jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kristín Jóhannesdóttir

Kristín Jóhannesdóttir (født 1948 i Reykjavík) er en islandsk filmregissør.


== Biografi ==
Kristín Jóhannesdóttir er en av de mest individualistiske og stilistisk orienterte filmregissørene fra Island. 
Hun studerte ved franske Paul Valéry Universitet i Montpellier. Her utdannet hun seg innenfor litteratur i 1974 og tok første del av doktorgraden for filmografi i 1977. Hun tok også et praktisk kurs i fjernsyn-, video- og filmskaping i Vincennes Paris VIII. Hun har i tillegg bestått eksamener i filmregi ved Conservatoire Libre de Cinema Français i 1978.  
Etter at hun ble kreditert for to kortfilmer i Frankrike dro hun tilbake til Island og sponset et produksjonsselskap med manusforfatter og regissør Sigurdur Pálsson.
Kristín Jóhannesdóttir produserte sin første langfilm i 1983, Á hjara veraldar (Rainbow's End). Hun har også regissert teaterstykker og TV-filmer for islandsk fjernsyn, blant disse er A Purpose in Life og Broken Glass. Begge disse TV-filmene er personlige intervjuer av moderne temaer bundet sammen med referanser til eventyr.
Jóhannesdóttir nyeste film, Svo á jörðu sem á himni (As In Heaven) kom i 1992, den er basert på hennes eget manus og ble valgt som Islands bidrag til Nordic co-production Year.
På Cannes-festivalen i 1992 ble Svo á jörðu sem á himni valgt til å bli vist som en del av Cannes Fokus på nordisk film og har vunnet flere priser på forskjellige festivaler.


== Filmografi ==
1983 – Á hjara veraldar (Rainbows End)
1992 – Svo á jörðu sem á himni (As in Heaven)


== Eksterne lenker ==
(en) Kristín Jóhannesdóttir på Internet Movie Database 
(sv) Kristín Jóhannesdóttir i Svensk Filmdatabas 
(da) Kristín Jóhannesdóttir på Filmdatabasen 
(en) Kristín Jóhannesdóttir på AllMovie 
(en) Kristín Jóhannesdóttir hos The Movie Database
Aker Elektro

Aker Elektro (AEL), tidligere Stord Elektro og Aker Kværner Elektro, er et industriselskap i Aker Solutions-gruppen. AEL leverer elektro-, instrument- og telekommunikasjonsutstyr og -tjenester til olje- og gassindustrien, hovedsakelig på norsk sokkel. AEL har avdelinger på Stord, i Stavanger, i Bergen og i Stjørdal. Firmaet har cirka 1530 ansatte.


== Historie ==
Firmaet ble etablert på Stord i 1946, da under navnet Stord Elektro.
Når Aker Maritime og Kværner ble fusjonert til Aker Kværner, ble Kværner sine elektro- og automasjonsavdelinger overførte til Aker Elektro. Firmaet skiftet senere navn til Aker Kværner Elektro. Hovedkontoret ble flyttet fra Stord til Stavanger på 2000-tallet. AEL er i dag ledende i Norge innen sitt fagområde. Da Aker Kværner skiften navn til Aker Solutions i 2008, ble firmaet hetende Aker Elektro igjen.
Aleksandr Lebed

Aleksandr Ivanovitsj Lebed (russisk: Александр Иванович Лебедь; født 20. april 1950 i Novotsjerkassk, død 28. april 2002 i nærheten av Abakan) var en russisk general og politiker. 
Under presidentvalget i 1996 kom han på 3.-plass med 14,5 % av stemmene i første valgomgangen. Han ble to dager etter valget utnevnt til sjef for det russiske sikkerhetsrådet samt sikkerhetsrådgiver til den sittende presidenten Boris Jeltsin. 
Under et intervju den 7. september 1997 hevdet han at et hundretalls såkalte kjernefysiske koffertbomber som var tiltenkt brukt til sabotasje mot fiendtlige styrker, ikke var under det russiske Forsvarets kontroll. Offisielle russiske myndigheter benektet dette, og hevdet på sin side at slike bomber aldri hadde blitt laget.Lebed ble senere guvernør i Krasnojarsk kraj i Sibir. Han omkom i en helikopterulykke med et MIL-helikopter.


== Referanser ==
Austrefjorden

Austrefjorden er en liten fjordarm av Dumbefjorden på Sula i Solund kommune i Sogn og Fjordane. Fjorden strekker seg 2,5 kilometer sørøstover. Fjorden har innløp ved Rotevika, rett sør for innløpet til Dumbefjorden.Fjorden ligger på østsiden av Ruskeneset. Innerst i fjorden ligger gården Sandvika, mens Vågen ligger på nordsiden av Vågsneset. Ingen av disse gårdene har veisamband, hverken til hverandre eller resten av omverdenen. 


== Referanser ==
Dumbefjorden

Dumbefjorden er en fjordarm av Åfjorden på øya Sula i Solund kommune i Sogn og Fjordane. Fjorden strekker seg 9 km rett sørover til gården Dumba innerst i fjorden. Fjorden har innløp mellom Bjørnholmen i vest og Rumpa i øst. Like innenfor innløpet stikker Austrefjorden sørøstover.Fjorden har ingen bosetninger langs fjordsidene før den innerste kilometeren. I tillegg til Dumba ligger gårdene Eidvika og Heimdal der. Riksvei 606 går langs den innerste delen av fjorden. 


== Referanser ==
Andrea Costa

Andrea Costa (født 1851 i Imola i Italia, død 1910) var en italiensk sosialistisk aktivist. Han var en av grunnleggerne av Partito dei Lavoratori Italiani, det italienske sosialistparti, i 1892, etter å ha tatt avstand fra sine tidligere uttrykte anarkistiske prinsipper av 1879. Det er mulig at hans beveggrunn var hans ekteskap med den  russiske sosialisten Anna Kulisjov.Costa ble på sine eldre år aktiv politiker. Han var borgermester i Imola og deputert til det italienske parlament.


== Referanser ==


== Kilder ==
Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978) Encyklopedisk ordbok fra Brockhaus-Efron Brockhaus-Efron leksikon
Palanderbukta

Palanderbukta er en arm av Wahlenbergfjorden på Nordaustlandet på Svalbard. Den er rundt 22 kilometer lang. Fjorden har innløp ved Zeipelodden på sørsida av Wahlenbergfjorden. Derfra går den i sørøstlig retning innover Gustav Adolf Land. Fjorden ligger på østsida av Scaniahalvøya og isbreen Glitnefonna. Innerst i fjorden ligger Vegafonna, som er den vestligste utløperen av Austfonna.
Palanderbukta har sitt navn etter Louis Palander.


== Eksterne lenker ==
Palanderbukta Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Ytterpollen

Ytterpollen er en poll på nordsiden av Vestvågøya i Lofoten som strekker seg 3,5 kilometer sørover mellom den 300 meter lange Evjestraumen i nordvest og den 330 m lange Skjellstraumen i sørøst.Pollen er en del av en sammenhengende rekke med poller og sund som begynner ved Eggum og ender sør for Borge med en samlet lengde på nesten 11 km.
På vestsiden av Ytterpollen, langs Fv994, ligger grendene Øvre og Nedre Evjen og Hagvågen mens langs Fv995, på østsiden, ligger Ytre Borgfjord og Slettenga. E10 går over halvøya Flaget på sørsiden, og krysser Skjellstraumen over en 20 meter lang bru til grenden Straumgård.


== Se også ==
Innerpollen
Lauvåspollen
Mjåsundet


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Jessica Lindell-Vikarby

Jessica Lindell-Vikarby (født 7. februar 1984 i Huddinge) er en svensk tidligere alpinist.


== Karriere ==
26. oktober 2002 kjørte hun sitt første renn i verdenscupen, og kom på sjuendeplass i storslalåmrennet i  Sölden. I løpet av sesongen 2002/03 hadde hun flere plasseringer blant de ti fremste.
Under VM 2003 i St. Moritz ble hun nummer åtte i kombinasjonsøvelsen, og henholdsvis nummer 13 og 17 i super-G og storslalåm. Under junior-VM 2003 i Serre-Chevalier vant hun gullmedaljen i storslalåm, mens hun i super-G og slalåm kom på femte- og sjuendeplass.
I oktober 2003 falt hun under utfortrening i Saas-Fee og skadet seg i det venstre kneet. Lindell-Vikarby gikk dermed glipp av hele sesongen 2003/04. Hun gjorde comeback i 2004/05, men hun fikk problemer med å oppnå like gode resultater som før uhellet. Hennes beste resultat denne sesongen var sjetteplassen i utfor under VM 2005 i Santa Caterina.
I 2005/2006 var hennes beste plassering en sjuendeplass i utfor i Bad Kleinkirchheim. Under OL 2006 i Torino ble hun nummer åtte i kombinasjonen. 2. desember 2007 fikk hun endelig sin første pallplassering i et verdenscupenrenn, da hun ble nummer tre i super-G-rennet Lake Louise.
Hun vant sitt første verdenscuprenn da hun vant super-G i Cortina d'Ampezzo 26. januar 2009. Hennes andre verdenscupseier kom i storslalåm i Beaver Creek 1. desember 2013.
Hun la opp i 2015.


== Pallplasseringer i verdenscupen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jessica Lindell Vikarby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jessica Lindell-Vikarby – Olympedia 
(en) Jessica Lindell-Vikarby – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Jessica Lindell-Vikarby – Sveriges olympiske komité 
(en) Jessica Lindell-Vikarby – FIS (alpint) 
(en) Jessica Lindell-Vikarby – FIS (langrenn) 
(en) Jessica Lindell-Vikarby – ski-db.com
Innerpollen

Innerpollen er en saltvannsholdig poll på nordsiden av Vestvågøya i Lofoten som strekker seg 1,9 kilometer sørover fra den 330 meter lange Skjellstraumen som går inn til pollen Flaget i nordøst mellom halvøyene Flaget og Skjelløya.Pollen er en del av en sammenhengende rekke med poller og sund som begynner ved Eggum og ender ved Veiberg i bunnen av Innerpollen. Den samlede lengden er 11 kilometer. Inner- og Ytterpollen omtales også samlet som Borgpollan.
E10 går langs nordsiden av Innerpollen, over Flaget før den krysser Skjellstraumen over en 20 meter lang bru. Fv832 går fra brua og i en halvsirkel rundt pollen til grenden Indre Borgfjord på østsiden og Rystad på sørsiden. Borg, et gammelt høvdingsete, ligger på vestsiden. 


== Se også ==
Ytterpollen
Lauvåspollen
Mjåsundet


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Murchisonfjorden

Murchisonfjorden er en fjord på vestsida av Nordaustlandet på Svalbard. Navnet kommer av den britiske geolog Roderick Murchison.
Den ligger mellom Storsteinhalvøya i nord og Gotiahalvøya i sør, og er rundt 15 kilometer lang. Fjorden har innløp fra Hinlopenstretet, og går derfra i østlig retning innover Gustav V Land, den innerste delen heter Nordvika. Det ligger mange øyer og holmer i fjorden, hvorav den største er Søre Russøya beliggende på sørsida helt ytterst ved innløpet. Landområdene rundt fjorden er i hovedsak isfrie.
På Krossøya er det fine tufter etter russisk fangsthytte, og det eneste gjenstående russekorset på Svalbard står der. 


== Øyer i Murchisonfjorden ==
(Avtagende størrelse)

Søre Russøya
Indre Russøya
Ringertzøya
Krossøya
Nordre Russøya
Depotøya
Teltøya
Oskarøya
Flyndra
Gråøya
Kvaløya
Visingøya
Krokøya


== Eksterne lenker ==
Privat oversikt over vernede steder på Svalbard
Steinberg Idrettsforening

Steinberg Idrettsforening (stiftet i 1926) er et norsk idrettslag fra Steinberg utenfor Drammen. Fotballaget spiller i 5. divisjon.
Siden tidlig 2000-tall har Steinberg stort sett spilt i lavere divisjoner (4. og 5. divisjon), men de siste 8-9 årene har man begynt å se oppover i divisjonssystemet igjen. Bjørn Jensrud ledet Steinberg til avdelingsseier i 5. divisjon i 2007, med en påfølgende KM-seier mot Åskollen 2 (1-0). Debutsesongen i 4. divisjon i 2008 endte med en imponerende 4 plass. Sesongen etter ble ikke noe jubelår, og man rykket så ned til 5. divisjon.
I 2010 tok tidligere MIF og IBK-spiller Kim André Nielsen over som trener, og etter flere sesonger med nesten opprykk, ble det opprykk til 4. divisjon i 2013. Kretsfinalen ble tapt mot Fjell SK. Første året i 4. divisjon endte med en imponernde 4.-plass, noe som sikret laget NM-kvalik året etter. 1.kvlifiseringsrunde til NM i 2015 ble spilt mot Åssiden der laget måtte se seg slått 2-1. I 2015 ble en ny sesong i toppen av 4. divisjon, men det ble med nesten opprykk det året også med 5.-plass.
Før sesongen 2016 tok Svein Erik Berg og Henrik Hontvedt over som trenere for laget. 2016 sesongen blir en overgangssesong, da NFF har bestemt at det skal gjøres endringer i seriesystemet. Dermed rykker ingen lag fra 4.divisjon opp i 2016, men topp 6-7 (avhengig av Buskerud-lag som beholder plassen i 3.divisjon) blir en del av «den nye 4.divisjon». Målet for 2016 sesongen blir derfor å kommer topp 6-7 og dermed kunne bli en del av kretsserien 2017. (den nye 4.divisjonen) Kjente spillere for Steinberg per dags dato er Rudi Holloman, Henrik Hontvedt, Alex Themte, Jørgen Stengel, Kim Andre Nielsen og Frode Rakkestad.
Siden starten av 2010, Kim Andre Nielsen tok over som trener, har Steinberg IF A-lag spilt 146 seriekamper. Der 99 har vært seiere, 13 uavgjort og 34 tap. Laget har i perioden scoret 541 mål og sluppet inn 289 mål. (per 1.august 2016)
Steinberg har også et B-lag som befinner seg i 6. divisjon. Laget rykket opp til 6. divisjon i 2015, men i kretsfinalen ble det tap for Sande. Kjente spillere her er Marius Petterson, Haris Cevro og Anders Skistad Pettersen. Trenere er Bjørn-Andreas Bråthen Finseth og Anders Skistad Pettersen. Før 2018 sesongen har alle fra 2015 laget gitt seg med fotball eller byttet klubb.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Steinberg Idrettspark - Nordic Stadiums
Crazy Canucks

«The Crazy Canucks» (norsk: de gale kanadierne) var en gruppe kanadiske alpinister som preget utforrennene i verdenscupen fra midten av 1970-tallet.«Crazy Canucks» bestod av Todd Brooker, Jim Hunter, Dave Irwin, Ken Read, Dave Murray og Steve Podborski. De kom som et friskt pust inn i den Europa-dominerte verdenscupen, og vakte snart oppsikt ved sin fryktløse kjørestil.
Til tross for gjentatte spektakulære fall havnet ofte medlemmene av «Crazy Canucks» på seierspallen. I desember 1975 ble Ken Read den første nordamerikaneren som vant et verdenscuprenn i utfor. Totalt sørget sekstetten for 17 verdenscupseire i utfor. 


== Referanser ==
Lady Franklinfjorden

Lady Franklinfjorden er en fjord på nordvestsida av Nordaustlandet på Svalbard. Den strekker seg rundt 30 km sørover til munningen av Franklinbreene, som løper sammen her. Fjorden har innløp mellom Purchaneset på Lågøya i vest og Kapp Hansteen i øst. Den ligger mellom Lågøya i vest og Botniahalvøya i øst. Mellom Nordaustlandet og Lågøya ligger Franklinsundet. Øst for Botniahalvøya ligger Brennevinsfjorden. 
Fjorden inngår i Nordaust-Svalbard naturreservat.


== Eksterne lenker ==
Lady Franklinfjorden Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Steinsfjorden (Vestvågøy)

Steinsfjorden (også skrevet Steinfjorden) er en fjord på nordvestsiden av Vestvågøya i Lofoten som strekker seg i østlig retning fra innløpet mellom Skolmneset i nord og Kostbergan i sør.Selve Steinfjorden har en lengde på 4,4 kilometer frem til Steinskammen hvor den forgreier seg i de to pollene Mærvollspollen (2,6 km) nord og Tangstadpollen (3,5 km) i sør. Lengste lengde er om lag 7,5 kilometer inn til utløpet av Tangstadelva. På nordsiden ligger fjellene Skolmen og Vårsetaksla og på sørsiden Himmeltindan.
Gårdene som regnes til Steinfjorden er Bjørnsand, Eltoft, Holdal, Klevstad, Krogtoft, Mærvoll, Sortland, Saupstad, Tangstad og Tangvåg, Tangstad/Tangvåg har i tillegg fiskerihavn. På Eltoft ligger Eltoft Montessoriskole. Den norsk-svenske serien Marerittet ble spilt inn på Mærvoll og Sortland  i 1989.
Rett vest for Steinfjorden ligger Æsholman som er en flat øygruppe hvor det ble drevet fiske fra frem til begynnelsen av forrige århundreskifte og som nå er vernet som naturreservat.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lofotpostens artikkel 14. juni 2005: Utakleiv mest romantisk i Europa. Besøkt 05.03.2012.
John Lasseter

John Alan Lasseter (født 12. januar 1957) er en Oscar-belønnet animasjonsfilmskaper fra USA og administrerende direktør hos Pixar og Walt Disney Animation Studios. Han er også kreativ rådgiver for Walt Disney Imagineering.
Lasseter har vunnet to Oscar: beste animerte kortfilm for Tin Toy og Special Achievement Award for Toy Story. Han har også vært nominert ytterligere fire ganger.
Han omtales ofte som en av grunnleggerne av Pixar Animation Studios, men selv om han var en av de opprinnelig ansatte, var han ikke grunnlegger. Ed Catmull og Alvy Ray Smith var de som startet opp Pixar.
Lasseter har regissert Toy Story, Småkryp, Toy Story 2 og Biler. Han anses allment for å være meget innovativ og har blitt kalt den «nåværende Walt Disney etter Roy E. Disney».


== Filmografi ==


=== Regissør ===
Luxo Jr. (1986)
Red's Dream (1987)
Tin Toy (1988)
Knick Knack (1989)
Toy Story (1995)
Småkryp (1998)
Toy Story 2 (1999)
Biler (2006)
Mater and the Ghostlight (2006)


=== Produksjonsleder ===
The Adventures of Andre and Wally B (1984)
Geri's Game (1997)
For the Birds (2000)
Monsterbedriften (2001)
Chihiro og heksene (2001)
Oppdrag Nemo (2003)
Boundin' (2003)
De utrolige (2004)
One Man Band (2005)
Mater and the Ghostlight (2006)
Lifted (2006)
Familien Robinson (2007)
Rottatouille (2007)
WALL-E (2008)
Bolt (2008)
Tingeling (2008)
Se Opp (2009)
Prinsessen og frosken (2009)
Toy Story 3 (2010)
Newt (2011)
The Bear and the Bow (2011)
Biler 2 (2012)
King of the Elves (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Lasseter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Lasseter på Internet Movie Database 
(sv) John Lasseter i Svensk Filmdatabas 
(da) John Lasseter på Filmdatabasen 
(da) John Lasseter på Scope 
(fr) John Lasseter på Allociné 
(en) John Lasseter på AllMovie 
(en) John Lasseter hos Turner Classic Movies 
(en) John Lasseter hos TV Guide 
(en) John Lasseter hos The Movie Database 
Animation Principles:Siggraph paper by John Lasseter
Richard Verrier og Dawn C. Chmielewski, Fabled Film Company May Get a Reanimator Arkivert 13. april 2013 hos Wayback Machine., Los Angeles Times, 25. januar 2006
Fortune Magazine-intervju med John Lasseter – inkludert biografisk informasjon
KCRW's The Treatment: John Lasseter and Andrew Stanton (02/04) Arkivert 2. mai 2012 hos Wayback Machine.
KCRW's The Treatment: John Lasseter (06/06) Arkivert 15. februar 2013 hos Wayback Machine.
Mærvollspollen

Mærvollspollen, eller Ytre Steinfjorden, er en fjordarm av Steinfjorden nordvest i Vestvågøy kommune i Nordland som strekker seg 2,6 kilometer i østlig retning fra innløpet mellom Sortlandsneset og Steinsodden til grenden Saupstad i fjordbotnen.Den kommunale Mærvollveien tar av fra Fv992 på Saupstad og går gjennom gårdene på Mærvoll og Halsan til Sortland på nordsiden av pollen.


== Referanser ==
Lørenveien (Oslo)

Lørenveien (1a–65, 2–70) er en vei i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Trondheimsveien like ved Sinsenkrysset, gjennom bolig og næringsstrøk på Sinsen og Løren til Økernveien ved Økern.
Veien fra Økern til Sinsen blei anlagt i 1900 og fikk navnet Ulvenveien. I 1903 blei veien forlenga til Sinsen, og året etter fikk heile strekninga dagens navn.
Lørenveien starter inne i veisystemet rundt Sinsenkrysset, og verken denne eller den halvparallelle Olav Hegnas vei har derfor bilatkomst fra krysset/Trondheimsveien.
Nr 2 er det tidligere Sinsen kapell, seinere Sinsen Samfundshus. Det brukes nå til kulturskole og juniorklubb for bydelen. På østsida følger så ei lang strekning med villaer og tomannsboliger, mens vestsida er prega av to store skoleanlegg. Nr 7 er Sinsen skole (1.–10. trinn; oppført 1938, arkitekt Georg Greve), mens nr 11 er den tidligere Sinsen videregående skole (oppført 1939, samme arkitekt).  Skolen har sia 1990 husa ulike institusjoner innen voksenopplæring, nå Oslo Voksenopplæring Sinsen. Mellom skolene ligger Sinsenparken med en minnebauta over 24 fra området som blei drept under andre verdenskrig (reist 1949, kunstner Alfred Seland).
Nr 13 er Sinsen kirke (innviet 1971, arkitekter Turid og Kristen Bernhoff Evensen).
Når vi passerer Sinsenveien, kommer vi inn i det som nå kalles Lørenbyen. Det er et stort område, som tidligere var industri- og næringsbygg, samt militæranlegget Løren leir (nr 38; bl.a Hærens forsyningskommando). Området er nå (2008) omtrent midtveis en stor transformasjonsprosess til boliger. 
Løren leir var før andre verdenskrig ammunisjonsfabrikk (Norma Prosjektilfabrikk). Under krigen var området fangeleir for russiske krigsfanger.
Noe næring er imidlertid igjen på sørsida av veien i dette området, hovedsakelig anlegget til Nortura (nr 35–39). Her var Fellesslakteriet fra 1911 (arkitekt Adolf Agthe); nå er det i hovedsak kontorer og lager her, men det foregår fortsatt en del pakking av frossenvarer. 
Siste del av veien ned mot Økernkrysset er utelukkende næringsbygg. Det mest dominerende er nok nr 57–63, der Coops hypermarked Obs! holder til.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Lørenveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 347. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Sissel Calmeyer

Se annet sted for billedveversken Sidsel Calmeyer (1941) fra NesoddenSissel Calmeyer (født 10. mai 1941, død 10. september 2012) var en norsk tekstilkunstner,
opprinnelig fra Rjukan, senere etablert i Bergen med eget verksted.Presentasjon av arbeider: [1] Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine.
Hun var utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole (1960–64) i Oslo og Bergen Kunsthåndverkskole.
Siden hadde hun en rekke separat- og kollektivutstillinger, inkludert flere ved Høstutstillingen.


== Premier ==
Bergen bys stipend (1976)
Kultur- og vitenskapsdepartementets vikarstipend (1983)
Hordaland fylkes stipend (1983)
Statens reise- eller studiestipend (1985)
Statens garantiinntekt for kunstnere (1988)
Kulturdepartementets utstillingsstipend (1995)


== Referanser ==
Zorgdragerfjorden

Zorgdragerfjorden er en fjord på nordsida av Nordaustlandet på Svalbard. Den strekker seg rundt 11 kilometer sørover på Platenhalvøya. Fjorden er oppkalt etter den nederlandske hvalfangstkapteinen Cornelis Gisbertsz Zorgdrager. 
Fjorden har innløp mellom Kapp Wrede i vest og Kapp Platen i øst. Vest for Kapp Wrede munner Rijpfjorden ut, mens Duvefjorden munner uter øst for Kapp Platen. 


== Eksterne lenker ==
Zorgdragerfjorden Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Duvefjorden

Duvefjorden er en fjord på nordsida av Nordaustlandet på Svalbard. Den ligger som grense mellom Prins Oscars Land i vest og Orvin Land i øst. Fjorden strekker seg rundt 35 kilometer sørover mellom Platenhalvøya i øst og Glenhalvøya i vest og er 12-13 kilometer bred. 
Fjorden har innløp mellom Kapp Platen i vest og Repøyane i øst. Vest for Platenhalvøya ligger Rijpfjorden og Nordenskiöldbukta. I den austre fjordbotnen strekker Duvebreen seg helt ut til havet. Ellers er det Austfonna som starter litt lengre inn i landet i sør.


== Eksterne lenker ==
Duvefjorden Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Finn Malmgrenfjorden

Finn Malmgrenfjorden er en fjord på nordøstsida av øya Nordaustlandet på Svalbard. Den har innløp mellom Repøyane i vest og Bergströmodden i øst, og strekker seg rundt 12 kilometer sørvestover langs østkysten av Glenhalvøya. Vest for Glenhalvøya ligger Duvefjorden. 
Fjorden er oppkalt etter Finn Malmgren, en svensk meteorolog og polarforsker som omkom i området i 1928 etter luftskipet «Italia»s havari på Nordaustlandet.
Fjorden inngår i Nordaust-Svalbard naturreservat.


== Eksterne lenker ==
Finn Malmgrenfjorden Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Lørenvangen (Oslo)

Lørenvangen (19–31d, 14–24) er en vei på Løren i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går til begge sider ved Lørenveien. Den sørlige delen stanser blindt ved Alnabanen, og den nordlige ved Dag Hammarskjølds vei. Her går det også en blind sidevei, Lørenfaret.
Bebyggelsen på begge sider av Lørenvangen var stort sett næringsbygg, senere ombygd til leiligheter i Lørenbyen. Nr 22 var hovedkvarteret til Selvaag-selskapene. I nr 19 holdt Vaktmester Kompaniet til frem til 2017.
Det siste kvartalet mot Ring 3 (nr 27–31) utgjør, sammen med Lørenfaret 2–6, et lite boligfelt med seks firemannsboliger.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Lørenvangen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 347. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
* Knut Are Tvedt, red. (2010). Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7.
Lørenfaret (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Lørenfaret.Lørenfaret (1–3, 2a–6d) er en liten blindvei på Løren bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Lørenvangen, som igjen er en blindvei fra Lørenveien. 
Nr. 2–6 utgjør, sammen med Lørenvangen 27–31, et lite boligfelt med seks firemannsboliger.
Bebyggelsen for øvrig var to store næringsbygg. Nr. 1 var i stor grad kontorer for DnB NOR. Nr. 3 var opprinnelig et kontorbygg for Norsk Hydro. I dag er nr.1 under riving. Sammen med et oppgradert Lørenfaret 3 skal det bygges nytt: Økern portal.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Lørenfaret». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 346. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.