jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Margot Robbie

Margot Elise Robbie (født 2. juli 1990 i Dalby i Australia) er en australsk skuespillerinne, kjent fra filmer og serier som Pan Am (2011), About Time (2013), The Wolf of Wall Street (2013) , Suite française (2014) og Suicide Squad (2016).
Hun ble født i Dalby i Australia, men flyttet som ung til Gold Coast. Faren hennes (Doug Robbie) forlot henne, moren (Sarie Kessler) og de tre søsknene da hun var liten. Som ung tilbragte hun mye av tiden sin på besteforeldrenes gård.
For rollen som Naomi Lapaglia i The Wolf of Wall Street ble hun nominert til flere priser, og den regnes som hennes gjennombruddopptreden.


== Filmografi ==


=== Film ===


=== TV ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Margot Robbie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Margot Robbie på Internet Movie Database 
(no) Margot Robbie hos Filmfront 
(sv) Margot Robbie i Svensk Filmdatabas 
(da) Margot Robbie på Filmdatabasen 
(da) Margot Robbie på Scope 
(fr) Margot Robbie på Allociné 
(en) Margot Robbie på AllMovie 
(en) Margot Robbie hos Turner Classic Movies 
(en) Margot Robbie hos Rotten Tomatoes 
(en) Margot Robbie hos TV Guide
Liinakhamari

Liinakhamari (russisk: Лиинахамари, skoltesamisk: Lijʹnnämmraž, finsk: Liinahamari, svensk: Linhammar) er et tettsted på vestsiden av Petsjengafjorden på Kolahalvøya i det nordlige Russland. Fra 1920 til 1944 tilhørte området Finland, og Liinahamari, som stedet het på finsk var da Finlands eneste isfrie havn.
17. august 1940 ble kronprinsesse Märtha av Norge og kronprinsparets tre barn evakuert herfra til New York med det amerikanske troppetransportskipet USS «American Legion».2. juli 2008 oppdaget russiske grensevakter et ukjent våpenlager med missiler av typen Osa like utenfor Liinakhamari, også ukjent for den russiske etterretningsorganisasjonen FSB.


== Referanser ==
Constantin Meunier

Constantin Emile Meunier (født 12. april 1831 i Etterbeek nær Brussel, død 4. april 1905 i Ixelles), var en belgisk billedhogger og maler som regnes representant for naturalismen.
Han studerte ved akademiet i Brussel. Han tilbragte også tre år som medhjelper for billedhoggeren Charles Auguste Fraikin. 


== Minne ==
Hans selvtegnede bolig (1900) i Brussel inneholder fortsatt Musée Meunier (fra 1939 av), som forvalter hans verker. Fødebyen Etterbeek fikk i 1931 et minnesmerke laget av Edmond de Valériola. Mellom 1982 og 1998 var de belgiske 500 Franc-sedlene utstyrt med avbildning av Meuniers verker.


== Verk (utvalg) ==
Der Puddler (Wien, Österreichische Galerie, Inv. Nr. 8078), 1887, Bronze, 48,2 cm
Der Hafenarbeiter, Frankfurt am Main, Friedensbrücke, 1890, Bronze
Monument au Travail, Brussel
Der Schnitter, Brussel, Parc du Cinquantenaire
Pferd an der Tränke, 1899, Brussel, Square Ambiorix
Der Lastträger (Wien, Österreichische Galerie, Inv. Nr. 764), 1905, Bronze, 225 cm


== Referanser ==


== Litteratur ==
Constantin Meunier 1831-1905. Skulpturen, Gemälde, Zeichnungen. Utstillingskatalog. Hamburg: Ernst-Barlach-Haus, 1998


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Constantin Meunier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Constantin Meunier – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Constantin Meunier i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Ådalsbanan

Ådalsbanan er en svensk jernbanestrekning som idag går mellom Långsele og Sundsvall i Sverige.
Banen ble satt i drift etappevis: fra Långsele til Sollefteå 1886, til Härnösand 1893. I 1925 ble Ostkustbanan åpnet til Härnösand og Ådalsbanan fikk forbindelse til Sundsvall. I 1932 ble strekningen overtatt av staten, i 1958 ble den elektrifisert.
I 2012 var en stor oppgradering av Ådalsbanan tatt i bruk, og nå har banen to nybygde delstrekninger på tilsammen 30 km, disse har samme standard som Botniabanen, med en høyeste hastighet på 250 km/t, resten vil ha 120 km/t som maksimum.  Botniabanan, som ble tatt i bruk 2010, grener av mot nordøst ved Kramfors lufthavn.
Mellom Kramfors lufthavn og Långsele er det siden august 2001 bare godstrafikk.


== Linjekart ==


== Kilder ==
Eisenbahn- und Verkehrsatlas von Europa, J. J. Arnd, Leipzig 1897 (Härnösand – Långsele).


== Eksterne lenker ==
Ådalsbanan på Trafikverkets hjemmeside (sv)
Om Ådalsbanan på jarnvag.net (sv)
Kōan

Kōan (公案) kommer av japansk kō (offentlig) og an (forespørsel) og er en historie, et spørsmål, utdag fra sutra, anekdoter fra mestrenes liv, ordveksling fra mondo eller en bit av et lærestykke innen zen–buddhsimen.
Det finnes over 1700 kōaner, og de stilles fortløpende av mesteren til sin elev med det mål å hjelpe eleven til å se inn i sitt eget sinn. Et velkjent koan er «To hender klapper og det skapes en lyd; hva er lyden av en hånd som klapper?»


== Kilder ==
(no) Kōan i Store norske leksikon
Mina (navn)

Mina er et kvinnenavn med flere forskjellige opprinnelser. Navnet er mye brukt blant annet i Egypt, India og Japan.


== Etymologi ==
Mina har flere forskjellige opprinnelser:

Mina er dannet som en kortform av navn som slutter på -mina, som Jasmina, Hermina, Amina og Vilhelmina.
Mina eller Meena (sanskrit: मीना) er et indisk kvinnenavn som betyr «fisk»
Mina (arabisk: مينا) er et arabisk kvinnenavn dannet av navnet på dalen Mina nær Mekka. Navnet transkriberes også som Mena eller Meena. Navnet brukes også som mannsnavn, men sjeldnere.
Mina (persisk: مینا‎) er et persisk kvinnenavn som betyr «asurblå», «glassperler» eller «emalje».
Mina (pashto: مینا‎) betyr «kjærlighet».
Mina er et japansk og koreansk kvinnenavn. Det har flere alternative skrivemåter i kanji (inkludert 美奈, 美那, og 未菜) og hangul.


== Utbredelse ==
Mina er kjent brukt i Sverige første gang i 1799 og var mest brukt på 1890-tallet og igjen på 1990-tallet. I Norge har navnet tradisjonelt vært mest brukt på Østlandet. Mina var et populært navn på norske jentebarn på 1870-tallet og igjen på begynnelsen av 2000-tallet.

Mina (japansk: みな) var et populært kvinnenavn i Japan på 1800-tallet.Mina har navnedag 5. juli i Norge, 24. november i Polen og 23. desember i Litauen og Polen.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Mina og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Mina Loy (1882–1966), engelsk dikter
Mina Gerhardsen (f. 1975), norsk politisk rådgiver
Mina Hadjian (f. 1975), norsk radiopersonlighet
Mina Cvetkovic (f. 1989), serbisk fotomodell
St. Mina (Saint Menas) koptisk religiøs leder (martyr).
Mina (Mina Sharon Myoi) (f. 1997) medlem av kpop-gruppen Twice


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Mina
(en) Think Baby Names: Mina
Mandelstang

Mandelstang er en sjokolade produsert av Mondelēz under varemerket Freia.
Mandelstang består av en kjerne av hvit fondant med vanilje overtrukket med mørk sjokolade, og dyppet i hakkede mandler.
Sjokoladen er en av de eldste i Norge og har vært produsert av Freia siden 1897, kanskje litt lenger. Til langt ut på 1970-tallet ble Mandelstang både produsert og pakket for hånd. Også dagens produksjon innebærer en uvanlig stor grad av håndarbeid. Produksjonen foregikk frem til 2005 på Freias fabrikk på Rodeløkka i Oslo, etter omtrent uforandret oppskrift, men ble deretter flyttet til Kraft Foods fabrikk i Kaunas i Litauen.
I 1897 kostet en Mandelstang fem øre.


== Eksterne lenker ==
Japp og Mandelstang til Litauen?
Mandelstang fra Litauen
120 ansatte må gå i Freia Arkivert 26. mai 2006 hos Wayback Machine.
Et enda mindre stykke Norge
Riksbankdaler

Riksbankdaler var en myntenhet i Norge og Danmark, innført i 1813. Den var hovedmynt i Norge til 1816, og i Danmark til 1854, da samme myntverdi ble kalt riksdaler. Myntenhetens forkortelse er Rbdlr. En riksbankdaler var en halv spesidaler.
Ved overgang til kronemynten i 1873 var 1 dansk riksdaler lik 2 kroner.


== Se også ==
Norske mynter


== Referanser ==
Harajuku

For filmen med samme navn, se Harajuku (film)Harajuku er et distrikt i bydelen Shibuya i Tokyo i Japan. Distriktet er et viktig senter for ungdomsmote. Ungdommer drar dit utkledd som rollefigurer fra spill, serier eller bøker i det som kalles cosplay, andre etterligner artister eller kjendiser, eller kler seg i en spesiell stil. På grunn av dette tiltrekker området seg også turister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Harajuku, Japan Guide
Harajukustyle.net
Japansk gatemote, klikk.no
Tianshui

Tianshui (kinesisk: 天水市; pinyin: Tiānshuǐ Shì) er et byprefektur i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Befolkningen er på rundt 3,5 millioner.


== Administrative enheter ==
Byprefekturet Tianshui har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 qū), 4 fylker (县 xiàn) og ett autonomt fylke (自治县 zìzhìxiàn). 


== Kulturminner ==
Maijishan-grotten og det taoistiske Jadekildetempelet ligger i området.


== Samferdel ==


=== Jernbane ===
I Tianshui stanser togene på Longhaibanen, Kinas viktigste jernbanelinje i øst-vest-retning, som løper fra Lianyungang til Lanzhou via blant annet Xuzhou, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.


=== Vei ===
Kinas riksvei 310 ender i Tianshui. Denne viktige trafikkåren begynner, likesom Longhaibanen,  i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.
Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tianshui – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Tianshui hos Panoramio
Bøylemekanisme

Bøylemekanisme eller bøylerepeter (engelsk lever action) er en type lademekanisme på et repetergevær. I en bøylerifle drives mekanismen med et bøyleformet håndtak ved kolben. Denne bøylen ligger bak eller er en del av avtrekkerbøylen og er hengslet i forkant. Bøylerifler var vanlige på siste halvdel av 1800-tallet, særlig i USA, men lages fortsatt. Mekanismen brukes nesten utelukkende i rifler.


== Mekanismen ==
For å lade en patron inn i kammeret, vippes ladebøylen ned og fremover. Dette frigjør sluttstykket og sender den bakover, og senker deretter en heis ned til magasinet, hvor en fjær dytter en patron inn i heisen. Samtidig spennes en kort slagbolt eller hane. Når bøylen føres tilbake til utgangsposisjonen, heves heisen opp slik at patronen blir liggende i flukt med kammeret. Den siste delen av bevegelsen fører sluttstykket fram og låser det, slik at patronen blir dyttet inn i kammeret. Et trykk på avtrekkeren frigjør tennstempelet eller hanen, slik at skuddet avfyres. Når bøylen føres ned og fremover igjen, trekkes den tomme hylsen ut fra kammeret og kastes ut, samtidig som heisen igjen henter neste patron.
De fleste bøyerifler har et rørmagasin liggende parallelt med løpet. Et slik rørmagasin kan ta mange patroner (10 til 15 patroner er vanlig), men ulempen er at patronene ligger an mot tuppen på prosjektilet bak. For sentertenningsammunisjon betyr det at et støt i våpenet kan få spissen på kula til å sette av tennhetten på patronen foran, med potensielt katastrofale resultater. Den første praktiske bøylerifla, Henry Modell 1860, benyttet randtenningspatroner der dette ikke var noe stort problem, men senere rifler for patroner med sentertenning måtte benytte patroner med flatnesede kuler, i praksis pistolammunisjon slik som .44-40 og .45 Colt. I dag lages mange bøylerifler for .357 Magnum og .44 Magnum. Det finnes imidlertid bøylerifler med boksmagasin, slik som Winchester Modell 1895 og Browning BLR. Disse kan bruke vanlig rifleamunisjon med spisse prosjektiler.


== Bruk ==
Bøylerepeterrifler forbindes først og fremst med Winchester i det ville vesten, men det lages fortsatt bøylerepeterrifler. Fordelen med bøylemekanismen er at den er rask å betjene, adskillig raskere enn en sylinderlås. De fleste bøylerifler med rørmagasin har høy kapasitet, slik at en slik rifle kan skyte mange skudd på svært kort tid. Tradisjonelle bøylerifler er korte og lette karabiner som er lette å bære med seg eller ha i saltasker. De egner seg til jakt på kort hold og til beskyttelse mot farlige dyr som isbjørn, der antall skudd gjerne er viktigere enn slagkraften i hvert enkelt prosjektil.
Kjente fabrikanter av geværer med bøylemekanisme er Winchester og Marlin.


== Se også ==
Sylinderlåsmekanisme
Pumpemekanisme
Rulleblokk
Helautomatisk skytevåpen
Halvautomatisk skytevåpen
Bertrand Gille

Bertrand Gille (født 24. mars 1978, i Valence i Frankrike) er en fransk tidligere håndballspiller. Han spilte linjespiller på det tyske laget HSV Hamburg og på franske Chambéry Savoie HB. Han har en eldre bror, Guillaume, som også var profesjonell håndballspiller, og som han spilte sammen med både på klubblaget og på det franske landslaget. Gille la opp i 2015.


== Karriere ==
Gille debuterte på landslaget 29. november 1997. Han spilte på laget som vant VM 2001, EM 2006, OL 2008, VM 2009, EM 2010 og VM 2011. Han har dessuten bronsemedaljer fra VM 2003 og EM 2008. Gille ble kåret til «Verdens beste håndballspiller» for håndballåret 2002 av det internasjonale håndballforbundet.
Gille er ridder av Æreslegionen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Bertrand Gille – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Bertrand Gille – Olympics.com 
(en) Bertrand Gille – Olympic.org 
(en) Bertrand Gille – Olympedia 
(en) Bertrand Gille – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Bertrand Gille – Frankrikes olympiske komité 
(en) Bertrand Gille – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(fr) Bertrand Gille – Ligue Nationale de Handball (LNH)
Linxia (Linxia)

Linxia (kinesisk: 临夏; pinyin: Línxià), også kalt Hezhuo, er et byfylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina og er del av det autonome prefektur Linxia, som er senter for den etniske minoriteten dongxiang. 
Befolkningen var på 194 206 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmesider
Don Revie

Donald George Revie (født 10. juli 1927, død 26. mai 1989) var en engelsk fotballspiller som spilte for Leicester City FC, Hull City, Sunderland, Mancester City og Leeds United. Han spilte for det meste i en slags hengende spiss-rolle. Han ble i 1955 kåret til Football Writers' Association Footballer of the Year.
Don Revie er nok mest kjent som trener for klubben Leeds United fra 1961 til 1974, og disse årene ble kjent som «Leeds' Glory Years» (Leeds sine gylne år). Med Revie ved roret vant klubben opprykk fra nivå 2 til nivå 1 og vant eliteserien i England to ganger (1968/1969 og 1973/1974), FA-cupen (1971/1972), ligacupen (1967/1968), to UEFA-cuptitler (Inter-Cities Fairs Cup) og ble runners up hele ti ganger i ulike turneringer. Han var også landslagstrener for England fra 1974 til 1977, og trente også landslaget til De forente arabiske emirater, den saudiarabiske klubben Al Nasr og den egyptiske klubben Al-Ahly.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Don Revie – Transfermarkt 
(en) Don Revie – national-football-teams.com 
(en) Don Revie – Soccerbase.com 
(en) Don Revie – Soccerbase.com (manager) 
(en) Don Revie – EU-Football.info
Elaine Lister

Elaine Margaret Lister (født 9. september 1962) er en skotsk rullestolcurlingspiller. Hun representerer Kinross Wheelchair Curling Club. 
Hennes beste internasjonale plassering er som ener på det skotske laget som tok bronse i det første VM i rullestolcurling som ble arrangert i 2002. 9 lag deltok. 
Andre gode internasjonale plasseringer er seier i Utica Open og bronse i Prague Open i 2007, samt sølv i British Open året før. 


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos the Scottish Institute of Sport
Profil hos WCF
Porsanger Idrettslag

Porsanger Idrettslag (stiftet i 1922) er et idrettslag som holder til i Lakselv i Porsanger kommune i Finnmark. Klubben driver med håndball, svømming, friidrett, ski, dans og fotball.


== Tabell ==


== Historikk ==
Klubben ble dannet i 2005 som en sammenslåing av Porsanger Fotballklubb (stiftet 20. februar 1995) og Lakselv Idrettslag (stiftet i 1922).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Norges Fotballforbund: Porsanger IL
Erwin Lauper

Erwin Lauper (født 14. juni 1946 i Bern) er en sveitsisk rullestolcurlingspiller. Han representerer Bern CC, og begynte med rullestolcurling i 1981]. 
Han har vært med i alle VM siden sitt første VM i 2005, og var også med på det sveitsiske laget som fikk sjetteplass i Paralympics i 2006. 
Nasjonalt har han gull i det sveitsiske mesterskapet i 2005, bronse fra 2006 og gull fra 2007. 


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erwin Lauper – Paralympic.org 
(en) Erwin Lauper – World Curling Federation
Cesare Cassani

Cesare Cassani (født 4. januar 1944 i Zürich) er en sveitsisk rullestolcurlingspiller. Han representerer Bern CC, og begynte med rullestolcurling i 1999. 
Han har spilt toer for Sveits i alle VM som er arrangert, fra det første i 2002. Dette har bragt ham et VM-gull og to VM-sølv, samt en bronse. 
Nasjonalt har han gull i det sveitsiske mesterskapet i 2004, 2005, bronse i 2006 og gull i 2007. 


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cesare Cassani – Paralympic.org 
(en) Cesare Cassani – World Curling Federation
Manfred Bolliger

Manfred Bolliger (født 14. november 1962 i Bern) er en sveitsisk rullestolcurlingspiller. Han representerer Bern CC, og begynte med curling i 2000. 
Han har spilt for Sveits i alle VM som er arrangert siden det første VM i 2002, og i de to siste VM-ene har han vært skip. Han deltok også på det svsitsiske laget som fikk sjetteplass under Paralympics i 2006. 
I tillegg til rullestolcurling driver han med rullestolrugby og svømming. 


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
(en) Manfred Bolliger – Paralympic.org 
(en) Manfred Bolliger – World Curling Federation
Madeleine Wildi

Madeleine Wildi (født 25. juni 1946 i Olten) er en sveitsisk rullestolcurlingspiller. 
Hun representerer Bern CC og begynte med rullestolcurling i 2005. Hun har vært med i to VM for Sveits, og fikk sølv i 2007. I begge VM har hun spilt ener. 
Nasjonalt har hun gull i det sveitsiske mesterskapet i 2007 og bronse i 2006. 


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
(en) Madeleine Wildi – Paralympic.org 
(en) Madeleine Wildi – World Curling Federation
Urs Bucher

Urs Bucher (født 25. april 1953) er en sveitsisk rullestolcurlingspiller. 
Han har vært skip på det sveitsiske landslaget i tre VM og et Paralympics, og har et VM-gull, et VM-sølv og en VM-bronse fra 2002 til 2005. 
Nasjonalt har han gull i det sveitsiske mesterskapet i 2004, 2005 og bronse i 2006. 


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
(en) Urs Bucher – Paralympic.org 
(en) Urs Bucher – World Curling Federation
Therese Kämpfer

Therese Kämpfer (født 13. august 1958) er en sveitsisk rullestolcurlingspiller. Hun representerer Bern CC. 
Hun har spilt fire VM for Sveits, og har til sammen et gull, en sølv og en bronse. I disse tre spilte hun ener, mens i 2008 var hun reserve. 
Nasjonalt har hun gull fra det sveitsiske mesterskapet i 2004 og 2005. 


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
(en) Therese Kämpfer – World Curling Federation 
Profil hos det sveitsiske landslaget i rullestolcurling
Rattsøutvalget

Rattsø-utvalget kan referere til flere offentlige utvalg som ble ledet av Jørn Rattsø:

Rattsø-utvalget som ble oppnevnt 24. februar 1995 og som avga «NOU 1996: 1 Et enklere og mer rettferdig inntektssystem for kommuner og fylkeskommuner» til Kommunal- og arbeidsdepartementet 11. januar 1996.Rattsø-utvalget som ble oppnevnt 11. januar 2002 og som avga «NOU 2003: 3 Merverdiavgiften og kommunene. Konkurransevridninger mellom kommuner og private» til Finansdepartementet 18. desember 2002.Rattsø-utvalget som ble oppnevnt 15. august 2003 og som avga «NOU 2004:13 En ny arbeids- og velferdsforvaltning. Om samordning av Aetats, trygdeetatens og sosialtjenestens oppgaver.» til Sosialdepartementet 29. juni 2004.Rattsø-utvalget som ble oppnevnt av Utenriksdepartementet 4. juli 2005 og som avla sin utredning «Nye roller for frivillige organisasjoner i utviklingssamarbeidet» 15. juni 2006.Produktivitetskommisjonen, ledet av Jørn Rattsø fra 2014-2015
Norsk Pressefotografskole

Norsk Pressefotografskole er en tidligere skole, etablert i Fredrikstad i 1983. Den ble etablert som et toårig utdanningstilbud for pressefotografer og var tilknyttet Institutt for journalistikk. Skolen ble nedlagt i 1995, og utdanningen videreført ved Høgskolen i Oslo, nå Oslomet – storbyuniversitetet.
Det hadde tidligere ikke eksistert noen utdanning for denne yrkesgruppen i Norge. En grunntanke var å utvikle en helhetlig journalistisk bevissthet hos nye pressefotografer, ved å gi dem en bredere yrkesrolle. Journalistiske grunnelementer som jus og etikk, mediekunnskap og samfunnskunnskap ble derfor forsøkt integrert i den mer fototekniske opplæringen.
Skolen ble eid i fellesskap av Norsk journalistlag, Norsk Redaktørforening og Norske Avisers Landsforbund. Daglig leder ved Institutt for journalistikk var også skolens rektor. Den fikk statsstøtte som om den var en privat videregående skole, men ledelsen anså at skolen lå på høgskolenivå.
Norsk Pressefotografskole var en privat skole uten paralleller i det offentlige skoleverk. Den fikk derfor dekket 75 prosent av sine utgifter av det offentlige. Skolen tok opp 12–14 elever hvert år. Regnet i kostnader per elev var skolen en av de dyreste i landet. Forelesningshonorarene lå langt over det som var vanlig ved andre yrkesskoler. I forbindelse med endringer i privatskoleloven, ønsket departementet å overføre denne pressefotografutdanningfen til Norsk journalisthøgskole. Siste kull med pressefotografer ble uteksaminert ved Norsk Pressefotografskole i 1995. Skolen hadde bidratt sterkt til rekrutteringen til pressefotografyrket, særlig for kvinnenes vedkommende.