Robert m.fl. (2006). 1001 album du må høre før du dør. Oslo: Orion Forlag AS. s. 288. ISBN 82-458-0759-1. 


== Eksterne lenker ==
(en) Aladdin Sane på Discogs 
(en) Aladdin Sane på MusicBrainz 
(en) Aladdin Sane på Spotify 
(en) Aladdin Sane på AllMusic
Nicklas Axelsson

Nicklas Axelsson (født 15. mai 1972 i Västerås) er en svensk syklist. Hans største prestasjon er en sjetteplass sammenlagt i Giro d'Italia i 1999 og en tredjeplass i klassikeren Lombardiet rundt i 2000. I 2001 testet han positivt for EPO i forbindelse med VM. Han fikk fire års utestengelse, men den ble senere gjort om til to år og åtte måneder.I slutten av 2006 ble han operert for testikkelkreft, han fikk også cellegiftsbehandling. Etter behandlingen fortsatte han å konkurrere.Axelsson ble nummer tre på den andre og tredje etappen av Tirreno-Adriatico 2008. Han hadde den blå ledertrøyen i to dager, og endte som nummer fem  sammenlagt.
I mars 2008 vant Axelsson den andre etappen av Settimana Internazionale Coppi e Bartali. Han endte på fjerdeplass sammenlagt.
I september 2009 testet han igjen positivt på EPO og ble utestengt på livstid.


== Lag ==
1998 Scrigno-Gaerne
1999 Navigare-Gaerne
2000 Ceramiche Panaria-Gaerne
2001 Mercury-Viatel
2001 Alessio (f.o.m 1. september)
2004 Formaggi Pinzolo Fiavè (f.o.m 22. september)
2005 Universal Caffé-Styloffice
2006-2008 Selle Italia-Serramenti Diquigiovanni
2009 Utensilnord Corratec


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicklas Axelsson – ProCyclingStats 
(en) Nicklas Axelsson – Cycling Archives 
(en) Nicklas Axelsson – Cycling Quotient 
(en) Nicklas Axelsson – CycleBase 
(en) Nicklas Axelsson – TheSports.org
Traumeteam

Traumeteam er en gruppe fagpersoner som sammenkalles ved mottak og behandling av multitraumepasienter for eksempel i et sykehus. Ved et større sykehus i Norge vil et traumeteam kunne bestå av generell kirurg, ortoped, anestesilege, anestesisykepleier, operasjonssykepleier(e), mottakssykepleier(e), nevrokirurg, radiograf, portør, radiolog og bioingeniør. Ved mindre sykehus settes traumeteamet sammen etter tilgang på fagpersonell ved det aktuelle sykehuset. Det er også vanlig at man har mulighet til på kort varsel å kunne innkalle andre spesialister ved behov. 
Hver deltaker har sine spesifiserte arbeidsoppgaver. Som regel har generell kirurg rollen som leder av teamet. For at traumemottak skal fungere optimalt, forsøker man å gjennomføre hyppige øvelser. 
Mange sykehus i Norge baserer sin traumebehandling på BEST-prinsippet (Bedre og systematisk traumebehandling), som bygger på det amerikanske ATLS-systemet (Advanced Trauma Life Support).
UK Albums Chart

UK Albums Chart er en musikkliste som viser salgsposisjonen til musikkalbum i Storbritannia.  Den er utarbeidet av The Official UK Charts Company.  Et ukentlig «Album Chart Show» var lisensiert til BBC Radio 2 og sendt på radioen frem til det sluttet 2. april 2007.


== Eksterne lenker ==
The Official UK Top 75 Albums
Offisielt nettsted
Grosseto

Grosseto er en by i Italia og er hovedstad i provinsen Grosseto i regionen Toscana, og har ca. 80 000 innbyggere. Byen ligger 12 km fra Tyrrenhavet i området Maremma, og er et senter på sletta som elva Ombrone renner gjennom.


== Historie ==
Grosseto har spor tilbake til senmiddelalderen. Den er første gang nevnt i 803 som et len under grevskapet Aldobrandeschi. 
Byen ble viktigere med årene, hovedsakelig siden Rusellæ og Vetulonia forfalt. I 1137 ble byen erobret av tyske tropper, ledet av hertug Henrik X av Bayern, sendt av keiser Lothar III av Det tysk-romerske riket for å ta tilbake makten fra Aldobrandeschi. Et år senere ble setet i bispedømmet Roselle flyttet til Grosseto.
I 1151 sverget innbyggerne lojalitet til Siena. Aldobrandeschi-familien ga i 1222 innbyggerne retten til å ha en egen podestà, sammen med tre rådgivere og konsulene. I 1244 ble byen erobret av Siena, og fra den tid delte Grosseto Sienas skjebne. Den ble en viktig festningsby, og murene og bastionene er fremdeles synlige. I 1266 og 1355 prøvde de å frigjøre seg fra Siena, men begge forsøkene var mislykket. Da ghibellinerne og guelferne kjempet om makten i byen prøvde Umberto og Aldobrandino Aldobrandeschi å ta tilbake makten i Grosseto. Sienas hær seiret, og i 1259 utnevnte de en podestà fra sin egen by. Grosseto kom seg igjen fri, og et år senere kjempet de side om side med Firenze i slaget ved Montaperti. De neste årene ble Grosseto okkupert, plyndret og bannlyst av pave Klemens IV, igjen frigjort under en republikk ledet av Maria Scozia Tolomei, omringet av keiser Ludvig IV (1328) og av motpave Nikolas V i 1336, før den til slutt ble underlagt Siena for godt. 
Svartedøden i 1348 rammet Grosseto hardt, og i 1369 var det bare noen hundre familier igjen. I tillegg ble områdene rundt byen plyndret, som i 1447 av Alfons V av Sicilia og i 1455 av Jacopo Piccinino. 
Siena sitt styre endte i 1559 da Karl V ga hele hertugdømmet til Cosimo I de' Medici, første storhertug av Toscana. I 1574 begynte byggingen av bymurer, og disse er fortsatt godt bevart. Den omliggende elvesletten ble drenert. Grosseto var likevel en liten by, og hadde bare 700 innbyggere på begynnelsen av 1700-tallet. 
Under styret til Huset Lorrain blomstret Grosseto på ny. Den ble deretter hovedstad i den nye provinsen Maremma.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Grosseto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Grosseto – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Lincolnshire Police

Lincolnshire Police er en regional britisk politistyrke som dekker det meste av Lincolnshire i England. To distrikter i grevskapet, North Lincolnshire og North East Lincolnshire, blir dekket av Humberside Police. Geografisk er styrkens område et av de største i Storbritannia.


== Divisjoner ==
Styrken er delt i tre divisjoner:

East Division med hovedkvarter i Skegness og ansvar for blant annet Skegness, Boston, Mablethorpe, Louth og Horncastle
West Division med hovedkvarter i Lincoln og ansvar for blant annet Lincoln, Gainsborough, Market Rasen, Sleaford
South Division med hovedkvarter i Grantham med ansvar for blant annet Grantham, Spalding og Stamford


== Historie ==
I 1856 ble styrken, under navnet Lincolnshire Constabulary, grunnlagt i henhold til Country and Borough Police Act 1856. Det var også flere andre styrker i grevskapet, som over tid ble innlemmet i Lincolnshire Constabulary. Som en følge av Police Act 1946 ble styrkene i Boston og Grantham innlemmet, mens styrkene i Lincoln og Grimsby ble innlemmet etter Police Act 1964. Da Humberside Police ble opprettet i 1974 ble to distrikter overført dit.
Oslo Horse Show

Oslo Horse Show er et årlig ridestevne i Telenor Arena som arrangeres i oktober med både sprangridning og dressur.  Sprangdelen av stevnet har status som World Cup Stevne, og bringer mange internasjonale ryttere til Oslo.  Spektrum fylles opp av hesteentusiaster, og hestesportsbutikker i hele landet har salgsboder, hvor det er svært populært å handle utstyr.
Det er Morten Aasen som er direktør for arrangementet, han er gift med presidenten for rytterforbundet og har selv deltatt i OL i sprangridning. Tidligere ble arrangementet avholdt i Oslo Spektrum.
Thames and Hudson

Thames & Hudson (også Thames and Hudson og forkortet T&H) er et anglo-amerikansk forlagshus som har spesialisert seg på kunstbøker og illustrerte verker. 
Forlaget ble grunnlagt av Walther og Eva Neurath i 1949 og er fortsatt familieeid. Navnet er valgt etter Thames river og Hudson river for å markere tilknytning på begge sider av Atlanterhavet.
Hovedsetet er i London, med datterselskaper i New York (Thames & Hudson USA) og Paris. Emner de spesielt er inne i omfatter arkeologi, arkitektur, dekorativ kunst/brukskunst, historie, kunst og kunsthistorie, fotografi, religion og spiritisme/åndsfilosofi. Enkelte barnebøker er også gitt ut.
Thames & Hudsons World of Art serie er velkjent. De gir ofte ut bøker til større internasjonale vandreutstillinger og minneutstillinger for kjente kunstnernavn og samarbeider da gjerne med forlag i andre land.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Nettsted for Thames & Hudson USA (engelsk)
Lena Larsen

Lena Larsen (født 26. november 1960) er en norsk religionshistoriker som har forsket på islam. Hun er prosjektleder på Norsk senter for menneskerettigheter ved Universitetet i Oslo.Hun har tidligere vært leder av Islamsk Råd Norge fra 2000 til 2003 og er gift med Basim Ghozlan som er forstander av Det Islamske Forbundet. Hun konverterte fra kristendommen til islam i ung alder. Hun har siden 1999 vært leder for Oslokoalisjonen for tros- og livssynsfrihet.
Larsen tok cand. philol. i religionshistorie fra Universitetet i Oslo 1995, med hovedoppgaven «Velkommen til en stor familie-»: Islam og konversjon i norsk kontekst. Hun arbeider med en doktorgrad ved Universitetet i Oslo. I 2011 fullførte hun doktorgraden ved forskningsprogrammet Culcom på en avhandling om hvordan fatwaer benyttes av muslimske kvinner i Vest-Europa.


== Referanser ==


== Bibliografi ==
How muftis think : Islamic legal thought and Muslim women in Western Europe ISBN 90-04-36785-3
Religion, livssyn og menneskerettigheter i Norge. Oslo: Universitetsforl. 1997. ISBN 8200127796. 
Grung, Anne Hege (2000). Dialog med og uten slør. Pax. ISBN 8253022220.