jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hayes Alan Jenkins

Hayes Alan Jenkins (født 23. mars 1933 i Akron i Ohio) er en amerikansk tidligere kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker i 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Jenkins ble olympisk mester i kunstløp under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han vant konkurransen i single for menn, foran sine landsmenn Ronald Robertson og broren David Jenkins.
Jenkins ble verdensmester i kunstløp fem år på rad 1953–1956.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Gull i kunstløp, single menn  USA


== VM-medaljer ==
VM 1953 –  Gull i kunstløp, single menn
VM 1954 –  Gull i kunstløp, single menn
VM 1955 –  Gull i kunstløp, single menn
VM 1956 –  Gull i kunstløp, single menn
VM 1950 –  Bronse i kunstløp, single menn
VM 1952 –  Bronse i kunstløp, single menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hayes Alan Jenkins – Olympedia 
(en) Hayes Alan Jenkins – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hayes Alan Jenkins – Colorado Sports Hall of Fame
Grytavatnet

Grytavatnet er en innsjø som ligger i Ålesund kommune i Møre og Romsdal. Det var det største vatnet i tidligere Ørskog kommune, bortsett fra Svartløkvatnet, som også ligger i Vestnes kommune.
Grytavatnet ligger lengst frem i Vagsvika og er omkranset av flere høye fjell, som for eksempel Sandegga (1364 moh.), Storbotnshornet (1370 moh.), Grytavasstinden (1328 moh.) og Lauparen (1434 moh.).
Grytavatnet ligger 654 moh. og er dermed det tredje høyest beliggende vatnet i Ørskog, etter Litlebotnsvatnet (841 moh.) og Isvatnet (935 moh.).


== Referanser ==
Carol Heiss

Carol Elizabeth Heiss Jenkins (født 20. januar 1940 i New York City) var en amerikansk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.
Heiss vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Hun kom på andreplass i single for damer, bak sin landsmenn Tenley Albright.
Fire år senere, under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley ble hun olympisk mester i kunstløp. Hun vant singlekonkurransen for damer foran Sjoukje Dijkstra fra Nederland og Barbara Rolesl fra USA.
Heiss ble verdensmester i kunstløp fem ganger, hun vant single for damer fem år på rad 1956 til 1960.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Gull i kunstløp, single damer  USA
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i kunstløp, single damer  USA


== VM-medaljer ==
VM 1956 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1957 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1958 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1959 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1960 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1955 –  Sølv i kunstløp, single damer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Carol Heiss – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Carol Heiss – Olympics.com 
(en) Carol Heiss – Olympic.org 
(en) Carol Heiss – Olympedia 
(en) Carol Heiss – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Carol Heiss på Internet Movie Database 
(sv) Carol Heiss i Svensk Filmdatabas 
(en) Carol Heiss på AllMovie 
(en) Carol Heiss hos The Movie Database
Amersfoort

Amersfoort er en kommune og by i Nederland i provinsen Utrecht. Med cirka 140 000 innbyggere er det den nest største kommunen i provinsen. 


== Historie ==
Det er funnet bosetninger rundt Amersfoort som går tilbake til rundt 1000 f.Kr., men navnet Amersfoort (oppkalt etter et vadested over elven Amer, som i dag heter Eem) dukket først opp på 1000-tallet. Byen fikk byrettigheter i 1259 av biskopen av Utrecht Hendrik van Vianden. Det ble bygd bymurer rundt år 1300, men byen vokste raskt og allerede i 1380 måtte bymurene utvides, og disse sto ferdig rundt 1450. Porten Koppelpoort er en del av denne muren. 
Onze-Lieve-Vrouwentoren (Vår Frues tårn) er et av de høyeste kirketårn i Nederland med en høyde på 98 meter. Byggingen av tårnet og kirken startet i 1444. Kirken ble ødelagt i en eksplosjon i 1787, men tårnet overlevde. 
Den indre byen av Amersfoort er godt bevart siden middelalderen, og bortsett fra Onze-Lieve-Vrouwetoren er de største attraksjonane kirken Sint-Joris, Koppelpoort og Muurhuizen (Murhusene), som ble bygd langs den eldste bymuren. 
I middelalderen var Amersfoort et viktig senter for tekstilindustri og det var mange bryggerier i byen. På 1700-tallet blomstret byen på grunn av dyrking av tobakk.
Under den andre verdenskrig lå det en konsentrasjonsleir nær byen Amersfoort. Den var en gjennomgangsleir, og herfra gikk det transporter videre, ikke minst av jøder, til KZ Mauthausen i Østerrike, arbeidsleirer i Essen og til Hermann-Göring-Werken, og andre konsentrasjonsaleirer i Tyskland. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Amersfoort – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Amersfoort – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Turistinformasjon
Detaljert kart
Charles Vernon Boys

Charles Vernon Boys (født 15. mars 1855, død 30. mars 1944) var en britisk naturvitenskapsmann, kjent for sine nøyaktige og innovative eksperimentelle arbeider.
Han fikk sin utdannelse ved Marlborough College og Royal School of Mines, hvor han lærte ingeniørfag av Frederick Guthrie og studerte på egen hånd høyere matematikk mens han fullførte sin grad i gruvedrift og metallurgi. Som student ved School of Mines («Gruveskolen») oppfant han en innretning som han kalte «integraph» som kunne plotte integralet til en funksjon. En kort tid arbeidet han i kullindustrien før han tok imot et tilbud fra Guthrie som «demonstartør», i praksis en assistentstilling under Guthie.
Boys høstet anerkjennelse for sin oppfinnelse av en spesiell fiber i glass til bruk som torsjonsfjæe i en torsjonspendel noe som gjorde det mulig å måle ekstremt små krefter. Han anvendte denne oppfinnelsen i et radiomikrometer som var i stand til å detekter lys fra et enkelt stearinlys på en avstand av en mile (1,6 km). Dette utstyret benytten han astronomiobservasjoner. I 1985 publiserte han målinger for å bestemme gravitasjonskonstanten G. Han lyktes da i å bedre nøyaktigheten tidligere oppnådd av Cavendish. I Cavendish-eksperimentet måler Cavendish tiltrekningen mellom to par med kuler, alle fire i samme plan. Boys hever det ene settet noe over det andre. Han oppnår derved å redusere innvirkningen av det ene kulepar på det andre. Ut over det er eksperimentet gjennomført på samme måte som Cavendish. 
Boys' arbeider innenfor calorimålinger ble brukt av myndighetene til å prise naturgass basert på energi i stedet for volum. Han arbeidet også med høyhastighetsfotografi og ga forelesninger om egenskapene til såpefilmer. Erfaringer om dette samlet han i boken: Soap Bubbles: Their Colours and the Forces Which Mould Them (Såpebobler: Farge og de krefter som former dem). Dette er en klassiker innen populærvidenskap som forsatt utgis. Den første utgaven av Soap Bubbles kom i 1890 og den andre i 1911. Denne boken imponerte den franske forfatteren Alfred Jarry som i 1898 skrev en surrealistisk bok: Exploits and Opinions of Dr. Faustroll, pataphysician der tittelfiguren som ble født som 63-åring og som seiler i et dørslag, beskrives som en bekjent av C.V. Boys. (Se ’Patafysikk)
Boys var professor ved Royal College of Science (nå Imperial College London) i South Kensington fra 1889 til 1897 og samtidig sensor ved University of London. Han ble invitert som medlem i Royal Society i 1888. Han ble tildelt Royal Medal i 1896 og Rumford Medal i 1924. I 1935 ble han utnevnt Knight Bachelor.
I 1892 giftet han seg med Marion Amelia Pollock som senere skapte furore ved å ha en affære med matematikeren Andrew Forsyth fra Cambridge, noe som kostet ham hans stilling. Marion skilte seg i 1910 fra Boys og giftet seg deretter med Forsyth.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 Wikiquote: Charles Vernon Boys – sitater

Rayleigh G. Strutt, Charles Vernon Boys. 1855–1944, Obituary notices of the Fellows of the Royal Society, 4(13), 1944, pp. 771–778.
Ronnie Robertson

Ronald Frederick «Ronnie» Robertson (født 25. september 1937 i Brackenridge, Pennsylvania, død  4. februar 2000 i Fountain Valley, California) var en amerikansk biseksuell kunstløper som var mest kjent for sin evne til å spinne på isen. Han vant en sølvmedalje under Vinter-OL i 1956. Han kom på andreplass i single for menn, bak sin landsmann Hayes Alan Jenkins.
Han pensjonerte seg som kunstløper etter det amerikanske mesterskapet i 1956.
I løpet av 1940 og 1950-tallet hadde han et nært personlig og seksuelt forhold med skuespiller og forfatter Tab Hunter, og han hjalp Hunter i å finansiere sin amatørkarriere som skuespiller.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo –  Sølv i kunstløp, single menn  USA


== VM-medaljer ==
VM 1955 –  Sølv i kunstløp, single menn
VM 1956 –  Sølv i kunstløp, single menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ronald Robertson – Olympedia 
(en) Ronald Robertson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ronald Robertson – databaseOlympics.com (arkivert) 
Skater Ronnie Robertson Incensed at Charge of Excessive Expenses i The Milwaukee Journal, fra 17. mars 1956
Bill Johnson (pastor)

Bill Johnson (født 1. januar 1951) er en amerikansk forfatter og pastor. Han er hovedpastor i menigheten Bethel Church i Redding, California sammen med sin kone Brenda (Beni) Johnson.
Johnson er femte generasjonen av pastorer i sin familie.


== Biografi ==
Johnson ble født i Minnesota i 1951 og ble frelst som ungdom. Like etter dette leste han syv bøker om bønn, som gjorde et sterkt inntrykk på han og fikk stor betydning for hans kristne tjeneste.
Johnsons far, Melvin Earl Johnson (1929-2004) var hovedpastor i Bethel Church, Redding fra 1968-1982 og ble senere leder i Northern California/Nevada District Council of the Assemblies of God Earl Johnson hadde fire barn..
Bill Johnson og hans kone begynte som hjelpepastorer i Bethel, Redding før de var gift. I 1979 ble de hovedpastorer i Mountain Chapel i Weaverville, California. Etter 17 år, i februar 1996, vendte de tilbake til Bethel Church som hovedpastorer.


== Bibliografi ==
A Life of Miracles: A 365 day guide to prayer and miracles (Destiny Image, februar 2008) ISBN 9780768426120
Strengthen Yourself in the Lord (Audio Book) (Destiny Image, februar 2008) ISBN 0768426103
Face to Face with God (Charisma House, 2007) ISBN 9781599790701
Strengthen Yourself in The Lord (Destiny Image Publishers, 2007) ISBN 0768424275
The Supernatural Ways of Royalty (co-author) (Destiny Image Publishers, 2006) ISBN 0768423236
The Supernatural Power of a Transformed Mind 40-Day Devotional and Personal Journal (Destiny Image, september 2006) ISBN 0768423996 ISBN 0768423759
The Supernatural Power of a Transformed Mind (Destiny Image Publishers, 2005) ISBN 0768422523
When Heaven Invades Earth (Destiny Image Publishers, 2003) ISBN 0768429528
When Heaven Invades Earth Devotional & Journal (Destiny Image Publishers, august 2005) ISBN 0768422973
 Shifting Shadow of Supernatural Power: A Prophetic Manual for Those Wanting to Move in God's Supernatural Power (co-author) (Destiny Image Publishers, august 2006) ISBN 0768423694
Dreaming With God (Destiny Image, December 2006) ISBN 0768423996
Here Comes Heaven!: A Kid's Guide to God's Supernatural Power (co-author) (Destiny Image, oktober 2007) ISBN 0768425026
Release the Power of Jesus ISBN 9780768427127
Vamos Para el Paraiso


== Se også ==
Heidi Baker
Todd Bentley
E.W. Kenyon
Kenneth Hagin
Toronto Airport Christian Fellowship


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bill Johnson (pastor) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bethel Church (Redding, CA) Arkivert 21. februar 2016 hos Wayback Machine.
Bill Johnson Ministries
Johnson's blog, 'brevived'
Johnson's MySpace profile, 'brevived'
David Jenkins (kunstløper)

David Wilkinson Jenkins (født 29. juni 1936 i Akron i Ohio) var en amerikansk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.
Jenkins vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han kom på tredjeplass i single for menn, bak sin bror Hayes Alan Jenkins og Ronald Robertson begge fra USA.
Fire år senere, under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley ble han olympisk mester i kunstløp. Han vant singlekonkurransen for menn foran Karol Divin fra Tsjekkoslovakia og britiske Donald Jackson.
Jenkins ble verdensmester i kunstløp tre ganger, han vant single for menn tre år på rad 1957 til 1959.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Gull i kunstløp, single menn  USA
1956  Cortina d'Ampezzo -  Bronse i kunstløp, single menn  USA


== VM-medaljer ==
VM 1957 –  Gull i kunstløp, single menn
VM 1958 –  Gull i kunstløp, single menn
VM 1959 –  Gull i kunstløp, single menn
VM 1955 –  Bronse i kunstløp, single menn
VM 1956 –  Bronse i kunstløp, single menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Jenkins – Olympedia 
(en) David Jenkins – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) David Jenkins – Colorado Sports Hall of Fame
Ingrid Wendl

Ingrid Turković-Wendl (født Ingrid Wendl 17. mai 1940 i Wien) var en østerriksk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.Wendl vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Hun kom på tredjeplass i single for damer, bak Tenley Albright og Carol Heiss begge fra USA.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Bronse i kunstløp, single damer  Østerrike


== VM-medaljer ==
VM 1958 –  Sølv i kunstløp, single damer
VM 1956 –  Bronse i kunstløp, single damer
VM 1957 –  Bronse  i kunstløp, single damer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingrid Wendl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ingrid Wendl på Internet Movie Database 
(en) Ingrid Wendl – Olympedia 
(en) Ingrid Wendl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Blokkevier

Blokkevier (latin: Salix myrtilloides) er en liten busk av pilefamilien (vierfamilien) av maksimalt 1 meters høyde, hvor bladene har jevn bølgekant og arten i mangt likner på blokkebær. Den har ikke øreblad. Arten vokser spredt nord for Bodø. Den foretrekker fuktig torvjord, strandmyr, skogsmyr eller langs bekker. 
Blokkevier er en busk på normalt 20-100 cm meters høyde. Den likner på blokkebær. Kvistene er tynt hårete som unge, deretter snaue. barken er rødbrun eller rød-violett. Bladskaftene er bare 2-4 mm lange, og bladene  er helrandete og 1-4 cm lange. Bladet er mørkegrønt oppå og blågrønt under, med 8-11 par av sidenerver fra midtnerven. Arten har ikke øreblad. Blomstring i mai-juni, starter like før løvspretten. 
Raklene står på 1-4 cm lange rødbrune skaft, og dette rakleskaftet har 2-6 blad som er litt mindre enn de øvrige bladene. Raklene har lyse skjell, grønne, grønn-brune eller grønn-røde og tidvis hårete. Den snaue rødgrønne kapselen er 5-6 mm lang, og står på 2-4 mm lange skaft. 


== Utbredelse ==
Blokkevier vokser i Eurasia og er i Norden en nordøstlig art med utbredelse i hele Finland, nordlige Sverige, og rundt hele Bottenviken. I Norge spredt fra Bodø i sør til Finnmark hvor den er tallrik. 


=== Hybrider ===
Blokkevier kan danne hybrider med ørevier og lappvier:

Blokkevier-lappvier (Salix myrtilloides x lapponum)
Blokkevier-ørevier (Salix aurita x myrtilloides)


== Kilder ==
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Blokkevier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Blokkevier hos Artsdatabanken 
(sv) Blokkevier hos Dyntaxa 
(en) Blokkevier hos NCBI 
(en) Blokkevier hos The International Plant Names Index 
(en) Blokkevier hos Tropicos 
(en) Kategori:Salix myrtilloides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Salix myrtilloides – detaljert informasjon på Wikispecies
Eugene Ammons

Eugene «Gene» Ammons (født 1925, død 1974) var en amerikansk jazztenorsaksofonist og sønn av den amerikanske jazzpianisten Albert Ammons. 
Som 17-åring spilte han i King Kolax' orkester, og fra 1944 til 1947 medlem av Billy Eckstines stjerneorkester, som han også spilte inn sine aller første plater med. Fra omkring 1947 hadde han sitt eget lille orkester i Chicago med blant andre Gail Brockman (trompet) og Julian Mance (piano). I 1949 spilte han med Woody Herman og Count Basie og startet i begynnelsen av 1950 et lite samarbeid med saksofonisten Sonny Stitt. 
Gene Ammons var som de fleste andre unge tenorsaksofonister sterkt påvirket av Lester Young, men maktet likevel å løsrive seg  fra sitt forbilde og hans stil. Ammons’ stil kan heller betegnes som en negroid «cool» stil, og stilistisk sett kan han plasseres mellom Stan Getz og Wardell Gray.
Under eget navn produserte han over 60 plater for forskjellige plateselskap. Han døde i 1974 av kreft i sitt hjem i Chicago.


== Diskografi ==
Utvalgt diskografi

Pennies From Heaven med The Last Mile (1950) (Aristocrat 411)
Chabootie b/w Full Moon (1950) (Aristocrat 416)
Golden Saxophone (1952) (Savoy)
The Happy Blues (1956) (Prestige)
Funky (1957) (Original Jazz Classics)
Groove Blues (1958) (Prestige)
Boss Tenor (1960) (Prestige)
Boss Tenors In Orbit! (1962) (Verve)
The Boss Is Back (1969) (Prestige)
Black Cat (1970) (Prestige)
Something (1970) (Prestige)
Brasswind (1974) (Prestige)
Goodbye (1974) (Original Jazz Classics)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Boken om jazz. Stavanger: Dreyer. 1954.
Lappvier

Lappvier (latin: Salix lapponum) er en liten busk av pilefamilien (vierfamilien) av maksimalt 1,5 meters høyde, hvor bladene er nærmest sølvfargede og iøynefallende. . Arten vokser i nesten hele landet bortsett fra kysten av Sørlandet. Den foretrekker fuktig torvjord, sumpeng, veikratt, fjelltrakter, fjell- og  skogsmyr, kildedrag og grøfter. 
Lappvier er en busk på normalt 50-150 cm meters høyde. Bladen er sølv-hvitt lodne over det hele og gir busken et karakteristisk, hvit-sølvfarget preg. Årskvistene er tett lodne og ellers brune, men etterhvert blir de mer rødbrune og lite lodne. Bladskaftene er 2-20 mm lange, og bladene  er lansettformede og 3-8 cm lange. Lansettformen er avrundet, ikke minst nede mot bladstilken. Bladet er mellomgrønt oppå og hvitt-grått under med tett hårdekke, og bladranden er brettet ned. Det har under om lag 8-13 par av sidenerver fra den gul-grønne midtnerven. Arten har ikke øreblad. Blomstring i mai-juni, starter like før løvspretten. 
Raklene er 2-5 cm lange og står på svært korte og knapt synlige skaft. Raklene har brunsvarte og spisse skjell, og er hårete. Den tett hårete og grønn-grå kapselen er 5-7 mm lang, og har lang og lodden griffel og smale arr. Kapselen er ytterst synlig rød. 


== Utbredelse ==
Lappvier vokser i Eurasia og er i Norden utbredt i nesten hele Finland og Norge, og i Sverige nordlig fra omkring Vänern og Mälaren. Den vokser i Norge nesten overalt unntatt kystbeltet av Sørlandet. 


=== Hybrider ===
Lappvier kan danne hybrider med ørevier og lappvier:

Lappvier-blokkevier (Salix myrtilloides x lapponum)
Lappvier-ørevier (Salix aurita x lapponum)
Lappvier-selje (Salix caprea x lapponum)
Lappvier-musøre (Salix herbacea x lapponum)
Lappvier-grønnvier (Salix phylicifolia x lapponum)
Lappvier-sølvvier (Salix glauca x lapponum)
Lappvier-krypvier (Salix repens x lapponum)


== Kilder ==
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Lappvier i Encyclopedia of Life 
(en) Lappvier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Lappvier hos Artsdatabanken 
(sv) Lappvier hos Dyntaxa 
(en) Lappvier hos ITIS 
(en) Lappvier hos NCBI 
(en) Lappvier hos The International Plant Names Index 
(en) Lappvier hos Tropicos 
(en) Kategori:Salix lapponum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Salix lapponum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Salix lapponum – detaljert informasjon på Wikispecies
Krypvier

Krypvier (latin: Salix repens  var. repens) er en liten busk av pilefamilien (vierfamilien) av maksimalt 2 meters lengde, men karakteristisk krypende. Arten vokser hos oss langs kysten nord til Romsdal. Den foretrekker fuktig torvjord, sumpeng, strender, veikratt, bekkekanter, kysthei, myr, kildedrag og grøfter. Under arten hører varianten sandvier og underarten rosmarinvier.

Krypvier er en busk på normalt 10-200 cm lengde, og er krypende, men ytterst oppstigende med grenene. Bladene er mørkegrønne øverst og hvitlodne under, og helrandet eggeformede med spiss ytterst og avrunding innerst. Årskvistene er tett litt hårete og rødbrune eller gulbrune, men etterhvert blir de mer brune og lite lodne. Bladskaftene er 1-4 mm lange, og bladene er spisst eggeformede eller lansett-ovale og 1-4 cm lange. Lansettformen er spiss ytterst, men avrundet nede mot bladstilken. Bladranden er brettet ned litt, og er over hele bladets lengde litt bølget, men ikke ujevn. Bladspissen er brettet litt nedover. Bladet har under om lag 4-7 blåaktige par av sidenerver fra midtnerven. Arten har sjelden øreblad. Blomstring i april-mai, før løvspretten. 
Raklene er 1-3 cm lange og står på 2-15 mm lange skaft som har en håndfull små blader. Raklene er brune øverst og har butte rakleskjell med litt hår, og er hårete. Den knapt hårete kapselen er 4-6 mm lang, og har kort griffel og korte rødlige arr.


== Utbredelse ==
Krypvier vokser i Europa og er i Norden utbredt i sør nord til Romsdal og Bottenviken, lengre nord i Finland og Sverige enn i Norge. Hos oss vokser den på det østlige Østlandet, i en bred kystsone av Sørlandet og vestlandet nord til omkring Molde. Den vokser ikke i fjellet. 


=== Varianter og hybrider ===
Krypvier har mange varianter, underarter og hybrider. De viktigste er:

Rosmarinvier (Salix repens ssp. rosmarinifolia) – inntil 1,8 m, sjelden på fuktig kalk- og furumyr, smalt elliptisk-lansettformede blad 2-5 cm, mørkegrønne over, gråhvite under, mangler øreblad, rakler runde, brune-svarte-lilla, blomstring april-mai, Finland, Danmark, Öland, Gotland.
Sandvier (Salix repens var. argentea) – inntil 1,4 m, sjelden på sandjord langs kysten, bredt eggeformet blad med spiss nedbrett ytterst, blekgrønne-gulhvite, lysere dunet under, øreblad 2-3 mm lansettformede, rakler mørkebrune-svarte, kysten av Sør-Skandinavia, sjelden nord til Romsdal.
Hybrid Krypvier-ørevier (Salix aurita x repens)
Hybrid Krypvier-lappvier (Salix repens x lapponum)
Hybrid Krypvier-blåvier (Salix starkeana x repens)


== Kilder ==
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Krypvier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Krypvier hos Artsdatabanken 
(sv) Krypvier hos Dyntaxa 
(en) Krypvier hos ITIS 
(en) Krypvier hos NCBI 
(en) Krypvier hos The International Plant Names Index 
(en) Krypvier hos Tropicos 
(en) Kategori:Salix repens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Salix repens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Salix repens – detaljert informasjon på Wikispecies