jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Patia

Patia er en slekt av dagaktive sommerfugler i gruppen hvitvinger.  De lever i Mellom- og Sør-Amerika.


== Utseende ==
Ganske store (vingespenn gjerne rundt 80 millimeter), mer eller mindre gule og svarte dagsommerfugler. De etterligner giftige sommerfugler i gruppene Ithomiini og Heliconiini, blant annet slekten Methona. Som vanlig for sommerfugler som etterligner andre, finnes det mange ulike fargevarianter (morfer), i tillegg er hanner og hunner ganske ulike både i farger og vingeform, så disse artene kan være vanskelige å kjenne igjen. Vingene er mønstret i gult, oransje, svart og hvitt. Bakvingen er ofte svært bred, men kan også være påfallende liten. Hannene kan kjennes på at bakvingen har en markert spiss ytterst.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Costa Rica i nord til Bolivia i sør.


== Systematisk inndeling ==

Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie hvitvinger (Pieridae)
delgruppe Dismorphiinae
slekt Patia  Klots, 1933
Patia orise (Boisduval, 1836)
Patia cordillera (C. & R. Felder, 1862)
Patia rhetes (Hewitson, 1857)


== Kilder ==
Patia på Tree of life
Butterflies of Amazonia – Patia orise [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Patia i Encyclopedia of Life 
(en) Patia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Patia hos NCBI 
(en) Kategori:Patia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Patia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Patia – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Pseudopieris

Pseudopieris er en slekt av dagaktive sommerfugler i gruppen hvitvinger.


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 40-45 millimeter), hvite sommerfugler med brede vinger. Forvingene er mye bredere enn hos de fleste andre Dismorphiinae og slekten ligner faktisk mye på slekten Pieris, slik det latinske navnet ("falsk Pieris") kan tyde på. Forvingen har en smal, svart rand i spissen og langs ytterkanten på oversiden, men mangler mørke flekker.
Hos noen former er den svarte randen bredere slik at de har en svart vingespiss.


== Levevis ==
Disse sommerfuglene lever i regnskog og tåkeskog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Mexico i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie hvitvinger (Pieridae)
delgruppe Dismorphiinae
slekt Pseudopieris Godman & Salvin, [1890]
Pseudopieris nehemia (Boisduval, 1836)
Pseudopieris viridula (C. & R. Felder, 1861)


== Kilder ==
Pseudopieris på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudopieris i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudopieris i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pseudopieris hos NCBI 
(en) Kategori:Pseudopieris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pseudopieris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Pseudopieris – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
Eroessa

Eroessa chiliensis er en dagaktiv sommerfugl i gruppen hvitvinger.  Denne arten lever i Sør-Amerika og er den eneste i slekten Eroessa.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 45-50 millimeter), hvit sommerfugl. Vingenes ytterkant er litt bølgete. Forvingens spiss er svart med et rødoransje skråbånd midt i det svarte området. Langs ytterkanten av bakvingen er det noen små, mørke flekker.
Bakvingens underside har mørke tegninger.


== Levevis ==
Arten er knyttet til sørbøk (Nothofagus)-skog, der den finnes på lysninger. Larvenes næringsplante ser ut til å være ukjent.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Chile, mest langs kysten.


== Systematisk inndeling ==
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie hvitvinger (Pieridae)
delgruppe Pierinae
delgruppe / stamme Anthocharidini
slekt Eroessa  Doubleday, 1847
Eroessa chiliensis (Guérin-Méneville, 1830)


== Kilder ==
Eroessa på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Eroessa i Encyclopedia of Life 
(en) Eroessa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eroessa hos NCBI 
(en) Kategori:Eroessa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eroessa – detaljert informasjon på Wikispecies 
Eroessa – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Hesperocharis

Hesperocharis er en slekt av dagaktive sommerfugler i gruppen hvitvinger.


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 40-60 millimeter), bredvingede, hvite eller gulaktigesommerfugler. Vingeformen varierer en del innen slekten. Oversiden har mørke tegninger langs ytterkanten av forvingen og en rad med mørke flekker langs ytterkanten av bakvingen. Undersiden kan være ensfarget eller med et fint, brunt nettmønster på bakvingen, eller med mer omfattende, grønnlige tegninger.


== Levevis ==
Disse sommerfuglene lever gjerne litt høyt over havet, der de kan finnes i mange ulike miljøer, blant annet tåkeskog og åpne høysletter (páramo).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt over hele Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie hvitvinger (Pieridae)
delgruppe Pierinae
delgruppe / stamme Anthocharidini
slekt Hesperocharis Felder, 1862
Hesperocharis anguitia (Godart, 1819)
Hesperocharis costaricensis Bates, 1866
Hesperocharis crocea Bates, 1866
Hesperocharis emeris (Boisduval, 1836)
Hesperocharis erota (Lucas, 1852)
Hesperocharis graphites Bates, 1864
Hesperocharis leucania (Boisduval, 1836)
Hesperocharis marchalii (Guérin-Méneville, [1844])
Hesperocharis nera (Hewitson, 1852)
Hesperocharis nereina Hopffer, 1874
Hesperocharis paranensis Schaus, 1898
Hesperocharis hirlanda (Stoll, [1790])


== Kilder ==
Hesperocharis på Tree of life
Butterflies of Mexico – Hesperocharis graphites [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Hesperocharis i Encyclopedia of Life 
(en) Hesperocharis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hesperocharis hos NCBI 
(en) Kategori:Hesperocharis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hesperocharis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Hesperocharis – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Pinacopteryx

Pinacopteryx eriphia er en dagsommerfugl i gruppen hvitvinger.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 40-55 millimeter), svart og hvit sommerfugl. Oversiden har omtrent like mye svart og hvitt, de hvite partiene er gjerne samlet i fire store lengdeflekker, to på hver vinge, og noen små flekker langs ytterkanten.


== Levevis ==
Larvene lever på planter i kapersfamilien (Capparidaceae).


== Utbredelse ==
Arten er utbredt over det meste av Afrika sør for Sahara, også på Madagaskar, dessuten i det sørlige Arabia, som biogeografisk sett er en del av Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie hvitvinger (Pieridae)
delgruppe Pierinae
delgruppe / stamme Pierini
slekt Pinacopteryx  Wallengren, 1857
Pinacopteryx eriphia (Godart, 1819) Underarter:
Pinacopteryx eriphia eriphia (Godart, [1819]) (Sør-Afrika, Zimbabwe, Botswana, Mosambik, Malawi, sørlige Tanzania)
Pinacopteryx eriphia mabillei (Aurivillius, [1898]) (Madagaskar)
Pinacopteryx eriphia melanarge (Butler, 1886) (sørlige Sudan, sørlige og sentrale Etiopia, Somalia, Kenya, nordlige Uganda, nordlige Tanzania)
Pinacopteryx eriphia tritogenia (Klug, 1829) (Mauritania til Senegal, Burkina Faso, Niger, Tsjad, Sudan, nordlige Etiopia, Arabia)
Pinacopteryx eriphia wittei Berger, 1940 (vestlige Uganda, nordøstlige Den demokratiske republikken Kongo)


== Kilder ==
Pinacopteryx på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Pinacopteryx i Encyclopedia of Life 
(en) Pinacopteryx i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pinacopteryx hos NCBI 
(en) Kategori:Pinacopteryx – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pinacopteryx – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilde av arten
Tala! Det er så mørkt

Tala! Det er så mørkt (originaltittel: Tala! Det är så mörkt) er en svensk dramafilm fra 1993 regissert av Suzanne Osten. Filmen handler om et møte mellom en svensk-jødisk psykolog og en ung nynazist i Sverige. Hovedrollene spilles av Simon Norrthon og Etienne Glaser.


== Handling ==
Fra togvinduet blir den svensk-jødiske psykologen Jacob vitne til at fem skinheads mishandler en mørkhudet mann. En av dem, Sören, blir skadet i tumultene og kommer blødende inn i togkupeen. Jacob tilbyr seg å stelle såret. Dette skal bli starten på en lang rekke samtaler mellom den kultiverte jøden og den brutale og hatefulle skinheadsen fra Sveriges nynazistmiljø. Det hele utvikler seg til en slags terapi hvor den terapeutiske virkningen er gjensidig.


== Om filmen ==
Filmen vant en Grand Prix ved Créteil International Women's Film Festival (Suzanne Osten).


== I rollene ==
(utvalg)

Etienne Glaser ... Jacob
Simon Norrthon ... Sören, skinheaden
Anders Garpe ... Sörens far
Gertrud Gidlund ... Sörens mor
Staffan Kihlbom ... skinhead
Richard Sseruwagi ... flykting
Pia Johansson ... Sykepleier
Anna-Yrsa Falenius ... voldtatt kvinne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tala! Det er så mørkt på Internet Movie Database 
(sv) Tala! Det er så mørkt i Svensk Filmdatabas 
(fr) Tala! Det er så mørkt på Allociné 
(nl) Tala! Det er så mørkt på MovieMeter 
(en) Tala! Det er så mørkt på AllMovie 
(en) Tala! Det er så mørkt på Turner Classic Movies 
(en) Tala! Det er så mørkt på Rotten Tomatoes
Darkness Descends

Darkness Descends er det andre albumet til det amerikanske thrash metal-bandet Dark Angel. Det ble utgitt i 1986. Albumet er det ene av den såkalte «uhellige treenighet» fra 1986, sammen med Slayers Reign in Blood og Kreators Pleasure to Kill.


== Sporliste ==
«Darkness Descends»  – 5:53
«The Burning of Sodom»  – 3:18
«Hunger of the Undead»  – 4:19
«Merciless Death»  – 4:08
«Death Is Certain (Life Is Not)» – 4:18
«Black Prophecies»  – 8:34
«Perish in Flames»  – 4:52
«Merciless Death» (live)  – 3:44
«Perish in Flames/Darkness Descends» (live)  – 8:30 Spor 8 og 9 er bare tilgjengelig på Century Media gjenutgivelse fra 1998


== Besetning ==
Don Doty – Vokal
Eric Meyer – Gitar
Jim Durkin – Gitar
Mike Gonzalez – Bass (Kreditert, men spilte ikke på albumet)
Rob Yahn – Bass (Ikke kreditert, men spilte på albumet)
Gene Hoglan – Trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Darkness Descends på Discogs 
(en) Darkness Descends på MusicBrainz 
(en) Darkness Descends på Encyclopaedia Metallum 
(en) Darkness Descends på AllMusic
We Have Arrived

We Have Arrived er debutalbumet til det amerikanske thrash metal-bandet Dark Angel. Det ble utgitt i 1984.


== Sporliste ==
«We Have Arrived» – 4:07
«Merciless Death» – 4:28
«Falling from the Sky» – 4:23
«Welcome to the Slaughterhouse» – 5:23
«No Tomorrow» – 6:30
«Hell's on It's Knees» – 4:14
«Vendetta» – 4:26


== Besetning ==
Rob Yahn – Bass
Jack Schwartz – Trommer
Jim Durkin – Gitar
Eric Meyer – Gitar
Don Doty – Vokal


== Eksterne lenker ==
(en) We Have Arrived på Discogs 
(en) We Have Arrived på MusicBrainz 
(en) We Have Arrived på AllMusic
Eric Meyer

Eric Meyer er en amerikansk metal-gitarist. Han spilte mange år i det Los Angeles-baserte thrash metal-bandet Dark Angel. Han ble med i bandet i 1984 og spilte på alle albumene de spilte inn.  Meyer var det eneste konstante medlemmet i bandet gjennom hele dets plate-karrière. Etter Dark Angels oppløsning i 1992 dannet Meyer et nytt band kalt Hunger sammen med den tidligere Dark Angel-vokalisten Ron Rinehart. Etter den andre oppløsningen av Dark Angel i 2002 dannet han enda et nytt band, kalt Swine, som var mer groove metal-orientert enn Dark Angel. De ser nå ut til å være inaktive.
Meyer har en universitetsgrad som studioingeniør og etter oppløsningen av Dark Angel ble han produsent på fulltid, og produserte album for mange band, som for eksempel Transmetal. Nå arbeider han heltid som lyd-ingeniør. Meyer var også involvert i produksjonen av Dark Angels album, og utførte mye lydteknikk på album som Darkness Descends og Leave Scars som han ikke ble kreditert for.
Han var støttet av Jackson Guitars og brukte en Jackson King V-modell. Meyer ble spurt om å bli med i Megadeth i 1986, etter at Chris Poland sluttet, men avslo for å bli i Dark Angel.


== Eksterne lenker ==
(en) Eric Meyer på Discogs 
(en) Eric Meyer på MusicBrainz 
(en) Eric Meyer på Encyclopaedia Metallum
Ron Rinehart

Ron Rinehart var hovedvokalisten i det amerikanske thrash metal-bandet Dark Angel. Han ble med i bandet i 1988, etter at den opprinnelige vokalisten Don Doty sluttet.
Han hadde sin første opptreden på Dark Angels album Leave Scars, etterfulgt av Live Scars, og Time Does Not Heal. Han var også gjestevokalist på Viking's album Man of Straw.
I 1992 ble Dark Angel oppløst, og Ron Rinehart og Dark Angel-gitaristen Eric Meyer dannet et band kalt Hunger. De ga ut en tre-spors demo året etter. Han har også spilt i det kristne thrash metal-bandet Oil, men sluttet i 2004 for å forfølge andre musikalske interesser.
Dark Angel ble rundt 2002 gjenforent, men de er for tiden «i dvale» på grunn av Ron Rinehart's helseproblemer.


== Eksterne lenker ==
(en) Ron Rinehart – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ron Rinehart på Discogs 
(en) Ron Rinehart på MusicBrainz 
(en) Ron Rinehart på Encyclopaedia Metallum
Anoksi

Anoksi betegner en tilstand der oksygen ikke er til stede. I kjemien brukes uttrykket anoksisk om reaksjoner der oksygen ikke inngår, ofte i forbindelse med reaksjoner der brann eller annen reaksjon har brukt opp tilgjengelig oksygen, slik at videre reaksjon avhenger av andre oksidanter. I biologi brukes anoksisk om livsprosesser der nedbryting i cellene skjer uten oksygen, slik som i dannelsen av melkesyre og gjæring (se også anaerob).
I geologi og økologi brukes uttrykket om hele miljøer. Slike forhold finnes i myrer, dype tjern, på havbynnen og andre steder der det ikke er gjennomstrømming av vann (eller luft). Anoksisk vann kalles ofte for «dødt vann», fordi det ikke finnes synlig liv der. En del arkebakterier kan bruke svovel som oksidanter, og trives under anoksiske forhold (de fleste tåler ikke oksygen i det hele tatt). Det finnes egne biomer av akrkebakterier på slike steder, som lever av å bryte ned organiske stoffer til hydrogensulfid og metan, og etterlater kull. Hydrigensulfidet og metanen som dannes på slike steder kan boble opp og skape en ganske distinkt lukt hvis man rører i anoksiske bunnsedimenter. Slike miljøer er ansvarlig for kulleier og oljereservoarer. Svovelbakterier er ansvarlig for det ikke ubetydelige svovelinnholdet i kull og olje.
Beaver Creek Resort

Beaver Creek Resort er USAs største vintersportssted. Det privateide området ligger i Vail Valley i Colorado. 
Beaver Creek Resort har 25 skiheiser og 150 alpinløyper. Hvert år blir det arrangert flere konkurranser her, blant annet løp i den alpine verdenscupen for herrer. I 1989 og 1999 ble VM i alpint arrangert her.
Områdets største by er Vail.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Informasjon om verdenscuprenn i Beaver Creek
Augustus Raymond Margary

Augustus Raymond Margary (født 26. mai 1846 i Belgaum i Britisk India, drept 21. februar 1875 i Tengyue i Kina) var en britisk diplomat. Hans død førte til Margary-affæren, en diplomatisk krise mellom Kina og Storbritannia, som bare ble løst ved at Kina undertegnet en konvensjon som økte britenes rettigheter i landet.
Margary var sønn av en britisk generalmajor, og fikk sin utdannelse i Frankrike, ved Brighton College og ved University College i London. Etter å ha strøket tre ganger på opptaksprøven til utenrikstjenesten bestod han til slutt, og ble sendt ut til den britiske konsulartjeneste i Kina i februar 1867. Han tjenestegjorde i Beijing, Taiwan, Shanghai og Yantai.
Den unge britiske diplomaten ble sendt fra Shanghai gjennom det sørvestlige Kina til Bhamo i Øvre Burma for å være med på å utrede mulige handelsruter fra Britisk India og inn i Kina. Margary brukte seks måneder på å reise den lange veien, og ankom sent i 1874, og møtte oberst l Horace Browne. Da han skulle reise tilbake fikk han høre rykter om at reiseruten ikke lenger var trygg, og valgte en annen vei som førte ham til Tengyue nær Baoshan. Der ble  han og hans personlige følge myrdet den 21. februar 1875. ,
Mordene utløste en diplomatisk krise, og Storbritannia benyttet anledningen til å sette Qing-regjeringen under press. Krisen ble først bilagt i 1876, da Thomas Wade og Li Hongzhang undertegnet Chefoo-konvensjonen, som regulerte en rekke saker som ikke hadde noe med mordaffæren å gjøre. 
I 1880 ble det i Shanghai satt opp et minnesmerke over Margary; det ble flyttet til Public Gardens i 1907. Det ble fjernet under den japanske okkupasjon av Shanghai og kom aldri tilbake igjen etter annen verdenskrig.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Augustus Raymond Margary og Alcock Rutherford: The Journey of Augustus Raymond Margary, from Shanghae to Bhamo, and Back to Manwyne: From His Journals and Letters, with a Brief Biographical Preface. London: Macmillan and co., 1876.
Wang Shên-tsu. The Margary Affair and the Chefoo Agreement. London, New York: Oxford University Press, 1940.
Guo Songtao

Guo Songtao (forenklet kinesisk: 郭嵩焘; tradisjonell kinesisk: 郭嵩燾, også skrevet 郭崧濤; pinyin: Guō Sōngtāo; Wade–Giles: Kuo Sung-t’ao; født 11. april 1818 i Xiangyin i provinsen Hunan i Kina, død 18. juli 1891) var en kinesisk diplomat og statsmann under Qing-dynastiet.


== Liv og virke ==


=== Tidlig karriere ===
Guo studerte ved Yuelu-akademiet i Changsha og ble der venn med Zeng Guofan. I 1847 fikk han beste karakter ved den kinesiske embedsmannseksamen og fikk kort etter en høy grad ved Hanlin-akademiet. 
I 1853 bistod han Zeng Guofan i kampen mot Taipingopprøret i deres hjemprovins Hunan. Under kampen mot opprøret utmerket Guo seg som en sterk talsmann for bruken av den lokale likin-skatten for å finansiere militærkampanjene. Senere hjalp han også Li Hongzhangs Huai-arme i dens kamp mot opprørerne i provinsen Anhui.


=== Diplomatisk tjeneste ===
Guo ble et ledende medlem av  selvstyrkelsesbevegelsen i Kina i 1860- og 70-årene, og utmerket seg som en talsmann for en moderat og fredelig utenrikspolitikk.  Guo ble den første  Qing-diplomat som ble stasjonert i et vestlig land. Han var ambassadør i Storbritannia og Frankrike fra 1877 til 1879 som en følge av britiske krav etter «Margary-affæren».
I juli 1877, mens han var kinesisk diplomatisk sendemann til Storbritannia, ledet Guo wn delegasjon fra legasjonen på besøk til ingeniørverkene i Ipswich, til Ransomes and Rapier, der man produserte damplokomotiver, jernbaneutstyr og annet ingeniørutviklet utstyr. Han reiste med tog fra London til og fikk en dyp respekt for det britiske jernbanesystem, og sa at denne to timers lange reisen ville ha tatt to eller tre dager i hans eget land.
Han ble deretter en varm talsmann for jernbaner og andre moderne ingeniørinnovasjoner i Kina. Med dette pådro han seg manges vrede, også innen embedsverket, som mislikte hans pågåenhet. Tidlig i 1878 var han samtidig blitt utnevnt til minister til Frankrike, under bibeholdelse av Storbritannia, og flyttet til Paris. Men mot slutten av året ble han kalt tilbake til Kina.
Etter hjemkomsten oppfattet han seg som i fare, på grunn av at så mange var motstandere av hans syn på modernisering («pro-utenlandsk»), og vendte tilbake til sin hkjemprovins. Der trakk jan seg mesten helt tilbake fra det offentlige liv, og brukte sin tid til å skrive og til å unervise ved et akademi.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Arthur W. Hummel, Sr. (red.): Eminent Chinese of the Ch'ing Period (1644–1912). 2 vols. Washington: United States Government Printing Office, 1943.
Kuo, Sung-t'ao, Hsi-hung Liu og Te-i Chang: The First Chinese Embassy to the West; the Journals of Kuo-Sung-T'ao, Liu Hsi-Hung and Chang Te-Yi. Translated by J. D. Frodsham. Oxford: Clarendon Press, 1974.
Feng Chen: Die Entdeckung des Westens. Fischer Taschenbuch Verlag, Frankfurt am Main, 2001, ISBN 3596601657
Margary-affæren

Margary-affæren 马嘉理事件  eller 滇案 er navnet på den krisen i sino-britiske relasjoner som fulgte etter mordet på den britiske embedsmannen Augustus Raymond Margary i 1875.
Den unge britiske diplomaten Augustus R. Margary var blitt sendt fra Shanghai gjennom det sørvestlige Kina til Bhamo i Øvre Burma for å være med på å utrede mulige handelsruter fra Britisk India og inn i Kina. Margary brukte seks måneder på å reise den lange veien, og akom sent i 1874, og møtte oberst l Horace Browne. Da han skulle reise tilbake fikk han høre rykter om at reiseruten ikke lenger var trygg, og valgte en annen vei som førte ham til Tengyue nær Baoshan. Der ble han og hans personlige følge myrdet den 21. februar 1875. 
Mordene utløste en diplomatisk krise, og Storbritannia benyttet anledningen til å sette Qing-regjeringen under press. Krisen ble først bilagt i 1876, da Thomas Wade og Li Hongzhang undertegnet Chefoo-konvensjonen, som regulerte en rekke saker som ikke hadde noe med mordaffæren å gjøre. 


== Litteratur ==
Augustus Raymond Margary og Alcock Rutherford: The Journey of Augustus Raymond Margary, from Shanghae to Bhamo, and Back to Manwyne: From His Journals and Letters, with a Brief Biographical Preface. London: Macmillan and co., 1876.
Wang Shên-tsu: The Margary Affair and the Chefoo Agreement, London, New York: Oxford University Press, 1940.
Liu Zhidan

Liu Zhidan (født  28. september 1903 i fylket Zhidan oppkalt etter ham i Shaanxi i Kina, død 1936) var en kinesisk kommunistisk hærfører. Han var en av dem som la grunnlaget for det kommuniststyrte området i den nordlige Shaanxiprovinsen og tilgrensende deler av Gansu som kommandant for de rødes 26. armékorps.  
Liu gikk inn i kommunistenes ungdomsbevegelse vinteren 1924 og ble fullt medlem av kommunistpartiet våren 1925. 
Da kommunistene led tilbakeslag noen år etter, kom partiet til at det måtte organisere en egen hær. Liu var ledende i dette arbeidet; han organiserte Weihuaoppstanden og opprettet «den nordvestlige revolusjonære arbeider- og bondehær.» Da disse styrkene i februar 1935 var nær ved å bli omringet av en tallmessig overlegen Kuomintangstyrker (kanskje 40 000 mann) forpurret Liu dette ved et utbrudd med 4 000 kommunistiske soldater. Etterhvert kontrollerte hans styrker over 20 fylker, og slik ble de kommunistiske baseområder i det nordlige Shaanxi og i Gansu forent og konsolidert. I dette området etablerte kommunistene sin provisoriske hovedstad, Yan'an. 
I april 1936 kommanderte Liu det 28ende armekorps under et fremstøt østover inn i Shanxi. Under fremrykningen falt han i kamp, 33 år gammel. Mao Zedong utropte ham til «leder av massene og nasjonalhelt».


== Referanser ==
Peter Larsson

Peter Larsson (født 10. november 1978 i Luleå) er en svensk langrennsløper.
Han har deltatt i verdenscupen siden sesongen 1999/2000. Mellom 2002 og 2005 vant han hvert år sesongopptakten i Düsseldorf, og fikk derav tilnavnet Mr. Düsseldorf. VM 2007 i Sapporo deltok han i lagsprint sammen med Björn Lind. De ble regnet blant favorittene, men ble slått ut i semifinalen.
28. oktober 2007 gikk han igjen til topps i Düsseldorf, denne gang i lagsprintøvelsen sammen med Thobias Fredriksson.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Larsson – Olympedia 
(en) Peter Larsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Peter Larsson – FIS (langrenn) 
SOK – Peter Larsson