jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Särna

Särna er et tettsted i Älvdalen kommune i Dalarnas län i landskapet Dalarna i Sverige. Det ligger ved Österdalälven, nær den norske grensen. I 2010 hadde tettstedet 719 innbyggere.Hovednæringen er turisme. Gjennom Särna går riksväg 70 samt Länsväg 311 (Sälen – Tännäs).


== Historie ==
Särna hørte tidligere til Norge, men ble besatt i 1644 av 200 svenske bønder, ledet av Daniel Buskovius. Slik ble stedet svensk. Besettelsen ble først offisielt bekreftet ved grensereguleringen i 1751.


== Geografi ==
Like nordvest for Särna ligger Njupeskär, Sveriges høyeste foss (125 meter hvorav 93 meter er fritt fall).


== Samferdsel ==
Särna hadde jernbanetilknytning gjennom Limedsforsen-Särna Järnväg fra 1928–1972.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mer informasjon om Särna
Särna turistkontor og camping
Särna turisme
Särna kirke og menighet Arkivert 6. september 2007 hos Wayback Machine.
Svensker i Norge

Svensker i Norge, det vil si innvandrere som er født i Sverige, er den fjerde største innvandrergruppen i Norge. Pr 1. januar 2021 var det 39 031 svenskfødte personer som var folkeregistrert i Norge.Til forskjell fra mye annen innvandring til Norge, slik som innvandring fra for eksempel Polen, skjer det også en stor utvandring til Sverige fra Norge (både av svenskfødte som flytter tilbake igjen, og av norskfødte som flytter til Sverige), slik at den netto flyttestrømmen kan svinge i begge lands favør. Migrasjonen mellom Norge og Sverige er svært konjunkturfølsom og avhenger av arbeidsmarkedet i begge landene.


== Hva og hvor ==
Det er forholdsvis få svenske immigranter til Norge som tar norsk statsborgerskap. Det kan skyldes at mange svensker i Norge forestiller seg at oppholdet skal vare ganske kort tid, for eksempel ved midlertidig sesongmigrasjon. Men det kan også skyldes at nordiske statsborgere har så store rettigheter i Norge at behovet for statsborgerskifte ikke er til stede. Mange av de svenske innvandrerne er unge, og oppholder seg forholdsvis kort tid i Norge. Det er få av de svenske innvandrerne som er andre generasjons innvandrere; det kan skyldes at svenske innvandrere i de fleste tilfeller er gift med og får barn med nordmenn, slik at disse barna ikke regnes som innvandrere; eller at de i langt større grad flytter tilbake til Sverige når de etablerer seg. 
De fleste svenskene i Norge bor i Østfold, Akershus (i Viken), Oslo og Vestfold (i Vestfold og Telemark). Det henger trolig sammen med at grensetraktene alltid har størst naboinnvandring, og at dette er den tettest befolkede delen av grensetraktene. Historisk sett har de fleste svensker arbeidet i jordbruk, skogbruk og industri. I dag er det stort innslag av unge svensker i tjenesteytende næringer, men også mange i bygge- og anleggsbransjen.


== Historisk ==
Det kan dokumenteres at svensker fra 1700-tallet til tidlig 1900-tall har kommet til Norge både i sesongarbeid og som mer permanente tilflyttere. Svenskene har arbeidet som grøftegravere (særlig i Østfold), som anleggsarbeidere (rallarer) og som andre typer spesialister.Svenskene utmerker seg blant andre migrantgrupper ved at de gjennom det meste av Norges historie har vært såpass mange at man har kunnet finne dem i alle samfunnslag og yrker. I 1865 var innvandrere fra Sverige den klart største gruppen utenlandskfødte i Norge, med 15 784 personer av totalt 21 247 (74%).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kjell J. Bråstad 1990: Svensker i Aust-Agder på 1800-tallet. ADH-serien 20.
Tolgensbakk, Ida: Partysvensker; GO HARD, PhD levert ved UiO, 2014.
Nicholas Hilliard

Nicholas Hilliard (født ca. 1547, død 7. januar 1619) var en britisk miniatyrmaler og gullsmed.
Hilliard var sønn til en gullsmed fra Exeter og var innehaver av en fullmakt fra dronning Elisabeth til å virke som gullsmed. Hans mest berømte kunstverk er likevel miniatyrportrett av høy kvalitet som også er verdifulle historiske dokumenter. Hilliard besøkte Frankrike 1557–1558 og ble da påvirket av den franske hoffkunsten. Et av Hilliards mest kjente verk er Ung mann blant roser, som i sitt billedspråk står nært symbolismen i vennen Sir Philip Sidneys kjærlighetsfortelling.
Hilliard blir ansett å være forfatter av en avhandling om miniatyrmaleri med tittelen The Art of Limning. Den er å finne i Bodleian Library i Oxford.


== Referanser ==
Jerusalems flagg

Jerusalems flagg er basert på Israels flagg. Det har to horisontale blå striper som minner om tallit, jødiske bønnesjal. Motivet i midten er Jerusalems våpenskjold, som består av et skjold med Judas løve på en stilisert bakgrunn og representerer Vestmuren, flankert på hver side med olivengrener. Ordet יְרוּשָׁלַיִם (Yerushalayim, hebraisk for «Jerusalem») står over skjoldet. En vertikal variant er noen ganger brukt ved høytidelige tilstelninger.
Flagget ble tatt i bruk i 1949 etter en konkurranse holdt av Jerusalems bystyre, som ble opprettet av Israel (i den vestlige delen av byen). Det ble hele Jerusalems flagg etter seksdagerskrigen i 1967.
Om Gudsstaten

Om Gudsstaten (latin De Civitate Dei, også nevnt som De Civitate Dei contra Paganos, Gudsstaten mot hedningene) er en bok skrevet på latin av Augustin av Hippo tidlig på 400-tallet, og tok for seg Gud, martyrium, jødene, og andre kristne filosofer.
Augustin skrev avhandlingen for å forklare kristendommens forhold til andre religioner og filosofier, og til de romerske autoriteter som den etterhvert ble økende sammenflettet med. Den ble skrevet kort etter at Roma var blitt angrepet og herjet av vestgotere i år 410. Denne hendelsen etterlot romerne i sjokktilstand og mange ytret at hendelsen var en straff for å ha forlatt romernes tradisjonelle guder. Det var i denne atmosfæren at Augustin søkte å skape tillit til kristendommen, og skrev at det var Guds rike som til slutt ville triumfere — symbolsk. Gudsstaten var uforgjengelig i motsetning til den menneskelige stat som var forgjengelig. Augustins øyne var fiksert på himmelen, et tema som ble gjentatt av mange senantikke kristne kunstformer.
Boken presenterer den menneskelige historie som en konflikt mellom det som Augustin kaller for menneskenes stat og Guds stat, en konflikt som er bestemt i å ende i en seier for sistnevnte. Gudsstaten er merket for mennesker som gir avkall på jordiske gleder og dedikerer seg til å fremme kristne verdier. Menneskenes stat, på den annen siden, består av mennesker som har blitt avledet fra Gudsstaten. De to statene er ikke ment å representere faktiske steder eller organisasjoner, skjønt Augustin tenkte opplagt den kristne kirke var hjertet i Gudsstaten.
Til tross for kristendommens betegnelse som offisiell religion for Romerriket erklærte Augustin at bokens budskap var åndelig heller enn politisk. Kristendommen, argumenterte han, burde være opptatt av det mystiske, himmelske byen Jerusalem (Det nye Jerusalem) enn til jordisk politikk. 
I hvilken grad boken var ment å skulle oppfattes symbolsk er åpent spørsmål. Augustin var selv tilhenger av å bruke makt og tvangskonvertering av hedninger og ikkekristne, slik det kommer til syne i hans 93. brev til biskop Vincentius som ble skrevet i år 408. Spesielt i middelalderen ble boken tatt til inntekt for at kirken skulle ha total makt, inkludert verdslig, og med paven som overmakt. Augustin ga argumenter for at kun en kristen stat kunne være en god stat. Sammen med skriftene til den senere Thomas Aquinas, fikk Om Gudsstaten sterk innflytelse på den teologiske tenkningen for forholdet stat og kirke gjennom hele middelalderen.Om Gudsstaten finnes i norsk oversettelse fra 2002.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Augustin : De civitate Dei, Gudsstaten eller Guds by. Oversatt, og med forord av Reidar Aasgaard. Pax Forlag 2002. ISBN 82-530-2371-5


== Eksterne lenker ==
Komplett tekst fra NewAdvent.org (engelsk)
Komplett originaltekst — The Latin Library (latin).
An introduction to The City of God – en introduksjon ved James J. O'Donnell
Baghran (distrikt)

Baghran er det nordligste distriktet i Helmand-provinsen i Afghanistan. Baghran hadde en befolkning på anslåtte 82 018 i 2002, hvorav 90 % er pashtunere og 10 % hazara. Administrasjonssenteret ligger i den lille byen Baghran. Det er omtrent 450 små byer i distriktet.
Baghran ble rammet av en rekke militære sammenstøt under den russiske okkupasjonen. Rais-al-Baghrani, en tidligere Taliban-leder, aksepterte nylig å samarbeide med den afghanske regjeringen og Koalisjonsstyrkene under programmet Takm-e-sol (Forsoning og tilgivelse). 
Produktet det produseres mest av i Baghran er opium, deretter følger hvete. 


== Kilder ==
UNHCR, distriktsprofil, datert 31. desember 2002, besøkt 28. juli 2006 (PDF).


== Eksterne lenker ==
Kart over Baghran-distriktet (PDF)
Kryosfæren

Kryosfæren (gresk: kryo, «kald») er den delen av jordoverflata der vann finnes i fast form, enten i form av isbreer, snø, tele, permafrost og islagt vann.

(no) Kryosfæren i Store norske leksikon
Baghran

Baghran er distriktshovedstad i Baghran-distriktet i Helmand-provinsen i Afghanistan. Byen ligger om lag 1 564 meter over havet, og har en befolkning på anslagsvis 26 724 innbyggere inkludert nærliggende områder.
Novomoskovsk (Russland)

For den ukrainske byen med samme navn se Novomoskovsk (Ukraina)Novomoskovsk (russisk: Новомоско́вск)er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger ved elva Dons øvre kilder, rundt 40 km øst for Tula.
Byen het Bobriki (russisk: Бо́брики) før 1934, og Stalinogorsk (russisk: Сталиного́рск) mellom 1934 og 1961,
Byen har sin opprinnelse på 1700-tallet, som Bobrinskij-grevenes hjemsted, og det var de som industrialiserte byen mot slutten av 1800-tallet. I Sovjet-perioden fortsatte byen å utvikle seg som et kullgruvesenter. I 2008 ble byen Sokolniki innlemmet i Novomoskovsk.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Novomoskovsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Plavsk

Plavsk (russisk: Плавск) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger på Det sentralrussiske platå, på begge sider av elva Plava, rundt 60 km sør for Tula.
Bosetningen Plavsk ble første nevnt i 1540, da under navnet Sergijevskoje, og var på 1800-tallet, etter tilknytningen til jernbanenettet, en landsby preget av handel. Plavsk fikk bystatus i 1949. Plavsk var blant de russiske områdene som ble hardest rammet av Tsjernobylulykken i april 1986.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Plavsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om Plavsk på mojgorod.ru
Uoffisielt nettsted for byen
Nettsted om byens historie m.m.
Dishu (distrikt)

Dishu er et distrikt sør i Helmand-provinsen i Afghanistan. Distriktet har en anslått befolkning på 20 600 innbyggere (2002). Den etniske sammensetningen er 80 % pashtunere og 20 % balucher. Distriktshovedstaden er den lille byen Dishu. De fleste bosetningene i distriktet ligger langs Helmand-elva.


== Kilder ==
UNHCR, distriktsprofil, datert 26. november 2002, besøkt 28. juli 2006 (PDF).


== Eksterne lenker ==
Kart over Dishu-distriktet (PDF)
Sjtsjokino

Sjtsjokino (russisk: Щёкино) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger rundt 25 km sør for Tula.
Sjtsjokino ble grunnlagt i 1870 i forbindelse med utbyggingen av forekomster av brunkull. Den fikk bystatus i 1938.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shchyokino, Tula Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dishu

Dishu (også Deshu, Deh Šu) er distriktshovedstad i Dishu-distriktet i Helmand-provinsen i Afghanistan. Som de fleste andre bosetninger i distriktet ligger den nær Helmand-elva. Byen ligger om lag 598 meter oved havet. Befolkningen var på 9 482 innbyggere i 2007.
Mahaneh Yehuda

Mahaneh Yehuda eller Mahaneh Yehuda-markedet (hebraisk שוק מחנה יהודה, Shuk Makhaneh Yehuda) er en utendørs markedsplass i det sentrale Jerusalem, mellom Jaffa-veien og Agrippas gate. Bortsett fra friske frukt og grønnsaker, kan man kjøpe bakevarer, fisk, kjøtt, ferdigmat, krydder, klær og sko, husvarer, tekstiler og ting tilhørende jødedommen. På torsdager og fredager er markedsplassen livlig, fullt av mennesker som forbereder sabbat.


== Terroristangrep ==
30. juli 1997 ble 16 mennesker drept og 178 skadet i to sammenhengende selvmordsbombinger.12. april 2002 ble syv mennesker drept av en kvinnelig selvmordsbomber som deflaterte en kraftig bombe på en bussholdeplass på Jaffa-veien i nærheten av inngangen til Mahaneh Yehuda. 104 mennesker ble skadet i utbruddet, blant de ni arabere. Al-Aqsa Martyrs' Brigades sa de sto bak angrepet.


== Referanser ==
Sokolniki

Sokolniki (russisk: Соко́льники) var en by i Tula oblast i Russland. Den lå 60 km øst for Tula.
Landsbyen Sokolniki eksisterte i alle fall fra 1800-tallet. Den fikk bystatus i 1958. Den 24. oktober 2008 ble byen slått sammen med Novomoskovsk.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Eksterne lenker ==
(en) Sokolniki, Tula Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sovetsk (Tula oblast)

Sovetsk (russisk: Сове́тск) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger ved elva  Upa (i Okas nedbørfelt), rundt 40 km sør for Tula.
Den ble grunnlagt i 1950 som den bymessige bosetningen Sovetskij (russisk: Сове́тский). Den fikk innvilget bystatus i 1954.


== Befolkningsutvikling ==


== Referanser ==
Shahbaz Tariq

Shahbaz Tariq (født 24. desember 1948 i Pakistan) er en norsk Ap-politiker.
Han var vararepresentant til Stortinget fra Oslo i fire perioder: 1989–1993, 1993–1997, 1997–2001 og 2001–2005. Fra 2000 til 2001 møtte han fast mens Bjørn Tore Godal var statsråd i regjeringen Stoltenberg 1. Tariq var også medlem av Oslo bystyre i tre perioder fra 1991 til 2003.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Shahbaz Tariq hos Stortinget 
(no) Shahbaz Tariq hos Norsk senter for forskningsdata
Suvorov

Suvorov (russisk: Суво́ров) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger rundt 90 km vest for Tula.
Landsbyen Suvorova (russisk: Суво́рова) har vært kjent siden 1400-tallet. Den fikk bystatus i 1954.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==
Tsjekalin

Tsjekalin (russisk: Чека́лин), tidligere kjent som Likhvin (russisk: Лихвин) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger ved venstre bredd av elva Oka, 90 km vest for Tula.
Tsjekalin er den nest minste byen i Russland, men den vil sannsynligvis snart bli den minste, ettersom den minste byen, Magas, forventes å vokse som ny hovedstad i Republikken Ingusjetia.
I 1944 ble Likhvins navn endret til Tsjekalin for å æres den sovjetiske partisanen Aleksander Tsjekalin.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chekalin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Uzlovaja

Uzlovaja (russisk: Узлова́я) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger 50 km sørøst for Tula.
Den ble grunnlagt i 1873 som en bosetning ved jernbanestasjonen Khrusjtsjovskaja (russisk: Хрущёвская). Navnet ble endret til Uzlovaja i 1877, og bystatus ble innvilget i 1938.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Uzlovaya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Venjov

Venjov (russisk: Венёв) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger ved elva Venjovka (ei sideelv til Osiotr), rundt 50 km øst for Tula.
Den ble grunnlagt på 1100-tallet rundt sju kilometer fra dagens by. Den fikk innvilget bystatus i 1777.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Venyov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Første aliyah

Første aliyah var den første moderne store bølgen av sionistisk aliyah. Jødene som også migrerte til Palestina i denne bølgen kom for det meste fra det østlige Europa og Jemen. Bølgen startet i 1881/1882 og varte frem til 1903. Det er anslått at mellom 25 000
og 35 000
jøder immigrerte til det osmanske Palestina i løpet av den første aliyah.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ben-Gurion, David From Class to Nation: Reflections on the Vocation and Mission of the Labor Movement  (hebraisk) (1976)
Innlandsis

Innlandsis er en isbre som dekker et større landområde. En vanlig definisjon av innlandsis er isbreer som dekker et areal på mer enn 50,000 km². Det er i dag to iskapper i denne størrelsesorden på jorda – Antarktis og Grønlandsisen. I siste istid var det ytterligere to; Weichsel-isen som dekket mye av Nord-Europa, og Patagonia-isen som dekket den sørlige delen av Sør-Amerika. Grønlandsisen var da en del av den store Laurentide-iskappen, som dekket Canada og de nordligste delene av USA.
En innlandsis har stor mektighet omkring isskillet inne på breen, og sprer seg utover med tyngdekraften. Masse flyter fra isskillet mot kantene, der den smelter til overflatevann eller kalver av som isfjell i havet eller innsjøer. Innlandsisen flyter utover ved at den deformeres eller ved at den sklir på underlaget, som er smurt av smeltevann. Temperaturen i bunnen av breen er relativt høy på grunn av varme som er tilført fra jordas indre (geotermisk varme). Hastigheten på isen mot underlaget avhenger av om det finnes sedimenter som lett deformeres, av ruheten på underlaget, så vel som av tilførsel og fordeling av vann. Isstrømmene er ofte kanaler av raske strømmer inne i et isdekke som for øvrig beveger seg mye saktere. 
Is som flyter ut mot kysten henger ofte fast som en del av innlandsisen og danner en isbrem. En isbrem flyter utover på grunn av sin egen tyngde, og blir tilført masse i form av snø og innstrømmende breer. En isbrem mister masse ved kalving av isfjell fra isfronten og smelting på undersiden.


== Respons på klimaendringer ==
Som ved isbreer generelt minker innlandsisen som en følge av varmere klima, og øker
som en respons på avkjøling. Volumet av innlandsis på Grønland tilsvarer 7 meter økt havnivå, og isen i Antarktis svarer til omtrent 57 meter stigning i havnivået. Paleodata indikerer at store deler av en, eller begge, innlandsisene sannsynligvis har smeltet i fortida. Imidlertid viser iskjerneprøver at ingen av innlandsisene har vært helt borte i løpet av den siste en million år. 
Innlandsisen kan reagere på endringer i miljøet på svært lang tidsskala, og av dette følger at fremtidige endringer vil kunne skje fra den pågående globale oppvarminga. Det kan ta mer enn 10 000 år for en oppvarming på overflata å nå ned til bunnen av isen og endre temperaturen der. Hastigheten til isen over store områder forandres også sakte som en respons på endringer i formen og i overflatetemperaturen. Store endringer i hastigheten kan imidlertid skje raskt i is-strømmer og breer som strømmer ut av innlandsisen ved økt tilførsel av smeltevann under isen, eller ved endringer i isbremmen disse ender opp i.
Andre aliyah

Andre aliyah var muligens den viktigste og mest innflytelsesrike aliyahen. Den varte fra 1904 til 1914, og i løpet av denne tiden immigrerte 40 000 jøder til det osmanske Palestina, for det meste fra Russland og Polen, samt noen fra Jemen.
Hovedårsaken til aliyahen var økende antisemittisme i Russland og pogromer i Det jødiske bosetningsområdet i Tsar-Russland, spesielt Kishinev-pogromen og pogromene som fulgte den russiske 1905-revolusjonen.
Selv om aliyahen bidro til jødiske bosetninger i Palestina på mange måter, ser mange på det som en fiasko, ettersom nesten halvparten av immigrantene forlot Palestina på tiden da første verdenskrig startet.


== Bosetning ==
Immigranter fra den andre aliyah var for det meste idealister, inspirert av de revolusjonære ideene som dukket opp i Det russiske imperiet, som forsøkte å opprette et felles landbrukssystem i Palestina. Slik formet de kibbutzbevegelsen. Den første kibbutzen, Degania, ble grunnlagt i 1909.
De blant immigrantene som foretrakk å bo i byer, grunnla Ahuzat Bayit nær Jaffa, som senere ble gitt navnet Tel Aviv.


== Kultur ==
Fornyelsen av det hebraiske språket samt etableringen av det som standardspråk for jøder i Palestina, er i stor grad kreditert til andre aliyah. Eliezer Ben-Yehuda bidro til den første moderne hebraiske ordboka ble skrevet. Selv om han var immigrant fra første aliyah, førte arbeidet hans til mer under den andre.
Under andre aliyah ble også den første hebraiske videregående skolen i Palestina opprettet, Herzliya Hebrew High School, Tel Aviv.


== Forsvar ==
Den andre Aliyah opprettet sikkerhetsorganisasjonen HaShomer, som var den første store jødiske selv-forsvarsorganisasjonen siden Bar Kokhba-opprøret, og ble foregående for fremtidlige jødiske forsvarsorganisasjoner, slik som Haganah.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ben-Gurion, David, From Class to Nation: Reflections on the Vocation and Mission of the Labor Movement  (Hebrew),  Am Oved (1976)
Pinkerton

Pinkerton er det andre albumet til det amerikanske alternativ rock-bandet Weezer og ble utgitt 24. september 1996. Albumet er det første med Brian Bell som bandets gitarist etter at Jason Cropper forlot bandet. Låtene «El Scorcho», «The Good Life» og «Pink Triangle» ble gitt ut som singler fra albumet. 


== Sporliste ==
«Tired of Sex» – 3:01
«Getchoo» – 2:52
«No Other One» – 3:01
«Why Bother?» – 2:08
«Across the Sea» – 4:32
«The Good Life» – 4:17
«El Scorcho» – 4:03
«Pink Triangle» – 3:58
«Falling for You» – 3:47
«Butterfly» – 2:53Alle sangene er skrevet av Rivers Cuomo.


== Kilder ==
(en) Pinkerton på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Pinkerton på Discogs 
(en) Pinkerton på MusicBrainz 
(en) Pinkerton på AllMusic
Månefase

Månefase viser til forskjellen i utseendet på den synlige delen av månen sett fra jorda. 
En halvdel av månen er alltid opplyst av sola (bortsett fra når jorda skygger; da er det måneformørkelse), men fordi månen går i bane rundt jorda, ser vi månen fra forskjellige vinkler etter som tiden går. Det gjør at en fra jorda ofte bare ser en del av den opplyste sida. Månefasene kommer ikke av at jorda kaster skygge på månen. Månefasen der en ser hele den opplyste delen av måneskiva blir kalt for fullmåne, mens den fasen der en nesten ikke ser den opplyste delen blir kalt nymåne. 
Når det er fullmåne, ligger sola på den ene siden av jorda, mens månen ligger på motsatt. Da ligger månen badet i sollys. Når det er nymåne er det motsatt, og skyggen faller på månen slik at vi ikke ser hele.
Månen er i ny når den synlige delen vokser fram mot fullmåne, og i ne når den minker mot nymåne. Månefasesyklusen tar om lag en måned (29 døgn 12 timer 44 minutter og 2,9 sekunder = 29,530589 døgn) og kalles gjerne et måneverv, som er bakgrunnen for måned som tidsenhet. På engelsk har man ytterligere to månefaser (som sammen med ny og ne utgjør fire), disse kalles crescent og gibbous. Crescent betyr sigd (mindre enn halv) og gibbous betyr større enn halv.
Grensen mellom den opplyste og den mørke delen kalles terminatoren.


== Månefaser og formørkelser ==
Man ville kanskje anta at en gang hver måned, når månen passerer mellom jorda og sola ved nymåne, vil månens skygge falle på jorda og skape en solformørkelse. På samme måte kunne man anta at jordas skygge ved fullmåne faller på månen og skaper en måneformørkelse. Vi observerer ikke en solformørkelse og en måneformørkelse hver måned fordi månens baneplan rundt jorda er skråstilt med omtrent 5 grader i forhold til jordas baneplan. Derfor ligger månen ved fullmåne og nymåne vanligvis nord eller sør for den rette linja mellom jorda og sola.
Selv om en formørkelse bare kan inntreffe når månen er enten ny eller full, må den også være posisjonert meget nært et av skjæringspunktene (knutene) mellom månens baneplan og jordas baneplan. Dette skjer omtrent to ganger per år, så det er mellom 4 og 7 formørkelser i et kalenderår. De fleste er uten stor betydning; større formørkelser av månen eller sola er forholdsvis sjeldne.
Potter Stewart

Potter Stewart (født 23. januar 1915 i Jackson i Michigan i USA, død 7. desember 1985 i Hanover i New Hampshire) var fra 1958 til juli 1981 dommer ved amerikansk høyesterett.


== Referanser ==