jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tove Bøygard

Tove Helene Bøygard (født 2. mai 1966 i Oslo) er en norsk låtskriver, musiker og sanger. Hun har gitt ut åtte plater med eget materiale, deriblant tre plater i duoen Bøygard sammen med sin søster Anita Bøygard, og de ble i 2014 spellemannominert for plata Blågras på Skrindo.
I 2010 platedebuterte Tove Bøygard som soloartist med albumet Tove Bøygard som lå 3 uker på VG-lista og endte med 12. plass som beste plassering. Hennes andre soloplate, Blåe drag, kom i 2017. Den ble et av det årets mest anmeldte plater, med 25 omtaler der alle som kastet terning gav den fem eller seks. I 2018/19 slapp hun sin tredje soloplate, Jord og i 2021 kom Eld. Hun fikk Gammleng-prisen 2019 i klassen viser.


== Diskografi ==
Tove Bøygard (2010)
Blåe drag (2017)
Jord (2018)
Eld (2021)SinglerAlle skal med (2009)
Alle ting kan snu (2010)
Sommer (2012), med Dag Ringstad
Prestekrage-dager (2014), med Hege Rimestad
Ta meg med (2014)
Eit heilt almindeleg liv (2015)
Alle desse dagan (2015)
Holdeplass (2016)
Folkestyre (2017)
Blåe drag (2017)
Natta lang (2017), med Frode Johansen
Hjarte (2018)


=== Bøygard ===
Belly Dream (2004)
Røre ved deg (2008)
Blågras på Skrindo (2013)SinglerWelcome Now (2003), med Aslag Haugen
Who Did This to You (2004)
Nokon som deg/Røre ved deg (2007)
Sumarmorgon (2013)
Blågras på Skrindo (2013)
Frank (2013)
Småsko (2013)


=== PearlyCatz ===
Hallingpünk (2008)Singler/EP-erSvolten (2006)
No ell alder (2006)
Harald (2007)
Te fjells (2009)
Kjærleik på halling (2011)
KUR (EP, 2017)


=== Hank's a lot ===
Luta lei (2012)
Hjertesjuk Blues (2012)


=== The Pineapple Chunks ===
Coming Creeping Crawling (1994)


=== Deltar på ===
Stiff Nipple Records: Stiff Nipples Volume One (1993)
Trond Granlund: En litt forvirra fyr (2005)
Joachim Nielsen-hyllest: Det beste til meg og mine venner (2005)
Artistforbundet: Out of Norway – Selected Songs From Norwegian Artists (2005)
Jan Dahlen and the Shotgun Riders: Love and Affection (2006)
Bobby Bare: Dreams of Yesterday (2009)
MTG Music: Fight Apathy – 46 artister, 31 nyinnspillinger (2009)
Per O Noss: Hallingdølens kniv (2010)
Bøyen Beng: Perle (2010)
Kåre Nybakk: Den blå flanellograf (2011)
Women in Blues: Broken Soul Blues (2012)
Marshall Monrad Band: Minerals & Mud (2012)
Jonas Fjeld: ABO (2012)
Rune Rudberg Band: Tro (2013)
Jonas Fjeld & Chatham County Line: Western Harmonies (2013)
Kystfolket: Kystfolket (2014)
Tsarsten & The Freudian Slippers: In the Land of Me (2014)
Rune Rudberg Band: På konsert med Rune Rudberg Band (2014)
Tsarsten & The Freudian Slippers: Caravan Serai (2015)
Rune Rudberg Band: Levd liv (2015)
ESS Engros: Norwegian Country Girls (2015)
Perlemor: Lyden av Tøyen (2016)
Rune Rudberg: 20 største hits (2016)
Trond Granlund: 50 år på veien Vol. 2 (2016)
Frode Johansen: For sånne folk som dere... (2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tove Bøygard på Internet Movie Database 
(en) Tove Bøygard på Discogs 
(en) Tove Bøygard på MusicBrainz 
(en) Tove Bøygard på Songkick 
Tove Bøygard på Myspace
Kjøttkraft

Kjøttkraft er en kraft lagd på kjøttbein av for eksempel okse. Det er litt forskjellig koketid, men det er vanlig at det koker i noen timer. Det er også vanlig å ha i pepper, salt, gulrot, laurbærblad, sellerirot og litt urter sammen med beina når man koker kraft. Store bein må sages eller knekkes før de kokes. I tillegg til bein kan man også ha i avskjær fra kjøttet. 
Når man koker kraft er det viktig at det ikke koker for voldsomt, det skal bare småkoke. Kommer det skum på toppen, må dette fjernes. Av kraft kan man lage supper eller sauser.


== Koketider ==
Storfe: bena fås som blant av ku og oksebein. Kraft fra storfe kokes 5-8 timer, lys kraft trenger mindre koketid
Får- og lammekraft: lys fårekraft kokes 3 timer, og brun lammekraft kokes 4-6 timer.
For vilt er det stor forskjell på koketiden, siden vilt er alt fra hare til elg. Koketiden vil variere med tykkelsen på bena, fra 1,5 til 8 timer.
Svinekraft: svinekraft kokes i 3-6 timer.
Kalvekraft: lys kalvekraft kokes i 3-4 timer og brun kalvekraft kokes i 5-6 timer.
Fuglekraft: fuglekraft kokes i 3 timer.
Hønsekraft: kokes i 2-3 timer.
Per Gravdal

Per Gravdal (født 1842 i Bjerkreim, død 1909) var en norsk forstander og grunnlegger av Det Almindelige Samfund. Gravdal var forstander der i åtte år. Enkelte steder er han omtalt som Peder Olsen Nodland.
Gravdal var forstander i Menigheten Samfundet, hvor han overtok forstanderrollen etter grunnleggeren Bernt Lomeland som døde i 1900. Da menighetene ble splittet i spørsmålet om hvorvidt Per Gravdal hadde den samme ånd som Lomeland, ble Gravdal og hans etterfølgere tvunget ut av menigheten. Da stiftet Gravdal Det Almindelige Samfund, mens de såkalte «lomelenderne» videreførte Menigheten Samfundet.
Gravdal flyttet til byen etter å ha blitt valgt til forstander i Det Almindelige Samfund. Kona ble værende igjen på  garden på Nodland. På "prestegården" hadde han tjenestejenta Kristina Skipstad til å stelle for seg. Helt frem til hun døde var det vanlig i menigheten at de nyfødte fikk navn som startet på bokstavene P eller K, eller som oftest en kombinasjon av de to.


== Referanser ==
Terdoppio

Terdoppio er en elv i Piemonte og Lombardia i Italia. Den har sitt utspring i de piemontesiske føralpene i området mellom Ortasjøen og Maggioresjøen og renner gjennom provinsen Novara. Nær Cerano deler den seg i to greiner. Den ene munner ut i Ticino, mens den andre renner inn i Lomellina (provinsen Pavia) og etter hvert ut i Po.
Terdoppio er 86 km lang, og med en middelvannføring på 3,7 m³/s og et nedbørfelt på om lag 515 km².
Staffora

Staffora er en elv i Lombardia i Italia og en av sideelvene til Po fra høyre. Den er trolig samme elv som romerne kalte Iria.  
Elven har sitt utspring i De liguriske Appenninene ved Fontana di S. Giacomo (1 343 moh) nær Passo del Giovà, som ligger like øst for fjelltoppen Monte Chiappo i kommunen Santa Margherita di Staffora. Den renner først gjennom en dyp og smal dal og tar imot småelvene Montagnola og Aronchio fra høyre før den når Varzi der dalen blir bredere. Videre mottar Staffora Nizza ved Ponte Nizza og Ardivestra ved Godiasco, begge fra høyre. Elven renner gjennom Salice Terme (administrativt en del av Godiasco) før den renner ut på Posletta ved Rivanazzano. Staffora passerer så utkanten av Voghera, den største byen langs elven, før den munner ut i Po nær Cervesina. I alt er Staffora 58 km lang. 
Elven har svært varierende vannføring gjennom året som følge av varierende nedbørsmengder og smeltevann, og vannføringen har vært registrert til alt fra 0,7 m²/s og 675 m²/s.
Agogna

Agogna (piemontesisk: Agògna) er en smal, men 140 km lang elv som renner gjennom regionene Piemonte og Lombardia i Italia og er en av sideelvene til Po fra venstre. 
Elven har sitt utspring i området mellom Ortasjøen og Maggioresjøen. Den renner så inn i provinsen Novara, provinsen Pavia, Lomellina (i kommunene Castello d'Agogna og Lomello), og mottar Erbognone fra venstre. Agogna munner ut i Po ved Balossa Bigli, en del av kommunen Mezzana Bigli.
Under Napoleonskrigene ga Agogna navnet til et departement i Det napoleonske kongedømmet Italia med Novara som hovedstad.


== Eksterne lenker ==
Le Oasi della Federazione Nazionale Pro Natura (italiensk)
Centro di Formazione Ambientale Monferrato (italiensk)
Rumskullaeken

Rumskullaeken, også benevnt Kvilleken, er en eik som måler 13 meter i omkrets (i brysthøyde), er cirka 1000 år gammel, og står ved Norra Kvill, ca. to mil nordvest for Vimmerby i Småland. Rundt rotfestet er omkretsen ca. 14 meter.
Eika er av typen sommereik (Quercus robur). Hulrummet i treet ansees å være laget av svovelkjuke (Laetiporus sulphureus).
Kvilleken ble beskrevet allerede i 1772 av «häradsfogd» Magnus Gabriel Craelius i boken «Försök till ett landskaps beskrivning». I beskrivelsen fremgår at den målte 22 alen rundt «bålen» (kroppen). En svensk alen tilsvarte på den tiden 0,5938 m, slik at målet tilsvarte 13,06 m. Han beskrev også at den hule stammen ble benyttet som redskapsskjul av bønder på stedet.
Stålbåndet som er satt rundt stammen for å hindre en to-deling av eika antas å være fra ca. år 1800.
Fra 1998 ble det forbudt å komme nærmere stammen enn 5 meter.
Noen av sex-scenene i filmen Jag är nyfiken - gul, en svensk film fra 1967 i regi av Vilgot Sjöman, ble filmet i Rumskullaeken.


== Kilder ==
Nationalencyklopedin, artikkel om Rumskullaeken.


== Eksterne lenker ==
Bilde av Kvilleken på flickr
Länsstyrelsen i Kalmar om Rumskullaeken
Curone

Curone (piemontesisk og lombardisk: Cròu) er en 50 km lang elv i regionene Lombardia og Piemonte i Italia og en av sideelvene til Po fra høyre. 
Den har sitt utspring 1 500 meter over havet ved Monte Garave og nær grensen mellom de to regionene.
Scrivia

Scrivia er en elv nord i Italia og en av sideelvene til Po fra høyre med en lengde på 88 km. Den renner gjennom Liguria, Piemonte og Lombardia.
En av sideelvene til Scrivia er Borbera.
Bormida

Bormida er en elv nordvest i Italia. Den har sitt utspring i Rocca Barbena i Liguria som Bormida di Millesimo og renner gjennom Piemonte. Etter at Bormida mottar Bormida di Spigno nær Bistagno munner den ut i Tanaro nordøst for Alessandria.
Betta mandor

Betta mandor er en art i gruppen kampfisker.
Frem til arten ble beskrevet i 2006, var den kjent som Betta sp. «Mandor» eller Betta sp. «ninja» i handelen
Det er en bentopelagisk fisk som finnes i sumper, elver og bekker i skog i Asia, nærmere bestemt lavt i Kapuas-vassdraget og i Kalimantan Barat i Borneo.
Den blir ca. 5,7 cm lang SL.
Den lever av leddyr og andre smådyr.
Betta mandor er en munnrugende Betta, men er nært beslektet med de skumredebyggende artene.


== Eksterne lenker ==
(en) Betta mandor – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Betta mandor i Encyclopedia of Life 
(en) Betta mandor i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Betta mandor hos FishBase 
(en) Betta mandor hos NCBI 
Betta mandor – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Betta mandor - FishBase
Betta mandor - seriouslyfish.com
Six new Betta species described - Practical Fishkeeping
Orba

Orba er en elv nord i Italia med en lengde på om lag 70 km. Den renner nordover gjennom Piemonte fra utspringet i Appenninene til den munner ut i Bormida, en av sideelvene til Po fra høyre. Orba renner gjennom Tiglieto og Molare og kommer så til Monferratoåsene. 
Ovada er den største byen i Orbadalen, mens andre landsbyer i omegnen er Rocca Grimalda, Tagliolo, Cremolino, Silvano d'Orba, Carpeneto, Castelletto d'Orba og Predosa. 
Det blir produsert vin i dalsidene som Dolcetto di Ovada, Barbera del Monferrato, Cortese di Gavi. Denne vinen blir solgt på det internasjonale markedet.
Bormida di Spigno

Bormida di Spigno er en elv nordvest i Italia. Den har sitt utspring i Liguria i provinsen Savona ovenfor Pian dei Corsi i en overgangssone mellom Alpene og Appenninene der vannet blir drenert bort via forskjellige elver i Mallare og Pallare som heter Bormide. Disse renner sammen etter et par kilometer og danner Bormida di Spigno som munner ut i Bormida (eller Bormida di Millesimo) nær Bistagno i provinsen Alessandria i Piemonte.
Trolldom (musikal)

Trolldom er en familiemusikal skrevet av Lars Sveinung Lid og har hele tiden vært oppført på Osterøy Museum. Urpremiere var i 2006 og stykket har blitt spilt med stor suksess hvert år siden.


== Handling ==
Hovedpersonen med familie og naboer lurer fra tid til annen bergensere. Men denne dagen blir de selv lurt av Ole Kleiven, en omreisende.


== Historisk bakgrunn ==
Trolldom bygger på en sann historie fra Osterøy, der Ole Kleiven til slutt ble tiltalt. Men da bygdefolket ikke torde vitne mot ham, gikk han fri fra anklagene.


== Eksterne lenker ==
Osterøy Museum
Lid lyd, Lars Sveinung Lids hjemmeside Arkivert 12. mai 2008 hos Wayback Machine.
Bilder fra forestillingen 2008
Belbo

«Belbo» kan også henvise til Vigdis Hjulstad BelboBelbo er en elv sør i Piemonte i Italia og en av sideelvene til Tanaro fra høyre. Tanaro er igjen en sideelv til Po. 
Belvo har sitt utspring i Langhe på grensen mellom Piemonte og Liguria i Montezemoloåsene. Elven renner gjennom provinsene Cuneo, Asti og Alessandria og munner så ut i Tanaro fra høyre ved Villa del Foro i kommunen Alessandria.
Stura di Demonte

Stura di Demonte er en 111 km lang elv i Piemonte nordvest i Italia og en av sideelvene til Tanaro, som igjen er en sideelv til Po. Utspringet til Stura di Demonte er i Alpene, nær grensen til Frankrike og Maddalenapasset. Den renner gjennom Demonte og Cuneo før den munner ut i Tanaro like øst for Cherasco. 


== Referanser ==
Lars Sveinung Lid

Lars Sveinung Lid er komponist, tekstforfatter og musikkprodusent bosatt på Votlo på Osterøy.


== Produksjon ==
Har skrevet musikalen  Trolldom.


== Diskografi ==
Fru Jørgensen, CD gitt ut i samarbeid med Knut Markhus. Se Markhus og Lid.
Trolldom 2008 (innspilling av musikalen).


== Eksterne lenker ==
Lid Lyd  Arkivert 12. mai 2008 hos Wayback Machine.
Christian Fr. Wyller

Christian Fredrik Wyller (født 6. desember 1948 i Stavanger) er en norsk jurist. Han var vitenskapelig assistent og førsteamanuenis ved Universitetet i Bergen 1974-1988, egen advokatpraksis i Bergen 1989-1993 og fra 1. januar 1994 sorenskriver i Ryfylke tingrett. Siden Ryfylke tingrett ble nedlagt 30. juni 2007 er Wyller «ressursgruppedommer» med kontorsted i Jæren tingrett, Sandnes. I 2013 ble han oppnevnt som leder av Eierseksjonslovutvalget som avgav sin innstilling (NOU 2014:6) i august 2014. Fra 1. januar 2015 er han leder i Finansklagenemnda, avdeling Eierskifte
Wyller har skrevet flere bøker om boligrett og kontraktsrett.  Sammen med professor Kai Krüger utgav han antologien Boligrett i 1978 og har senere overtatt utgivelsen av boken som kom i 5. utgave i 2009. Han er også meget brukt som foredragsholder i Juristenes Utdanningssenter og i boligsamvirket.


== Bibliografi ==
Boligrett, 5. utgave 2009 ISBN 978-82-991251-2-3.
Kjøpsretten i et nøtteskall, 3. utgave 1997, ISBN 82-991251-7-0.
Eierseksjonsloven (med Ørnulf Hagen og Kåre Lilleholt), 2. utgave 2008, ISBN 978-82-15-01246-9.
Borettslovkommentaren (med Kåre Lilleholt og Morten Aagenæs), 2006, ISBN 978-82-991251-9-2.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside

(no) Publikasjoner av Christian Fr. Wyller i BIBSYS
Elektrisk gjerde

Elektrisk gjerde er et stengsel utført som et gjerde med en eller flere strømførende ledere. Vanligvis brukt med moderat spenning for å holde husdyr inne på et begrenset område, men også kjent fra fengsler og fangeleirer hvor det kan brukes høyere spenning.


== Husdyrhold ==
Spenningene som brukes er moderate og tilpasset dyrene som skal kontrolleres. De fleste dyr er forsiktige i møte med elektriske strømgjerder, mens andre kan være mer pågående. I enkelte tilfeller kan bruk av strømgjerder være av mindre nytte.
Kilden aktivitetssenter

Kilden aktivitetssenter er et  rusfritt aktivitetsenter for barn og unge på Tyholmen ved Kanalplassen i Arendal. 
Dagens bygning er i eksteriøret en kopi av kjøpmannsgården «Andresens hus», som sto her før den ble totalødelagt av brann i 1977. Kjøpmannsgården var en av de fire store bygningene som preget den store Tyholmen-debatten i 1971. Bygningen ble godt dokumentert før rehabiliteringen på 1970-tallet. Denne kjøpmannsgården besto av flere bygninger, bl.a. et våningshus og en bakgårdsbygning, tidligere også en sjøbod. Dagens bygning framtrer som disse tre bygningene som ble gjenreist som ett hus, bygd i betong, men kledd med trepanel utvendig, et godt eksempel på miljøtilpasset bebyggelse som særlig på 1980 og 1990-tallet preget byggevirksomheten i Arendal.  
I 1981 ble nybygget åpnet som «Kilden – Ungdommens Hus».
Kilden rommer Kilden fritidsklubb med ungdomskafé, diskotek, bandøvingsrom, teatersal, atelier og utleierom for lag og foreninger. Arendal kommunale kulturskole har sine avdelinger for drama og kunst i bygget. Andre brukere er Ungdommens bystyre, samt at huset er også base for ulike fritidsaktiviteter for psykisk utviklingshemmede.
I 2008 ble kilden åpnet på nytt etter en omfattende renovasjon.


== Kildenrock ==
Kildenrock er et godt innarbeid navn innen det lokale musikkmiljøet, med fremvisning av lokale rockeband. Storhetstiden til Kildenrock var fra 1987 til 1993, men avholdes fremdeles (2015). 3-4 konserter i året trakk i gjennomsnitt 3-400 publikummere. Konsertene ble gjerne arrangert i sammenheng med natt-disko hvor det var åpent frem til 07:00 neste morgen. Tom Øyen, Frans Thu og Frode «Tubbs» Johansen var blant gjengangerne som var DJs.


=== Band kjent fra Kildenrock på 1980- og 1990-tallet ===
Theo – med blant andre Bård Torstensen, Harald Dose, Geir Emanuelsen og Erlend Ottem
AyaTollah
Maltractor
Rattlesnake
Samuel
Colonel Mustard
Elgoxe
Malignity
Substitutes
De skriftlærde?
Ultra Uglies – med blant andre Marius Bodin Larsen
Pubmates – med blant andre Erlend Ottem
Cemetery Gates
Overdose
Skrekkelig Tekkelig
Pendulum
Excavation
C.O.D
M-Path-Y
Ocean
Crossfire
Tormentor
Miss Ecstasy
Jetsoprevel
Scumbags


== Eksterne lenker ==
Nettside
Kildenrock på Facebook
Agderposten – Entusiastisk comeback
Dugurd

Dugurd (også skrevet duggurd) eller dagsverd er et måltid som i gamledager i Norge ble holdt på formiddagen, mellom frokost og middag, som oftest mellom klokken 9 og 11 om dagen. Dugurd kan i dag best sammenlignes med en tidlig lunsj, for i tidligere tider begynte man gjerne å jobbe i 6-7 tiden om morgenen, og middagen ble gjerne servert alt i 12-tiden om dagen.
For sjøfolk var dette tiden for en pause, der det ble servert «tikaffe» (altså ei kaffepause i 10-tiden på formiddagen).
Nordlandslån

Nordlandslån (også kalt nordlandsstue) er en  tradisjonell bygningstype i Helgeland og Salten, eksempler finnes også i tilliggende distrikter. Nordlandslåna ligner den mer kjente trønderlåna, men later til å være en eldre type. Mens trønderlåna har et klassisistisk utseende, påvirket av trondheimsk panelarkitektur, med like vinduer ordnet over hverandre og to etasjer med tilnærmet lik takhøyde, har nordlandslåna en karakteristisk lav overetasje med tilnærmet kvadratiske vinduer rett under gesimsen. Ofte er disse ikke plassert over vinduene i første etasje, men mer ut fra hvor det passer best å ha dem. Nordlandslåna er også lavere og enklere enn trønderlåna, med minimalt unødige detaljer og som oftest uten vinduer på kortsidene, særlig på den såkalte værsida, den sida som er mest utsatt for vind. Som alle tradisjonelle hus i værharde strøk er nordlandslåna, så langt terrenget tillater, orientert slik at den sterkeste vinden skal komme inn mot gavlen. Dette gjelder også den beslektede romsdalslåna.
I motsetning til den litt ekstravagante trønderlåna, som mest forbindes med velstand og storgårdsliv, er nordlandslåna derfor i første rekke et praktisk bolighus etter tidens krav, og den har en mye bredere sosial utbredelse. Husmannsboliger i Trøndelag minner ofte om små nordlandslåner, noe som også er et tegn på at typen trolig er eldre.
Som Per Smørvik har vist, har nordlandslåna utviklet seg naturlig fra den mye eldre årestua ved at det åpne ildstedet i stua er blitt avløst av et ildsted med skorstein, slik at en etasje nummer to har blitt mulig. Vinduer med glass har kommet til senere, særlig etter at norsk glassproduksjon kom i gang etter 1750, og ofte som følge av ombygninger. Som andre typer låner (et hunkjønnsord) er de fleste nordlandslåner ombygd og ominnredet mange ganger, ofte med et varierende antall boenheter innenfor bygningskroppen. De er i denne sammenhengen ofte blitt påbygd ved at nye seksjoner er blitt lagt til i lengderetningen, og mange har nådd en betydelig lengde, på samme måte som låner for øvrig.
Klimaet har gjort sitt innhogg i bestanden av nordlandslåner, og mange har også brent ned. At det likevel er så mange bevart er en indikasjon på hvor vanlig denne hustypen har vært.
Man kan anta at de tidligste fullt utviklede nordlandslåner ble bygd tidlig på 1700-tallet. Fra starten av var de trolig utført med tjærebeiset laftverk uten paneldekning, og også etter at sagbruksindustriens utvikling gjorde det hensiktsmessig å legge til panel, var tjærebeising av panelplankene vanlig. Før øvrig er panelet alltid stående på alle typer låner, også der værharde forhold ville gjort liggende panel til et mer naturlig valg.
Senere ble nordlandslånene vanligvis malt i rødt eller oker, tidvis i kombinasjon. Hvitt, som kom på moten fra rundt 1850, gjorde seg ikke så mye gjeldende på nordlandslåner, mens de aller fleste trønderlåner ble hvitmalte fra 1860-årene av.


== Kilder ==
Nordnorsk kulturhistorie. 2 : Det mangfoldige folket. Gyldendal 1994 side 25
Åbit

Åbit er den første matbiten man spiser om morgenen, et lett måltid som inntas før frokost og var spesielt vanlig blant bønder med bufe som skulle fôres om morgenen. Ordet er samansatt av norrønt ár (tidlig) og bit (munnfull).
Norvald Tveit

Norvald Øystein Tveit (født 22. desember 1927, død 2. mai 2022) var en norsk forfatter og dramatiker fra Leirvik i Hyllestad kommune.
Som dramatiker er Tveit særlig kjent for sine skuespill, men han skrev også hørespill og fjernsynsdrama for NRK, blant annet flere episoder for tv-seriene Kong Sverre (1978) og Vestavind (1994). Han skrev dessuten sakprosa, og var også innom sjangrene barnebok og kriminalroman.
Tveit ble prisbelønnet flere ganger, blant annet med Ibsenprisen 1993 for sitt samlede dramatiske arbeide. 17. desember 2007 mottok han Kongens fortjenstmedalje i gull.


== Dramatikk ==
1977: Splint – Oslo Nye Teater
1978: Peer Person – Centralteatret
1978: Peer Person – NRK Radioteatret
1978: Kong Sverre – tre episoder, NRK fjernsynet
1980: West Land Story – Oslo Nye Teater
1983: Vi som elskar mor – Det Norske Teateret
1986: I satans vald – Den Nationale Scene
1991: Splint (songspel) – Den Nationale Scene
1990: Bruredansen – Den Nationale Scene
1993: Skraphandlarrock – Den Nationale Scene
1994: Raspeballar med utslått hår – Hotel Norge, Bergen
1994: Vestavind – fire episoder, NRK fjernsynet
1998: Ungkarsfesten – ein folkekomedie, Sogn og Fjordane Teater
2003: Ungkarsfesten – Det Norske Teatret
2001: Uventa lykke for Anders Lone – Sogn og Fjordane Teater
2005: Kystkvinner – Sogn og Fjordane Teater


== Bibliografi ==
1960: Ei sjel og ei skjorte – biografi om Hans Johnsen Gjerde
1965: Ivar Medaas – biografi om Ivar Medaas
1972: Fra gull til grønne skoger – biografi om Erik Grant Lea
1975: Jakob Sande – ein diktar og hans miljø – biografi om Jakob Sande
1974: Eit vegopprør i Bygde-Norge (sakprosa)
1973: Silje og Sivert (barnebok)
1982: Splint (skuespill)
1983: Vi som elskar mor (skuespill)
1983: Tre døde ved daggry (kriminalroman)
1983: Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane 1958–1983 (sakprosa)
1985: Til bords med smalahove – «ei bok om løst og fast omkring temaet smalahove» (sakprosa); utgitt i Det norske samlagets bokserie Mat på folkemunne
1986: Norsk heimebrygg – ølet som Gud elskar (sakprosa); utgitt i Det norske samlagets bokserie Mat på folkemunne
1987: I satans vald (skuespill); etterord av Eva Lundgren
1990: Med flatbrød attåt… Ei bok om Vestlands-humor – illustrert av Ivar Kvåle
1993: Vilt, vakkert Vestland : Sogn og Fjordane – fylket med dei mange andle (sakprosa); fotografier ved Helge Sunde og Oddleiv Apneseth
2003: Ein vestnorsk stat : snedige utspel og historier frå Georg Hatlevik
2003: Ungkarsfesten (skuespill)
2017: På reservetanken, Selja Forlag
2018: Dama, Selja Forlag
2019: Kan det bli folk av slikt?, Selja Forlag


== Priser ==
Ibsenprisen 1993
Hyllestad kommunes kulturpris (Kvernsteinprisen) 1996
Sogn og Fjordane fylkes kulturpris 2003
Kongens fortjenstmedalje i gull 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Norvald Tveit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Norvald Tveit på Internet Movie Database 
Digitaliserte bøker av Norvald Tveit hos Nasjonalbiblioteket
Presentasjon av Norvald Tveit i Forfatterkatalogen hos Norsk Forfattersentrum