jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Metalhead

Metalhead (norsk: Hardrocker) er en betegnelse for en person som liker heavy metal og kler seg etter den karakteristiske stilen.
Kjennetegn for metalheads er ofte langt hår, band-skjorter og naglebånd og/eller naglebelter samt dongerijakker og vester med band-ryggmerker, ev. klassiske motorsykkeljakker med eller uten dongerivest utenpå. 
Metalheads blir ofte blandet med betegnelsene «emo», «goth» og «punk», da de deler noen elementer hva gjelder klesstil. Musikken de er tilhengere av oppgis oftest som de største skillelinjene, men felles har de at stilen fremhever at de er opptatt av å vise frem hva slags musikk de liker, og samtidig skille seg ut fra den generelle mengde, med en gi-faen mentalitet.


== Kjente metalheads ==
Beavis and Butt-head (fra MTV-serien og filmene med samme navn)
Jay and Silent Bob (fra filmene til Kevin Smith)
Sam Dunn (skaperen av metal-dokumentarene Metal: A Headbanger's Journey og Global Metal)
Bill og Ted i filmen Bill og Teds eventyrlige reise


== Kjente band som var med å startet den typiske Metalhead-stilen ==
Metallica
Iron Maiden
AC/DC
Kiss
Motorhead
Judas Priest
Black Sabbath


== Litteratur ==
Weinstein, Deena: Heavy Metal: The Music And Its Culture, Revised Edition, Da Capo Press, 368 s. ISBN 9780306809705
Berellan, Essi: The rough guide to heavy metal, London, 416 s. ISBN 9781843534150


== Eksterne lenker ==
(en) Heavy metal music – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Inconel

Inconel er et registrert varemerke tilhørende Special Metals Corporation og refererer til en gruppe nikkelbaserte legeringer. Iconel anvendes først og fremst i miljøer der temperaturen er høy.
Nikkelelektroder (som Inconel) gir lave restspenninger.


== Kilder ==
(no) Inconel i Store norske leksikon
Lovundvraket

Lovundvraket er det beste bevarte av de få middelaldervrak fra Nord-Norge som hittil er funnet. Det ble oppdaget begravd i sanden ved Hamnholmen i Lovund på 1970-tallet.
Oppdagelsen var tilfeldig da en gravemaskinfører så at det var trerester i grabben etter at han hadde hentet opp sand fra valen ved Hamnholmen. Undersøkelsene viste at arbeidet hadde forårsaket en del skader på vraket, og deler av kjølen som var blitt knekt, ble hentet opp sammen med spantene. 
De er datert til 1400-tallet og er faktisk det eneste vraket fra middelalderen som fremdeles eksisterte i ett stykke. Resten av vraket på funnstedet er under forvaring av Tromsø Museum. Det vil være altfor dyrt å hente opp vraket fra sanden slik at det ble besluttet å la det være der det ligger. 
Som et rent middelalderfartøy er det ikke et stort skip. Det er bygget av eik, en tresort som ikke finnes i Nord-Norge. Lovund har vært befolket helt siden steinalderen, men de første historiske beretningene skriver seg fra 1500-tallet. Den gangen var det en liten «landsby» med bofaste folk oppe på «Tofta» (Kroken). Lovundvraket kom sørfra. Hvordan skipet endte opp som vrak på en nær bortgjemte øy i havet vest for Svolvær vil aldri blir kjent. Det er omtrent 15 meter langt.
Kystkultursenteret på Lovund mottok en av de oppbevarte spantene til det lokale museet i 2007 sammen et kartriss som viser omtrent hvor vraket ligger.

Type: Ukjent
Lengde: 15 m


== Eksterne lenker ==
Nord-Norges eneste middelaldervrak
Ann Eleonora Jørgensen

Ann Eleonora Jørgensen (født 16. oktober 1965 i Hjørring) er en dansk skuespiller. 
Jørgensen ble utdannet som klinikkassistent hos en tannlege, før hun søkte seg inn på Statens Teaterskole i København i 1989 og ble uteksaminert i 1993. I 1992 ble hun kjent med Thomas Vinterberg. Han brukte henne i sin avgangsfilm fra Filmskolen, Sidste omgang, i 1992. Samme år medvirket hun i hans TV-film Slaget på tasken. Blant dansker flest er hun allikevel best kjent for sitt TV-arbeide (Taxa (1997–99) og sine filmroller i Forbrydelser og Italiensk for begynnere. I 2005 medvirket hun i Jul i Valhall som Tove og fortsettelsen Guldhornene, og i Tørklædemonologerne. 
Hun har spilt i en lang rekke teaterforestillinger på noen av Danmarks ledende scener bl.a. [[Mungo Park (teater)
|Mungo Park]], Aveny-T og Grønnegårds Teatret. Hun har også blant annet medvirket i teaterstykkene Morderenglen på Betty Nansen Teatret i 1997 og Hurra for kærligheden på Nørrebros Teater i 1999.


== Filmografi (utvalg) ==


=== Spillefilm ===
2016 - Alt det vakre - Sarah 51
2008 – Fatso spilte Synnøve
2007 – Guldhornene spilte Tove
2007 – Hjemve – Margrethe
2004 – Agata e la tempesta spilte Pernille Margarethe Kierkegaard.
2004 – Forbrydelser eller "Dogme # 34 – Forbrydelser" – spilte prestekonen Anna.
2003 – 2 ryk og 1 aflevering spillede Mathildes mor.
2001 – At klappe med een hånd spilte Helene.
2000 – Italiensk for begynnere (Dansk tittel: Italiensk for begyndere) spilte Karen.
1998 – Når mor kommer hjem spilte Linda, mor


=== Kortfilm ===
2002 – Bjergkuller spilte Charlotte.
1999 – Den bedste af alle verdener spilte Irina.
1993 – Sidste omgang spilte Annika.


=== TV ===
2017–2018 – Herrens veier
2007 – Forbrydelsen – Pernille Birk Larsen, mor til mordofferet (20 episoder, TV-serie)
2007 – Kronprinsessan – dansk minister (mini-TV-serie)
2005 – Jul i Valhall spilte Tove (8 episoder, TV-serie)
2005 – Georgisches Liebeslied spilte Valentina.
2004 – Helligtrekongersaften – Olivia
2001 – Den serbiske dansker spilte Lotte Espersen.
2001 – Hotellet – Lene Dupont (1 episode, TV-serie)
1997 – 1999 – Taxa spilte Nina Boye-Larsen (27 episoder, TV-serie)
1996 – Bryggeren spilte Ottilia Stegman (mini TV-serie)
1993 – En succes
1993 – Slaget på tasken spilte Louise.


== Priser ==
2018 og 2019 – Robertprisen for årets kvinnelige hovedrolle – TV-serie for serien Herrens Veje
2001 – Robertprisen for årets kvinnelige birolle for filmen Italiensk for begynnere


== Familie ==
I perioden 1991–1999 var hun gift med teaterregissøren Emmet Feigenberg. I 2003 giftet hun seg med pressesjef Rasmus Windfeld.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ann Eleonora Jørgensen på Internet Movie Database 
(sv) Ann Eleonora Jørgensen i Svensk Filmdatabas 
(da) Ann Eleonora Jørgensen på Filmdatabasen 
(da) Ann Eleonora Jørgensen på danskefilm.dk 
(da) Ann Eleonora Jørgensen på danskfilmogtv.dk 
(fr) Ann Eleonora Jørgensen på Allociné 
(en) Ann Eleonora Jørgensen på AllMovie 
(en) Ann Eleonora Jørgensen hos The Movie Database 
(da) Ann Eleonora Jørgensen hos danskefilmstemmer.dk
Skitrekk

Skitrekk eller skitau / tautrekk er en mekanisk trekkmaskin, som regel i alpinanlegg, som trekker skiløpere opp til en destinasjon. Skitrekk kommer enten som «T-krok» eller tallerkentrekk.

Skitrekk – Skitrekk som har master, og trekktau henger 3-8 meter over snødekke, og passasjerene transporteres stående på ski.
Skitau – Skitrekk med lavtliggende trekktau (uten master). Trekktau ligger på snøen eller inntil 1 meter over snødekket, og passasjeren må holde seg fast i tauet eller i medbringende fester på tauet.


== Se også ==
Stolheis
Taubaner
Liste over norske alpinanlegg
Hans Grundig

Hans Grundig (født 19. februar 1901 i Dresden, død 11. september 1958) var en tysk maler og grafiker.


== Liv og virke ==
Han gikk først i lære som dekorasjonsmaler og gikk over på kunsthåndverkskolen i Dresden 1920 til 1922, da han kom inn på kunstakademiet. Maleriene på den tid var inspirert av Otto Dix.
Han meldte seg inn i det tyske kommunistpartiet i 1926, giftet seg med Lea, født Langer i 1928, og begge var med på å stifte en revolusjonær kunstlergruppe i 1929. Kunsten ble mere tilegnet den proletariske revolusjon.
Han deltok i en utstilling i 1932 i Moskva som skulle vise «Revolusjonær kunst i kapitalistiske land».
Naziregimet var klar over hans virksomhet og ga ham yrkesforbud i 1934. Der er ett beslaglagt verk. Han trosset forbudet, og laget en serie kaldnålsraderinger i serien «Dyr og mennesker», foruten et stort triptyk som skildret «Tusenårsriket». Fremstillingen beskrives som realistisk-ekspressiv, med sterke politiske overtoner.
Etter at han var blitt arrestert flere ganger, ble han satt i KZ Sachsenhausen i 1940. Senere ble han dirigert til en straffebataljon i Wehrmacht og ble ufrivillig krigsdeltaker på tysk side. Han hoppet av og overga seg til Den røde armé i 1944
Etter krigsslutt kom han i 1946 tilbake til Dresden og ble professor og senere rektor på høyskolen for bildende kunst. I 1948 sviktet helsen slik at han måtte slutte.
Han skrev en selvbiografisk roman i 1955/1956 som fikk tittel Zwischen Karneval und Aschermittwoch (Mellom karneval og askeonsdag). Han mottok Heinrich Mann-prisen i 1958 fra DDRs kunstakademi.
Etterkrigstiden og Berlinmurens fall førte til store revalueringer når det gjaldt kunst fra østsiden. Grundig var blitt karakterisert som «antifascistisk motstandshelt» av det daværende regimet. Tross dette, regnes han som en betydelig representant for den realistiske kunsten i det tyvende århundre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Hans Grundig i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Biographie des Deutschen Historischen Museums Arkivert 25. mai 2021 hos Wayback Machine.
Den lange reisen

Den lange reisen er en norsk romanserie for barn og ungdom, skrevet av Torill Thorstad Hauger. Serien består av fire bøker utgitt mellom 1987 og 1991, og omhandler norsk utvandringshistorie til Nord-Amerika. Ved utdelingen av Kultur- og kirkedepartementets priser for barne- og ungdomslitteratur i 1991 mottok Hauger Spesialprisen for Den lange reisen.
Gjennom de fire bøkene følger vi den norske gutten Endre som vokser opp på en husmannsplass sammen med mor, far, søsken og bestefar på midten av 1800-tallet. Familien lever i trange kår og drømmen om et bedre liv i den «nye» verden Amerika vokser. På denne tiden flytter mange nordmenn ut. Når Endres beste venn drar med sin familie, stjeler Endre storbondens gullklokke for å finansiere sin egen reise. I første bind kommer han seg til Christiania (Oslo) og på Amerikabåten.


== Bøker i serien ==
Amerika, Amerika (1987)
Rødhudenes land (1988)
Lincolns blå soldat (1990)
Oppbrudd (1991)
Lestebygging

Lestebygging er en byggemetode for båter oppfunnet av Erling L. Kristofersen.

Dette er en rask metode for oppbording av mindre entypebåter i tre. Båten bygges med bunnen opp over en form. Det hele minner om måten en skomaker lager en sko over en skomakerlest – derav navnet lestebygging. Metoden ble benyttet av Kristofersen på hans konstruksjoner: Knarr og Kutter. Den er også brukt til bygging av Borge Bringsvær sin BB11 og trolig på BB17.
Ved lestebygging har en en form – en lest – som er bygget opp i tre. Formen er kraftig bygget og utformet som det ferdige skroget og båten bygges med kjølen opp. I lesten er det smale spor fra kjøl til reling for bøyede spant. Båten bygges i kravellteknikk, dvs bordgangene legges med kantene mot hverandre og danner en slett flate. Kanten på bordene er høvlet med hulkil på den ene siden og en motsvarende rund vulst på den motsatte. Derved kan bordene legges tett mot hverandre og skjøten blir tett selv om det er noe vinkelforskjell mellom de enkelte bord. Bordene er relativt smale og enten parallelle, eller alle er høvlet med samme innsnevring mot endene. 
Ved oppbording legges spantene, stevn og kjøl i lesten og bordene skrus mot spantene og limes i natene. Når skroget er ferdig, løftes det av lesten. Metoden er rask, en slipper tilrigging, kontroll og alle båtene blir svært like.
En lignende metode er i dag brukt av mange til å bygge kajakk i tre av smale lister. Da lager en en enkel jigg ved at en stiller opp spantemaler og limer sammen skroget av smale lister, helst med hulkil/vulst. Denne byggemetoden kalles gjerne strip planking.


== Referanser ==
Family Four

Family Four var en svensk popgruppe med suksess i 1960-årene og 1970-årene. Den vant Melodifestivalen i 1971 og 1972 og medvirket i «komihumormusikalen» Kofferten fra 1973.
Gruppen ble dannet i 1964 i Göteborg, av familien Öst: Berndt Öst (1930–2017), Siw Öst (1941–1992), Inger Öst (født 1949) og Stig Öst (1940–1966). Gruppen fikk nye medlemmer med jevne mellomrom etter det, blant annet etter at Stig Öst døde i en trafikkulykke i 1966. Sammensetningen som ble dannet av Berndt Öst, Agnetha Munther (også skrevet Agneta Munther), Marie Bergman og Pierre Isacsson, i 1969, fikk størst kommersiell fremgang.
Family Four vant Melodifestivalen i 1971 med «Vita vidder» og i 1972 med «Härliga sommardag». I Eurovision Song Contest kom de på sjetteplass i 1971 og på trettendeplass i 1972.


== Diskografi (utvalg) ==
1965: En Tulle Med Øyne Blå (singel)
1971: 1971
1971: Family Four's jul
1972: Picknick
1973: Family Four på Berns (konsertalbum)
2000: Family Four: Guldkorn (samlealbum)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Family Four på Internet Movie Database 
(en) Family Four på Apple Music 
(en) Family Four på Discogs 
(en) Family Four på MusicBrainz 
(en) Family Four på SoundCloud 
(en) Family Four på Spotify 
(en) Family Four på Last.fm 
(no) Family Four på Rockipedia 
(en) Family Four på Genius — sangtekster 
(en) Family Four på AllMusic
Brukergenerert innhold

Brukergenerert innhold og brukerskapt innhold viser til ulike typer mediainnhold som er offentlig tilgjengelig og produsert av sluttbrukere.Det er gjerne formålstjenlig å trekke et skille mellom brukergenerert og brukerskapt innhold. I de tilfellene der brukerne aktivt produserer innhold, f eks å redigere en artikkel på Wikipedia, vil det være tale om brukerskapt innhold. I økende grad ser en imidlertid at innhold blir til gjennom et komplekst samspill mellom brukere og ulike tjenester. Innholdet er ikke produsert av brukeren direkte, men genereres på bakgrunn av hva den enkelte, eller et kollektiv foretar seg. Et banalt eksempel på brukergenerert innhold er en nettside som lister opp hvilket innhold som er "mest lest", "oftest videresendt" etc. En mer kompleks form for brukergenerert innhold finner vi når en bruker deltar i en test eller konkurranse, der resultatet fører til en automatisk oppdatering av vedkommendes profilside, f eks på Facebook.
Begrepene brukerskapt og brukergeneret innhold blir stadig mer brukt i nye medier. De reflekterer utbredelsen av mediaproduksjon via nye teknologier, som er lett tilgjengelige for allmennheten. Eksempler er digital video, blogging, bilder fra kameratelefoner og wikier. 
Store medier som BBC og CNN, samt nyhetsbyrå som AP har egne redaksjoner og verktøy som samler inn og benytter brukergenerert innhold til journalistikk og nyhetsformidling .
I tillegg til disse teknologiene, kan innhold bli produsert ved at brukerne benytter en kombinasjon av fri programvare med åpen kildekode eller fleksibel lisensiering, eventuelt relaterte avtaler for å fremme samarbeid, kunnskap og oppdagelser.


== Referanser ==
Australia Station

Australia Station var en britisk og senere australsk marinekommando for havområdene rundt det australske kontinentet og britiske kolonier i Sør-Stillehavet. 
Fra 1820 sendte Royal Navy årlig et skip fra sin East Indies Squadron til koloniene New South Wales og noen ganger også New Zealand. I 1848 ble en australsk underavdeling av East Indies Station opprettet og Australia Station ble opprettet som egen kommando i mars 1859.
Da den ble opprettet strakte Australia Station sitt ansvarsområde ut over en sjettedel av jordoverflaten. Ansvarsområdet forandret seg igjennom historien. Under andre verdenskrig besto den av havområdene rundt Australia og østlige Ny-Guinea og sørover til Antarktis.
Bell OH-58 Kiowa

Bell OH-58 Kiowa er en serie med enkelmotor, enkeltrotor observasjons- og angrepshelikoptre produsert av Bell Helicopter Textron.
OH-58 ble opprinnelig utviklet mot en kontrakt fra 1960 for et nytt lett observasjonshelikopter for den amerikanske hær under betegnelsen HO-4, men denne kontrakten gikk i 1965 til Hughes OH-6 Cayuse. Bell videreutviklet imidlertid sin modell for det sivile markedet som Bell 206 JetRanger. I 1967 ble konkurransen åpnet igjen etter bekymringer over blant annet kostnadsøkninger med OH-6, og i 1968 ble Bell 206 erklært for vinneren og satt i produksjon for hæren som OH-58 Kiowa.
OH-58 Kiowa har vært i kontinuellig tjeneste i den amerikanske hæren siden den ble introdusert i 1969. Den siste modellen OH-58D Kiowa Warrior blir primært brukt som væpnet oppklaringshelikopter for å støtte bakkestyrker.


== Spesifikasjoner ==


== Land som har brukt eller bruker OH-58 Kiowa ==
Amerikas forente stater, Australia, Canada (har brukt), Den dominikanske republikk, Saudi-Arabia, Taiwan, Østerrike


== Litteratur ==
Donald, David, ed. "Bell Model 206 JetRanger", The Complete Encyclopedia of World Aircraft. Barnes & Nobel Books, 1997. ISBN 0-7607-0592-5.
Jackson, Paul, Lindsay T. Peacock, Kenneth Munson, and John W. R. Taylor. Jane's All the World's Aircraft, 1996–97. Coulsdon, Surrey, UK: Jane's Information Group, 1996. ISBN 978-0-7106-1377-6.
Safonovo

Safonovo (russisk: Сафо́ново) er en by i Smolensk oblast i Russland. Den ligger ved elva Vopets (ei sideelv til Dnepr), 90 km nordøst for Smolensk.


== Historie ==
Landsbyen Safonovo ble første gang nevnt i 1859. Stedet utviklet seg som en arbeiderbosetning ved Moskva – Minsk-jernbanen. På 1930-tallet ble det oppdaget store reserver med brunkull i området, og en gruve ble åpnet. I 1938 fikk landsbyen status som bymessig bosetning, og bystatus ble innvilget i 1952.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Økonomi og næringsliv ==
I byen finnes kjemisk industri og virksomheter innen maskinbygging, elektroteknikk og materialteknologi.
Blant de største virksomhetene er Safonovo Fabrikk for Elektriske Maskiner (russisk: Сафоновский электромашиностроительный завод) — en produsent av kraftige (30 til 2000 kW) elektromotorer og generatorer, og PO Avangard — en betydelig produsent av produkter laget av karbonfiber- og glassfiber-armert plast.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Safonovo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Roslavl

Roslavl (russisk: Рославль) er en by i Smolensk oblast i Russland. Den ligger ved elva Ostjor (i Dneprs nedbørfelt), rundt 110 km sørøst for Smolensk.
Byen ble grunnlagt i 1137 av Smolensk-fyrsten Rostislav Mstislavitsj, som byen også er oppkalt etter. Roslavl var under litauisk styre i 1408 og ble avstått til Russland i 1667.
Roslavl er i dag et knutepunkt for veier og jernbane og en markedsby.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Kjente personer fra Roslavl ==
Mikhail Mikesjin – billedhogger og maler.
Sergej Konjonkov – billedhogger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Roslavl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Рославль – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Potsjinok

Potsjinok (russisk: Починок) er en by i Smolensk oblast i Russland. Den ligger ved elva Khmara (i Dneprs nedbørfelt), rundt 50 km sørøst for Smolensk.
Potsjinok ble grunnlagt i 1868 som en jernbanestasjon på Riga – Orjol-jernbanen. Den utviklet seg raskt til en markedsplass for regionale produkter, og fikk innvilget bystatus i 1926.  
Flybasen Sjatalovo ligger 8 km sør for byen.
Maleren El Lisitskij ble født i Potsjinok.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==
Demidov (andre betydninger)

Demidov (russisk: Демидов) eller hunkjønn Demidova (russisk: Демидова) er et russisk etternavn. Det kan vise til:


== Personer ==
Demidov – en rik russisk familie på 1700- og 1800-tallet
Alla Demidova (f. 1936) – en sovjetisk/russisk skuespillerinne
Anna Demidova (1878–1918) – en kammerpike ved tsarens hoff
Georgij Demidov (1908–1987) – en russisk forfatter og politisk fange
Igor Demidov (1873–1946) – en russisk politiker
Jakov Demidov (1889–1918) – en russisk bolsjevik


== Annet ==
Demidov (by) – en by i Smolensk oblast, Russland
Demidovprisen – en vitenskapelig pris i Russland
Rifu

RIFU var et punk/hardcore-band fra Trondheim i Norge. Bandet ble startet i 1995 i Malvik i Trøndelag, og bestod av Ola Pettersen på trommer, Øyvind Sarheim på vokal og gitar, Erlend Lånke Solbu på bass og vokal og Eskild Næss på gitar. 
Bandet spilte i begynnelsen kjapp skate punk, en sjanger som var meget populær på den tiden. Siden gikk bandet over til en mer aggressiv stil med screamo vokal og et dystrere lydbilde. Bandet hadde base i og rundt UFFA-miljøet i Trondheim og ble kjent for sine svært politisk ladede tekster og lange appeller fra scenekanten. Bandet ble også kjent for sine energiske konserter ispedd en god dose humor blandet med seriøs tematikk. Gruppen gjorde mye av bandaktiviteten på egen hånd, bl.a. booking av turneer og i noen tilfeller innspilling og markedsføring av plater. I årene mellom 2000 og 2007 var bandet stadig på veien, og spilte hundrevis av konserter rundt omkring i Norge og Europa.
RIFU har gitt ut tre LP-er og en EP, hvorav to utgivelser ble gitt ut på det amerikanske plateselskapet Go Kart Records.
I 2007 flyttet bassist Lånke Solbu fra Trondheim for å studere, mens trommeslager Pettersen året etter begynte som gitarist i numetal bandet Torch. Etter Storåsfestivalen i 2008 opphørte bandvirksomheten frem til en gjenforeningskonsert i juli 2013, da RIFU var oppvarmingsband for Propagandhi i Verkstedhallen i Trondheim. Etter denne konserten satte bandet et endelig punktum med en avskjedskonsert på Blæst i Trondheim.
Siden har medlemmene Lånke Solbu, Sarheim og Næss dannet det trøndersk-språklige skatepunkbandet Anti-Lam Front med henholdsvis Erik Lånke Solbu og Elling Finnanger Snøfugl.
Tidligere medlemmer i RIFU: Bent Inge Borgund, Thomas Ryjord, Stian Andreassen og Tom P. Holm (alle gitarister) og Svein Marius Waatsveen (bass).


== Diskografi ==
2001: Revolutionary Tango (the Slavery Dance) (album)
2003: Dead End Street (album)
2005: The Bombsessions EP (EP)
2006: Bombs for Food, Mines for Freedom (album)


== Eksterne lenker ==
(en) Rifu på Discogs 
(en) Rifu på MusicBrainz
Adygejsk

Adygejsk (russisk: Адыге́йск, adygisk: Адыгэкъалэ) er en by i Republikken Adygia i Russland. Byen ligger nær Krasnodar-reservoaret, 100 km nordvest for Majkop. Innbyggertall: 12 209 (folketelling 2002), 12 548 (folketelling 1989).


== Historie ==
Byen ble grunnlagt som bosetningen Adygejskij (russisk: Адыге́йский) i 1969, i forbindelse med byggingen av Krasnodar-reservoaret. Da den fikk innvilget bystatus i 1976 ble samtidig navnet endret til Teutsjezjsk (russisk: Теуче́жск), men i 1992 ble det endret tilbake til Adygejsk igjen.


== Eksterne lenker ==
Om Adygejsk på Republikken Adygias nettsted
Tone Sverdrup

Tone Sverdrup (født 15. januar 1951 i Oslo) er en norsk siviløkonom og jurist. Hun avla juridisk embedseksamen i 1977 og ble dr.juris i 1997 med avhandlingen Stiftelse av sameie i ekteskap og ugift samliv. Sverdrup har siden 2000 vært professor ved Institutt for privatrett ved Universitetet i Oslo. Hennes fagområder er familie- og arverett og formuerettslige spørsmål med relevans for familieretten. Sverdrup har også vært konstituert høyesterettsdommer.
I 2013 ble hun valgt inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for rettsvitenskap


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tone Sverdrup på Internet Movie Database 
(no) Publikasjoner av Tone Sverdrup i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Tone Sverdrup i BIBSYS
Sjarja

Sjarja (russisk: Шарья́) er en by i Kostroma oblast i Russland. Byen ligger på venstre bredd av elva Vetluga, rundt 280 km nordøst for Kostroma. Innbyggertall: 24 800 (2005 est), 24 900 (folketelling 2002), 27 062 (folketelling 1989).
Bosetningen Sjarja ble grunnlagt i 1906. Den fikk innvilget bystatus in 1938.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Sharya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(ru)  Internett-portal byen Sjarja
(ru)  Uoffisielt nettsted for Sjarja Arkivert 26. desember 2007 hos Wayback Machine.