jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sigurd Simensen

Sigurd Simensen (født 19. februar 1888 på Vestfossen i Buskerud, død 27. april 1969) var en norsk fagforeningsmann, redaktør, politiker og ordfører, hjemmehørende i Arbeiderpartiet, senere Norges Kommunistiske Parti.
Simensen gikk i mekanikerlære, ble lokomotivmontør og var fra 1907 medlem av Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund. I 1917 jobbet han ved Thunes mekaniske verksted i Kristiania, og var i desember initiativtager da jernarbeiderne i hovedstaden nedsatte en komite og januar året etter sendte ut oppfordring til å opprette arbeiderråd over hele landet.Fra 1917 satt han i Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbunds sentralstyre, og i 1918 ble han redaksjonssekretær i NSUs avis Klassekampen. Han satt i Arbeiderpartiets sentralstyre fra 1918 til 1919. Han ble i 1918 også bedt om å stille som kandidat til formannsvervet i partiet, men vegret seg. Dette året ble han imidlertid reisesekretær for partiet i Nord-Norge.Under storstreiken i 1921 opphold han seg i Hammerfest som redaktør for Vest-Finmarkens social-demokrat. Der ble han «streikegeneral» i den dramatiske konflikten, - i ettertid kjent som «Hammerfestkommunen». I etterkant ble han dømt til 120 dagers ubetinget fengsel pluss betaling av saksomkostninger for «opprør og revolusjonær virksomhet».
Simensen virket resten av sitt liv i Harstad. Her var han først redaksjonssekretær, så fra 1922 redaktør i Arbeiderparti-avisen Folkeviljen. Ved partisplittelsen i 1923 ble det også strid om denne avisen. Både partiet lokalt og redaktøren fulgte Norges Kommunistiske Parti etter splittelsen, - men avisstriden ble løst «i minnelighet» ved at Simensen overlot avisen til AP...
Underhånden hadde han forhandlet fram økonomisk kompensasjon, penger han i 1924 benyttet til å starte «sin egen» NKP-avis: Dagens Nyheter. Han vurderte dette som et bedre alternativ enn å prøve å ta over gjeldstyngede Folkeviljen. Den nye avisen Dagens Nyheter ble en av de mer vellykkede avissatsinger blant NKP-avisene. Den kom ut helt til 1931. 
I Harstad satt Simensen i bystyret for NKP fra 1925 til 1953. Han var viseordfører i byen 1929-1930 og ordfører 1946–1947. 


== Bibliografi ==
Direkte Aktion, Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbunds forlag, Kristiania 1918


== Referanser ==


== Kilder ==
Gunnar E. Kristiansen Sigurd Simensen. Kommunist og pressemann - En framstilling av redaktøren av partiavisene Folkeviljen (DNA) og Dagens Nyheter (NKP) i Harstad fra 1922 til 1931 Masteroppgave i historie, Universitetet i Tromsø 2006


== Eksterne lenker ==
NRK Nett-TV: En standhaftig revolusjonær - Portrett av redaktør Sigurd Simensen
Regionalisme

Regionalisme er en politisk ideologi som fokuserer på en bestemt regions eller gruppe av regioners interesser. Regionalismens mål er å øke regionens innflytelse og politiske makt, enten gjennom bevegelser for begrensede former for autonomi (devolusjon, detstatsrettigheter, desentralisering) eller gjennom mer radikale endringer (suverenitet, separatisme, uavhengighet). Regionalister foretrekker ofte løse føderasjoner eller konføderasjoner framfor enhetsstater med en sterk sentralregjering. 
Et regionalistisk parti er et politisk parti som går inn for autonomi for sin region. Siden regionalistiske partier normalt ikke får tilstrekkelig med stemmer til å dominere på nasjonalt nivå, vil de ofte inngå politiske allianser eller forsøke å bli en del av en koalisjonsregjering.  Eksempler på regionalistiske partier er Scottish National Party og Plaid Cymru i Storbritannia, Lega Nord i Italia og Pasientfokus i Norge.   


== Se også ==
Sentralisering
Kulturelle regioner
Føderalisme
Geopolitikk
Nasjonalstat
Løsrivelse
Nasjonal selvråderett
Selvstyre
Halsgjemmere

Halsgjemmere (Cryptodira) utgjør den største gruppen med skilpadder (Testudines). Den andre gruppen er halsvendere (Pleurodira). Halsgjemmere kan trekke hals og hode i S-form inn i ryggskjoldet, og slik beskytte seg mot farer. Bekkenet er ikke fastvokst til ryggskjoldet.


== Inndeling ==
Inndelingen av gruppen skilpadder (Testudines) følger Turtles of the World og er i henhold til IUCN/SSC Tortoise and Freshwater Turtle Specialist Group.

Reptilia, krypdyr
Eureptilia, (klade, ikke navngitt)
Romeriida, (klade, ikke navngitt)
Diapsida, diapsider
Neodiapsida, (klade, ikke navngitt)
Sauria, (klade, ikke navngitt)
Pantestudines, (klade, ikke navngitt)
Testudinata (Rhaptochelydia), (klade, ikke navngitt)
Mesochelydia, (klade, ikke navngitt)
Perichelydia, (klade, ikke navngitt)
Testudines, skilpadder
Pleurodira, halsvendere
Cryptodira, halsgjemmere
Durocryptodira, (infraorden, ikke navngitt)
Cheloniodea, (overfamilie, ikke navngitt)
Cheloniidae, havskilpadder
Dermochelyidae, havlærskilpadder
Chelydriodea, (overfamilie, ikke navngitt)
Chelydridae, alligatorskilpadder
Dermatemydidae, elveskilpadder
Kinosternidae, klaffeskilpadder
Testudinoidea, (overfamilie, ikke navngitt)
Emydidae, sumpskilpadder
Platysternidae, storhodeskilpadder
Geoemydidae, asiasumpskilpadder
Testudinidae, landskilpadder
Trionychia, (infraorden, ikke navngitt)
Trionychoidea, (overfamilie, ikke navngitt)
Carettochelyidae, tryneskilpadder
Trionychidae, bløtskilpadder


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) halsgjemmere – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) halsgjemmere hos Fauna Europaea 
(en) halsgjemmere hos Fossilworks 
(en) halsgjemmere hos Fossilworks 
(en) halsgjemmere hos ITIS 
(en) halsgjemmere hos NCBI 
(en) Kategori:Cryptodira – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cryptodira – detaljert informasjon på Wikispecies
Crotaphytidae

Crotaphytidae er en gruppe iguaner.
Disse øglene lever på marka i ørken og andre tørre, steinete steder i USA fra det østlige Oregon til  Mississippifloden, og sør til Nord-Mexico. Crotaphytidene lever nesten utelukkende av andre øgler og andre små virveldyr.


== Systematikk ==
Det har vært vanlig å regne dem som en underfamilie av en stor familie som omfatter alle iguaner, men nå blir denne gruppen plassert i en egen familie. Det er 12 arter, fordelt på to slekter.


== Eksterne lenker ==
(en) Crotaphytidae i Encyclopedia of Life 
(en) Crotaphytidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Crotaphytidae hos Fossilworks 
(en) Crotaphytidae hos ITIS 
(en) Kategori:Crotaphytidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Crotaphytidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
The Reptile Database: Crotaphytidae
Halsvendere

Halsvendere (Pleurodira) utgjør den minste gruppen med skilpadder (Testudines). Den andre gruppen er halsgjemmere (Cryptodira). Halsvenderne vender hals og hode til siden og legger det inntil kroppen i ryggskjoldet for å beskytte seg mot eventuelle farer. Bekkenet er festet til ryggskjoldet. 
Halsvendere er i dag begrenset til ferskvannsmiljøer i Sør-Amerika, Afrika–Madagaskar og Australia, men tidligere hadde de mye større utbredelse og fantes også i Eurasia, India og Nord-Amerika, inkludert i marine miljøer.


== Inndeling ==
Inndelingen av gruppen skilpadder (Testudines) følger Turtles of the World og er i henhold til IUCN/SSC Tortoise and Freshwater Turtle Specialist Group.

Reptilia, krypdyr
Eureptilia, (klade, ikke navngitt)
Romeriida, (klade, ikke navngitt)
Diapsida, diapsider
Neodiapsida, (klade, ikke navngitt)
Sauria, (klade, ikke navngitt)
Pantestudines, (klade, ikke navngitt)
Testudinata (Rhaptochelydia), (klade, ikke navngitt)
Mesochelydia, (klade, ikke navngitt)
Perichelydia, (klade, ikke navngitt)
Testudines, skilpadder
Pleurodira, halsvendere
Cheloidea, (overfamilie, ikke navngitt)
Chelidae, slangehalsskilpadder
Pelomedusoidea, (overfamilie, ikke navngitt)
Pelomedusidae, pelomeduseskilpadder
Podocnemididae, elvehalsvendere
Cryptodira, halsgjemmere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Halsvendere – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Halsvendere i Encyclopedia of Life 
(en) Halsvendere hos Fossilworks 
(en) Halsvendere hos ITIS 
(en) Halsvendere hos NCBI 
(en) Kategori:Pleurodira – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pleurodira – detaljert informasjon på Wikispecies
Pilot (band)

Pilot var et britisk pop rock–band som ble grunnlagt i 1973 i Edinburgh av David Paton og Billy Lyall, som begge hadde en fortid i bandet Bay City Rollers.
Disse to fikk selskap av trommeslager Stuart Tosh samt gitaristen Ian Bairnson, og samlet spilte bandet inn flere demolåter rundt 1973 og 1974 som til slutt fikk oppmerksomheten til Emi Records. Deres singlelåt «Magic» fra deres debututgivelse endte opp som nummer elleve i Storbritannia og som nummer fem i USA, og er fortsatt regnet som en popklassiker som blir brukt til reklame og i filmer (blant annet i soundtracket til filmen Herbie – Full tank fra 2005. Den enkle men fengende låta «January» ble deres største prestasjon i Storbritannia, hvor den til slutt endte opp på førsteplass på de britiske listene i januar 1975. 
Bandets andre låter som fikk listeplasseringer var «Call Me Round» og «Just A Smile», som begge var fra 1975. Rundt 1977 var for øvrig bare Paton og Bairnson igjen av den originale besetningen, og disse to spilte inn Pilots siste album med det selvforklarende navnet Two's a Crowd alene. Ved 1978 hadde alle medlemmene flyttet videre til andre prosjekter, hvor Tosh, Paton og Bairnson forble kjernen i Alan Parsons Project, før Tosh siden ble en del av 10cc. Lyall døde for øvrig av en aids–relatert sykdom i 1989. 
Paton og Bairnson gikk sammen igjen i 2002 for å spille inn igjen albumet Two's a Crowd på nytt, og dette albumet gikk under navet Blue Yonder.


== Medlemmer ==
Ian Bairnson – Gitar
Billy Lyall – Keybords, vokal
David Paton – Bass, gitar og vokal
Stuart Tosh – Trommer


== Diskografi ==
Album:

1974: From The Album Of The Same Name
1975: Second Flight (UK #48)
1976: Morin Heights
1977: Two's a Crowd
2002: Blue YonderSingler:

1974: Magic (UK #11, USA #5)
1975: January (UK #1)
1975: Call Me Round (UK #34)
1975: Just a Smile (UK #31)


== Eksterne lenker ==
(en) Pilot på Discogs 
(en) Pilot på MusicBrainz 
(en) Pilot på Spotify 
(en) Pilot på Songkick 
(en) Pilot på AllMusic
Hoplocercidae

Hoplocercidae er en familie iguaner. Det har vært vanlig å regne dem som en underfamilie av en stor familie som omfatter alle iguaner, men nå blir denne gruppen plassert i en egen familie.
Disse øglene lever i Mellom- og Sør-Amerika fra Panama til Peru. De lever enten i regnskog (Morunasaurus, Enyalioides), eller i tørrere skogtyper (Hoplocercus). Mange av artene har store skjell på halen som står ut som små pigger, og noen av dem bruker denne halen til å grave fordypninger i bakken, men ingen av artene graver virkelige huler. Noen arter lever oppe i trær, mens andre holder til på marka. Kroppslengden er maksimalt 16 cm. Hoplocercus skiller seg ut blant iguaner ved å være nattaktiv.


== Eksterne lenker ==
(en) Hoplocercidae i Encyclopedia of Life 
(en) Hoplocercidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hoplocercidae hos Fossilworks 
(en) Hoplocercidae hos ITIS 
(en) Hoplocercidae hos NCBI 
(en) Kategori:Hoplocercidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hoplocercidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
The Reptile Database: Hoplocercidae
Band (i båt)

Band er betegnelse på tverrstiver i en lett trebåt bygd i klinkbyggingsteknikk. 
Band blir ofte feilaktig kalt «spant», men inngår i båtskroget på en helt annen måte: Båtbyggeren bygger opp (noen av) bordgangene («plankene») i båtskroget først, og setter deretter inn (deler av) banda.  Hovedstyrken og hovedformen i skroget dannes av at bordene er klinket sammen langs kantene, og derfor danner et sammenhengende skall (hvorfor klinkbygging ofte kalles for skallbyggingsteknikk).  Banda kan lages tilsvarende tynne og lette, og plasseringen av dem kan varieres, mer ut fra hvilken bruk man ønsker av båten, enn av behov for styrke.  Det er eksempler på at band er flyttet i båter når behovene har endret seg, og at båter som skal være ekstra lette og bevegelige har ekstra få band.  Båter av samme størrelse og type kan være «framrømt» eller «bakrømt» etter hvordan banda er satt inn i båten; de kan med vilje være satt langt fremme eller langt bak i båten.
Band kan ha flere ulike former, og det kan brukes sjølgrodde emner i vekslende grad i dem.  De to hovedformene for band er band med tverrbjelke, helst kalt bite eller bete, og band uten. (En bite kan også være en tverrbjelke i et hus.) 
Den letteste og sterkeste formen for band uten bite var et band skåret ut av en eneste krok, slik at det gikk ubrutt fra overkant til overkant i båten.  Band med bite har et –  helst sjølgrodd – underband, og biten om lag halvveis oppe i båten.  Opp fra biten går opplennene eller opplengerne, de delene som buer oppover bordene mot båtens overkant.  
Begge sidene av biten skal være laget av sjølgrodde emner, og helst slik at den ene eller begge både danner opplengeren på sin side, og dessuten går tvers over hele båten som selve biten.  I en del moderne båter har bruken av sjølgrodde emner blitt liten; underbanda er ofte skåret ut av rettvokste planker, og er derfor tykkere enn før (uten at de blir riktig så sterke som sjølgrodde!), ingen av opplengerne utgjør hele biten, men er skjøtt til denne på begge sider, og biten som en egen trestokk.  Av og til er biten bare et bord som går tvers over båten, og ingen deler av bandet er sjølgrodd.
Plankeadel

Plankeadel er en spøkefull betegnelse på en norsk overklasse som tjente seg rik på foredling og eksport av planker og trelast, særlig på 1700-tallet. Dette handelspatrisiatet eller trelastpatrisiatet var det mektigste norske storborgerskapet før skipsrederne og industriherrene kom på 1900-tallet. Plankeadelen hadde i likhet med den europeiske adelen høy sosial status i samfunnet.


== Historie ==


== Se også ==
Patrisier
Nordlandsslekt


== Litteratur ==
John Peter Collett og Bård Frydenlund (red.): Christianias handelspatrisiat: En elite i 1700-tallets Norge. Andresen & Butenschøn, 2008. ISBN 82-7694-220-2
Lars Fasting og Jiri Havran. Trondheim - gullalder 1760-1860 = The golden age of Trondheim.  ARFO, 1997. ISBN 82-91399-05-0
Knut Sogner. Plankeadel : Kiær- og Solberg-familien under den 2. industrielle revolusjon. Oslo, Andresen & Butenschøn for Handelshøyskolen BI, 2001. ISBN 82-7694-078-1
Erling Rimehaug. Trelastpatrisiatet og den økonomiske politikk i merkantelismens siste periode : en undersøkelse av pengepolitikkens virkninger for norsk trelasteksport 1760-1806. Hovedoppgave i historie ved Universitetet i Oslo, 1975
Kari Telste. «Visittstuen som speilbilde av global handel? : handelspatrisiat, selskapsliv og forbruk i Christiania omkring 1760». I: Heimen, nr 4, 2009


== Eksterne lenker ==
Om plankeadelen i Norgeslexi
Om «trelastskongen» Julius Jakhelln
Trondheims paleer med bakgrunn i trelastæraen
Handelspatrisiatet - en avgjørende elite i 1814, artikkel hos Norgeshistorie.no
Thailand Masters

Thailand Masters er en tidligere snookerturnering for profesjonelle, turneringen har også gått under navnene Thailand Open og Asian Open. Turneringen var rankingturnering fra sesongen 1989/1990 til 2001/2002.
Den lokale stjernen James Wattana har hatt særlig stor suksess i turneringen med to seire.


== Vinnere ==
Sveinung Nordstoga

Sveinung Nordstoga (født 31. oktober 1954) er dosent i norsk ved Universitetet i Sørøst-Norge og sakprosaforfatter av bøker om litteraturhistorie og norskopplæring.  Han har også skrevet artikler om norskdidaktikk og om forfatterene Frode Grytten og Kjartan Fløgstad, og analyse av noen av Arne Moslåttens tekster som blir brukt av musikkgruppa Hellbillies, og tekster av Ole Paus. Han har doktorgrad på lesebøkene til Andreas Austlid. 


== Bibliografi ==
Litteraturhistorie og L97. Ei fagdidaktisk innføring 2000 ISBN 9788251836982
Inn i norskfaget. Om faget, debatten og didaktikken 2003 ISBN 9788279351245
Litteraturhistoria i norskverk for ungdomssteget
Mål dagen og skriv eit dikt! Tekstmøte mellom Hellbillies og Olav H. Hauge Norsk litterær årbok 2007 side 118


== Eksterne lenker ==
Elevens litteraturhistorie anno 1997
Litteraturhistoria på ungdomssteget – gammal tradisjon i ny innpakking?
José Miaja

José Miaja Menant (født 20. april 1878, død 14. januar 1958 i Mexico) var en spansk hæroffiser i Den andre spanske republikken.
Han begynte ved militærakademiet i Toledo i 1896. 
På tross av hans medlemskap i Unión Militar Española ble han i 1935, av den konservative forsvarsministeren  José María Gil-Robles y Quiñones, utstasjonert i Lérida, en obskur militærpost langt fra hovedstaden Madrid. Handlingen indikerte at han ikke hadde den konservative regjeringens hele og fulle tiltro. 
I starten av den spanske borgerkrigen var han utstasjonert i Madrid og forble lojal til den republikanske regjeringen. Etter at regjeringen rømte Madrid i november 1936 fikk Miaja kommando over Junta de Defensa i Madrid.
Sammen med sin stabssjef Vicente Rojo Lluch klarte han å stoppe nasjonalistene ved Manzanareselven under Beleiringen av Madrid.
Som øverstkommanderende for den midtre sonen kommanderte han slagene ved Jarama, Guadalajara og Brunete. Han støttet senere Segismundo Casados opprør mot regjeringen i mars 1939. Etter den spanske borgerkrigen gikk han i eksil, først i Algerie og Frankrike, så til Mexico der han døde.


== Referanser ==
Grøtbergsleia

Grøtbergsleia er ei grend i Østre Toten, rundt tre kilometer nord for Lena. Grenda har navn etter Grøtbergsgardene (gnr. 146). Her ligger også flere større småbruk, bl.a. Skjæparud og Nystuggua. Disse bruka var opprinnelig husmannsplasser under storgardene Lunda og Alstad i hovedbygda i Østre Toten. I Grøtbergsleia og resten av grenseområdet mellom hovedbygda og Nordlia hadde flere av de større gardene i Østre Toten utmark, og her ble det fra 1700-tallet bygd mange husmannsbruk. 
Gjennom Grøtbergsleia går den gamle Trondhjemsvegen. Denne ble omlagt rundt 1930. Den gamle traseen kryssa Heggshuselva ved Djupdalen. Der ligger Totens eneste kjente bygdeborg, Djupdalsborgen.
Øyvind Slåke

Øyvind Slåke (født 17. februar 1965 i Kvinnherad) er en norsk politiker for Arbeiderpartiet, og sekretariatsleder i Arbeiderpartiets stortingsgruppe.
Slåke har blant annet vært rådgiver i Maritimt Forum og Norges Rederiforbund, politisk rådgiver i Arbeiderpartiets stortingsgruppe og i Arbeiderpartiet. Slåke var også politisk rådgiver i Justisdepartementet for Arbeiderpartiet fra november 1996 til juni 1997, da Gerd-Liv Valla var justisminister. Øyvind Slåke har dessuten hatt stilling som spesialrådgiver i Fagforbundet Industri Energi (tidligere NOPEF og NKIF). Etter dette overtok han 14. desember 2007  som statssekretær i Nærings- og handelsdepartementet etter forgjengeren Frode Berge. 


== Eksterne lenker ==
(en) Øyvind Slåke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Øyvind Slåke hos Stortinget 
(no) Øyvind Slåke hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Biografi hos NHD
(no) Valla kalte rådgiver «mamma-gutt»
Grøtberg

Grøtberg er en matrikkelgard i Østre Toten (gnr. 146), om lag tre kilometer nord for Lena. Det er i dag (2008) tre bruk, Pergarden (bnr. 1), Ner-Grøtberg (bnr. 2) og Grøtberg (bnr. 4). Jorda på det fjerde bruket, Bakken (bnr. 3), er solgt til garden Hammarstad. Unna Grøtberg er også småbruket Grøtbergsbakken (bnr. 5). Grøtbergsgardene har gitt navn til grenda Grøtbergsleia. I Norske Gaardnavne tolkes gardsnavnet Grøtberg som en sammensetning av gammalnorsk grjót, stein, og berg, altså Steinberg.


== Eksterne lenker ==
Norske Gaardnavne
Wupper

Wupper (også kalt Wipper) er en elv i Tyskland, som har sin kilde i Bergisches Land og renner fra øst mot vest ut i Rhinen ved byen Leverkusen i delstaten Nordrhein-Westfalen. Wupper er 116,5 km lang og har et fall på drøye 400 meter gjennom elveløpet. Vannføringen midtveis (ved Pegel Opladen) er 14,8 m³/sek (17 m³/sek ved utløpet i Rhinen). Nedbørfeltet er 813,4 km².

Wupper starter noen kilometer nord for Gummersbach, og renner gjennom storbyen renner gjennom Wuppertal, Remscheid, Solingen og Leverkusen. Helt enderst ved Leverkusen renner den eneste bielven ut – Dhünn. I nedbørfeltet bor det ca. 900 000 mennesker.
På 1970-tallet var Wupper blant Tysklands mest forurensede elver, men et massivt renseprogram har brakt stor artrikdom av fisk tilbake til elven. Vannkvalitetsgraden er per 2003 i kategori II-III (kritisk belastet), ifølge Staatliches Umweltamt Düsseldorf.


== Historie ==
Fiske har foregått i elven siden før middelalderen. Wupper har hatt stor betydning for industrialiseringen av områdene nordvst for Bergisches Land. Elven ble tidlig brukt som energikilde for vannmøller, blant annet i den tidlige metallindustrien i Solingen. Fra 1800-tallet ble elven også brukt som kjølevannskilde for den store kjemiske industrien som vokste opp i Wuppertal og Leverkusen (Bayerwerke AG).


== Litteratur ==
Alfred Lauer: Die Wupper – Von der Quelle bis zur Mündung. J.F. Ziegler KG, Remscheid 1988, ISBN 3-923495-13-7
Günter Hammermann: Wanderungen im Bergischen Land. Droste Verlag, Düsseldorf 1995, ISBN 3-7700-1038-8


== Referanser ==
Vestviken Kollektivtrafikk

Vestviken Kollektivtrafikk (VKT) var en felles kollektivtransportforvalter for Buskerud, Telemark og Vestfold og var organisert som et felleseid aksjeselskap. VKT overtok forvaltningsansvaret fra 1. januar 2006, med hovedoppgave å samordne kollektivtrafikk og skoleskyss i de tre fylkene. For Buskerud organiseres busstrafikken siden 2010 av selskapet Brakar, mens Telemark har siden 2014 valgt å gjøre det internt i fylkeskommunen under navnet Farte. VKT overtok i sin tid ansvaret for Vestfold etter Vestfold Kollektivtrafikk, som var operativt fra 1. januar 1999. Fra 15. august 2015 er det igjen Vestfold Kollektivtrafikk som har ansvaret i Vestfold.
VKT hadde avtaler med busselskap med en verdi på vel 600 millioner kroner årlig, noe som tilsvarer 650 lokalbusser som kjører 26 millioner rutekilometer per året.


== Historie ==
Fra og med 1. januar 2004 inngikk Buskerud, Telemark og Vestfold et femårig prøveprosjekt om regionråd og samarbeid mellom de tre fylkene, der blant annet kollektivtrafikk var noe man ønsket å utvikle sammen. I februar 2005 ble det lagt fram en utredning om felles bestillerenhet for kollektivtransport og skoleskyss som ble behandlet og vedtatt i regionrådet 20. april samme år, og 20. juni 2005 ble Vestviken Kollektivtrafikk AS (VKT) etablert. 1. januar 2006 overtok VKT ansvaret for kollektivtrafikken fra fylkeskommunene i Buskerud og Telemark og fra Vestfold Kollektivtrafikk. Hvert av de tre fylkene eide hver sin aksje av totalt tre.
Våren 2009 ønsket Buskerud å trekke seg ut av VKT og heller starte sitt eget selskap. Selskapet Buskerud Kollektivtrafikk ble derfor stiftet 26. oktober 2009, og overtok VKTs ansvar i Buskerud fra 1. juli 2010. Selskapet endret senere navn til Brakar.
I juni 2014 vedtok Telemark fylkesting å avvikle sitt eierskap i VKT, og sa opp rammeavtalen fra 1. juli samme år. 1. juli 2015 overtok Telemark fylkeskommune ansvaret for kollektivtrafikken i fylket, og stod selv for utlysning av nytt anbud for Grenland med trafikkstart i 2016. Farte ble høsten 2015 lansert som det nye navnet på kollektivtrafikken i Telemark.
Vestfold fylkeskommune bestemte seg i 2015 for å overføre virksomheten tilbake fra VKT til Vestfold Kollektivtrafikk, blant annet på grunn av et pågående momskrav fra Skatt Sør mot VKT som ville kunne slå hele selskapet konkurs, og fordi Vestfold var det eneste fylket med drift igjen i selskapet. 15. august 2015 ble virksomheten flyttet, og nettsider og informasjonsmateriell ble endret til Vestfold Kollektivtrafikk. Selskapet ble avviklet 4. januar 2019.


== Referanser ==