jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mikhalis Dorizas

Mikhalis Dorizas (gresk: Μιχάλης Δώριζας; født 16. april 1890 i Istanbul, død 21. oktober 1957 i Philadelphia) var en gresk sportsutøver som deltok i flere olympiske leker; 1908 i London, 1912 i Stockholm og Ekstralekene 1906 i Aten.
Dorizas vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1908 i London. Han kom på andreplass i spydkast fristil med resultatet 51,36 meter, vant gjorde Eric Lemming fra Sverige med et kast på 54,44 meter. Han deltok også i kulestøt og diskos, i diskos gresk stil ble han nummer fem.


== OL-medaljer ==
1908  London -  Sølv i friidrett, spydkast fristil  Hellas
(1906  Athen -  Bronse i friidrett, steinstøt)


== Eksterne lenker ==
(en) Mikhalis Dorizas – Olympics.com 
(en) Mikhalis Dorizas – Olympic.org 
(en) Mikhalis Dorizas – Olympedia 
(en) Mikhalis Dorizas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(gr) Mikhalis Dorizas – Hellas olympiske komité 
(en) Mikhalis Dorizas – Track and Field Statistics
Karen Toller

Karen Toller (født 1662 i Tønsberg, død 13. august 1742 i Christiania) var en norsk skipsreder og godseier, og en av Christianias rikeste kvinner og største eiendomsbesittere tidlig på 1700-tallet. Hun var datterdatter av borgermester Anders Madssøn i Tønsberg og gift med Caspar Herman Hausmann (født 1653, død 1718). Fra sin far, den velstående overhoffrettsassessor Niels Toller, bragte hun med seg Nordre Frogner inn i sitt ekteskap, og hennes datter Karen arvet denne eiendommen etter farens død. Ekteparet hadde flere døtre samt sønnen Frederik Ferdinand Hausmann.
Etter Caspar Herman Hausmanns død i 1718 dro enken Karen Toller til København og krevde sin rett av kongen selv. Hun drev forretningene videre etter sin manns død. De omfattet drift av skip og eiendommer.
Hun var mormors mormor til (Johan Caspar) Herman Wedel-Jarlsberg, som var oppkalt med navnene Caspar Herman etter Karen Tollers ektemann Caspar Herman Hausmann.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Den Norske Sjøfarts Historie (1923), bind 1, s. 452
Karen Toller Norsk biografisk leksikon
London Business School

London Business School er en av de ledende handelshøyskolene i verden. Institusjonen ble grunnlagt i 1964 som en del av University of London, og ligger i den vestlige enden av Regents Park i nordvestre London.


== Utdanning ==
London Business School tilbyr studier på master og doktorgradsnivå. Skolen har til enhver tid rundt 2000 mastergradsstudenter og 60 doktorgradsstipendiater.
Skolen har disse mastergradsprogrammene:

MBA (15 – 21 måneder, heltid)
Executive MBA (20 måneder, deltid), 4 ulike program
Sloan Fellowship (11 måneder, heltid)
Master in Management (11 måneder, heltid)
Master in Finance (11 måneder, heltid)Skolen er rangert som en av verdens beste i de fleste rankinger av universiteter som tilbyr ledelsesutdannelser. I 2009 kåret Financial Times både MBA og EMBA-programmene ved London Business School til nr 1 i verden. Det amerikanske økonomitidsskrifet Forbes kåret samme år London Business School som det beste 2-årige MBA-programmet utenfor USA.London Business School er kjent for sin internasjonale profil. Hvert år uteksamineres ca. 800 mastergradskandidater fra over 80 land. Skolen samarbeider med Columbia Business School i New York og Hong Kong University i Kina om felles EMBA-program.
Skolen tilbyr også videreutdanning for ledere gjennom åpne kurs og skreddersydde programmer for bedrifter.


== Forskning ==
London Business School har 150 vitenskapelige ansatte, fordelt på 16 forskningssentra og instittuter. Skolen ble i 2009 rangert av The Higher Education Funding Council for England (HEFCE) som en klar nr 1 i Storbritannia innen forskning innen ledelses- og forretningsfag (management and business studies), med 55% av forskningsvirksomheten klassifisert som ledende i verden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
London Business School – nettsted
Cinema (band)

Cinema var et kortlivet progressiv rock-band som ble startet i 1982 av to tidligere medlemmer av Yes, Alan White og Chris Squire, sammen med sørafrikaneren Trevor Rabin. White og Squire var i Los Angeles i 1982 og fant ut at de ville starte et nytt band etter at Yes ble oppløst året før. De møtte Rabin, og sammen dannet de bandet Cinema. Planen var å spille inn og utgi et album med låter hovedsakelig komponert av Rabin. Bandet skiftet navn til Yes i 1983.


== Bandets historie - fra Cinema til Yes ==
Chris Squire, Alan White og Trevor Rabin startet innspilling av demoer som en trio, men Squire tok etter hvert kontakt med sin tidligere kollega i Yes, Jon Anderson, for å høre om han var interessert i å bidra som vokalist på enkelte av låtene. Anderson takket ja til å høre på demoene, og likte det han hørte. Han ble med i studio og sang inn sine bidrag, og takket også ja til å bli medlem av det nye bandet.Senere ble Tony Kaye med i Cinema, også han var original- og tidligere medlem av Yes. Til å begynne med hadde ikke Kaye lyst til å forplikte seg til flere plateinnspillinger og turneer, men etter en kort periode der Eddie Jobson (kjent fra Roxy Music) var involvert, ombestemte Kaye seg.Bandet satte i gang med å skrive flere nye låter, men under innspillingen av det som skulle bli albumet 90125, mente både managementet og plateselskapet at de skulle skifte navn til Yes. Da bandet inneholdt hele fire tidligere medlemmer, syntes også medlemmene at dette var logisk, og dermed «gjenopplivet» de Yes.
En instrumental-låt på Yes-albumet 90125 heter «Cinema», og den vant Grammy i 1983 for beste rock-instrumental.


== Besetning ==
Jon Anderson – vokalist
Chris Squire – bass og vokalist
Alan White – trommer
Trevor Rabin – gitar, keyboard og vokalist
Tony Kaye – keyboard


== Se også ==
Yes
Anderson Bruford Wakeman Howe


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cinema på MusicBrainz 
(en) Cinema på Songkick 
(en) Notes From the Edge
(en) YesWorld.com
Kuskokwim

Kuskokwim (yupik: Kusquqvak) er ei 1 165 km lang elv i det sørvestre Alaska i USA. med unntak av det aller øverste løpet er elva bred og flat over det hele, og er dermed en nyttig transportrute for mange typer fartøyer.
Elva har utspring i flere grener i det sentrale og sørlige Alaska. Den 400 km lange North Fork begynner i Kuskokwimfjellene, rundt 320 km vest-sørvest for Fairbanks og renner mot sørvest i et vidt dalføre. South Fork (320 km) begynner i den sørvestre delen av Alaskakjeden, vest for Mount Gerdine og renner nord-nordvetover gjennom fjellene. De to grenene løper sammen nær Medfra og renner derfra mot sørvest.
I det sørvestre Alaska kommer elva ut fra Kuskokwimfjellene i et enormt slettelandskap med utallige innsjøer, sør for elva Yukon, omringet av endeløse granskoger. Elva passerer en rekke eskimo-landsbyer, herunder Aniak. Sørvest for Bethel, den største bosetningen langs elva, vider den seg ut til et bredt, sumpete delta som munner ut i Kuskokwimbukta rundt 80 km sør-sørvest for Bethel.


== Eksterne lenker ==
(en) Kuskokwim River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stigselvvassdraget

Stigselvvassdraget i Agder begynner i Birkenes kommune, i noen mindre tjern som drenerer til Langevann, 230 meter over havet. Total lengde på vassdraget er regnet til litt under 41 km fra Tvitjønna til fjorden ved Kaldvell øst i Lillesand. Nedbørsfeltets areal er ca. 75 km².
Fra Tvittjønna (242 moh.) og Langevann (230 moh.) renner Stigselva til Steinsvannet/Østervann (217 moh.). Dette vannet får også tilførsel fra  Skrelletjenn (ca. 221 moh.) og fra Vestervann (222 moh.). Fra Østervann danner Stigselva kommunegrense mellom Birkenes og Grimstad, og renner gjennom Ålekjerrvann og noen mindre høler til Hundlandsvannet (183 moh.). En del mindre tjern og vann fra Grimstadsiden renner også ut i Hundlandsvannet. Deretter får elva vanntilførsel fra Beislandstjenna og Beislandsvannet (180 moh.). Gjennom flere mindre tjønn og høler når elva den stille flytende Storelona og Stigslelona (169 moh.) og videre til Lindvann (122 moh.).
Etter Lindvann krysser elva kommunegrensen mot Lillesand, først til Lille (84 moh.) og Store Eftevann (64 moh.). Etter utløpet herfra kalles hovedelva Grima eller Grimeelva. Grima renner vestover til eidet mellom Vestre- og Østre Grimevann. Begge disse vannene ligger på samme nivå (44 moh.).
Vestre Grimevann har også vanntilførsel fra Øvre Fjellvannet (69 moh.) og en del myrdrag og tjern på Birkenessiden av kommunegrensen, fra Budalstjønna, og fra Tvieidtjønna (som i flomtider renner ut både i Vestre og Østre Grimevann).
Ut i Østre Grimevann renner ellers bare vann fra Eftevannet, og fra noen mindre tjern, Skjebbetjønn, Ormetjønn, Svartetjønn og Kaldvelltjønnane.
Østre Grimevann har et areal på 3.94 km², og er klart det største vannet i vassdraget, fulgt av Vestre Grimevann, Steinsvannet/Østervann, Lindvannet, Beislandsvannet, Hundlandsvannet og Store Eftevann.
Det nederste stykket av vassdraget, mellom Østre Grimevann og Kaldvellfjorden har mange navn. Den er kjent som Stigselva, Stikselva, Grima, Kaldvella eller Kaldvellelva. Vassdraget var for en del år siden preget av sur nedbør og fiskedød, men kalking av vassdraget har ført til at fisken igjen er kommet tilbake. Lokal  innsats fra kommunen og fra foreningen Skitt Fiske Lillesand har gjort elva og områdene langs den til et mye brukt rekreasjonsområde, til glede for lokalbefolkningen, turister og sportsfiskere i særdeleshet.
Stigselvvassdraget har lang historie for utnyttelse av vannkraften, gårdsmøller og kverner, sagbruk og tresliperier. Vassdraget ble i 1993 vernet mot kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag.


== Referanser ==
Deportivo Saprissa

Deportivo Saprissa er en costaricansk idrettsklubb som er mest kjent for fotballaget sitt. Klubben er fra Tibás i hovedstaden San José, og spiller hjemmekampene sine på Estadio Ricardo Saprissa. Både klubben og stadionet er oppkalt etter grunnleggeren Ricardo Saprissa. Klubben ble stifta 16. juli 1935.
Deportivo Saprissa er en av tidenes mest meritterte fotballklubber i Nord- og Mellom-Amerika. Den har vunnet CONCACAFs mesterliga tre ganger (i 1993, 1995 og 2005), Copa Interclubes UNCAF fem ganger (i 1972, 1973, 1978, 1998 og 2003) og den costaricanske eliteserien hele 29 ganger. I 2009 blei Saprissa kåra av FIFA til det 20. århundets lag i CONCACAF.
Draktene til Deportivo Saprissa er lilla og hvite. Laget kalles ofte El Monstruo Morado («Det lilla monsteret») eller Los Morados («De lilla»).
Saprissas erkerival er Liga Deportiva Alajuelense. Kampene dem imellom kalles «El Clásico».


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Deportivo Saprissa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Deportivo Saprissa hos Soccerway
XYZ (band)

XYZ var det foreslåtte navnet på et prosjekt i 1981, som kunne blitt en supergruppe bestående av Chris Squire og Alan White fra Yes og Jimmy Page fra Led Zeppelin. Navnet er laget for å vise at de var ex Yes og (Led) Zeppelin-medlemmer. Keyboardisten og vokalisten David Lawson var også deltaker i prosjektet.


== Supergruppe ==
Page ville at bandet skulle ha en profilert vokalist, og inviterte sin gamle kollega fra Led Zeppelin, Robert Plant, til å bli med i bandet. Plant deltok på kun en øving, den 28. februar 1981, men ville ikke være med i bandet fordi han ikke likte at musikken var så kompleks.Med en uvillig Robert Plant og ikke minst problemer med management og kontrakter om hvem som skulle være manager for gruppen, Peter Grant eller Brian Lane, ble prosjektet avblåst tidlig i prosessen.


== Bootlegs ==
Siden 1994 har et utall bootleg-innspillinger dukket opp. Dette er innspillinger gjort i hjemmestudioet til Chris Squire i Surrey i løpet av april 1981. Det antas at kilden til disse bootlegene er demoer som ble stjålet fra Jimmy Pages hjem i 1987. 
Innholdet på disse bootlegene er fire låter – to instrumentaler og to med vokal. Den ene instrumentale ble senere til sangen «Fortune Hunter» som var åpningssporet på bandet The Firms album Mean Business, den andre ble brukt av Yes på albumet Union, og senere utviklet til låta «Mind Drive» som finnes på Yes-albumet Keys to Ascension 2. 
Det ene kuttet med vokal på kalt «Telephone Secrets» eller «Telephone Spies» var et forsøk på å videreutvikle låta «Song No. 4 (Satellite)» som ble påbegynt under innspillingen av Yes-albumet Drama og utgitt på remaster-utgivelsen av albumet på 2000-tallet. Den fjerde låta ble kalt «And (Do) You Believe It» (eller «Can You See»), og ble i 2001 omarbeidet til låta «Can You Imagine» og utgitt på Yes-albumet Magnification samme år. Det er mulig det ble spilt inn flere låter, men kun disse fire er til nå gjort «tilgjengelige». Ifølge Alan White ble det spilt inn «fire-fem-seks låter».


== Etter XYZ ==
Etter at XYZ ble avsluttet, ga Squire og White ut singelen «Run with the Fox» i oktober 1981, før de i 1982 startet bandet Cinema med gitaristen Trevor Rabin. Dette bandet skulle senere omdøpes til Yes.I 1984 kom Jimmy Page på scenen sammen med Yes og spilte Beatles-låta «I'm Down» under en konsert i Westfalenhallen i Dortmund i Tyskland. Demoer fra dette prosjektet dukket opp på YouTube på slutten av 2000-tallet.


== Personell ==
Jimmy Page – gitar
Chris Squire – bass, keyboard, vokal
Alan White – trommer
David Lawson – keyboard


== Referanser ==
Kathrine Haugen

Kathrine Haugen Nordhuus (født 1970) er en norsk manusforfatter og filmprodusent.
Hun har sammen med søsteren Sissel Haugen skrevet manuset til dramaserien  Himmelblå som vises av NRK, etter en idé av Timothy Prager. Hun har også vært manusforfatter for Kalle og Molo og andre tv-serier.Haugen stiftet i 2010 filmproduksjonsselskapet Filimo Film AS. Dette selskapet produserte i 2010 filmen Kehilan kommer hjem.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kathrine Haugen på Internet Movie Database 
(en) Kathrine Haugen hos The Movie Database
Morten Bergeton Iversen

Morten Bergeton Iversen (født 19. november 1974), også kjent under artistnavnet «Teloch», er en norsk black metal-gitarist. Han spiller i dag i bandene Nidingr, Mayhem, NunFuckRitual, Condenado, The Konsortium og Umoral. Han var tidligere medlem av Orcustus og Legions, og har vært gjest i bandene 1349 (2006-2007), Gorgoroth (2002-2008), God Seed og Ov Hell. 


== Bilder ==

		


== Referanser ==
Imperial (øl)

Imperial er et costaricansk ølmerke. Det produseres i dag av Florida Ice & Farm Company i Cervecería Costa Rica, og ble for første gang brygga i 1924. Imperial er landets mest populære ølmerke. Logoen, som er gul og rød med en sort ørn på, har blitt et nasjonalsymbol i Costa Rica.


== Varianter ==


=== Imperial ===
Imperial er den opprinnelige varianten og den mest solgte. Det har en alkoholprosent på 4,6.
Imperial selges i følgende størrelser:

350 ml glassflaske
1000 ml glassflaske
350 ml boks
473 ml boks


=== Imperial Light ===
Imperial Light blei introdusert i 2006 og har både mildere smal og en lavere alkoholprosent (3,6).
Imperial Light selges i følgende størrelser:

350 ml glassflakse
350 ml boks


=== Imperial Silver ===
Imperial Silver er en lysere og mildere variant av originalen, men har samme alkoholprosent (4,6).
Imperial Silver selges i følgende størrelser:

350 ml glassflaske
350 ml boks


== Eksterne lenker ==
Imperial hos Florida Ice & Farm Company
Vinkelhakefly

Vinkelhakefly (Polia bombycina) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt nord til Møre og Romsdal i Norge. 


== Utseende ==
Et ganske stort (vingespenn 47 – 56 mm), grått nattfly. Forvingen har markerte nyre- og ringmerker og en lite, trekantet svart flekk ved bakhjørnet, ellers ingen tydelige tegninger, men arten er likevel nokså lett å kjenne på størrelsen. Bakvingen er grå.


== Levevis ==
Arten ser ut til å foretrekke områder med kalkrik berggrunn, men biologien er ufullstendig kjent. Larvene lever trolig på løvtrær. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli og kommer gjerne til lys, de besøker også blomster.


== Utbredelse ==
Arten forekommer i Europa og også i det nordøstlige Asia, men synes å mangle i noen av de mellomliggende områdene. I Norge er den utbredt nord til Møre og Romsdal.


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Polia bombycina på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) vinkelhakefly i Encyclopedia of Life 
(en) vinkelhakefly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vinkelhakefly hos Artsdatabanken 
(sv) vinkelhakefly hos Dyntaxa 
(en) vinkelhakefly hos Fauna Europaea 
(en) vinkelhakefly hos NCBI 
(en) Kategori:Polia bombycina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Polia bombycina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Polia bombycina – detaljert informasjon på Wikispecies
Spaniolen

Land forgaaer? - mon synker Verden?Mænd forgaae; mon Frihed vel?Født med første Engel er den,døer ei før den sidste Sjel.

Spaniolen er en dramatisk-lyrisk diktsyklus av den norske forfatteren Henrik Wergeland, utgitt i 
mars 1833.
Samlingen veksler mellom flere sjangre: monologer, dialoger, scener. Verkets hovedperson er en frihetskjemper som forfølges av den spanske kong Ferdinand VII. I diktets verden blir mannen jaget av kongens onde genius (ånd), og beskyttet av dronningens milde genius. Som flyktning forviller han seg til Norge, hvor han dør av kulde innunder Fanaråken, mens som en røst fra oven forkynner at også den spanske kongen dør samtidig. 
Wergeland fikk ideen til diktet etter at han under sin vestlandsreise sommeren 1832 fikk høre om en sydlandsk utseende mann som hadde frosset ihjel ved den samme breen. Diktsamlingen er tilegnet irlenderen Robert Major, omtalt som «en gammel grå republikaner», som forfatteren hadde møtt via foreldrene mens familien Wergeland bodde i Kristiansand.Litteraturhistorikeren Edvard Beyer peker på at «sterkere enn noen gang før ser dikteren her sitt eget lands frihet i internasjonal sammenheng». I samlingens nest siste dikt skildrer forfatteren en mytisk relasjon mellom trikoloren og det norske flagget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utgaven fra 1997 hos Nasjonalbiblioteket
Buehakefly

Buehakefly (Polia hepatica) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt nord til Møre og Romsdal i Norge. 


== Utseende ==
Et ganske stort (vingespenn 44 – 51 mm), grått nattfly. Vingene har markerte tegninger. Det beste kjennetegnet er at forkroppen (thorax) har to flekker av brunrøde hår, en midt på ryggen og en lenger bak, over scutellum. Forvingen er grå. Mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er doble og brede. I den fremre delen av midtfeltet sitter tydelige, svartkantede nyre- og ringmerker. Nyremerket er ofte rødlig på farge. Bak ringmerket er det en oval, svartkantet flekk (tappmerke) som er festet i indre mellomlinje. Bølgelinjen, som går langs vingens ytterkant, er smal og mørk, på to steder (midt på og ved bakhjørnet) utvidet til svarte flekker. Bakvingen er mørkgrå.


== Levevis ==
Arten har larver som lever på forskjellige løvtrær, busker og urter, blant andre bjørk og pors. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni – juli og kommer gjerne til lys.


== Utbredelse ==
Buehakeflyet er utbredt i Europa. I Norge er den funnet nord til Møre og Romsdal


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Polia trimaculosa på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) buehakefly i Encyclopedia of Life 
(en) buehakefly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) buehakefly hos Artsdatabanken 
(sv) buehakefly hos Dyntaxa 
(en) buehakefly hos Fauna Europaea 
(en) buehakefly hos NCBI 
(en) Kategori:Polia hepatica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Grått hakefly

Grått hakefly (Polia nebulosa) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt nord til Møre og Romsdal i Norge. 


== Utseende ==
Et ganske stort (vingespenn 47 – 57 mm), grått nattfly. Forvingen har mer eller mindre tydelige nyre- og ringmerker, bak ringmerket er det en ganske stor, oval, svartkantet flekk (tappmerke). Mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er lyse, smale, bølgete og ofte ganske utydelige. Bølgelinjen langs vingens ytterkant er knapt synlig, men det er små, svarte flekker midt på ytterkanten og ved bakhjørnet. Bakvingen er mørkgrå.


== Levevis ==
Arten finnes helst i skog. Larvene går på ulike løvtrær, busker og urter, blant andre bjørk og viere. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli og kommer gjerne til lys.


== Utbredelse ==
Grått hakefly er utbredt i Europa. I Norge er den funnet nord til Møre og Romsdal.


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Polia nebulosa på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) grått hakefly i Encyclopedia of Life 
(en) grått hakefly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) grått hakefly hos Artsdatabanken 
(sv) grått hakefly hos Dyntaxa 
(en) grått hakefly hos Fauna Europaea 
(en) grått hakefly hos NCBI 
(en) Kategori:Polia nebulosa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Fjellhakefly

Fjellhakefly (Polia richardsoni) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den forekommer mest i fjellene i nord i Norge. 


== Utseende ==
Et middelsstort (vingespenn 30 – 34 mm), grått nattfly. Arten er mye mindre enn de andre Polia-artene som forekommer i Norge og ligner ikke på dem, derimot er den ganske lik flere andre arter av nattfly som lever i fjellet. Kroppen er kledt med ganske lange hår. Forkroppen har mønstre dannet av svarte og grå hår. Forvingen er grå, midtfeltet vanligvis noe mørkere enn resten. Mellomlinjene, som avgrenser midtfeltet, er brede og lyse, nyre- og ringmerkene lysgrå. Bølgelinjen, som går langs vingens ytterkant, er markert som en rad av svarte, trekantede flekker. Bakvingen er mørkgrå med en lysere flekk i midten. 


== Levevis ==
Arten lever på fjellet i nordlige områder, og på tundraen. Larvene kan finnes på setermjelt (Astragalus alpinus), rødsildre (Saxifraga oppositifolia), ullvier (Salix lanata) og fjellsyre (Oxyria digyna). De voksne sommerfuglene flyr i juli.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i de nordligste delene av Europa, Asia og Nord-Amerika. I Norge er den funnet i fjellene i Oppland, Sør-Trøndelag og indre strøk av Nord-Norge.


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) fjellhakefly i Encyclopedia of Life 
(en) fjellhakefly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fjellhakefly hos Artsdatabanken 
(sv) fjellhakefly hos Dyntaxa 
(en) fjellhakefly hos Fauna Europaea 
(en) fjellhakefly hos ITIS 
(en) fjellhakefly hos NCBI 
(en) Kategori:Polia richardsoni – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons