jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sørkorridoren

Sørkorridoren betegner veier og jernbanen gjennom Oslo sør og Akershus i retning Østfold. De viktigste trafikkårene er E6, E18 og Østfoldbanen. Hertil er et nytt dobbelt jernbanespor Oslo-Ski (Follobanen) - som ble åpnet i desember 2022. Det også under planlegging en direkte godsforbindelse mellom Follobanen og godsterminalen på Alnabru (Bryndiagonalen). Follobanen skal, iflg. Jernbaneverket, få like stor kapasitet som tre firefelts motorveier. Bryndiagonalen vil avlaste sørkorridoren for rundt 750 trailere per virkedøgn.
I likhet med de fleste hovedveier rundt Oslo, er det tidvis sterkt redusert fremkommelighet langs veiene gjennom Sørkorridoren, også etter at flere av dem er utvidet til motorveistandard; gjennomsnittshastigheten i rushtidene er på 34–38 km/t. Og i rushtidene er tog og busser ofte overfylt.


== Se også ==
Nordøstkorridoren
Vestkorridoren


== Kilder ==
Konsekvensutredning for hovedvegsystemet i Nordøstkorridoren


== Referanser ==
Monsieur de Sainte-Colombe

Monsieur de Sainte-Colombe (ca. 1640 – 1690/1700) var en berømt fransk gambist og komponist.


== Biografi ==
Sainte-Colombe er knapt nevnt i samtidige kilder. Verken hans fulle navn, foreldrenes navn, hans føde- eller dødssted eller nøyaktig fødsels- og dødsdato er kjent med full sikkerhet, men ifølge nyere forskning var fornavnet høyst sannsynlig Jean. Han skal ha bodd en tid i Paris og fått undervisning blant annet av  teorbisten og gambisten Nicolas Hotman. I kildene omtales han ofte som Sainte-Colombe le père («faren») fordi det finnes en annen komponist og gambist med samme navn (ca. 1660–1720) som i samtidige dokumenter opptrer under tilnavnet le fils («sønnen»).
Familien stammet fra sydvestre Frankrike, muligens Pau og var hugenotter. Med de religiøse motsetningene som eksisterte i Europa på 1600-tallet blir det spekulert i om knappheten på samtidige kilder om Sainte-Colombe skyldes at de katolske myndighetene uvilje til å registrere data om protestantiske innbyggere. Det er ikke usannsynlig at Sainte-Colombe le fils virkelig var hans sønn, for le fils opptrer i kilder fra Durham i England, og mange hugenotter rømte til protestantiske land etter at Ludvig 14. opphevet ediktet i Nantes i 1685.
Sainte-Colombe le père ble regnet som en av sin tids mest begavede gambister. Det lille man vet om ham fra samtidige kilder stammer stort sett fra hans elever, blant andre Jean Desfontaines, Marin Marais, Pierre Méliton og Jean Rousseau.
Sainte-Colombe føyde sannsynligvis en sjuende streng til bassgamben for å utvide toneomfanget og gi instrumentet en større uttrykksfylde. Jean Rousseau beskrev  spillet hans som «perfekt» og Marin Marais komponerte i 1701 gambestykket Tombeau pour Monsieur de Sainte-Colombe som et musikalsk minne over sin lærer. Sainte-Colombe hadde minst to døtre (Françoise og Brigide) som han opptrådte sammen med under konserter de holdt i deres eget hjem. Ved hoffet opptrådte han ikke.
Det er bevart over 170 stykker for sjustrengs sologambe og 67 Concerts à deux violes esgales for to gamber etter Sainte-Colombe, noe som gjør han til den mest produktive franske gambekomponisten før Marin Marais.


== Film om Sainte-Colombe og Marin Marais ==
I 1991 regisserte Alain Corneau inn filmen Tous les matins du monde (omtrent «Allverdens morgener», filmen ble i Norge markedsført under navnet Alle årets dager) etter Pascal Quignards roman med samme navn. Gambemusikken i filmen ble spilt av den katalanske gambisten Jordi Savall. Hendelsene i historien er fiksjon, men er basert på de historiske karakterene Sainte-Colombe (spilt av Jean-Pierre Marielle) og Marin Marais (spilt av Guillaume og Gérard Depardieu).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Monsieur de Sainte-Colombe på Discogs 
(en) Monsieur de Sainte-Colombe på MusicBrainz 
Jonathan Dunfords forskingsarbeid om Sainte-Colombe (engelsk og fransk)
Lydeksempel: Les Pleurs
Patrice Connelly, Historiske avhandlinger om viola da gamba (engelsk)
Filmen Alle årets dager på imdb.com
(en) Fritt tilgjengelige noter av Monsieur de Sainte-Colombe i International Music Score Library Project
Kristian Kapelrud

Kristian Kapelrud (født 21. februar 1972) er en norsk forfatter og grafisk designer.
Kapelrud arbeidet fra 1997 en periode for den kristne ukeavisa Magazinet i Oslo. I 2000 omarbeidet han sin  artikkelserie om utviklingslære og kreasjonisme i Magazinet til et debattskrift for ungdom under tittelen Evolusjon – opplest og vedtatt?Kristian Kapelruds romantrilogi Tegnets forsvarere er en fantasyserie for ungdom. Bøkene handler om forfatteren Louis Mackenzie og den fantasiverdenen han beskriver og samtidig lever seg inn i. I landet Alfabeta-Nia er en dyp sannhet blitt avslørt for folket, nemlig at livet deres består av bokstaver og ord. I den ideologiske krigen som følger, deler innbyggerne seg i tre leire: troende helter, uvitende tvilere og de onde som ønsker å ta makten fra Forfatteren. 
De fleste av bøkene til Kapelrud er preget av hans kristne tro.Kristian Kapelrud vokste opp i Elverum og Asker. Han bor på Ottestad utenfor Hamar. Han er gift og har tre barn. 


== Bibliografi ==

2000: Evolusjon – opplest og vedtatt? – temabok om kreasjonisme, utgitt på Lunde forlag
2002: Dippedangser og andre greier – morovers, Lunde forlag
2004: Tegnets forsvarere, Den siste striden – roman, Lunde forlag
2007: I begynnelsen var tegnet, Tegnets forsvarere 1 – roman, Gyldendal forlag
2008: Pakten, Tegnets forsvarere 2 – roman, Gyldendal
2009: Det siste slaget, Tegnets forsvarere 3 – roman, Gyldendal
2015: Hemmelig liga av døde menn – spenningsroman, Prokla-Media
2016: Rikke husker absolutt alt – nesten, bildebok om bibelvers, med illustrasjoner av forfatteren, Ventura forlag
2016: Guds rike er for slike som Rikke, bildebok, Ventura forlag
2017: Den evige blodspakten – forstå Bibelens røde tråd, sammen med Ken Wright


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Kristian Kapelrud i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Tegnet.no – nettsiden til trilogien om Tegnets forsvarere
Gyldendal forlags presentasjon av Kristian Kapelrud
Nicolas Hotman

Nicolas Hotman (ca. 1610 – 1663) var en fransk komponist, luttspiller og gambist av belgisk avstamming.


== Biografi ==
Hotman ble antakelig født i Brussel og stammet fra en fiolinbyggerfamilie fra Antwerpen og en familie av jernstøpere fra Dinant. Etter farens død i 1620 flyttet Hotman med sin mor Jeanne de Saint-Hubert til Paris. Han fikk sannsynligvis undervisning av André Maugars. I 1629 giftet Hotman seg med Anne Paris, datter til en kanselliskriver. Hun viste liten interesse for musikk og sannsynligvis derfor startet han også med børs- og eiendomsforretninger.
Likevel betegnet Marin Mersenne i 1636 ham som en av tidens beste gambister og teorbister. I 1661 ble Hotman Louis Couperins etterølger som musicien ordinaire de La Chambre du Roy (musiker ved det kongelige kapell), en stilling han hadde til sin død få år etter.
Hotman grunnla den franske gambeskolen. Han var antakeligvis lærer for Monsieur Demachy og Monsieur de Sainte-Colombe, og øvet innflytelse på betydelige franske gambevirtuoser som Marin Marais, Louis de Caix d'Hervelois og Antoine Forqueray. Hotman må ha vært en virtuos musiker, for  komposisjonene for viola da gamba og teorbe er spillteknisk vanskelige og fikk liten utbredelse til tross for at de var godt kjent.


== Verk ==
Samlingen Airs à boire à trois parties, publisert et år etter hans død
En suite kalt Suitte de Monsieur Otteman


== Eksterne lenker ==
(en) Nicolas Hotman på Discogs 
(en) Nicolas Hotman på MusicBrainz 
Kort om Hotman Arkivert 3. oktober 2016 hos Wayback Machine.
(en) Fritt tilgjengelige noter av Nicolas Hotman i International Music Score Library Project


== Referanser ==
Radiosender

Radiosender, også kjent under begrepet transmitter (gjennom-sender, formidler)  er en elektronisk innretning som sender (simpleks) og eventuelt også mottar (dupleks) elektromagnetisk signal som formidler innhold i form av radio, television, eller telekommunikasjon. 
Eksempler på radiosendere er WLAN-sender (og -mottaker) i bærbar PC, mobil basestasjon, senderen i en mobiltelefon, eller store installasjoner som radisenderne på Tryvann i Oslo.
De første radiosenderne var gnistsendere, oppfunnet og patentert av Nikola Tesla. Gnistsenderne kunne bare brukes for telegrafi, og de beslagla så stort frekvensområde at de ble forbudt. De ble efterfulgt av rørsendere som kan moduleres med lyd og andre signaler. Rørsendere og transistor består av en oscillator som er en forsterker med positiv tilbakekobling slik at den oscillerer, og et frekvensbestemmende ledd som kan være et krystall. Oscillatoren blir gjerne efterfulgt av ett eller flere forsterkertrinn. Det siste trinnet kobles til antennen. Amplitudemodulering kan skje i det siste trinnet. Frekvensmodulering kan skje i oscillatoren.                                                                                     
Det trådløse dataoverføringssystemet inkluderer vanligvis to komponenter - en sender som avgir et signal (lyd, video eller digitale data) og en mottaker som lar mottakeren få de tiltenkte dataene. Lyd-, video- eller tekstinformasjonen overføres via et radiosignal på en forhåndsdefinert radiobølge av en bestemt lengde. Hver stat har spesifikke lovbestemmelser angående styrken til et radiosignal du kan bruke. Så sendere ment for individuell eller kommersiell bruk varierer vanligvis fra 100 til 1000 fot når det gjelder signalets reiseavstand.                                                                                     


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
International Telecommunication Union
Jim Hawkins' Radio and Broadcast Technology Page
WCOV-TV's Transmitter Technical Website
Viking (tidsskrift)

Viking er et tidsskrift som utkommer årlig i regi av Norsk Arkeologisk Selskap. Det har vært og er en viktig publiseringskanal for arkeologisk forskning i Norge.
Viking ble første gang utgitt i 1937. Initiativtaker og redaktør var Anton Wilhelm Brøgger. Lenge var tidsskriftet utstyrt med den beskrivende undertittelen «tidsskrift for norrøn arkeologi», som fra og med 1996-utgaven ble endret til «norsk arkeologisk årbok». 
Redaksjonen består i 2019 av Kjetil Loftsgarden (hovedredaktør), Hege Damlien, Steinar Solheim, Irene Baug og Karin Kaldhussæter Lindboe (redakjsonssekretær)


== Eksterne lenker ==
Viking
Fulltekstpublisert 1937-2013
Johs Harviken

Johannes «Johs» Harviken (født 6. april 1943) i Hernes i Elverum) er en tidligere langrennsløper og snekker.
Han vant bronsemedaljen på 30 km i Vinter-OL 1972 i Sapporo. Han gikk i det samme mesterskapet siste­etappen på det norske stafettlaget (4 × 10 km) som kom på sølvplass. Harviken ble norgesmester individuelt én gang (30 km i 1970), og i 1967 ble han norgesmester i 3 × 10 km stafett. Johs Harviken var kjent for å gå meget elegant på ski; hadde det blitt delt ut stil­karakterer i langrenn ville han fått 5 × 20. Han gikk i alle år for Hernes IL og ble kalt stilløperen fra Hernes.


== Plasseringer i internasjonale mesterskap ==
1967: Nr. 8 på 50 km i Lahtis
1968: Nr. 5 på 50 km i Holmenkollen
1969: Nr. 2 på 50 km i Holmenkollen
1971: Nr. 11 på 50 km i Holmenkollen (med den klassiske sluttiden 3.33.33; dette er nøyaktig samme tid som Veikko Hakulinen vant denne distansen på i Holmenkollen i Vinter-OL 1952)
1972: Bronsemedalje på 30 km Vinter-OL 1972 i Sapporo
1974: Nr. 11 på 50 km i Holmenkollen
1975: Nr. 11 på 50 km i Holmenkollen


== Plasseringer i norgesmesterskap ==
1966: Nr. 9 på 50 km på Rena og nr. 10 på 30 km på Hernes
1967: Bronsemedalje på 30 km og nr. 4 på 15 km, Skorovatn, nr. 5 på 50 km, Mo
1968: Sølvmedalje på 15 km, Bærum
1969: Sølvmedalje på 30 km, Gjøvik
1970: Gullmedalje på 30 km og sølvmedalje på 15 km, Trondheim
1971: Bronsemedalje på 30 km, Fåberg
1972: Nr. 7 på 15 km, Tydal
1973: Nr. 10 på 15 km, Lillehammer
1974: Bronsemedalje på 15 km, Selbu
1975: Nr. 5 på 15 km, Heddal
1976: Nr. 8 på 30 kma, Surnadal


== Referanser ==


== Litteratur ==
Atle Nielsen (2001). Fra Wirkola til Wagstaffe : 199 idrettshelter uten hjelm, høydehus og slankepiller. Schibsted. ISBN 9788251618755. 


== Eksterne lenker ==
(en) Johs Harviken – Olympedia 
(en) Johs Harviken – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Johs Harviken – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Johs Harviken – FIS (langrenn)
Multi Phase Meters

Multi Phase Meters AS (MPM) var et teknologiselskap som leverte avanserte måleinstrumenter til oljeindustrien. Selskapet ble etablert av Hans Olav Hide og Arnstein Wee, og ble i 2009 oppkjøpt av FMC Technologies og ble i 2015 fusjonert inn i FMC Kongsberg Subsea. FMC Technologies fusjonerte med Technip i 2017 og er i dag TechnipFMC. Selskapet hadde hovedkontor i Stavanger, og avdelingskontorer i  Houston, Storbritannia og Italia. Teknologien og produktene til MPM ble utviklet i et såkalt JIP (Joint Industry Project) sammen med ledende internasjonale oljeselskap, hvor Eni, Norsk Hydro, Statoil, Shell, Total, ConocoPhillips var med i den innledende fasen. Senere kom flere selskap til. Utviklingen av selskap og teknologi ble støttet av Innovasjon Norge og Forskningsrådet.


== Teknologi ==
MPM-måleren benytter seg av egenutviklet bredbåndsteknologi (3D Broadband), som er en tomografisk metode basert på elektromagnestiske (EM) målinger. 
MFI måleren er unik på flere måter, først og fremst ved at den fungerer like godt for flerfase forhold (høyt væskeinnhold), som for våtgass (høyt gassinnhold) forhold. I tillegg er den selv-konfigurerende, i og med at den selv er i stand til å bestemme saltinnholdet i det produserte vannet, samt oljen og gassens fysiske egenskaper. Dette gjør at målingene er nøyaktige i det virkelige liv, der fluid egenskapene typisk vil endre seg over tid, og som en funksjon av hvilke brønner som produseres.


== Referanser ==
Volund (årbok)

Volund er en skriftserie (årbok) som utgis av  Norsk Teknisk Museum. 
Norsk Teknisk Museum startet i 1952 med utgivelse av årboken Volund som inneholder populærvitenskapelige artikler om et bredt utvalg emner innen norsk teknologi- og industrihistorie. Årboken er klassifisert som vitenskapelig tidsskrift. 


== Eksterne lenker ==
Siste års utgaver av Volund
By;Alarm

By;Alarm er et motarrangement til bransjetreff og prisutdelinger som by:Larm, Spellemannprisen og Alarmprisen. Målet er å skape litt oppmerksomhet rundt artister som ofte blir kategorisert som «for sært» eller «lite markedsførbart». 
By;Alarm er ikke en erstatning eller konkurrent til by:Larm, men et bredere og modigere alternativ for genuint musikkinteresserte. Ved booking av artister gjøres det på grunnlag av egenart og kunstneriske kvaliteter heller enn markedsførbarhet.
By;Alarm blir blant annet arrangert av Metronomicon Audio.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
ABC-statene

ABC-statene er en benevning for landene Argentina, Chile og Brasil i Sør-Amerika. Disse tre landene er sett på som de rikeste i Sør-Amerika.
Russian Trading System

Russian Trading System, RTS er aksjebørsen i Moskva. Børsen åpnet i 1995.
RTS er også en aksjeindeks med aksjer på samme børs.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hustavler

En Hustavle er et dikt skrevet av Arnulf Øverland. Det kom ut i 1929.
Diktet handler mye om det at vi må ta vare på hverandre. Vi må glede mens vi kan, for det kan fort være for sent. 
Hustavler er et formaningsdikt som er vanlig å finne i mange eldre, men også noen nyere hjem. Diktet er ofte brodert med rød tråd på hvite bakgrunn.
Andersdal

Andersdal (nordsamisk: Nieidavuovdi) er ei bygd i Tromsø kommune. Den ligger på østsida av Balsfjorden, like ved grensa til Balsfjord kommune, og rundt 45 kilometer kjøreavstand fra Tromsø sentrum (16 km i luftlinje).
Det er flere gårdsbruk i bygda. Om sommeren går både sauer og kyr på utmarksbeite inne i Andersdal, og holder stier og skog fra å gro igjen. Grunnkretsen Andersdal hadde 76 innbyggere i 2015.Fylkesvei 294 går gjennom bygda.
Andersdal er omgitt av natur som består av fjell, elv og fjord. Om sommeren er det mulig å fiske i Andersdalelva, der finnes både røye og ørret. Elva utløper i Balsfjord, i og utenfor utløpet kan man drive med bading og andre vannaktiviteter sommerstid. Det er bra forhold for å gå på fjellturer i Andersdal, både sommerstid og vinterstid. Det er mange fjelltopper å velge i, Durmålstinden (1061 moh), Gorzelvtinden (1072 moh), Snymannen (1196 moh), Andersdaltinden (1221 moh), Svartnestinden (1214 moh), Tverrbotnfjellet (1299 moh), Pernilsfjellet (1212 moh) og Stortinden (1320 moh).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andersdalen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Plopp (sjokolade)

Plopp er en sjokoladebit med tofféfyll. Visuelt og smaksmessig relativ lik Center. Produseres av Cloetta. Plopp ble introdusert i  1949 av Choklad Thule, som senere ble kjøpt opp av Cloetta. I forbindelse med oppkjøpet ble Plopp en del av sortimentet til Cloetta ved siden av Center.


== Ulikheter mellom Plopp og Center ==
Mange stiller spørsmålstegn ved om det er noe forskjell mellom Plopp og Center. Ved første øyekast ser sjokoladebitene helt like ut med unntak av forpakningen. Innholdsdeklarasjonen er identisk. Den enes slogan er Toffeefylld choklad og den andre Choklad med toffeefyllning. Ifølge produsenten er fyllet i Plopp mer lettflytende enn i Center på grunn av koketiden. Plopps fyll inneholder også mer sukker enn Centers.  Plopp inneholder smakstilsetningen kumarin, til forskjell fra Center som har smak av cola.


== Smakstilsetninger og midlertidige utgaver ==
I likhet med mange konkurrerende produkter har Plopp i løpet av de siste årene blitt lansert med ulike smakstilsetninger. Allerede på 1980-tallet ble Plopp solgt med både lakris- og cola-smak. I forbindelse med femtiårsjubileument i 1999 ble Plopp med lakrissmak relansert.
I 2004 kom en midlertidig utgave av Plopp med solbærsmak, i 2006 kom Plopp Caffè latte og i 2008 Plopp Tutti Frutti. Vinteren 2009 ble Plopp smaksatt med saltlakris introdusert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Plopp – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Livvaktene (TV-serie)

Livvaktene er en dansk krim- og dramaserie som gikk på DR fra 2009 til 2010. Serien handler om de danske livvaktene som jobber under Politiets Efterretningstjeneste (PET). I serien følger man de tre hovedpersonene Jasminna el Murad (Cecilie Stenspil), Jonas Goldschmidt (André Babikian) og Rasmus Pulsen (Søren Vejby) under deres utdannelse og arbeid som livvakter. Serien er skrevet av Mai Brostrøm og Peter Thorsboe, og er den siste i deres krimtrilogi, som også omfatter seriene Rejseholdet (2000) og Ørnen (2004). 
I Norge ble den vist på Detektimen på NRK1 fra 23. januar til 27. mars 2009.Serien ble tildelt Emmyprisen i kategorien «beste internasjonale drama» i 2009.


== Medvirkende ==
Cecilie Stenspil – livvakt Jasminna el Murad
André Babikian – livvakt Jonas Goldschmidt
Søren Vejby – livvakt Rasmus Poulsen
Thomas W. Gabrielsson – Leon Hartvig, PETs sikkerhetssjef
Ellen Hillingsø – Benedikte Tønnesen, politimester for PET
Ditte Gråbøl – sekretær Diana Pedersen
Rasmus Bjerg – gruppeleder Kurt Birk
Tommy Kenter – rettspsykiater Jørgen Boas
Michael Sand – livvakt og instruktør Kurt Strøm (Store Kurt)
Kate Kjølby – Asha, Jasminnas El Murads søster


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Livvaktene på Internet Movie Database 
(no) Livvaktene på NRK TV 
(da) Livvaktene i Danmark Nationale Filminstitut
Porto de Galinhas

Porto de Galinhas er en liten havneby som ligger i den brasilianske delstaten Pernambuco. Porto de Galinhas ligger en times kjøring fra millionbyen Recife. Lokalbefolkningen lever for en stor del av turisme. 
Porto de Galinhas er et populært feriemål for skandinaviske turister.
Jan Hermansson

Jan Hermansson (født 15. mars 1942, død 18. februar 2019) var en svensk aikidoka. Han ble tildelt graden syvende dan i aikidoorganisasjonen Aikikai og bærer tittelen shihan.
Hermansson begynte å trene judo i 1959 for budopioneren Gerhard Gosen i Stockholm. De begynte begge å eksperimentere med aikido etter hva de kunne forstå av bildene i en bok og av filmet aikido. I 1962 dro de sammen igang aikidotrening. Fra bildene og filmene misforsto de hakamaen, den vide buksekjolen som aikidoutøvere ofte bærer utenpå den hvite drakten (keikogi), og trodde at den var en kjole. Hermansson fikk sydd en slik kjole, som sprakk under en oppvisning ved Fallskärmsjägarskolan i Karlsborg der Hermansson gjorde sin militærtjenste. Sammen med Gosen reiste Hermansson til Frankrike og trente aikido for Tadashi Abe. I 1965 flyttet Hermansson til Japan, der han trente aikido på Aikikai hombu dojo og livnærte seg blant annet som vinduspusser og fribryter. I Japan ble han gradert til fjerde dan, en grad som på den tiden temmelig få vestlige hadde; herav kallenavnet Janne Yondan («Janne fjerde dan») som han fikk i Japan. Blant de lærerne på Hombu dojo han nevnte med særlig respekt er Sadateru Arikawa. Hermansson vendte tilbake til Sverige i 1980 og begynte å trene og instruere på Farsta aikidoklubb.


== Referanser ==
Kjell Magne Yri

Kjell Magne Yri (født 5. november 1943) er en norsk prest, lingvist og oversetter.Yri var født i Hareid, og som barn lærte han å lese gresk og esperanto, og han hadde også et visst kjennskap til swahili. Han ble cand. theol. ved Menighetsfakultetet i Oslo i 1970. Han er mest kjent for oversettelsen av Det nye testamente til sidamo.


== Referanser ==
Oslo Mikrobryggeri

Oslo Mikrobryggeri er et bryggeri og en pub (brewpub) i Oslo. Bedriften var ved etableringen i 1989 blant de første nyetablerte bryggeriet på 1900-tallet i landet, bare slått av det kortlivede Jæren bryggeri. Det var det første pubbryggeriet i Norden. I 2009 var Oslo Mikrobryggeri det eneste bryggeriet i Oslo.Bryggeriet og puben ligger i tilknytning til hverandre med inngang i Holtegata på Hegdehaugen (adresse Bogstadveien 6), og bryggekjelene kan ses gjennom glassvegg fra puben. Alt øl som selges er brygget på stedet i småskala, såkalt mikrobryggeri i motsetning til industribryggeriene. 
Bryggeriet bruker fersk aromahumle, som bryggeriet mener gir bedre smak enn det ølet industribryggeriene leverer. Ølet lagres i 2-3 uker, som er mye kortere enn vanlig i industribryggeriene. Øltypene i 2009 er pils (Oslo pils), steamer, bitter, porter, India Pale Ale, stout og amber.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Oslo Mikrobryggeri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons