jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kaninene synger i mørket

Kaninene synger i mørket er en ungdomsbok, og den tolvte som Klaus Hagerup har skrevet. Den ble utgitt av Aschehoug forlag i 2001. Thore Hansen har illustrert boken.
Boken handler om en jente som heter Else, og som elsker bøker. Når foreldrene blir skilt, drar hun sammen med onkelen til England. Der forsvinner plutselig onkelen, og Else får hjelp av dyr med menneskelige egenskaper til å finne igjen onkelen sin.
Dyrene hun får hjelp av er syngende kaniner og en hund som kan fly. I boken finnes også en snakkende tiriltunge.
Thomas J. Sargent

Thomas John Sargent (født 19. juli 1943) er en amerikansk økonom som har spesialisert seg innen makroøkonomi, monetær økonomi og tidsserieøkonometri. Han er kjent som en av lederne av «rasjonelle-forventninger-revolusjonen» i økonomi og forfatter av flere banebrytende artikler. 10. oktober 2011 ble han tildelt Nobels minnepris i økonomi sammen med Christopher A. Sims. 
Sargent fikk sin laveregradsutdannelse University of California, Berkeley i 1964 og Ph.D. fra Harvard i 1968. Han har senere vært tilknyttet Carnegie Mellon University, University of Pennsylvania, University of Minnesota, University of Chicago, Stanford University, og er i dag "Berkley Professor i økonomi" ved Stern School of Business ved New York University. Han har vært fellow av Econometric Society siden 1976, og siden 1987, seniorforsker ved Hoover Institution ved Stanford University.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Thomas J. Sargent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Trikkeulykken i Sannergata

Trikkeulykken i Sannergata fant sted i Oslo 15. mai 1937. En person omkom og flere ble skadet. Vogntypen som var involvert i ulykken hadde blitt levert til Oslo Sporveier i februar samme år. Mye tydet på at den utløsende årsaken til ulykken var at føreren ikke var fortrolig med vognas kjøreinnretninger og feilbetjente disse.


== Bakgrunn ==
På vei fra Torshov i sørgående retning mistet Oslo sporveiers vogn nr. 158 bremsene i Vogts gate, kolliderte med en lastebil i krysset Toftes gate/Sannergata og sporet deretter av i svingen inn i Sannergata. Vogna havnet i husveggen ved Borgs glassmagasin. En fotgjenger ble klemt mellom trikken og husveggen og omkom senere av skadene. 
Vogna som var involvert i ulykken hadde et, sett med samtidens øyne, avansert reguleringssystem av motorstrømmen som blant annet tillot tilbakemating av energi ved bremsing og også flere bremsesystemer, men disse var innbyrdes forriglet blant annet for å forhindre overbremsing med blokkering av hjulene til følge. Hovedårsaken til ulykken lå i at dette var uvant for føreren(e) og at vogna hadde kjørt feil ved Torshov og blitt rygget ut på riktig spor igjen. Føreren glemte sannsynligvis å sette kontrolleren på «forover» etter denne manøvren, og da han ville bremse, fungerte ikke de elektriske bremsene (motorbremsen) fordi de elektrisk var vendt «feil vei». 
Føreren innså ikke at han først måtte løse opp forriglingen mellom de elektriske bremsene og luftbremsen for å få kontroll over vogna med den. Luftbremsen lot seg ikke sette til hvis ikke kontrollersveiva stod i 0-stilling. Skinnebremsene tok dårlig i høy fart og man antok at føreren aldri rakk å prøve håndbremsen.


== Eksterne lenker ==
Nasjonalbiblioteket: Foto fra trikkeulykken i Sannergata
Nasjonalbiblioteket: Foto fra trikkeulykken i Sannergata
Nasjonalbiblioteket: Foto fra trikkeulykken i Sannergata
Zoltán Schenker

Zoltán Ozoray Schenker (født 13. oktober 1880, død 25. august 1966) var en ungarsk fekter som deltok i flere olympiske leker 1912 i Stockholm, 1924 i Paris,og 1928 i Amsterdam.
Schenker ble olympisk mester i fekting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det ungarske laget som vant lagkonkurransen i sabel. I den individuelle konkurransen i sabel vant han fire av sju kamper og endte på fjerdeplass. Han deltok også i florett men kom ikke til finaleomgangen som besto av åtte fektere.
Tolv år senere, under OL 1924 i Paris, tok han to fektmedaljer, begge i lagkonkurranse. Han var med på det ungarske laget som tok sølv i sabel og bronse i florett.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm -  Gull i  fekting, sabel lagkonkurranse  Ungarn
1924  Paris -  Sølv i  fekting, sabel lagkonkurranse  Ungarn
1924  Paris -  Bronse i  fekting, sabel lagkonkurranse  Ungarn


== Eksterne lenker ==
(en) Zoltán Schenker – Olympics.com 
(en) Zoltán Schenker – Olympic.org 
(en) Zoltán Schenker – Olympedia 
(en) Zoltán Schenker – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Zoltán Schenker – databaseOlympics.com (arkivert) 
(hu) Zoltán Schenker – Ungarns olympiske komité
Adolf Bergman

Adolf Bergman (født 14. april 1879 død 14. mai 1926) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.
Bergman ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget Stockholm politiet som  beseiret det britiske laget City of London Police i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Erik Fredriksson, August Gustafsson, Carl Jonsson, Erik Larsson og  Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm -  Gull i tautrekking (Sverige)


== Eksterne lenker ==
(en) Adolf Bergman – Olympedia 
(en) Adolf Bergman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Adolf Bergman – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Adolf Bergman – Sveriges olympiske komité
Bengt Pedersen

Bengt Pedersen (født 5. januar 1970) fra Andørja i Sør-Troms er en norsk advokat og countryartist.
Pedersen har siden 1989 vært bosatt i Tromsø, hvor han driver advokatkontoret Tromsøadvokatene DA. Som artist synger han i bandet sitt Nashville Express.


== Diskografi ==
Pieces of My Life (2006)


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside for Bengt Pedersen
Jo Wang

Jo Wang (født 15. april 1964) er en norsk komponist. 
Han har sin musikalske bakgrunn fra alternative grupper i Oslo. Han var med og grunnla Frydenlund Studio i 1987, og gjennom dette studioet komponerte han musikk for film og TV . Symposion var hans første album, dette ble utgitt i 1990. Musikken hans beskrives som visuell, og lydbildet domineres av preparert piano, analoge synthesizere, mellotroner og kirkeorgel. Wang spiller piano, mellotron, therevox og synthesizer i bandet Green Isac Orchestra.


== Filmmusikk ==
Dis, 1995
Lady Lazarus, 1996


== Diskografi ==
Jo Wang
Symposion– (1990)
Fractals– (1995)
Haunting Melodies – (1998)
Between Fingertip & Key – (2012)Green Isac OrchestraGreen Isac Orchestra – (2015)
b a r – (2020)Herding Spaces
Herding Spaces – (2018-)


== Orgelverk ==
JOG – (1998)
Phrenesis – (2000)
Vital Organ – (2001)
Ostinato in a-minor – (2002)


== Produsent ==
White Willow
Ignis Fatuus (1995, The Laser's Edge)
Ex Tenebris (1998, The Laser's Edge)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Green Isac Orchestra
Last-fm
Arvid Leander Andersson

Arvid Leander Andersson (født 9. juli 1881, død 7. august 1956) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.
Andersson ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget Stockholm politiet som  beseiret det britiske laget City of London Police i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Andersson, Adolf Bergman, Johan Edman, Erik Fredriksson, Carl Jonsson, Erik Larsson, August Gustafsson og Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.


== OL-medaljer ==
 1912  Stockholm - Gull i tautrekking  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arvid Leander Andersson – Olympedia 
(en) Arvid Leander Andersson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Arvid Leander Andersson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Arvid Leander Andersson – Sveriges olympiske komité
Johan Edman

Johan Viktor Edman (født 29. mars 1875, død 19. august 1927) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.
Edman ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget Stockholm politiet som  beseiret det britiske laget City of London Police i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Edman, Adolf Bergman, Arvid Andersson, Erik Fredriksson, Carl Jonsson, Erik Larsson, August Gustafsson og Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm -  Gull i tautrekking (Sverige)


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Edman – Olympedia 
(en) Johan Edman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Johan Edman – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Johan Edman – Sveriges olympiske komité
Richard Pipes

Richard Pipes (født 11. juli 1923 i Cieszyn i Polen, død 17. mai 2018 i Cambridge i Massachusetts) var en amerikansk historiker og spesialist på Russlands historie, spesielt Sovjetunionens. Under den kalde krigen ledet han Team B, en gruppe som analyserte det sovjetiske militærets og den sovjetiske politiske ledelsens  strategiske kapasiteter og mål.
Richard Pipes var sønn av Mark Pipes og Sophia (Haskelberg) Pipes. Han vokste opp i Warszawa og lærte først tysk og deretter polsk. Til å begynne med var han interessert i musikk og kunst. Pipes var også kjent som kunstsamler, blant annet hadde han flere tresnitt av Hiroshige. Tittelen på en av hans bøker heter Russia's Itinerant Painters (2011).
Familien klarte å flykte fra Warszawa en måned etter at byen hadde blitt okkupert av Nazi-Tyskland. Via Italia og Portugal reiste de til USA sommeren 1940. Han studerte på Muskingum College i Ohio og Cornell University. Han begynte å studere ved Harvard University i 1946 og fikk en doktorgrad i 1950. I 1958 ble han professor. Han gikk av med pensjon i 1996. Mellom 1968 og 1973 var han direktør av universitetets «Russian Research Center».Pipes skrev flere bøker om russisk historie, blant annet Russia under the Old Regime (1974), The Russian Revolution (1990) og Russia Under the Bolshevik Regime (1994). Han er berømt for å hevde at grunnlaget for Sovjetunionen ble lagt allerede i storfyrstedømmet Moskva på 1400-tallet, en russisk variant av Sonderweg-teorien. Storfyrstedømmet Moskva var forskjellig fra alle andre europeiske stater ved at det ikke fantes noe begrep om privateiendom, og at alt ble ansett som storfyrstens eller tsarens eiendom. Etter Pipes' syn medførte dette at Russland alltid ville være en autokratisk stat. Dette synet ble kritisert av den russiske forfatteren Aleksandr Solzjenitsyn, som beskyldte Pipes for å skrive «den polske versjonen av russisk historie». Pipes beskyldte på sin side Solzjenitsyn for å være en antisemittisk russisk ultranasjonalist.Pipes tilbrakte hele sin akademiske karriere ved Harvard University.Pipes, som anså seg selv for å være en «konservativ anarkist» var i 1970-årene medlem av den nykonservative «Committee on the Present Danger» og direktør for østeuropeiske og sovjetiske anliggender i president Reagans National Security Council.Han var far til Daniel Pipes.


== Referanser ==
Erik Algot Fredriksson

Erik Algot Fredriksson (født 13. juni 1885, død 14. mai 1930) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.
Fredriksson ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget Stockholm politiet som  beseiret det britiske laget City of London Police i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Fredriksson, Adolf Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Carl Jonsson, Erik Larsson, August Gustafsson og Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm -  Gull i tautrekking (Sverige)


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Algot Fredriksson – Olympedia 
(en) Erik Algot Fredriksson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Erik Algot Fredriksson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Erik Algot Fredriksson – Sveriges olympiske komité
Carl Jonsson

Carl Jonsson (født 16. juli 1885, død 11. november 1966) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.
Jonsson ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget Stockholm politiet som  beseiret det britiske laget City of London Police i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Jonsson, Adolf Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Erik Fredriksson, Erik Larsson, August Gustafsson og Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm -  Gull i tautrekking (Sverige)


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Jonsson – Olympedia 
(en) Carl Jonsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Carl Jonsson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Carl Jonsson – Sveriges olympiske komité
George Grote

George Grote (født 17. november 1794 i Clay Hill i Kent, død 18. juni 1871 i London) var en britisk klassisk historiker, best kjent for det omfangsrike verket History of Greece («Hellas' historie»), som fortsatt leses.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) George Grote – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) George Grote – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) George Grote hos Hansards parlamentsdebatter
Erik Victor Larsson

Erik Victor Larsson (født 14. mai 1888, død 23. august 1934)  var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.
Larsson ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget Stockholm politiet som  beseiret det britiske laget City of London Police i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Larsson, Adolf Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Erik Fredriksson, Carl Jonsson, August Gustafsson og Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm -  Gull i tautrekking (Sverige)


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Victor Larsson – Olympedia 
(en) Erik Victor Larsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Erik Victor Larsson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Erik Victor Larsson – Sveriges olympiske komité
August Gustafsson

Per August Gustafsson (født 4. november 1875, død 31. oktober 1938) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.
Gustafsson ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget Stockholm politiet som  beseiret det britiske laget City of London Police i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Gustafsson, Adolf Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Erik Fredriksson, Carl Jonsson, Erik Larsson og Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm -  Gull i tautrekking (Sverige)


== Eksterne lenker ==
(en) August Gustafsson – Olympedia 
(en) August Gustafsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) August Gustafsson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) August Gustafsson – Sveriges olympiske komité
Herbert Lindström

Carl Herbert Lindström (født 16. mars 1886, død 26. oktober 1951) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.
Lindström ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget Stockholm politiet som  beseiret det britiske laget City of London Police i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Lindström, Adolf Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Erik Fredriksson, Carl Jonsson, Erik Larsson og August Gustafsson. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm -  Gull i tautrekking (Sverige)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Herbert Lindström – Olympedia 
(en) Herbert Lindström – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Herbert Lindström – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Herbert Lindström – Sveriges olympiske komité
Ernst Curtius

Ernst Curtius (født 2. september 1814 i Lübeck, død 11. juli 1896 i Berlin) var en tysk klassisk arkeolog og historiker. Han var bror av filologen Georg Curtius og i slekt med romanisten Ernst Robert Curtius. Curtius skrev en Griechische Geschichte («Gresk historie») i tre bind (1857–1861).


== Liv og virke ==
Ernst Curtius var sønn av byen Lübecks syndicus Carl Georg Curtius (1771–1857) og hans hustru Dorothea Plessing. 
Han skolegang var ved Katharineum zu Lübeck. Der knyttet han vennskapsbånd med den senere forfatter Emanuel Geibel. Etter sin Abitur påsken 1833 begynte på studier i Bonn under Friedrich Gottlieb Welcker (klassisk oldyidskunnskap) og Christian August Brandis (filosofi).


== Priser ==
1879 – Pour le Mérite


== Litteratur ==
(de) Otto Kern: «Curtius, Ernst». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 47, Duncker & Humblot, Leipzig 1903, s. 580–597.
(de) Heinz Kähler: «Curtius, Ernst.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 3, Duncker & Humblot, Berlin 1957, ISBN 3-428-00184-2, s. 446 f. (digitalisering).
Karl Christ: Ernst Curtius. I: Von Gibbon zu Rostovtzeff: Leben und Werk führender Althistoriker der Neuzeit. Darmstadt 1972, ISBN 3-534-06070-9, S. 68–83.
Sepp-Gustav Gröschel, Henning Wrede: Ernst Curtius’ Vorlesung „Griechische Kunstgeschichte“. Nach der Mitschrift Wilhelm Gurlitts im Winter 1864/65. Berlin, New York 2010 (Transformationen der Antike, Bd. 20) ISBN 978-3-11-022878-6
Curtius, 1. Ernst i Nordisk familjebok (2. utgave, 1906)


== Referanser ==
Charles Winslow

Charles Lyndhurst Winslow (født 1. august 1888 død 15. september 1963) var en sørafrikansk tennisspiller som deltok i de olympiske leker både i 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen 
Winslow ble olympisk mester i tennis to ganger under OL 1912 i Stockholm. Han vant både single- og doubleturneringen. i singlefinalen beseiret han sin landsmann Harold Kitson med 7-5, 4-6, 10-8, 8-6. I doubleturnering spilte Winslow i par med Harold Kitson. Åtte år senere, under OL 1920 i Antwerpen tok han bronse i single. Han tapte i semifinalen til Ichiya Kumagae Japan. 


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm -  Gull i tennis, single herrer utendørs
1912  Stockholm -  Gull i tennis, double herrer utendørs (sammen med Harold Kitson)
1920  Antwerpen -  Bronse i tennis, single herrer utendørs


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Winslow – Olympics.com 
(en) Charles Winslow – Olympic.org 
(en) Charles Winslow – Olympedia 
(en) Charles Winslow – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Charles Winslow – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Charles Winslow – ATP-touren 
(en) Charles Winslow – ITF Tennis 
(en) Charles Winslow – Davis-cupen
Harold Kitson

Harold «Harry» Austin Kitson (født 17. juni 1874, død 30. november 1951) var en sørafrikansk tennisspiller som deltok i de olympiske leker i 1912 i Stockholm.
Kitson ble olympisk mester i tennis under OL 1912 i Stockholm. Han vant doubleturneringen utendørs sammen med Charles Winslow. I singlefinalen tapte han til Winslow med 5-7, 6-4, 8-10, 6-8. 


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm -  Gull i tennis, double herrer utendørs (sammen med Charles Winslow)
1912  Stockholm -  Sølv i tennis, single herrer utendørs


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harold Kitson – Olympedia 
(en) Harold Kitson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Harold Kitson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Harold Kitson – ATP-touren 
(en) Harold Kitson – ITF Tennis
Jungelboken

For Disneys film, se Jungelboken (1967). For den norske musikalen, se Jungelboka (norsk musikal).
Jungelboken (engelsk originaltittel The Jungle Book) er en samling fortellinger for barn av den engelske forfatteren Rudyard Kipling fra 1894. Før fortellingene ble utgitt i bokform ble de publisert i populære magasiner i tiden 1893–1894. Disse inneholdt illustrasjoner, en del gjort av forfatterens far, John Lockwood Kipling. Rudyard Kipling ble født i India og tilbrakte seks år av sin barndom der. Etter rundt ti år i England, reiste han tilbake til India og arbeidet i landet for seks og et halvt år. Disse fortellingene ble skrevet mens Kipling bodde i Vermont i USA. Det er bevis på at den ble skrevet for hans datter Josephine, som døde i 1899 kun seks år gammel, grunnet en sjelden førsteutgave av boken med en gripende håndskrevet meddelelse av forfatteren til sin unge datter som ble oppdaget ved britiske National Trusts eiendom Wimpole Hall i Cambridgeshire i 2010.

Fortellingene er fabler som benytter ville dyr på et antropomorfiske (menneskelignende) vis for å kunne moralske lærdommer. Eksempelvis beskrivelsen av «Jungelens lov» i boken fremmet trygghet for den enkelte, for familier og for samfunnet. Kipling la i disse lovene bortimot alt som han kjente eller hadde «hørt eller drømt om den indiske jungelen». En del lesere har tolket verket som allegorier om datidens politikk og samfunn. Den mest kjente av disse fortellingene er de tre som dreier rundt opplevelsene til et forlatt barn ved navn Mowgli og som ble oppfostret av ulver i den indiske jungelen. I tillegg til disse er antagelig husker best «Rikki-Tikki-Tavi», fortellingen om en heroisk mungo, og «Toomai of the Elephants», fortellingen om en ung elefantforhandler. Som med mange av Kiplings verker, hver av disse fortellingene hadde et stykke lyrisk vers innledningsvis og ble avsluttet av et annet.
På grunn av Jungelbokens moralske tone, kom den til bli benyttet som en motivasjonsbok for speiderbevegelsens junioravdelinger, ulvungene. Denne bruken av boken ble akseptert av Kipling etter direkte henvendelse fra Robert Baden-Powell, speiderbevegelsen grunnlegger. Navn og begreper fra boken, som Akela, lederulven, har også blitt ledefigurer i bevegelsen.I 1895 utgav Kipling oppfølgeren Den andre jungelboken (The Second Jungle Book). Jungelboken regnes som et av de klassiske verk i moderne barnelitteratur, og har blitt filmet og dramatisert flere ganger. Mest kjent er kanskje Walt Disneys tegnefilm med samme tittel fra 1967.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Jungle Book – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Jungle Book Collection Arkivert 30. mai 2012 hos Wayback Machine.: et nettsted som viser fram mangfoldet av ulike varer og leketøy knyttet til boken og filmversjonene av den
(en) The Jungle Book, gratis tilgjengelig i Prosjekt Gutenberg
Boom Kat Dance: et nettsted som beskriver en kunstnerisk tilpasning til dans av Jungelboken ved Boom Kat Dance Company.
Frifant

Frifant forlag AS var et forlag som ble stiftet i 1997, og hadde hovedkontoret sitt på Nesodden. Forlagets utgivelser var blant annet lokalhistorie, norsk og gresk kultur, men også humoristiske betraktninger og liknende. Forlaget ble ledet av Arve Torkelsen, som selv har forfattet enkelte bøker, og redigert en del av de utgitte samlingene.
Vinteren 2011/2012 meldte Torkelsen at han ville avvikle enmanns-forlaget og nyte en tilværelse som pensjonist.


== Referanser ==