jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Friedrich Kalkbrenner

Friedrich Wilhelm Kalkbrenner (1785–1849) var en tysk-fransk pianist og komponist.


== Liv og virke ==
Friedrich Kalkbrenner var sønn av kordirigenten og komponisten Christian Kalkbrenner. Etter å ha fullført Conservatoire de Paris i fagene klaver og komposisjon med utmerkelse, fortsatte han utdannelsen i Wien fra 1803 til 1804. I Wien ble han hjulpet fram og fikk undervisning av blant andre Joseph Haydn, Johann Georg Albrechtsberger og Ludwig van Beethoven.
Kalkbrenner startet karrieren som klaverlærer og pianist i Paris. Mellom 1813 og 1823 bodde han i England, der han gav konserter, komponerte og ble en framgangsrik pianolærer. I 1823 og 1824 gav han konserter i Frankfurt, Leipzig, Dresden, Berlin, Praha og Wien.
Senere i 1824 trakk Kalkbrenner seg tilbake fra offentligheten og slo seg ned i Paris med en betydelig oppspart formue. Her grunnla han en musikkskole, overveiende beregnet for viderekomne studenter, og videreutviklet klaverteknikken. Han  studerte også pianokonstruksjon og i kompaniskap med Ignaz Pleyel grunnla han klaverbyggerfirmaet Pleyel. 
Kalkbrenners undervisningsmetode for klaver ble nevnt i anerkjennende ordelag, blant andre av Franz Liszt. Eleven Camille Stamaty videreførte senere denne metoden. Frédéric Chopin, som holdt Kalkbrenner høyt og sannsynligvis tok noen undervisningstimer av ham, dediserte senere sin første klaverkonsert til ham.
I en periode ble Kalkbrenner regnet som den største pianisten i verden. Den eneste rivalen han hadde var  Johann Nepomuk Hummel.


== Verk i utvalg ==


== Kilder ==
(de) Robert Eitner: «Kalkbrenner, Friedrich». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 15, Duncker & Humblot, Leipzig 1882, s. 29–34.
(de) Karl Wagner: «Kalkbrenner, Friedrich.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 11, Duncker & Humblot, Berlin 1977, ISBN 3-428-00192-3, s. 61 f. (digitalisering).


== Litteratur ==
Chopin, Frédéric. Chopin's Letters. Unabridged and slightly corrected Dover Reprint (1988) of the original Knopf Edition. Redigert av E.L. Voynich. New York: Alfred A. Knopf, 1931. ISBN 0-486-25564-6


== Eksterne lenker ==
(de) Friedrich Kalkbrenner i Deutsche Biographie
(en) Fritt tilgjengelige noter av Friedrich Kalkbrenner i International Music Score Library Project


== Noter og referanser ==
Om tårar vore guld

«Om tårar vore guld» er en svensk sang med melodi og tekst av Agnetha Fältskog. Fältskog og Sven-Olof Walldoffs orkester spilte den inn. «Om tårar vore guld» ble utgitt på singlen Cupol CS 264 i mars 1970.Sangen ble testet på Svensktoppen, hvor den lå i omganger i perioden 12. april–19. juli 1970, og lå som best på en tredjeplass.


== Norsk versjon ==
Arne Riis har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Om tårer var gull».


=== Innspilling ===
Nora Brockstedt. Utgitt på singlen Continental CPN 1019 i 1970.
Jan Høiland og barn. Utgitt på LP-platen Brit, Jan Erik og Jan (Triola TNLP 80) i 1981.


== Referanser ==
Mary Rose Trust

Mary Rose Trust er en ideell stiftelse, basert i Portsmouth i Storbritannia. Stiftelsens primære formål er å bevare, fremvise og spre kunnskap om det engelske krigsskipet «Mary Rose» som sank i Solent i 1545 og som ble hevet i oktober 1982.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mary Rose Trust donation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Offisielt nettsted for Mary Rose Trust (engelsk)
Suzanne Collins

Suzanne Collins (født 10. august 1962 i Hartford, Connecticut) er en amerikansk forfatter. Hun har skrevet en trilogi av ungdomsbøkene Dødslekene (The Hunger Games), Opp i flammer (Catching Fire) og Fugl Føniks (Mockingjay) (norsk utgave 2008-2010). Bøkene skildrer et totalitært samfunn hvor ungdom dreper hverandre som tv-underholdning; som et ledd i myndighetenes innsats for å holde innbyggerne nede. Hovedpersonen Katniss vinner «dødslekene» i første bok, og opprettholder en kritisk opposisjon til myndighetene.


== Biografi ==
Karrieren hennes begynte i 1991 som forfatter til barne-tv show i Nickelodeon. Hun jobbet på flere tv-serier for Nickelodeon, inkludert Clarissa Explains It All, The Mystery Files of Shelby Woo, Little Bear, og Oswald. Hun var også hovedforfatteren for Scholastic Entertainments Cliffords Puppy Days.
Etter å ha møtt forfatteren James Proimos, ble hun inspirert til å skrive sine egne barnebøker. Blant annet The Underland Chronicle (Det var den første boka i New York Times best selgende serie The Underland Chronicles). Den ble inspirert av Alice In Wonderland. I  2008 ble The Hunger Games (første bok) gitt ut. 


== Bibliografi ==


=== The Underland Chronicles ===
Gregor the Overlander (Gregor i Underlandet) (2003)
Gregor and the Prophecy of Bane (Gregor og Baneprofetien) (2004)
Gregor and the Curse of the Warmbloods (Gregor og Blodets Forbannelse) (2005)
Gregor and the Marks of Secret (2006)
Gregor and the Code of Claw (Gregor og krigerens død) (2007)


=== The Hunger Games trilogy ===
The Hunger Games (Dødslekene) (2008)
Catching Fire (Opp i flammer) (2009)
Mockingjay (Fugl Føniks) (2010)


=== Andre bøker ===
Fire Proof: Shelby Woo #11 (1999)
When Charlie McButton Lost Power (2005)
Year of the Jungle (2013)


== Priser ==
Alt i alt har Suzanne Collins vunnet 13 kjente priser, både for serien The Hunger Games og for serien The Underland Chronicles. 

California Young Reader Medal (2011)
Georgia Peach Book Awards for Teen Readers (2010)
Publishers Weekly's Best Books of the Year: Children's Fiction
An American Library Association Top 10 Best Books For Young Adult  Selection
An ALA Notable Children's Book
2008 CYBIL Award--Fantasy and Science Fiction
KIRKUS Best Young Adult Book (2008)
A Horn Book Fanfare
School Library Journal Best Books (2008)
A Book List Editor's Choice (2008)
NY Public Library 100 Titles for Reading and Sharing
NAIBA Children's Novel Award (2004)
ALSC Notable Children's Recording (audio version) (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Suzanne Collins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Suzanne Collins på Internet Movie Database 
(sv) Suzanne Collins i Svensk Filmdatabas 
(da) Suzanne Collins på Filmdatabasen 
(da) Suzanne Collins på Scope 
(en) Suzanne Collins på AllMovie 
(en) Suzanne Collins hos Rotten Tomatoes 
(en) Suzanne Collins hos The Movie Database
Michelle Phillips

Michelle Phillips (født Holly Michelle Gilliam 4. juni 1944 i Long Beach i California) er en amerikansk sanger, låtskriver og skuespiller. Hun ble på 1960-tallet kjent som medlem av den populære folkgruppen The Mamas and the Papas. Senere ble hun også kjent for opptredener i fjernsynsserier som Knots Landing og Star Trek: The Next Generation. 
I 1962 giftet Michelle seg med John Phillips som senere ble med i The Mamas and The Papas. Sammen skrev paret en av gruppens kjente hits, «California Dreamin'». De fikk datteren Chynna som senere var med på opprettelsen av gruppen Wilson Phillips. Etter at det ble kjent av Phillips hadde et forhold til Denny Doherty i 1966, ble paret skilt i 1970. 
Blant annet Phillips' utroskap førte til at hun sluttet i The Mamas and the Papas. Etter at hun begynte å gå ut med et medlem i det konkurrerende bandet The Byrds ble hun erstattet med Jill Gibson. Siden gruppens fans fortsatte å spørre etter Michelle Phillips, ble hun hentet tilbake til bandet mens Gibson ble belønnet for tiden hun hadde vært en del av gruppen, og forlot den. Forholdet mellom gruppens medlemmer hadde nå blitt så dårlig at den ble oppløst kort tid etter. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michelle Phillips – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michelle Phillips på Internet Movie Database 
(sv) Michelle Phillips i Svensk Filmdatabas 
(da) Michelle Phillips på Filmdatabasen 
(da) Michelle Phillips på Scope 
(fr) Michelle Phillips på Allociné 
(en) Michelle Phillips på AllMovie 
(en) Michelle Phillips hos Turner Classic Movies 
(en) Michelle Phillips hos Rotten Tomatoes 
(en) Michelle Phillips hos The Movie Database 
(en) Michelle Phillips hos Behind The Voice Actors 
(en) Michelle Phillips på Discogs 
(en) Michelle Phillips på MusicBrainz 
(en) Michelle Phillips på Songkick 
(en) Michelle Phillips på Last.fm 
(en) Michelle Phillips på AllMusic
Waagan Transport

Waagan Transport AS er et norsk transportselskap som ble opprettet av Per Waagan i 1969. 
Fra starten med en bil som ble kjørt av selskapets grunnlegger, via overgangen til aksjeselskap i 1976, har selskapet utvidet kjøretøyparken og opprettet flere terminaler. I 1986 begynte satsingen på termotransport. 
Waagan Transport har i 2010 to terminaler, Waagan Logistikksenter på Blindheim i Ålesund, og Waagan Terminal i Årødalen i Molde. I årenes løp har det vært fler, blant annet i Sula og Ørsta. Selskapet satte i 2001 opp en distribusjonsavdeling i Trondheim for COOP Norge.
I 1989 overtok Waagan Transport flere konkurrerende, norske bedrifter og i 1994 etablerte det seg i Skagen i Danmark da det overtok et dansk selskap. I september 2008 ble selskapet selv overtatt da moderselskapet Waagan Transport Group ble solgt til DSV Road AS. Waagan Transport Group var da et av landets største transportselskaper i privat eie. Det hadde over 80 biler i drift og 110 ansatte.


== Referanser ==


== Kilder ==
Oppsummering av bedriftens historikk på www.waagan.no
Adolf Henselt

Adolph von Henselt (1814–1889) var en tysk komponist og klavervirtuos fra musikkens senromantikk.
Ifølge samtidige beretninger var Henselts teknikk på et svimlende høyt nivå og foredraget usedvanlig sjelfullt. Robert Schumann og Franz Liszt var begeistret for komposisjonene hans.


== Verk i utvalg ==
Duo for klaver og cello, op. 14
Trio for klaver, fiolin og cello, op. 24
Klaverkonsert i f-moll, op. 16


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Adolf Henselt i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Internationale Adolph-Henselt-Gesellschaft Arkivert 18. november 2012 hos Wayback Machine.
Henselt-Archiv
(en) Fritt tilgjengelige noter av Adolf Henselt i International Music Score Library Project
(de) Adolf Hensel på Klassika


== Referanser ==
Johann Baptist Cramer

Johann Baptist Cramer (1771–1858) var en tysk pianist og komponist og klaverpedagog. Cramer var en av de mest berømte pianister i sin tid.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Cramer kom som treåring med sine foreldre til London. Han begynte sine opptredender i ung alder. Den britiske dronning Victoria var begeistet over hans prestasjoner. Hans lærere var Hélène de Montgeroult ved Conservatoire de Paris og Muzio  Clementi. Hans far, Wilhelm, var en berømt fiolinist ved Mannheim-hoffets orkester, likeså hans bestefar. 


=== Karriere ===
På hans lange konsertreiser (1788–1790 og 1799–1800) gjennom Europa ble han også kjent med Ludwig van Beethoven, som han musiserte og konkurrerte med. Begge ble betraktet som enere som pianister; Beethoven for sin interpretive ekspressivitet, og Cramer i ren teknisk perfeksjon. Cramer var den engelske forlegger av Beethovens 5. pianokonsert, som var den som gav den tilnavnet «The Emperor»..
Cramers 84 etyder fra Große praktische Pianoforte-Schule (1815) op. 50 er fortsatt av betydning og uunnværlig i klaverpedagogikken. Hans von Bülow omarbeidet dem; hans versjon fikk navnet Cramer-Bülow-Etüden.
En del av Cramers klaververk er ganske teknisk enkle og beregnet på amatører som ønsket å spille «ekte Cramer». Fullskala-verkene skrev han hovedsakelig for seg selv. Stilistisk står disse teknisk krevende verkene mellom Johann Nepomuk Hummel og Beethoven.
Cramer var i London også fremgangsrik som forretningsmann; han bedrev klaverbygging og var musikkforlegger. Pianomerket består fortsatt og er etterspurt i Det fjerne østen. Musikkforlaget, som han åpnet med John Addison og Beagle som kompanjonger, består under navnet J. B. Cramer & Co.Ltd. Cramer var en av grunnleggerne av Royal Philharmonic Society.


== Verk i utvalg ==


=== Klaver ===
Klaversonater

La Parodie op.43 (1810)
L`Ultima op.53 (1815)
3 Sonater "Les Suivantes" op.57 – op.59 (1817–1818)
Le Retour à Londres op.62 (1818)
L`Amicitia op.64 (1825)


=== Klaver og orkester ===
1. Klaverkonsert Ess-dur op.10 (1795)
2. Klaverkonsert d-moll op.16 (1797)
3. Klaverkonsert d-moll op.26 (1802)
4. Klaverkonsert C-dur op.38 (1807)
5. Klaverkonsert c-moll op.48 (1813)
6. Klaverkonsert Ess-dur op.51 (1815)
7. Klaverkonsert E-dur op.56 (1817)
8. Klaverkonsert d-moll op.70 (1825)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Johann Baptist Cramer i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Fritt tilgjengelige noter av Johann Baptist Cramer i International Music Score Library Project
Karol Kurpiński

Karol Kurpiński (1785–1857) var en av de viktigste polske komponistene på 1800-tallet.
I året 1810 reiste Kurpiński til Warszawa hvor han ble andre hoffkapellmester ved folketetateret. Fra 1825 til 1842 var han kunstnerisk leder av operaen i Warszawa.
Av de 26 operaene Kurpiński skrev var Jadwiga (1814), Czorsztyn-slottet (1819) og Kalmora (1820) de mest populære. Han skrev også en symfoni, tre balletter, fire ouverturer, en Te Deum, 50 poloneser og den i Polen svært kjente sangen Warszawianka som han skrev i forbindelse med folkeopprøret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karol Kurpiński – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Karol Kurpiński på Discogs 
(en) Karol Kurpiński på MusicBrainz
Krakowiak

Krakowiak (fransk Cracovienne, tysk Krakauer) er navnet på en polsk folkedans. 
I snever betydning dreier det seg om en pardans som stammer fra området rundt Kraków. Den går i en rask  
  
    
      
        
          
            
              2
              4
            
          
        
      
    
    {\displaystyle \textstyle {\frac {2}{4}}}
   takt og karakteriseres av en synkopert rytme, veksling mellom hæl og støvlespiss, hælklinking og omdreining. På 1800-tallet var den en populær selskapsdans under det franske navnet Cracovienne. Den ble brukt i opera, ballett og i instrumentalmusikken; eksempelvis av Frédéric Chopin i op. 11, 3. sats; K. op. 14.


== Kilder ==
Schülerduden, 4. Auflage, ISBN 978-3-411-05394-0, S. 223
Ignaz Moscheles

Ignaz (Isaak/Isack) Moscheles (1794–1870) var en böhmisk – østerriksk komponist, pianist og musikkpedagog. 


== Liv og virke ==
Moscheles var elev av Friedrich Dionys Weber ved konservatoriet i Praha, og studerte senere komposisjon hos Johann Georg Albrechtsberger (1736–1809) og Antonio Salieri (1750–1825) i Wien. Han var en venn av Ludwig van Beethoven, som han idoliserte. Etter at han giftet seg med Charlotte Emden i 1825, bodde og arbeidet han i London fram til 1846.
I 1846 ble Moscheles headhuntet av sin venn Felix Mendelssohn Bartholdy til stillingen som leder av klaverklassen ved konservatoriet i Leipzig. I sin levetid ble Moscheles regnet som en av Europas fremste klavervirtuoser, som pedagog var han kjent for sin nidkjærhet.


== Elever ==
1852–1855: Felix Draeseke
1858-1862: Edvard Grieg


== Verk ==
Moscheles' klaverkomposisjoner, eksempelvis klaverkonsert i g-moll og de virtuose etydene ble svært beundret i hans egen levetid, og blir fortsatt spilt.


== Referanser ==


== Kilder ==
Christian Fastl: «Moscheles, Ignaz» i Oesterreichisches Musiklexikon. Onlineutgaven, Wien 2002 ff., ISBN 3-7001-3077-5.
Th. Antonicek: «Moscheles Ignaz (Isaak)». I Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Bind 6, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1975, ISBN 3-7001-0128-7, s. 382 f. (Direkte lenker: s. 382, s. 383)
(de) Robert Eitner: «Moscheles, Ignaz». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 22, Duncker & Humblot, Leipzig 1885, s. 345–351.
(de) Matthias Wiegandt: «Moscheles, Ignaz.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 18, Duncker & Humblot, Berlin 1997, ISBN 3-428-00199-0, s. 165 f. (digitalisering).
Constantin von Wurzbach: «Moscheles, Ignaz.» I Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 19. Del. Kaiserlich-königliche Hof- und Staatsdruckerei, Wien 1868, s. 116–125 (Innscanning).


== Litteratur ==
Charlotte Moscheles (red.): Aus Moscheles’ Leben : nach Briefen und Tagebüchern. Duncker & Humblot, Leipzig 1872/73 (scanning)
Briefe von Felix Mendelssohn Bartholdy an Ignaz und Charlotte Moscheles. Duncker & Humblot, Leipzig 1888 (scanning)


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Ignaz Moscheles i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
«Ignaz Moscheles», Musicalics: The Classical Composers Database:  Biografi, utførlig verkliste og bilde
(en) Fritt tilgjengelige noter av Ignaz Moscheles i International Music Score Library Project
Auguste Franchomme

Auguste-Joseph Franchomme (1808–1884) var en fransk cellist og komponist.


== Liv og virke ==
Auguste-Joseph Franchomme studerte først i hjembyen Lille, deretter ved Conservatoire de Paris hos Jean-Henri Levasseur (1763-1823). Franchomme besto avgangseksamen etter bare et års studier, senere virket han som orkestermusiker, kammermusiker og solist. 
Francomme ble etterhvert kjent størrelse i Paris, og ble venn av Mendelssohn og Chopin. Chopin dediserte sin sonate for cello og klaver i g-moll op. 65 til Franchomme. Etter en reise til England i 1856, slo Franchomme seg ned i Paris for godt.


== Verk ==
Variasjoner over et originaltema for cello og klaver F-dur op. 3
Variasjoner for cello og klaver G-dur op. 4
12 kapriser for 2 celli op. 7
Romanse for cello og klaver (eller 2 fioliner/bratsjer/celli/kontrabasser) op. 10
Serenade for cello og klaver op. 12
Nocturne for 2 celli op. 15 nr. 1
Nocturne for 2 celli op. 15 nr. 3
10 italienske melodier for cello og klaver op. 17
Air russe varié op. 32 nr. 2
12 etyder for cello solo op. 35
Fantasi over et tema av Händel for cello og klaver (eller orkester) op. 36
Fantasi over et tema av Schubert op. 39


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Auguste Franchomme på Discogs 
(en) Auguste Franchomme på MusicBrainz 
(en) Auguste Franchomme på AllMusic 
Biografi, cello.org
(de) Franchomme, klassika.info
(en) Fritt tilgjengelige noter av Auguste Franchomme i International Music Score Library Project
Riksarbeidstjenestemedaljen

Riksarbeidstjenestemedaljen (Dienstauszeichnung für den Reichsarbeitsdienst) er en utmerkelse ifra det tredje rike som ble gitt som en medalje ved lang tjeneste i den tyske Reichsarbeitsdienst (Riksarbeidstjenesten).


== Design ==
Medaljen er oval med en eikekrans langs kanten på begge sider, på advers er det et hakekors på et spadeblad, og med to byggstrå i en «V» under. På  revers er teksten «Für treue Dienste im Reichsarbeitsdienst» (for tro tjeneste i Riksarbeidstjenesten). Medaljen har blått medaljebånd, og for kvinner er denne i en sløyfe, og den har heller ikke spadebladet på advers.


== Klasser ==
1. klasse – 25 års tjeneste, gull med rikssymbolet i gull på båndet (brodert eller i metallmerke)
2. klasse  – 18 års tjeneste, sølv med rikssymbolet i sølv på båndet (brodert eller i metallmerke)
3. klasse  – 12 års tjeneste, sølv
4. klasse  – 4 års tjeneste, bronse


== Se også ==
Liste over tyske sivile utmerkelser 1933-1945
Martha Goldstein

Martha Goldstein (1919–2014) var en amerikansk cembalist og pianist.


== Virke ==
Martha Goldstein tok musikkutdanningen ved Peabody-konservatoriet, Johns Hopkins University i Baltimore og ved The Juilliard School i New York. Lærere var James Friskin, Mieczyslaw Munz, Audrey Plitt og Eliza Woods. Goldstein vant førsteprisen i en Steinway-klaverkonkurranse. Hun underviste senere i 20 år ved Peabody-konservatoriet.Goldstein holdt konserter i USA, Nord-Afrika, Midtøsten og Europa.


== Repertoar ==
Goldsteins musikalske repertoar strakte seg fra musikk av Froberger,  J.S. Bach,  Händel, Telemann, Zipoli, D. Scarlatti til virtuos musikk fra romantikkens klaverlitteratur: Chopin, Liszt, Brahms og Busoni. Goldstein var representant for en historisk informert oppføringspraksis og spilte overveiende inn musikk på tidsriktige instrumenter.


== Innspillinger ==
Mange av Goldsteins innspillinger ble først gitt ut på LP av Pandora Records. Selskapet ble lagt ned da CD-formatet ble dominerende, og selskapets arkiv ligger i sin helhet tilgjengelig for fri nedlasting, blant annet på Wikipedias Common-arkiv.
Martha Goldstein: The Italian Harpsichord
J. S. Bach: Flute sonatas. Complete and Authentic Works from the Neue Bach Gesellschaft. Med Alex Murray (traverso) og  Martha Goldstein (cembalo)
J. S. Bach: Flute sonatas. Incomplete and Controversial Sonatas (Murray og Goldstein)
J. S. Bach / Martha Goldstein – The Sound of the Keyboard Lute
J. S. Bach: Music for Solo Traverso, Volume I (Murray og Goldstein)
F. Chopin: Etyder, op. 10, op. 25
J. Brahms: Walzer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martha Goldstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Martha Goldstein på Discogs 
(en) Martha Goldstein på MusicBrainz
Rhinoprod

RhinoProd Records er et uavhengig plateselskap med base i Trondheim. RhinoProd Records artister distribueres av Musikkoperatørene og Phonofile.


== Historie ==
Labelen ble startet i 2002 av Eirik Lian og Arne Slomann Johannessen for utgivelse av egen musikk i bandet Josephine. Johannessen fortsatte driften sammen med Stian Denstad og Jonny Hanger von Humstad etter at Lian sluttet i 2007. Da RhinoProd opphørte i 2010 startet Denstad, Johannessen og Humstad Riot Factory.
I 2012 tok Lian igjen opp driften av RhinoProd.


== Band ==
Lionhorse
Tenderleaves
PELbO(nå på Riot Factory)
1001
Tangueros del Norte
Josephine
Poor Felix
Karl Barx
The Book Depository
Rest of my life (RoML)


== Utgivelser ==
RPCD 001 Josephine – New Cries of Battle and Victory
RPCD 002 The Book Depository – Shots Fired At The Grassy Nole
RPCD 003 Josephine – Welcome The Revolutionaries EP
RPCD 004 Josephine – [White Uniform] Contrast EP
RPCD 005 Poor Felix – As Down As Can Be EP
RPCD 006 Josephine – Together We'll Never
RPCD 007 Karl Barx – A Produkt Of Imagination
RPCD 008 Tangueros del Norte – Inspiración
RPCD 009 1001 – 1001
RPCD 010 PELbO – PELbO
RPCD 012 Tenderleaves – Tenderleaves
RPCD 013 Rest of My Life – "What We Lack In Size We Make Up For In Devotion"
RPCD 014 PELbO – PELbO - remix
RPCD 015 Lionhorse - Quiet moment - single - 2012
RPCD 016 Lionhorse - Nothinggirl - single - 2013
RPVIN 017 Lionhorse - Pine Tree Wood - album - 2013
RPVIN 018 Lionhorse - The Boy & The Sun - album - 2015


== Eksterne lenker ==
RhinoProd på MySpace
Alternative Julekalender på MySpace
Gåten Kaspar Hauser

Gåten Kaspar Hauser (tysk originaltittel Jeder für sich und Gott gegen alle, på engelsk The Enigma of Kaspar Hauser) er en vesttysk spillefilm fra 1974 skrevet og regissert av Werner Herzog. Filmen handler om den mystiske 1800-tallsskikkelsen Kaspar Hauser.


== Handling og bakgrunn ==
Filmen bygger på den sanne historien om Kaspar Hauser, en ung gutt som plutselig dukket opp i den tyske byen Nürnberg våren 1828. Hauser var fremmed for alle og kunne knapt nok gå eller snakke. Han skal seinere ha forklart at han var blitt holdt fanget i en kjeller så lenge han kunne huske, og at han var blitt sluppet fri av uviss grunn. Filmen viser hvordan Professor Daumer forsøker å ta seg av gutten og innlemme ham i samfunnet, og beskriver merkelige enkeltepisoder fram til Hauser blir overfalt og seinere dør av skadene.
Herzog er kjent for sin fascinasjon for menneskelig galskap og det som er uforståelig og annerledes. Dette viser også valget av hovedrolleinnehaver: 17-åringen Kaspar Hauser blir spilt av Bruno S., en 41-åring som selv ble mishandlet som barn og tilbrakte store deler av livet på mentalsykehus før han som voksen forsøkte å livnære seg som kunstner. 
Filmen kjempet om Gullpalmen under Filmfestivalen i Cannes i 1975. Der mottok den tre andre priser, deriblant juryens hovedpris og den økumeniske jurys pris.


== Eksterne lenker ==
(en) Gåten Kaspar Hauser på Internet Movie Database 
(no) Gåten Kaspar Hauser hos Filmfront 
(sv) Gåten Kaspar Hauser i Svensk Filmdatabas 
(da) Gåten Kaspar Hauser i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Gåten Kaspar Hauser på Allociné 
(nl) Gåten Kaspar Hauser på MovieMeter 
(en) Gåten Kaspar Hauser på AllMovie 
(en) Gåten Kaspar Hauser på Turner Classic Movies 
(en) Gåten Kaspar Hauser på Rotten Tomatoes 
Bergen Filmklubb om «Gåten Kaspar Hauser»
Filmblogg om «Gåten Kaspar Hauser»