jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jan-Gunnar Winther

Jan-Gunnar Winther (født 21. juni 1962) er direktør ved Senter for hav og Arktis ved UiT Norges arktiske universitet og fagdirektør ved Norsk Polarinstitutt.
Winther er sivilingeniør innen bygningsteknologi fra Norges tekniske høgskole i 1987. I 1993 tok han doktorgrad i polar hydrologi samme sted, etter et studieopphold ved University of British Columbia i Canada. Han ble ansatt ved Norsk Polarinstitutt i 1994, der han var direktør fra 2005-2017. Fra 2018 leder Winther et nytt regjeringsoppnevnt senter for hav og Arktis under Nærings- og fiskeridepartementet. Winther har jobbet seks år i SINTEF som forsker, har hatt professorat ved Universitetssenteret på Svalbard og École Polytechnique Fédéral de Lausanne (EPFL), og gått på Forsvarets høgskole i 2003 og 2013. Han har vært nestleder for «ekspertgruppen for nordområdene», nedsatt av Jens Stoltenbergs andre regjering.
Han var ekspedisjonsleder for den norsk-amerikanske sydpolsekspedisjonen 2007–09 under Det internasjonale polaråret. Winther var initiativtaker til etableringen av Nansen-Amundsen-året 2011, nedsatt av Regjeringen. Han deltok i jubileumsekspedisjonen til Sørpolen i 2011 sammen med Stein P. Aasheim, Harald Dag Jølle og Vegard Ulvang. Ekspedisjonen fulgte samme rute som Roald Amundsens ekspedisjon i 1911-12 og nådde polpunktet akkurat 100 år etter Amundsen som en del av markeringen av Nansen-Amundsen-året 2011. I 2013 ledet Winther International Nansen Memorial Expedition fra Arkhangelsk til Jenisej ombord det russiske forskningsfartøyet RV Professor Molchanov. Winther deltok på vegne av Norge i den olympiske fakkelstafetten for OL i Sotsji 2014 da den besøkte Nordpolen i oktober 2013.. Winther var initiativtaker til Grunnlovsseilasen. Skonnerten Anna Rogde seiler fra Hammerfest til Oslo under Grunnlovsjubileet i 2014 for å markere betydningen og mulighetene for kyst-Norge, både i et historisk og framtidsrettet perspektiv . Winther tok initiativet til innfrysningen av forskningsskipet Lance i Polhavet i 2015. 
Winther har publisert 70 vitenskapelige artikler, skrevet 170 kronikker og gitt ut bøkene Klimagåten Antarktis, Norge i Antarktis og barneboken snø, is og klima (alle fra 2008). Han har en rekke internasjonale verv, blant annet som hovedforfatter i FNs klimapanel, United Nations Global Compact Sustainable Ocean Business Action Platform, World Economic Forum's Friends of Ocean Action, China Council for International Cooperation on Environment and Development, medlem av ekspertgruppen under høynivåpanelet for bærekraftig blå økonomi som ledes av statsminister Erna Solberg, styremedlem EU Missions på hav, kyst og ferskvann, norsk ekspert til Arktisk råd og Antarktistraktaten, Norges Tekniske Vitenskapsakademi og The Explorers Club.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jan-Gunnar Winther Norsk Polarinstitutt
Emma Sahlén

Emma Sahlén (født 1969) er en svensk illustratør.


== Bibliografi ==
Vatten 2005 (medforfattere Ingrid Zetterlund-Persson og Stefan Docksjö)


== Priser og utmerkelser ==
Årets Pandabok (barneboksklassen) 2006


== Referanser ==
Rutina Wesley

Rutina L. Wesley (født 1979 i Las Vegas i Nevada) er en amerikansk skuespiller. 
Rutinas mor, Cassandra Wesley, var en showdanser og hennes far, Ivery Wheeler en stepper og musiker. Wesley selv har en bachelorgrad fra The Juilliard School i New York, i drama­avdelingen, hvor hun gikk ut i 2005. Wesley er gift med skuespilleren Jacob Fishel.


== Filmografi ==
The Vertical hour (Broadway) (2006 – 2007)
How She Move – Raya Green (2008)
True Blood – Tara Thornton (2008 – 2014)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rutina Wesley på Internet Movie Database 
(sv) Rutina Wesley i Svensk Filmdatabas 
(da) Rutina Wesley på Scope 
(fr) Rutina Wesley på Allociné 
(en) Rutina Wesley på AllMovie 
(en) Rutina Wesley hos Rotten Tomatoes 
(en) Rutina Wesley hos The Movie Database 
(en) Rutina Wesley hos Internet Broadway Database 
(en) Rutina Wesley: Flesh and Blood in a Town of Vampires hos The New York Times
Moldegaard

Moldegaard er en eiendom i Os utenfor Bergen.
Den tilhørte tidligere statsminister Johan Ludwig Mowinckel. Mowinckel overtok eiendommen fra sin far Johan Anton Wilhem Mohr Mowinckel i 1918. Johan Ludvigs barnebarn, Johan Reksten (1948–2017), overtok gården i 1972. Eiendommen inkludert gårdstunet og parken ble først bygget i 1885 og senere påbygget/ombygget i 1900, 1918, 1927, 1951, 1972, 1975 og 1997.
Eiendommen på ca. 1.200 mål består av elleve bygninger og eies i dag av familien Mowinckel Reksten. Beskjeftigelsene er restaurantdrift (Stallmestergaarden), hestesenter (stall Moldegaard) og kvegdrift. Moldegaard park stod ferdig i 1905, skapt av hagearkitekten Ingolf Eide. Det gamle hovedhuset ble tegnet av arkitekten Peter Blix og senere ombygget i 1925 sammen med resten av gårdsbygningene av arkitekten Ole Landmark.
Under andre verdenskrig ble gården rekvirert av tyskerne og var fra 1943 til 1945 underlagt Abteilung Lebensborn.I perioden 1946–64 var det gamle hovedhuset base for statens læreskole for husstell, som senere flyttet og ble til Bergen lærerskole i nybygget på Landås i Bergen.
Det gamle hovedhuset ble revet i 1965 og et nytt hovedhus oppført ved dammene. I april 1985 kjøpte Tomm Berntsen Moldegaard av Rekstenboet for 2,9 millioner kroner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Moldegaard i Store norske leksikon
Huineng

Dajian Huineng eller Huineng (kinesisk: 慧能 eller 惠能; pinyin: Huìnéng; japansk: Daikan Enō; koreansk: Hyeneung, født 638 i Xing i Guangdong i Kina, død 713) var en kinesisk munk og chanmester. Han er den sjette patriark og samtidig den siste offisielle patriark; senere fulgte det en rekke uoffisielle «patriarker» innen forskjellige skoleretninger av chan-buddhismen. Mange legender er knyttet til hans navn.
Etter farens tidlige død skal gutten fra ung alder av ha samlet ved for å støtte opp om familiens livsunderhold, og lærte verken å lese eller å skribe. Da han en dag leverte brensel til et herberge fikk han høre en gjest resitere fra Diamantsutraen. Dette ble hans oppvåkningsopplevelse. Han sørget for at moren ble vel tatt hånd om av andre, og brøt opp mot nord for å bli disippel under en buddhistisk læremester. Han ble opptatt i Hongrens  kloster, og ble der satt til kjøkkentjeneste. Etterhvert manifesterte han sin innsikt i livets hemmeligheter, og ble selv en stor åndelig leder. 
Huineng regnes som en av de aller viktigste av de tidlige chan-læremestre. Det ble sagt om ham at han gikk inn for en direkte og umiddelbar tilnærming til buddhistisk praksis og opplysning, og anses som grunnlegger for den sørlige skole  («brå opplysning»;  頓教).  
Han gjelder som forfatter av plattformsutraen (六祖壇經). Den inneholder også selvbiografiske opplysninger.
Hans fremste disipler var Nanyue Huairang, Qingyuan Xingsi, Nanyang Huizhong, Yongia Xuanjue og Heze Shenhui.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Heinrich Dumoulin: Der Erleuchtungsweg des Zen im Buddhismus. Frankfurt a.M. 1976.
Gao Xingjian: Snø i august, teaterstykke, 1997
Hui Neng (Wei Lang): Das Sutra des sechsten Patriarchen. O.W. Barth Verlag (oder Origo Verlag)


== Eksterne lenker ==
Bilder av Huinengs tempel og mumie
fler ebilder av Huineng-mumien
Legends in Chan:the Northern/Southern Split, Hui-neng and the Platform Sutra
Plattformsutraen Arkivert 9. mars 2009 hos Wayback Machine.
The Platform Sutra of the Sixth Patriarch: the text of the Tung-Huang Manuscript translated by Philip B Yampolsky (introduction and notes omitted)
Hui Neng Page
Cloetta

Cloetta AB, lokalisert i Ljungsbro i Sverige er en næringsmiddelprodusent som blant annet produserer sjokolade og konfekt, eksempelvis Guldnougat (lansert 1913), Kexchoklad (1938), Mums-mums, Plopp og Center. I 2000 gikk selskapet sammen med finske Fazers konfekt-divisjon for å skape Cloetta Fazer AB, et samarbeid som ble oppløst i 2008.


== Historie ==
Cloetta ble etablert i 1862 i København av de tre sveitsiske brødrene Bernhard, Christoffer og Nutin Cloetta. Selskapet vokste og i 1873 ble det bygget en fabrikk i Malmö, og i 1896 en fabrikk i Sofienberggata, Oslo. Denne fabrikken ble i 1901 flyttet til Ljungsbro. Familien Cloetta solgte i 1917 selskapet til nystartede Svenska Chokladfabriks AB med familien Svenfelt som hovedeiere. Familien Svenfelt eier fortsatt store aksjeposter i Cloetta. På 1980-tallet og utover kjøpte Cloetta en rekke næringsmiddelselskaper. I forbindelse med oppkjøpet av konkurrenten Candelia AB i 1998 ble selskapet Sveriges største sjokolade- og konfektselskap. Denne posisjonen ble ytterligere forsterket ved at Cloetta i 2000 fusjonerte med Fazers konfektproduksjon og dannet Nordens største konfektprodusent, Cloetta Fazer AB. I juni 2008 ble det kjent at  Cloetta Fazer skulle deles. Cloetta ble 8. desember 2008 igjen et selvstendig selskap notert på Stockholmsbørsen. Cloettas hadde på samme tid omtrent 500 ansatte og produksjonsanlegg i Ljungsbro og Alingsås.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cloetta
Cloetta Fazer AB
Tian

Tian (kinesisk: 天, pinyin: Tiān, Wade-Giles: T'ien) er en himmelgud i tidlig kinesisk mytologi. Under Shang-dynastiet ble Tian fortrengt og erstattet med Shang Di. Men senere kom Tian tilbake, om enn i en helt annen og mer abstrakt konseptuell form, og fortrengte Shang Di.  
Tian opptrer i gammel kinesisk litteratur første gang en gang rundt 700 f.Kr., eller tidligere (dateringen er avhengig av alderen av skriftet Shujing). Det er ingen skapelsesfortellinger for Tian, og Shangdi blir sammenflettet med Tian i senere litteratur (og bli dyrket som et vesen i eksempelvis Himmelens tempel i Beijing). 
Omfanget av sondringen (om det er noen) mellom dem er omdiskutert. Sinologen Herrlee Creel har foreslått at analyse av Shang-orakelbein viser at Shangdi hadde forrang for Tian som en guddom, og at Zhou-dynastiets forfattere erstattet begrepet Shangdi med Tian for fastholde kravet for deres forrang. 
Konseptet himmelens mandat, som var meget viktig i kinesisk tenkning for legitimering av deres herskeres rett til å regjere, henger sammen med Tian.  
Etterhvert ble Tian mer et upersonlig høyeste naturprinsipp. 


== Litteratur ==
Ruth H. Chang: «Understanding Di and Tian: Deity and Heaven From Shang to Tang», i Sino-Platonic Papers 108:1–54, 2000.
Herrlee G. Creel: The Origins of Statecraft in China. The University of Chicago Press, 1970. ISBN 0-226-12043-0
Homer H. Dubs: «Theism and Naturalism in Ancient Chinese Philosophy,» i Philosophy East and West 1959-1960, 9.3-4:163-172.
Fung Yu-Lan: A History of Chinese Philosophy, Vol. I. The Period of the Philosophers, tr. Derk Bodde. Princeton University Press, 1952
Paul A. Rule: «T'ien-hsia: All under (the Chinese) Heaven», i Religious Traditions 1, 1978, 19-32.
Axel Schuessler: ABC Etymological Dictionary of Old Chinese. University of Hawaii Press, 2007.
Herrlee Creel

Herrlee Glessner Creel (født 19. januar 1905 i Chicago i USA, død 2. juni 1994 i Palos Park i Illinois) var sinolog og filosof. Han var professor ved University of Chicago.
Ett av hans interessefelter var den kinesiske skrift, dens tilblivelse og natur. 


== Verker ==
Sinism: A Study of the Evolution of the Chinese World-View (1929)
«On the Nature of Chinese Ideography», i T'oung Pao 32 (1936), s. 85-161.
The Birth of China: A Study of the Formative Period of Chinese Civilization (1937)
«On the Ideographic Element in Ancient Chinese», i T'oung Pao 34 (1938), s. 265-294
Chinese Writing (1943)
Newspaper Chinese by the Inductive Method (1943) med Teng Ssu-yu
Literary Chinese by the Inductive Method, 3 bind (1938–1952) Bind I: Hsiao Ching; Bind II: Selections from the Lün Yu; Bind III: The Mencius, utgiver, med Tsung-Ch'ien Chang og Richard C. Rudolph
Studies in Early Chinese Culture (1948)
Confucius, the Man and the Myth (1949) as Confucius and the Chinese Way (1960)
Chinese Thought from Confucius to Mao Tse-Tung (1953)
Origins of Statecraft in China (1970) Volume One. The Western Chou Empire. The University of Chicago Press, 1970. ISBN 0-226-12043-0
Shen Pu-hai. A Chinese Political Philosopher of the Fourth Century B.C. (1974)
What is Taoism?: and other Studies in Chinese Cultural History (1977)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
University of Chicago Chronicle obituary
The Ideographic Myth (Boodberg-Creel-debatten)
James Robert Hightower

James Robert Hightower (født 7. mai 1915 i Sulphur i Oklahoma i USA; død 8. januar 2006 i Elsen ved Herscheid/Sauerland i Tyskland) var en amerikansk sinolog. Han var professor ved Harvard University.


== Verker i utvalg ==
Han shih wai chuan: Han Ying's illustrations of the didactic application of the classic of songs, with an annot. transl. by James Robert Hightower (= Harvard-Yenching Institute monograph series, 11), Cambridge, Mass., Harvard University Press 1952; teilw. zugl. (Übers. d. Kap. 1 und 2): Cambridge, Mass., Harvard University, Diss., 1950.
(utg.), Han Yü's poetische Werke, übersetzt von Erwin von Zach, Cambridge, Mass., Harvard University Press 1952.
Topics in Chinese literature. Outlines and Bibliography, rev. ed., Cambridge, Mass., Harvard University Press 1953.
The poetry of Ta'o Ch'ien, transl. with commentary and annotation by James Robert Hightower, Oxford, Clarendon Press 1970.
zusammen mit Florence Chia-Ying Yeh, Studies in Chinese Poetry (= Harvard-Yenching Institute monograph series, 47), Cambridge, Mass./London, Harvard University Press 1998.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Obituary
Falske ormeslanger

Falske ormeslanger er en familie av små slanger som hører hjemme i Afrika, Sørvest-Asia og Amerika. De er tilpasset et underjordisk liv, og lever hovedsakelig av maur og termitter. Verdens minste slangeart, Leptotyphlops carlae, hører til familien.
Gruppen kjennetegnes ved at overkjeven mangler tenner, og er grodd fast til skallen. Underkjeven har derimot tenner, og er svært bevegelig. Dette har sammenheng med den eiendommelig måten som de falske ormeslangene fanger byttet på, og flytter det gjennom munnen.Lengden varierer fra 10 til 30 cm, og de skiller seg fra de ekte ormeslangene ved å være svært tynne. L. carlae har en gjennomsnittlig diameter på 2,51 mm. Fargen er grå, svart eller lyserød, av og til med lyse tegninger. Ingen annen nålevende gruppe av slanger har bevart så mye av bekkenet, og inne i kroppen finnes det også to små lårbein. 
Alle arter graver under bakken, og er aktive både dag og natt. De flytter seg opp og ned i jordlagene for å regulere kroppstemperaturen, og kan følge luktsporet av maur og termitter til kolonien der de eter både voksne individer, pupper og egg. De forsvarer seg mot angrep fra byttedyrene ved å skille ut feromoner, og ved å kveile seg opp. Selv blir de jaktet på av skorpioner, manguster og andre slanger. Hunnene legger opptil 13 egg om gangen, og det er observert at de kveiler seg rundt eggene.
Falske ormeslanger lever både i tropisk regnskog, savanne og ørken. I Amerika strekker utbredelsen seg fra det sørvestlige USA sørover til Peru, Uruguay og Argentina. De finnes ikke oppe i Andesfjellene, men er utbredt på De små Antiller, Hispaniola og Bahamas. Gruppen finnes i hele Afrika, unntatt de tørreste delene av Sahara og Namibørkenen. Sokotra har tre endemiske arter. Leptotyphlops macrorhynchus finnes foruten i Nord-Afrika, også i Sørvest-Asia nord til sørøstlige Tyrkia, og øst til nordvestre India. På Den arabiske halvøy er det flere arter, og størst utbredelse har Leptotyphlops blanfordii som forekommer fra Saudi-Arabia til India. 
Alle arter falske ormeslanger, unntatt én, regnes tradisjonelt til slekten Leptotyphlops. Unntaket er Rhinoleptus koniagui fra Vest-Afrika, som skiller seg ut ved å ha et hornlignende skjell på snutespissen. I 2009 ble det publisert en artikkel der de falske ormeslangene fordeles på to underfamilier og tolv slekter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Falske ormeslanger i Encyclopedia of Life 
(en) Falske ormeslanger i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Falske ormeslanger hos Fossilworks 
(en) Falske ormeslanger hos ITIS 
(en) Falske ormeslanger hos NCBI 
(en) Kategori:Leptotyphlopidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Leptotyphlopidae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Leptotyphlopidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Vinson Massif

Vinson Massif er det høyeste fjellet i Antarktis, og ligger ved foten av Den antarktiske halvøy, rundt 1 200 kilometer fra Sydpolen. Fjellet er 4 892 meter høyt, omtrent 21 km langt og 13 km bredt og ligger i fjellkjeden Sentinel Range, som igjen er en del av Ellsworth Mountains.
Fjellets eksistens var ukjent fram til 1957, da det ble oppdaget av et fly fra US Navy. Det er oppkalt etter Carl Vinson, en kongressmann fra Georgia i USA, som var en viktig støttespiller for å skaffe bevilgninger til forskning om Antarktis.
Fjellet er ganske lett å klatre rent teknisk, men ligger avsides til og det er problemer med kulde og andre forhold. Første bestigning var i 1966 av en amerikansk ekspedisjon hvor 11 personer nådde toppen. Det finnes nå turistreiser med toppbestigning, med priser rundt 200 000 kr.


== Eksterne lenker ==
http://sevensummits.fi/category/blog/vinson-massif/ Vinson Massif, en av Seven Summits
Primitive ormeslanger

Primitive ormeslanger er en familie av små slanger som er hjemmehørende i Amerika. I likhet med andre ormeslanger er de tilpasset et underjordisk liv, og har rudimentære øyne.
De ligner de ekte ormeslangene i at overkjeven har tenner, og er bevegelig. Men de skiller seg ut ved å ikke ha rester etter bekkenet, og ved at underkjeven har én eller to tenner. Lengden er 11–30 cm, som regel 13–16 cm. Fargen er gul eller svart, og noen arter har gult eller hvitt hode, eller hale.
Utbredelsen omfatter tropiske deler av Mellom- og Sør-Amerika fra Nicaragua til nordlige Argentina.
Det er ikke enighet om skrivemåten til familiens vitenskapelige navn, og både Anomalepididae og Anomalepidae brukes.


== Litteratur ==
Arne Semb-Johansson (redaktør) og Ragnar Frislid (oversetter) Amfibier og krypdyr, bind 10 i serien Verdens dyr, J.W. Cappelens Forlag as 1987, ISBN 82-525-1914-8 (originalens tittel Reptiles and Amphibians i serien World of Animals, Equinox Ltd., Oxford 1986)


== Eksterne lenker ==
(en) Primitive ormeslanger i Encyclopedia of Life 
(en) Primitive ormeslanger i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Primitive ormeslanger hos Fossilworks 
(en) Primitive ormeslanger hos ITIS 
(en) Primitive ormeslanger hos NCBI 
(en) Kategori:Anomalepididae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anomalepididae – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Anomalepididae - The Reptile Database
Cobra (øl)

Cobra er et bryggeri som ble etablert i 1989 i Fulham i England.
Cobra selger sine produkter i rundt 50 land. Det finnes en rekke forskjellige typer av Cobra øl, blant annet King Cobra, Cobra Light, Cobra Zero%.
Ekte ormeslanger

Ekte ormeslanger er en familie av små slanger. De er i likhet med andre ormeslanger tilpasset et underjordisk liv, og de fleste artene lever av maur og termitter.
Gruppen kjennetegnes ved overkjeven er bevegelig og har tenner, mens underkjeven mangler tenner. Den eneste resten av bekkenet er to små bein på hver side inne i kroppen. Lengden varierer fra 15–100 cm, men de fleste artene er 20–50 cm. Fargen kan være lyserød, gul, brun eller svart. De kan være ensfarget, eller ha flekker, langsgående striper eller tverrbånd i en lysere eller mørkere farge. De minste artene er slanke, men noen av de større artene kan ha en kraftigere kroppsform.
En finner dem nede i bakken, under steiner, i hiet til pattedyr, og i termittuer. Etter kraftig regn kan de vise seg oppe på marka, mens de i tørre perioder følger fuktigheten nedover i jordsmonnet. De er eggleggende, og hunnene legger 2–10 svært avlange egg. 
De lever i forskjellige naturtyper fra tropisk regnskog til busksteppe. Utbredelsen omfatter tropiske deler av Sør- og Mellom-Amerika nordover til Mexico, Florida og Bahamas; Afrika sør for Sahara, inkludert Madagaskar, Komorene, Sokotra og øyene i Guineabukta; Egypt og Sørøst-Europa (Typhlops vermicularis); sørlige deler av Asia, inkludert Andamanene, Kokosøyene og den sørøstasiatiske øyverden; mange av øyene i Stillehavet; og Australia. I tillegg har blomsterpotteslangen (Ramphotyphlops braminus) spredt seg med ufrivillig menneskelig hjelp til store deler av verden.
Tidligere ble de ekte ormeslangene fordelt på tre slekter Typhlops, Ramphotyphlops og Rhinotyphlops, men Typhlops er nå  blitt splittet opp. Ramphotyphlops, Acutotyphlops og Austrotyphlops skiller seg fra alle andre skjellkrypdyr ved å ha en hemipenis som ikke vrenges ut, men som i stedet kveiles opp som en korketrekker. Disse slangene har også et par sekker ved kloakkåpningen med ukjent funksjon. Det kan tenkes at også Cyclotyphlops har disse bygningstrekkene, men det eneste kjente eksemplaret er en hunn.


== Litteratur ==
Arne Semb-Johansson (redaktør) og Ragnar Frislid (oversetter) Amfibier og krypdyr, bind 10 i serien Verdens dyr, J.W. Cappelens Forlag as 1987, ISBN 82-525-1914-8 (originalens tittel Reptiles and Amphibians i serien World of Animals, Equinox Ltd., Oxford 1986)
N.B. Ananjeva;  m.fl. (2006). The Reptiles of Northern Eurasia: Taxonomic Diversity, Distribution, Conservation Status. Sofia: Pensoft Publishers. s. 118–120. ISBN 978-954-642-269-9. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Ekte ormeslanger i Encyclopedia of Life 
(en) Ekte ormeslanger i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ekte ormeslanger hos Fauna Europaea 
(en) Ekte ormeslanger hos Fossilworks 
(en) Ekte ormeslanger hos ITIS 
(en) Ekte ormeslanger hos NCBI 
(en) Kategori:Typhlopidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Typhlopidae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Typhlopidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
The Reptile Database - Family Typhlopidae (Blind Snakes)
Tetrapod Zoology – Scolecophidians: seriously strange serpents
Oterspissmus

Oterspissmus omfatter tre arter i familien børstepinnsvin.
De har et flatt hode og kan lukke neseborene. Dette gjør at de med letthet kan ta seg frem gjennom vann. De svømmer ved hjelp av buktende bevegelser med kroppen og halen.
De fanger og spiser fisk og sjødyr. De er hovedsakelig nattaktive.
De tre artene av oterspissmus er de eneste artene i familien som forekommer utenfor Madagaskar.


== Eksterne lenker ==
(en) Oterspissmus hos Fossilworks 
(en) Oterspissmus hos ITIS 
(en) Oterspissmus hos NCBI 
Potamogalinae – detaljert informasjon på Wikispecies
NM i ishockey 2009

NM i ishockey 2009 var det 70. norgesmesterskapet i ishockey. 
Vålerenga vant sitt 26. norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 4–2 i kamper mot Sparta.


== GET-ligaen 2008/09 ==

1 Vålerenga trukket  3 poeng for usportslig opptreden i kampen mot Sparta den 5. oktober 2008.2 Stjernen  trukket 15 poeng for dårlig økonomi.3 Comet     trukket 10 poeng for dårlig økonomi.4 Furuset   trukket 10 poeng for dårlig økonomi.


== Sluttspill ==

Kvartfinaler

Semifinaler
Sparta – Storhamar (4-0 i kamper)
Vålerenga – Stjernen (4-2 i kamper)FinaleVålerenga – Sparta Sarpsborg (4-2 i kamper, VIF mester)

UtmerkelserMest verdifulle spiller i sluttspillet: Lars Erik Spets – VålerengaNorgesmestere 2009:Patrick DesRochers, Tommy Lund, Gavin Morgan, Patrick Lund-Nilsen, Andreas Frisk, Blake Evans, Jan Andre Aasland, Knut Henrik Spets, Jonas Oppøyen, Steffen Thoresen, Raimond Hesler, Johnny Bruun, Patrich Kolsrud, Kjell Richard Nygård, Aleksander Nervik, Lars Erik Lund, Lars Erik Spets, Alexander Bonsaksen, Mathias Trygg, Anders Fredriksen, Regan Kelly, Brede Csiszar, Jonas Gabrielsen og Kenneth Larsen.


== Eksterne lenker ==
Statistikk best-av-sju serier i sluttspillet i Norge - hockey.no
Montecristo Snus

Montecristo er en snus utviklet av Taboca AS og kom på det norske markedet i 2007. Montecristo går under kategorien sterksnus og har ca. 11 mG nikotin per porsjon. 
Ulikt andre snusmerker, er Montecristo rettet mot de «mer velstående» og betraktes av mange som luksussnus. Dette gjenspeiles forøvrig i den delikate innpakningen der det står skrevet at tobakken kommer fra Cuba, vannet kommer fra Norge og at den lages i Sverige.
Montecristo finnes bare i porsjon. Produksjonen av løs ble stoppet i 2009.