jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kapitulasjonen ved Perevolotsjna

Kapitulasjonen ved Perevolotsjna (Переволочна) 30. junijul./ 1. julisve./ 11. juli 1709greg. var den svenske hærens kapitulasjon til Russland umiddelbart etter slaget ved Poltava under den store nordiske krig.


== Bakgrunn ==

Etter nederlaget ved Poltava ønsket Karl XII å ta hæren over elven Vorskla sør for Poltava for å søke tilflukt innen tatarkontrollert område. Ved en feil passerte den svenske hæren det aktuelle vadestedet og rykket videre fram rundt 5 km til byen Perevolotsjna.


== Kapitulasjonen ==
Ved Perevolotsjna sørget Adam Ludwig Lewenhaupt for at Karl XII og andre høyere befalingsmenn fikk krysset Dnjepr for å flykte videre mot osmansk kontrollert område, og eventuelt komme seg videre til Polen. Karl XII ønsket at Lewenhaupt skulle bli med over Dnjepr, men ble etter eget ønske igjen for å holde befalet over hæren, med sikte på å ta den over Vorskla og inn på tatarområdet i henhold til den opprinnelige planen. På morgenen 1. juli ankom imidlertid den russiske styrken, ledet av fyrst Aleksandr Mensjikov, med rundt 9 000 mann, hovedsakelig kavaleri. Lewenhaupt ønsket ikke strid med russerne, og etter rådslagning med det de øvrige høyere offiserene kapitulerte de overfor russerne. 


== Resultatet av kapitulasjonen ==
Det styrketapet Sverige led gjennom denne kapitulasjonen var en viktig årsak til at Russland vant i den store nordiske krigen. Adam Ludwig Lewenhaupt ble satt i russisk fangenskap, hvor han døde i 1719. Karl XII gjorde ingen forsøk på å få ham frigitt, og slo seg til i den osmanskkontrollerte byen Bender, noe som etter hvert ledet fram til sammenstøtet i Bender.


== Litteratur ==
Frost, R.I., 2000, The Northern Wars, 1558-1721, Harlow: Pearson Education Limited, ISBN 9780582064294


== Se også ==
Slaget ved Poltava
Sammenstøtet i Bender
Den store nordiske krig
Hurley 18

Hurley 18 er en liten havseiler på 18 fot som ble produsert i England på 1960-70 tallet. Masten er laget så en person kan ta den opp og ned selv.
Hurley 18 finnes i flere utgaver, noen har to kjøler for å kunne stå støtt når tidevannet gikk opp og ned i England, noen har jernkjøl og noen har ferrosementkjøl. Dette er robuste båter som tåler mye, både av vær og kraftig bruk.


== Andre modeller ==
Hurley 20 (Jernkjøl)
Hurley 22 (Jernkjøl)
Hurley 24
Hurley 27 (Blykjøl)
Hurley 30
Hurley 700 (nederlandskprodusert Hurley 22)


== Eksterne lenker ==
Hurley Owners Association (engelsk). Besøkt 29. oktober 2008
Gunvor Mjelva

Gunvor Mjelva (født 1902 i Drammen, død 1988) var en norsk sangerinne (sopran),  opprinnelig pianist.
Hun debuterte i Universitetets aula i 1932 og opptrådte på alle store scener i Skandinavia. Hun hadde også oppgaver i England og USA som konsert- og oratoriesanger. Mjelva hadde flere operaroller, blant annet Euridice i Orfeus og Micaela i Carmen. Hun ble meget benyttet som romansesanger og ble berømmet for sin sikre intonasjon, varme stemme og inderlige innfølingsevne. Gunvor Mjelva virket som sangpedagog, og hun organiserte og drev korvirksomhet i Drammen og i Oslo.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Astrid Haavardsholm: «Gunvor Mjelva – sanger og sangpedagog», i Jeg kunne det da jeg dro hjemmefra, Oslo Musikklærerforening gjennom hundre år 1905 – 2005,Oslo: Norsk Musikforlag AS, 2005, s 194 – 201.
Skjervøy kunstgress

Skjervøy kunstgress er et idrettsanlegg på Skjervøy. Banen sto ferdig i 1996. Typen kunstgress er av den eldre generasjon, altså kunstsand istedenfor gummipad som brukes på nyere varianter av kunstgress. Kunstgresset har ikke hatt noen utskiftninger siden det sto ferdig i 1996.
Høsten 2012 ble arbeidet med å legge nyere type kunstgress ferdig på gressbanen like ved, og fotballgruppas nye bane heter nå Lerøy Stadion.
Om vinteren har Skjervøy Kunstgress blitt brukt som skøytebane under ledelse av Skjervøy sykkel og skøyteklubb. Banen har vært arena for to nordnorske mesterskap i sprint (2006 og 2012) samt et nordnorsk mesterskap i allround (2008).


== Diverse høydepunkter på Skjervøy kunstgress ==
28/9-96 Skjervøy – Sortland IL 7-0
24/5-97 Skjervøy – Alta IF 3-0
27/9-97 Skjervøy – Tromsdalen UIL 3-0
5/5-99  Skjervøy – Tromsdalen 3-2
19/8-00 Skjervøy – Lyngen/Karnes IL 6-2
27/5-01 Skjervøy – Hammerfest FK 5-1
13/6-01 Skjervøy – Bodø/Glimt 1-1 1-3 e.e.o. (tilskuer-rekorden på 814) 
3/8-01  Skjervøy – Vesterålen 4-1
21/9-02 Skjervøy – Alta 5-0
31/7-04 Skjervøy – Nordkjosbotn 14-1
20/8-05 Skjervøy – Ishavsbyen FK 5-1
30/6-06 Skjervøy – Nordreisa IL 8-1
16/9-06 Skjervøy – Lyngen/Karnes IL 7-0
28/4/07 Skjervøy – Salangen IF 6-1
12/5-08 Skjervøy – Tromsø IL 0-2


== Eksterne lenker ==
(en) Skjervøy Stadion – Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Skjervøy Skøyteklubbs side om stadion
John Miller (roer)

John Lester Miller (født 5. juni 1903, død 1. august 1965) var en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Miller ble olympisk mester i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den amerikanske åtteren som vant gull foran Canada sølv og Italia på bronseplass. Deltakerne på den amerikanske åtteren besto av Miller, Frederick Sheffield, Leonard Carpenter, Howard Kingsbury, Alfred Lindley, James Rockefeller, Benjamin Spock, Alfred Wilson og Laurence Stoddard (styrmann).


== OL-medaljer ==
 1924  Paris -  Gull i roing, åtter  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Miller – Olympics.com 
(en) John Miller – Olympic.org 
(en) John Miller – Olympedia 
(en) John Miller – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) John Miller – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) John Miller – FISA
Licking (elv)

Licking River er et omtrent 515 km langt elvetilløp til Ohio River, nordøst i Kentucky i USA. Elven og dens bielver drenerer store deler av det nordøstlige Kentucky, mellom vannskillene til Kentucky River i vest og Big Sandy River i øst.Elvas nedslagsfelt er på 9 935 km² (3 707 kvadrat-miles).


== Eksterne lenker ==
Encyclopedia.com – «LICKING RIVER FLOWS WITH HISTORY».
Leonard Carpenter

Leonard Griswold Carpenter (født 28. juli 1902, død 15. mai 1994) var en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Carpenter ble olympisk mester i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den amerikanske åtteren som vant gull foran Canada sølv og Italia på bronseplass. Deltakerne på den amerikanske åtteren besto av Carpenter, Frederick Sheffield, Howard Kingsbury, Alfred Lindley, John Miller, James Rockefeller, Benjamin Spock, Alfred Wilson og Laurence Stoddard (styrmann).


== OL-medaljer ==
 1924  Paris -  Gull i roing, åtter  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leonard Carpenter – Olympics.com 
(en) Leonard Carpenter – Olympic.org 
(en) Leonard Carpenter – Olympedia 
(en) Leonard Carpenter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Leonard Carpenter – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Leonard Carpenter – FISA
Alfred Wilson

Alfred Mayo Wilson (født 31. desember 1903, død 27. oktober 1989) var en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Wilson ble olympisk mester i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den amerikanske åtteren som vant gull foran Canada sølv og Italia på bronseplass. Deltakerne på den amerikanske åtteren besto av Wilson, Frederick Sheffield, Leonard Carpenter, Howard Kingsbury, Alfred Lindley, John Miller, James Rockefeller, Benjamin Spock og Laurence Stoddard (styrmann).


== OL-medaljer ==
 1924  Paris -  Gull i roing, åtter  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfred Wilson – Olympics.com 
(en) Alfred Wilson – Olympic.org 
(en) Alfred Wilson – Olympedia 
(en) Alfred Wilson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alfred Wilson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Alfred Wilson – FISA
Howard Kingsbury

Howard Thayer Kingsbury, Jr. (født 11. september 1904, død 27. oktober1991) var en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Kingsbury ble olympisk mester i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den amerikanske åtteren som vant gull foran Canada sølv og Italia på bronseplass. Deltakerne på den amerikanske åtteren besto av Kingsbury, Frederick Sheffield, Leonard Carpenter, Alfred Lindley, John Miller, James Rockefeller, Benjamin Spock, Alfred Wilson og Laurence Stoddard (styrmann).   


== OL-medaljer ==
 1924  Paris -  Gull i roing, åtter  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Howard Kingsbury – Olympics.com 
(en) Howard Kingsbury – Olympic.org 
(en) Howard Kingsbury – Olympedia 
(en) Howard Kingsbury – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Howard Kingsbury – FISA
Daniil Tsjornyj

Daniil Tsjornyj (russisk: Даниил Чёрный) (født ca. 1360, død 1430) var en russisk ikonmaler.
Sammen med sin kompanjong Andrej Rublev og andre malere arbeidet Daniil Tsjornyj på Maria Himmelfarts katedral i Vladimir (1408) og Treenighetskatedalen i Troitse-Sergijeva Lavra i Sergijev Posad (1420s). Noen av ikonene til disse katedralene antas å ha blitt malt av Daniil Tsjornyj. Ikonene fra Maria Himmelfarts-katedralen er nå utstilt i Tretjakovgalleriet i Moskva og Det russiske museum i St. Petersburg.
Alfred Lindley

Alfred «Al» Damon Lindley (født 20. januar 1904, død 22. februar 1951) var en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Lindley ble olympisk mester i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den amerikanske åtteren som vant gull foran Canada sølv og Italia på bronseplass. Deltakerne på den amerikanske åtteren besto av Lindley, Frederick Sheffield, Leonard Carpenter, Howard Kingsbury, John Miller, James Rockefeller, Benjamin Spock, Alfred Wilson og Laurence Stoddard (styrmann).


== OL-medaljer ==
 1924  Paris -  Gull i roing, åtter  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfred Lindley – Olympics.com 
(en) Alfred Lindley – Olympic.org 
(en) Alfred Lindley – Olympedia 
(en) Alfred Lindley – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alfred Lindley – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Alfred Lindley – FISA
Adam Ludwig Lewenhaupt

Adam Ludwig Lewenhaupt (født 15. april 1659, død 12. februar 1719) var en svensk general og greve.
Lewenhaupt mistet sin foreldre da han var ni år, men vokste opp hos Per Brahe d.y.. Han ble utdannet ved Lunds universitet og i Uppsala. Han skulle egentlig bli diplomat men gikk i stedet inn i det militære. Han tjenestegjorde i utlandet i noen år, før han vendte tilbake til Sverige. 
Da den store nordiske krig brøt ut, ble han satt til å ledet et nyformet infanteriregiment. Han var en av de få svenske kommandantene som hadde suksess mot de russiske styrkene i det området, mens Karl XII førte krig i Polen og Sachsen. I 1704 vant han slaget ved Jakobstadt og året etter vant han slaget ved Gemauerthof og ble da utnevnt til guvernør i Riga.
I 1708 ble han beordret til å marsjere østover med en forsyningskolonne for å støtte opp under Karl XIIs invasjon av Russland. Dette førte til at han ledet de svenske styrkene i slaget ved Lesnaja samme år, hvor han ble slått og måtte forlate forsyningene. Året etter var han igjen ved kongen hær, og Lewenhaupt ledet infanteriet under det katastrofale slaget ved Poltava og senere sto han for kapitulasjonen ved Perevolotsjna noen dager etter. Han døde i russisk krigsfangenskap i 1719, og Karl XII gjorde ingen forsøk på å få ham frigitt.


== Referanser ==
James Rockefeller

James Stillman Rockefeller (født 8. juni 1902, død 10. august 2004) var en amerikansk roer som deltok i De olympiske leker i 1924 i Paris.
Rockefeller ble olympisk mester i roing under OL i 1924 i Paris. Han var med på den amerikanske åtteren som vant gull foran Canada sølv og Italia på bronseplass. Deltakerne på den amerikanske åtteren besto av Rockefeller, Frederick Sheffield, Leonard Carpenter, Howard Kingsbury, Alfred Lindley, John Miller, Benjamin Spock, Alfred Wilson og Laurence Stoddard (styrmann).   


== OL-medaljer ==
 1924  Paris -  Gull i roing, åtter  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Rockefeller – Olympics.com 
(en) James Rockefeller – Olympic.org 
(en) James Rockefeller – Olympedia 
(en) James Rockefeller – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) James Rockefeller – FISA
San Marinos Grand Prix 2003

San Marinos Grand Prix 2003 var et Formel 1-løp arrangert den 20. april 2003 på Autodromo Enzo e Dino Ferrari i Italia. Det var det fjerde løpet i Formel 1-sesongen 2003.


== Klassifisering ==


=== Løpet ===
Copa América 2004

Copa América 2004 var den 41. Copa América-turneringen som ble avholdt. Den ble spilt i Peru i tidsrommet 6. juli – 25. juli, og arrangert av CONMEBOL. Vinneren av Copa América 2004 ble Brasil, som  dermed ble første landslag noensinne som har vært både verdensmester og mester av denne turneringen samtidig. Det er ingen kvalifisering for sluttspillet i denne turneringen. Alle ti landene fra Sør-Amerika deltar, i  tillegg til to inviterte lag (Mexico og Costa Rica).


== Stadioner ==


== Dommere ==


== Gruppespill ==
Lagene ble delt inn i tre grupper med 4 lag i hver. CONMEBOL sto for oppsettet av gruppene, etter en offentlig loddtrekning. Hvert lag spilte én kamp mot alle de 3 andre lagene i gruppen. 3 poeng for seier, 1 for uavgjort og 0 for tap.
De lagene som endte på første- og andreplass avanserte direkte til kvartfinalen. I tillegg avanserte de to beste lagene som endte på tredjeplass i sin gruppe.

Regler for hvis flere lag ender på samme poengsum i gruppespillet:
Best målforskjell
Flest antall mål
Vinner av innbyrdes oppgjør
LoddtrekningAlle tidspunkter som er oppgitt er lokale tider.


=== Gruppe A ===


=== Gruppe B ===


=== Gruppe C ===


== Beste tredjeplass i gruppespillet ==
Uruguay (beste tredjeplass) og Costa Rica (nest-beste tredjeplass) kvalifiserte seg for kvartfinalen.


== Kvartfinaler ==


== Semifinaler ==
Uruguay vs Brasil endte 3-5 på straffesparkkonkurranse.


== Bronsefinale ==
24. juli i Lima, Peru.


== Finale ==
25. juli i Lima, Peru.

2-4 på straffesparkkonkurranse.
Mål Argentina: Kily González (straffe 20), César Delgado (87). Straffekonk: González, Juan Pablo Sorin. Bommet: D'Alessandro og  Heinze. 
Mål Brasil: Luisão (45), Adriano (93). Straffekonk: Adriano, Edu, Diego, Juan.Brasil ble kåret til vinner av Copa América 2004.


== Toppscorere ==
7 mål

 Adriano3 mål

 Javier Saviola - Kily González
 Carlos Bueno2 mål

 Luciano Figueroa - Carlos Tévez - Luis González
 Abel Aguilar - Tressor Moreno
 Luís Fabiano
 Agustín Delgado
 Nolberto Solano
 Darío Silva - Fabian Estoyanoff - Vicente Sánchez1 mål

 Andrés D'Alessandro - Roberto Ayala - Juan Pablo Sorín - César Delgado
 Joaquín Botero - Lorgio Álvarez - Gonzalo Galindo
 Juan - Alex - Ricardo Oliveira - Luisão
 Sebastián González - Rafael Olarra
 Edixon Perea - Edwin Congo - Sergio Herrera
 Luis Marín - Wright - Andy Herrón
 Franklin Salas
 Ricardo Osorio - Pavel Pardo - Ramón Morales - Héctor Altamirano - Adolfo Bautista
 Julio Dos Santos - Ernesto Cristaldo - Julio González - Fredy Barreiro - Carlos Gamarra
 Claudio Pizarro - Roberto Palacios - Jefferson Farfán - Santiago Acasiete - Flavio Maestri
 Paolo Montero - Diego Forlán - Marcelo Sosa
 Massimo Margiotta - Ruberth Morán


== Statistikk ==

P=poeng, K=kamper, V=vunnet, U=uavgjort, T=Tap, MF/MM=Mål for/mot, +/-=målforskjell, % av MP=prosent av mulige poeng.
Kringvarp Føroya

Kringvarp Føroya (KvF, norsk: Færøyenes kringkasting) er en offentlig finansiert allmennkringkaster på Færøyene. Kringvarp Føroya ble stiftet gjennom sammenslåingen av fjernsynskanalen Sjónvarp Føroya og radiokanalen Útvarp Føroya den 1. januar 2005. Kringvarp Føroya er derfor aktiv innen både fjernsyn, radio og nye medier. Kringvarp Føroya har sitt hovedkvarter i Tórshavn, i bygningene Sjónvarp Føroya fikk oppført i 1990.


== Historie ==
Útvarp Føroya startet sine sendinger i 1957. Den første fjernsynsmasten ble vedtatt utbygd av Lagtinget i 1969, men Sjónvarp Føroya ble ikke stiftet som selskap før i 1981. Fasilitetene i Tórshavn stod ferdige i 1983, og de første regulære sendingene begynte 1. september 1984. Fjernsynet og radioens historie på Færøyene er derfor den korteste i Europa.
Daværende kulturminister Jógvan á Lakjuni besluttet i 2004 å slå sammen de to institusjonene for å spare på kostnadene knyttet til administrasjon og drift. Som følge av dette har den samlede kringkastingsavgiften blitt redusert, samtidig som verdens eneste færøyskspråklige allmennkringkaster har fått et bredere tilbud.
Etter sammenslåingen har både Útvarp Føroya og Sjónvarp Føroya beholdt sine kanalnavn, selv om konsernet bak altså heter Kringvarp Føroya og egenproduserte programmer på Sjónvarp Føroya ofte krediteres Kringvarp Føroya. Den mest fremtredende egenproduksjonen hos fjernsynskanalen er fortsatt Dagur og vika, og radiokanalen har fortsatt sine egne Útvarpstíðindini.
I 2008 ble nåværende direktør, Annika M. Jacobsen, ansatt da Jógvan Jespersen gikk av 1. april.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fo) Offisielt nettsted 
(en) Kringvarp Føroya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sjónvarp Føroya

Sjónvarp Føroya (SvF) (norsk oversettelse: «Færøyenes fjernsyn») er en TV-kanal på Færøyene, grunnlagt som selskap i 1981. Første program kunne sendes 1. april 1984, og regulære sendinger startet i september samme år. Etter færøysk lov har SvF som mål å sende en tredjedel av sine program på det offisielle språket, færøysk. De resterende programmene er ofte fra Danmarks Radio. Utenlandske langfilmer og TV-serier har som oftest færøysk undertekst. Kanalen inngår fra 1. januar 2005 i mediekonsernet Kringvarp Føroya sammen med radiostasjonen Útvarp Føroya.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andreassen, Eyðun (1984). «Fjernsynets indførelse på Færøerne». Politica (dansk). 13 (4). Arkivert fra originalen 14. april 2017. 
White, Jerry (2009). «Sjónvarpsfelagið i Havn». The Radio Eye: Cinema in the North Atlantic, 1958–1988. Film and Media Studies (engelsk). Waterloo: Wilfrid Laurier University Press. s. 89–119. ISBN 978-1-55458-212-9. 


== Eksterne lenker ==
(fo) Offisielt nettsted
Laurence Stoddard

Laurence Ralph Stoddard (født 22. desember 1903, død 26. januar 1997) var en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Stoddard ble olympisk mester i roing under OL 1924 i Paris. Han var styrmann på den amerikanske åtteren som vant gull foran Canada sølv og Italia på bronseplass. Roerne på den amerikanske åtteren var Howard Kingsbury, Frederick Sheffield, Leonard Carpenter, Alfred Lindley, John Miller, James Rockefeller, Benjamin Spock og Alfred Wilson.


== OL-medaljer ==
 1924  Paris -  Gull i roing, åtter  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Laurence Stoddard – Olympics.com 
(en) Laurence Stoddard – Olympic.org 
(en) Laurence Stoddard – Olympedia 
(en) Laurence Stoddard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Laurence Stoddard – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Laurence Stoddard – FISA
Asiatiske småkatter

Asiatiske småkatter er en gruppe med mindre kattedyr som stammer fra Asia og tilhører kattefamilien. Gruppen omtales også som baykattlinjen.
Gruppen med asiatiske småkatter inkluderer tre arter fordelt i to slekter. Det har vært en viss uenighet omkring inndelingen i to slekter, men nedenstående er i henhold til praksis hos IUCN/SSC Cat Specialist Group.

Pardofelis (marmorkatter)
P. marmorata (marmorkatt, marmorleopard)
Catopuma
C. badia (baykatt)
C. temminckii (asiagullkatt)


== Fylogeni ==
Fylogeni etter Johnson m. fl., 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Asiatiske småkatter i Encyclopedia of Life 
(en) Asiatiske småkatter i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Asiatiske småkatter hos Fossilworks 
(en) Asiatiske småkatter hos ITIS 
(en) Asiatiske småkatter hos NCBI 
(en) Kategori:Pardofelis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Catopuma – detaljert informasjon på Wikispecies
Fosfolipid

Fosfolipider er en gruppe fettstoffer, som sammen med nøytrale lipider er de to vanligste lipidene (fettstoffene) i menneskekroppen. Fosfolipider er bygd opp av et hydrofilt hode og en hydrofob hale. Fosfolipidene er en viktig bestanddel i cellemembranens struktur. 


== Fosfolipider i cellemembranen ==
Det vanligste bruksområdet for fosfolipider i kroppen er ved oppbyggingen av cellemembraner. Cellemembranen er oppbygd av fosfolipider hvor de polare delene vendes ut, mens de hydrofobe delene vendes innover. På den måten blir permeabiliteten (hva som slippes igjennom) for molekyler veldig liten. Det polare hodet slipper igjennom polare molekyler, hvilket stoppes av de hydrofobe (upolare) delene. Upolare molekyler stoppes allerede ved hodet. En membran av fosfolipider kan forstørres ved å endre pH samt tilsette et sterkt organisk løsningsmiddel. Det endrede pH-et løser de polare delene av fosfolipiden, altså hodet, og det organiske løsemiddelet kan benyttes til å løse de hydrofobe halene.
Dess flere dobbelbindinger som finnes i halen, dess mykere blir den, og dess lavere blir smeltepunktet.


== Kjemisk struktur ==
Fosfolipider er fosfatester av glyserol. De er estrer med to funksjonelle grupper, en fettsyre og en fosforsyre. Fosforsyren har dessuten dannet ester med ytterligere en alkoholgruppe, som vanligvis også inneholder en aminogruppe.


== Eksterne lenker ==
(en) Phospholipids – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gerard Damiano

Gerard Damiano (1928–2008) var en amerikansk filmregissør- og produsent som nesten bare befattet seg med pornografiske filmer. Han er mest kjent for å ha regissert den omtalte pornofilmen Deep Throat fra 1972.
Damiano ble født i The Bronx, New York City, av katolske foreldre av italiensk herkomst. Hans far døde da Gerard var seks år. Da han ble 17 år vervet han seg til Marinen for fire år. Etter det studerte han i en periode røntgenteknologi under G.I. Bill-programmet før han åpnet en frisørsalong i New York.Damiano kom inn i filmbransjen som medhjelper på diverse lavbudsjettskrekkfilmer på 1960-tallet. I 1969 debuterte han som regissør med den relativt ukjente dramafilmen We All Go Down, og i 1970 lagde han sin første pornofilm, Teenie Tulip. To år etter det lagde han den omtalte Deep Throat, som skulle vise seg å bli en av filmhistoriense mest innbringende, uansett sjanger. Både reelt og symbolsk traff filmen mirakuløst – eller katastrofalt – midt i det kulturelle, politiske og sosiologiske stormsentrum i USA på denne tiden. Hans mest kjente pornofilmer utover denne er The Devil in Miss Jones (1973) og den sadomasochistiske klassikeren The Story of Joanna (1975). Han regisserte sin siste pornofilm i 1994, Naked Goddess 2. Han var også produsent og hadde manus på en rekke av de pornofilmene han regisserte, samt noen mindre birolleopptredener.
Han giftet seg med pornostjernen Paula Morton i 1975, og fikk to barn med henne.
Damiano døde i Miami grunnet senvirkningene av et hjerneslag han hadde hatt en måned tidligere. Han ble 80 år gammel.
Han var også kjent under navn som Jerry Damiano, D. Furred, Jerry Gerard, Albert Gork og Al Gork.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gerard Damiano på Internet Movie Database 
(sv) Gerard Damiano i Svensk Filmdatabas 
(da) Gerard Damiano på Filmdatabasen 
(fr) Gerard Damiano på Allociné 
(en) Gerard Damiano hos The Movie Database 
(en) Gerard Damiano på Adult Film Database 
(en) Gerard Damiano på Internet Adult Film Database