jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Iguvine-tavlene

Iguvine-tavlene (latin Tabulae Iguvinæ) er en serie av syv bronsetavle som ble oppdaget , i 1444 i den italienske oldtidsbyen Iguvium, dagens Gubbio. De tidligste tavlene ble sannsynligvis skrevet på 200-tallet f.Kr. i den stedegne umbriske alfabetet, den siste i løpet av 100-tallet f.Kr. i det latinske alfabetet.Tavlene inneholder religiøse inskripsjoner som minner handlinger og ritualer fra atiedianske brødre, en gruppe på 12 prester dedikert for den romerske guden Jupiter og som hadde viktige statsfunksjoner i Iguvium. De er skrevet på umbrisk språk, et av de italiske språkene, en fjern slektning av latin. De sprer lys på grammatikken på dette antikke og døde språket, og dessuten også på den religiøse praksis for den klassiske hedendom (førkristen religion). De synes å være skrevet i et rim basert på aksent, tilsvarende et romersk versemål som vi kjenner lite til, såkalte «saturniske vers», som ble benyttet i den tidligste form for romersk poesi. Den fullstendige teksten, sammen med en oversettelse til latin, ble utgitt i 1931 i en bok av Albrecht von Blumenthal.
Her er et eksempel på språk og tilnærmet oversettelse av innholdet fra Tavle I:

Dei Grabouie
orer ose persei ocre fisie pir
orto est
toteme Iouine arsmor dersecor
subator sent
pusei neip heritu.Dei Grabouie
persei tuer perscler uaseto est
pesetomest peretomest
frosetomest daetomest
tuer perscler uirseto auirseto
uas est. . .«Jupiter Grabovius, om det på fisiske fjell har oppstått ild, eller om det i Iguvium-folket deres forberedelser har blitt omgått, la de være som om de hadde blitt gjort.»
«Jupiter Grabovius, om i ditt offer det har vært en mangel, hvilken som helst, enhvert galt ritual, ethvert bedrag, enhver feil, om i ditt offer det er en mangel, enten sett eller usett...»
Her er hele teksten til Tavle VI:


== Referanser ==


== Litteratur ==
Buck, Carl Darling (1905): Elementarbuch der oskisch-umbrischen Dialekte, Heidelberg
Planta, Rober von (1973): Oskisch-Umbrische Grammatik (2 bind), Berlin (Neudruck der Ausgabe 1892)
Rix, Helmut (1993): Oskisch – Umbrisch – Texte und Grammatik, Reichert Verlag


== Eksterne lenker ==
Introduction: The Third and Fourth Iguvine Tables
Bellingham (Washington)

Bellingham i delstaten Washington i USA er hovedsetet i Whatcom County. Byen er den største i fylket og den ellevte største i delstaten. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 80 885 innbyggere.


== Referanser ==
Eduard Limonov

Eduard Limonov, opprinnelig Eduard Veniaminovitsj Savenko, (født 22. februar 1943 i Dzerzjinsk, død 17. mars 2020 i Moskva) var en russisk forfatter og politisk aktivist. Han var grunnlegger og en ledende skikkelse innenfor Det nasjonalbolsjevikiske partiet.
Limonov bodde både i USA, der han blant annet interesserte seg for avant garde-musikk, og Paris, der han var aktiv innen de litteræres rekker. Han flyttet siden tilbake til Russland. 
Fra begynnelsen av 1990-tallet gjorde han seg bemerket som politisk aktiv på flere måter, blant annet som leder for Strategi 31-demonstrasjonene i Moskva.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Eduard Limonov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Eduard Limonov - blog
Eduard Limonov
Estiske euromynter

Estiske euromynter er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Estland på revers. Estland gikk over til euro den 1. januar 2011


== Euro ==
Euro er felles valuta for mange europeiske land, inklusive Estland. Euromyntene har en felles side som viser myntens verdi og et kart over Europa. Den andre siden er ulik for hvert land. 
De estiske euromyntene er alle preget i samme design: et kart over Estland samt årstall for pregingen og teksten Eesti, som betyr Estland på estisk. Designet ble kåret som vinner i en nasjonal avstemning, der 27,46 % stemte for designet.Estland tilsluttet seg eurosonen 1. januar 2011, da estiske varianter av euromyntene ble satt i sirkulasjon.


== Design ==


=== Første serie ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den europeiske sentralbankens offisielle webside
Lilleby Audio

Lilleby Audio er et norsk firma i Trondheim som produserer spesialstøpte ørepropper, startet i 2004 av audiograf og musiker Tom Kenneth Alte. Bedriften har sitt hovedkontor på Buranhus i Gamle Kongevei 30.
Lilleby Audio produserer hørselsløsninger til personer som jobber i støyutsatte miljøer, derav hovedsakelig musikere, skyttere, tannleger, industriarbeidere og kabin- og bakkeansatte i flyselskap. Øreproppene beskytter mot uønsket og helsefarlig støy og finnes i en mengde varianter, blant annet støydempende, filtrerende, in-ear monitoring, samband og såkalte «multipropper» med flere bruksområder.


== Eksterne lenker ==
Lilleby Audio
Munising

Munising er en by og hovedsete i Alger County i den amerikanske delstaten Michigan. Byen ligger ved Øvresjøen på Den øvre halvøya av Michigan. Ifølge folketellingen i 2000 var folketallet 2 539. Byen ligger i det nordvestre hjørnet i Munising Township, men er administrativt uavhengig.


== Geografi ==
Munising ligger ved munningen til elva Anna River den søndre delen av Munising Bay, også kjent som South Bay of Grand Island Harbor. Byen er utgangspunkt for båtturer til Pictured Rocks National Lakeshore og Grand Island National Recreation Area.
Navnet kommer fra ojibway. «Munissi» betyr øy. «Munsing» betyr nær øya, og viser til Grand Island som ligger omtrent 800 meter nord i Munising Bay.
Ifølge United States Census Bureau har byen et totalareal på 23,6 km², derav 13,9 km² er land, og 9,8 km² (eller 41,4 %) er vann.
Munising har flere fossefall, blant annet Alger Falls, Munising Falls, Miners Falls og Scott Falls.


== Eksterne lenker ==
Turistkontor
Byens nettside
Munising Area Information
Explore Munising!
Munisinginfo.com
Reliability centered maintenance

Reliability centered maintenance (RCM, direkte oversatt: pålitelighetssentrert vedlikehold) er en metodikk/prosess som kan brukes for å fastlegge hvilken type vedlikehold eller vedlikeholdsstrategi som er best egnet for det aktuelle utstyret. Et viktig aspekt ved metodikken er at det er funksjonene til det tekniske systemet som skal bevares, ikke systemet selv.
Hensikten med metodikken er å få lavest mulig driftskostnad på et utstyr ved å identifisere komponenter som er kritiske for sikkerhet, miljø eller økonomi og legge opp til forebyggende vedlikehold på disse komponentene. Samtidig blir «ukritiske» komponenter nedprioritert og vedlikehold ved såkalt korrektivt vedlikehold. Det legges opp til at denne prosessen skal gjennomføres som en gruppeprosess som bør involvere operatører, vedlikeholdsutførere, vedlikeholdsplanleggere, leverandører og så videre. Dette er nødvendig for å få dokumentert alle aspektene til det aktuelle utstyret samtidig som at prosessen også dermed har læring og holdningsendring som formål.
 
Metodikken kommer opprinnelig fra den amerikanske flyindustrien hvor Nowland og Heap i 1978 beskrev den i en rapport kalt reliability-centered maintenance. Siden den gang har den blitt tatt i bruk i mange industrier i hele verden.
For å være regnet som en RCM-prosess, i henhold til standarden SAE JA1011, skal minimum følgende syv spørsmål besvares og dokumenteres for utstyret:

Hva skal utstyret gjøre, hvilken funksjon har den?
På hvilke måter kan dens funksjoner slutte å fungere?
Hvilke forhold kan forårsake hver feilårsak?
Hva skjer ved hver funksjonsfeil?
Hvilke konsekvenser har hver funksjonsfeil totalt sett?
Hvilke systematiske og proaktive tiltak kan iverksettes for å forhindre, eller i størst mulig grad redusere sannsynligheten for feil og hvilke tiltak kan redusere konsekvensene av en eventuell feil.
Hva kan iverksettes hvis ikke passende preventive tiltak kan iverksettes?Fokus rettes altså mot funksjonene til systemet og konsekvensene av at disse feiler.
En vanlig måte å utføre en RCM-analyse på er i grove trekk å gjennomføre en FMECA og deretter bestemme vedlikeholdstiltak ved hjelp av et beslutningstre. Etter at vedlikeholdstiltak for alle feil er etablert, systematiseres disse i arbeidspakker i vedlikeholdssystemet.
Et viktig aspekt er at RCM er en kontinuerlig prosess i systemets levetid i den hensikt å sørge for høyest mulig oppetid til lavest mulig levetidskostnad. Dette krever en proaktiv holdning fra organisasjonen med tanke på høsting og analyse av driftsdata, feilanalysering og løpende oppdatering av vedlikeholdsprogram, arbeidsinstrukser, prosedyrer osv.


== Se også ==
Vedlikehold
RAMS (reliability, availability, maintainability and safety)


== Referanser ==
Johann Frederik av Braunschweig-Lüneburg

Johann Frederik (1625-1679) var hertug av Braunschweig-Lüneburg og fyrste av Calenberg fra 1665 til sin død. 
Johann Frederik var sønn av Georg av Braunschweig-Lüneburg og Anne Eleonore av Hessen-Darmstadt, og således bror til den senere dronning av Danmark og Norge Sophie Amalie. Under en reise i Italia i 1651, konverterte han til katolisismen.Johann Frederik giftet seg den 30. november 1668 med Benedicta Henrietta av Pfalz-Simmern (1652–1730).


== Referanser ==
Sofienberggata (Oslo)

Sofienberggata er ei gate i bydel Grünerløkka i Oslo. Den er av de lange øst-vest-gående gateløpene og går gjennom strøkene Grünerløkka og Sofienberg. Den starter ved parken Grünerhagen ved Akerselva og ender ved gangstiene på parkområdet nedafor Tøyenbadet. Den har navn etter løkka Sofienberg, som lå der Sofienbergparken og Sofienberg videregående skole ligger nå.
Gata har variert bebyggelse: eldre leiegårder, borettslag fra tida etter andre verdenskrig, nyere blokker, industri og parker.


== Fram til Toftes gate ==
På sørsida av det første kvartalet ligger boligblokkene nr 3, 5 og 7 (del av prosjektet Grünerbygg; arkitekter Anker & Hølaas og Sentrum arkitektkontor), som blei bygget i 1979 etter sanering av den gamle bebyggelsen. I og med dette blei Fossveiens søndre del endra til gangsti gjennom Grünerhagen. Nordsida av dette kvartalet har klassiske leiegårder i fire etasjer fra rundt 1900.
Neste kvartal har parken Olaf Ryes plass på nordsida og leiegårdsbebyggelse på sørsida. Husene her har adresse til tilliggende gater og plassen. Av interesse er både forretningsbygget Halléngården og Olaf Ryes plass 2, Hauges Minde, et opprinnelig bedehus fra 1875, som har ei interessant historie.
Tredje kvartal starter med Metodistkirken på Grünerløkka (Thorvald Meyers gate 56) på sørsida. Deretter følger Sofienberggata 9 og 11, to (i alle fall utvendig) storslagne leiegårder fra 1896 (arkitekt Sigurd Gulbransen). Disse ligger tilbaketrukket og har en bensinstasjon foran. Så følger nyere blokker på begge sider fram til Toftes gate.


== Langs Sofienbergparken ==
Sofienberggata danner så sørgrensa av den store Sofienbergparken med Sofienberg kirke og Sofienberg videregående skole. Den andre sida av gata har dels leiegårder, dels industribygg. Her må nevnes produksjonsanlegget til Agra Margarinfabrikk og den tidligere Cloetta Chocoladefabrik (fra 1896), seinere kontorer og forretninger, nå også i bruk som barnehage.


== Fra Trondheimsveien ==
Bebyggelsen øst for Trondheimsveien består av boligblokker, til dels med noe næringsvirksomhet, fra midten av 1900-tallet. Mye baserer seg på resultater fra boligundersøkelsene til Oslo Byes Vel og er sentrale eksempler på den sosiale boligbygginga i den første tida etter andre verdenskrig. Noen av leilighetene var forbeholdt regjeringsmedlemmene, og blant annet bodde Einar Gerhardsen i nr 61d fra 1949 til han døde.
I kvartalet mellom Sars’ gate og Monrads gate utgjør Sofienberggata nordgrensa for Botanisk hage.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Sofienberggata». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 400. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.
Hertugdømmet Braunschweig

Hertugdømmet Braunschweig (tysk Herzogtum Braunschweig) ble opprettet etter Wienerkongressen i 1814–1815. Det hadde sin bakgrunn i hertugdømmet Braunschweig-Lüneburg. 

Hertugdømmet lå i det området som i dag ligger innenfor Niedersachsen og Sachsen-Anhalt, og besto av ni ulike enklaver med en samlet areal på 3 672 km² og i underkant av en halv million innbyggere. 
Hertugdømmet var medlem av Det tyske forbund i årene 1815 til 1866, og Det tyske keiserrike i hele dets eksistens, 1871-1918.
Hertugdømmet Braunschweig opphørte i 1918 da alle monarker innen Det tyske keiserriket abdiserte, og ble erstattet av Fristaten Braunschweig som senere ble en del av den tyske delstaten Niedersachsen i 1946.


== Litteratur ==
Richard Andree: Braunschweiger Volkskunde. 2nd edition. Vieweg, Braunschweig 1901.
F. Fuhse (ed.): Vaterländische Geschichten und Denkwürdigkeiten der Lande Braunschweig und Hannover, Band 1: Braunschweig. 3rd edition.  Appelhans Verlag, Braunschweig 1925.
Hermann Guthe: Die Lande Braunschweig und Hannover. Mit Rücksicht auf die Nachbargebiete geographisch dargestellt. Klindworth's Verlag, Hannover 1867.
Otto Hohnstein: Geschichte des Herzogtums Braunschweig. F. Bartels, Braunschweig 1908.
Horst-Rüdiger Jarck, Gerhard Schildt (eds.): Die Braunschweigische Landesgeschichte. Jahrtausendrückblick einer Region. 2nd edition. Appelhans Verlag, Braunschweig 2001, ISBN 3-930292-28-9.
Jörg Leuschner, Karl Heinrich Kaufhold, Claudia Märtl (eds.): Die Wirtschafts- und Sozialgeschichte des Braunschweigischen Landes vom Mittelalter bis zur Gegenwart. 3 vols. Georg Olms Verlag, Hildesheim 2008, ISBN 978-3-487-13599-1.
Richard Moderhack (ed.): Braunschweigische Landesgeschichte im Überblick. 3rd edition, Braunschweigischer Geschichtsverein, Braunschweig 1979.
E. Oppermann: Landeskunde des Herzogtums Braunschweig. Geschichte und Geographie. E. Appelhans, Braunschweig 1911.
Werner Pöls, Klaus Erich Pollmann (eds.): Moderne Braunschweigische Geschichte. Georg Olms Verlag, Hildesheim 1982, ISBN 3-487-07316-1.
Henning Steinführer, Gerd Biegel (eds.): 1913 – Braunschweig zwischen Monarchie und Moderne. Appelhans Verlag, Braunschweig 2015, ISBN 978-3-944939-12-4.
Digitale medier

Digitale medier er en beskrivelse av former for elektronisk kommunikasjon gjort tilgjengelig av datateknologi.


== Eksempler på digitale media ==
Følgende liste over digital media er basert på et teknisk syn på begrepet media:

Mobiltelefon
Compact disc
Digital video
Digital-TV
e-bok
Internett
MiniDisc
Videospill
World Wide Web
og mange interaktive media


== Se også ==
Digitalisering av lyd og bilde
Franske euromynter

Franske euromynter er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Frankrike på revers.


== Nasjonale motiv ==
De franske euromyntene er preget i tre ulike design. De laveste valørene, 1-, 2- og 5-centmynten, er preget med en avbildning av Marianne, som symboliserer et sterkt og stabilt Europa. 10-, 20- og 50-centmynten har et bilde av en kvinne, som også var med på francmynten, mens de høyeste valørene, 1- og 2-euromynten, viser et tre som symboliserer liv og fortsatt vekst. Rundt treet står det Liberté, Égalité, Fraternité, som betyr Frihet, Likhet, Brorskap og er Frankrikes valgspråk. Til forskjell fra mange andre eurolands 2-euromynter har de franske ingen kanttekst, kun sifrene to og en stjerne, som gjentas seks ganger. På hver mynt står det også hvilket år den er preget.
Frankrikes gamle valuta, den franske francen, kan veksles inn hos landets sentralbank frem til 17. februar 2012, men dette gjelder kun sedler. Mynt kan ikke lenger veksles inn.Frankrike har preget én serie mynter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den europeiske sentralbanken: Frankrike
Uni (navn)

Uni er en færøysk og islandsk form av navnet Une som har opprinnelse i norrøne una, «fornøyd, glad». Uni er også en gammelsvensk form av samme navn. Una er en feminin form av navnet. Det finske navnet Onni har samme betydning, men det er uklart om etymologien er den samme.
Uni er også en alternativ skrivemåte av kvinnenavnet Unni som har opprinnelse i de norrøne ordene unna, «elske», eller unnr, «bølge», og nyr, «ung, ny»


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Uni  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Uni Arge (f. 1971), færøysk fotballspiller, journalist og musiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Uni
(en) Think Baby Names: Uni
Kirkegårdsgata (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Kirkegårdsgata.Kirkegårdsgata (1A-13B, 2A–16E) er ei gate på Sofienberg i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Sofienberggata via Rathkes plass til Trondheimsveien, og har sitt navn fra at det som i dag er Sofienbergparken, som tidligere var kirkegård.
Bebyggelsen er i all hovedsak eldre leiegårder på fire etasjer. Det er lite næringsvirksomhet. Gata er delvis opparbeidet som gatetun.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kirkegårdsgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 302. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Rundt solen i ring

Rundt solen i ring er en novellesamling av Bing & Bringsværd som ble utgitt i 1967. Dette var det første av mange samarbeidsprosjekter forfatterne Jon Bing og Tor Åge Bringsværd ga ut sammen. Novellesamlingen inneholder vesentlig fabelprosa, en betegnelse som er langt videre enn det engelskspråklige uttrykket science fiction. Bokens omslag var ved Trond Botnen.


== Noveller ==
Byen under Boblen – Bringsværd
Riestopher Josef – Bing
I Faraos have – Bringsværd
Duranjo – Bing
Lessandro – Bringsværd
Korkens ark – Bringsværd
Mosanke – Bing
Matt. 18.20 – Bringsværd
Boomerang – Bringsværd
Brede seil – Bing
Om drager – Bing
Mannen fra imorgen – Bringsværd
Bullimard – Bing
Kyborg – Bing
Messemodellen – Bringsværd


== Eksterne lenker ==
Rundt solen i ring hos Nasjonalbiblioteket
Kirkegårdsgata

Kirkegårdsgata finnes flere steder:

Kirkegårdsgata (Oslo)
Kirkegårdsgata (Ålesund)
Kirkegårdsgata (Larvik)
Øvre Kirkegårdsgate (Egersund)
EM i friidrett 1998 – Høydehopp menn

Dette er de offisielle resultatene for øvelsen høydehopp herrer ved EM i friidrett 1998 i Budapest, Ungarn med 24 deltagere. Øvelsen ble avholdt den 19. august (kvalifisering) og den 21. august (finale).
EM-vinneren fra 1994, Steinar Hoen, representerte Norge og kom på 6.-plass. 


== Medaljevinnere ==


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===


==== Gruppe A ====


==== Gruppe B ====


=== Finalen ===


== Eksterne lenker ==
Resultater
Konfekt

Konfekt er esker med små sjokoladekledde biter med forskjellig innhold. Det brukes i dag både om bitene, om eskene og om forskjellige andre varianter av innpakning.
Begrepet forveksles ofte med smågodt eller på enkelte dialekter: Småsnop eller småslikk som faller bedre sammen med engelsk confectionary.
I Norge er de klassiske konfekteskene fra Freia oppkalt etter kongene våre, mens Sfinx er et produkt fra Nidar.
Denne konfekttypen fås kjøpt i løs vekt i mellomeuropeiske land, der firmaer med tradisjoner fra flere hundre år tilbake fortsatt lager den. Noen lager dem for hånd fortsatt. Tradisjonen er tatt opp igjen også i Norge, men er per 2008 begrenset til nærdistriktet rundt produsenten og noen få andre salgssteder.


== Se også ==
Liste over Nidars produkter
Liste over Freias produkter
Konfetti

Konfetti var tidligere strimler av papir, ofte farget, som ble brukt ved feiringer og festlige avskjeder. Strimlen var rullet opp, og den som kastet holdt igjen den ene enden, mens rullen spredte seg. Den andre part skulle forsøke å fange strimmelen og dra til den delte seg for å markere et skille.
I perioden da fjernskriverne og før det telegrafapparatene, leverte lange remser med tekst (ticker tape) var det vanlig at mange slike ble spart opp og sluppet ut som del av nyttårsfeiringen rundt Times Square i New York. Spesielt børs og banker hadde store mengder på lager.
Skikken har blitt utvidet til også å dekke kasting av små papir- eller plastbiter, gjerne glitrende, som blir kastet ved feiringer. Til brylluper var det vanlig å strø ris på bruden, noe som i dag bare forekommer unntaksvis, mens glitter er vanlig.
Folkemordenes svarte bok

Folkemordenes svarte bok er en antologi redigert av Bernt Hagtvet, Nik. Brandal og Dag Einar Thorsen. Boken ble for første gang utgitt av Universitetsforlaget i 2008, og kom i ny utgave i 2014.
Boken er en introduksjon til folkemord og politisk massevold begått av totalitære regimer i det 20. århundre, som kostet nærmere 169 millioner mennesker livet. Den behandler fenomenet folkemord fra Stalin og Hitlers overgrep frem til nyere overgrep, som Pol Pots folkemord på 1970-tallet, folkemordene i Rwanda og Bosnia på 1990-tallet og folkemordet i Darfur i vår egen tid. Boka unnlater imidlertid å nevne Saddam Husseins anfal-kampanje mot Iraks kurdiske befolkning i årene 1987-88. Boka inneholder både teoretiske, sammenlignende og historiske artikler.
Den reviderte utgave fra 2014 som bærer preg av at folkemord begått utenfor den europeiske kulturkretsen er viet bredere dekning enn i førsteutgaven.
Forsidebildet på boken viser et av de mange anonyme ofrene for Røde Khmers utryddelsesleir Tuol Sleng. Alle ofrene ble fotografert, men fotografiene ble siden skilt fra fangemappene. Så godt som ingen av flere tusen fanger overlevde oppholdet i Tuol Sleng.


== Bibliografi ==
Bernt Hagtvet, Nik. Brandal og Dag Einar Thorsen (red.): Folkemordenes svarte bok. 2. utg. Oslo: Universitetsforlaget, 2014. ISBN 9788215020884
Turn under Sommer-OL 1906

Turn var en av øvelsene det ble konkurrert i under Sommer-OL 1906. Det ble konkurrert i fire øvelser, og kun menn deltok. Norge tok sitt første OL-gull i historien, med laggull i turn. Konkurransen ble avholdt utendørs, på Panathinaikon stadion, i perioden 22. til 26. april 2006. 
Norge stilte med både yngste og eldste deltaker i turnkonkurransen, med Per Mathias Jespersen (18 år og 23 dager) som yngstemann og Oskar Bye (35 år og 323 dager) som eldstemann. 
Til sammen 104 deltakere fra 9 nasjoner deltok. 


== 5-kamp individuelt ==

25. og 26. april 1906: 37 turnere deltok. 100 poeng var maksimum, ved at det ble gitt maksimum 20 poeng pr øvelse. Det ble konkurrert i svingstang, skranke, hopp og ringer, samt en høyde- og lengdekonkurranse i hopp. Ifølge reglene skulle alle utøvere med 90-100 poeng regnes som vinnere, og alle med 80-90 poeng på andreplass. Det ble derfor egentlig 14 utøvere på førsteplass i konkurransen. 


== 6-kamp individuelt ==

100 poeng var maksimum, ved at det ble gitt maksimum 20 poeng pr øvelse. I denne øvelsen la de sammen poengsummen fra 5-kampen, med poengsummen i bøylehest. Ifølge reglene skulle alle utøvere med 110-120 poeng regnes som vinnere, og alle med 100-110 poeng på andreplass. Det ble derfor egentlig 9 utøvere på førsteplass i konkurransen. 


== Lagkonkurranse ==

22. og 23. april: 20 poeng var maksimum, og ni lag deltok. Hvert lag kunne ha 8-20 deltakere. Ifølge reglene skulle alle utøvere med 18-20 poeng regnes som vinnere, og alle med 16-18 poeng på andreplass. Derfor vant egentlig både Norge og Danmark førsteplass i konkurransen. 


== Tauklatring ==

26. april: Det ble konkurrert i å raskest klatre opp et 10 meter langt tau. Erődi og Kozanitas fikk samme tid, men Erődi ble dømt foran fordi Kozanitas hadde berørt stolpen som tauet hang fra. 


== Eksterne lenker ==
Sports Reference LLC Arkivert 19. oktober 2013 hos Wayback Machine.