jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Socialdemokratiska studentförbundet

Socialdemokratiska studentförbundet (s-studenter) ble etablert i 1990 er et svensk studentforbund knyttet til Socialdemokraterna. Organisasjonen har vel 1000 medlemmer fordelt på 20 foreninger og grupper. Medlemmer er studenter ved universitet, høgskoler og folkehøgskoler.
Organisasjonens tidsskrift er Libertas.


== Historikk ==
I sin nåværende form ble Socialdemokratiska Studentförbundet dannet i 1990, men forbundet har historiske forgjengere. 
I november 1931 ble Sveriges socialdemokratiska studentförbund dannet. De to daværende klubbene i Uppsala og Stockholm, Laboreras (latin for "la oss arbeide") og Socialdemokratisk Studentklubben i Stockholm (i dag den største av studentforeningene) stod bak. Initiativet til opprettelsen av et samlet studentforbund kom fra ungdomsförbundet (SSU) og partiet (SAP). Carl Söderberg ble forbundets første leder. I 1934 ble den stiftet en forening i Lund (Lunds socialdemokratiska studentklubb (LSSK)) og tre år senere i Gøteborg (Göteborgs socialdemokratiska studentförening (GSHF)).
Studentförbundet hadde en storhetstid på 1950- og 60-tallet og var ofte nær den delvis sosialdemokratiske venstreorganisasjonen Clarté. Da venstrebølgen slo inn, sent på 1960-tallet, falt forbundet sammen i og med at mange av klubbene ble radikalisert, forlot forbundet og redefinerte seg som kommunistiske. I 1970 så man seg tvunget til å legge ned virksomheten og det gjenværende klubbene sluttet seg til SSU.
Etter lang debatt i SSU ble det så dannet et nytt studentforbund i 1990. Da hadde studentklubbens i noen år brukt den felles betegnelsen Sveriges socialdemokratiska högskoleföreningar (SSHF). Likevel er studentförbundet fremdeles medlem i SSU og finansieres i hovedsak av dem.
Før folkeavstemningen om EU-medlemskap i 1994, valgte Socialdemokratiska Studentförbundet parolen ”Radikalt ja”. I 1995 gikk forbundet inn for den økonomiske og monetære union. I 2002 fikk forbundet en representant i sosialdemokratenes eksekutivkomité. Foran folkeavstemningen om euro i 2003, ble slagordet ”Radikalt ja” igjen tatt i bruk. Et nettverk med aktive fagpolitiske sosialdemokrater ble etablert høsten 2003.


== Klubber ==


=== Studentklubben i Stockholm ===
Socialdemokratiska studentklubben i Stockholm (SSK) ble dannet i 1925 av studenter på Socialinstitutet på Stockholms universitet. Blant grunnleggerne var Nils Erik Lundberg, Karl Malmsten og Hjalmar Mehr, senere landskjent finansbyråd i Stockholm. Olof Palme, senere partiformann og svensk statsminister, er blant de mest kjente av SSKs medlemmer. 


== Ledere ==
1990–1992 Ola S. Svensson
1992–1993 Jesper Bengtsson
1993–1994 Monica Lövström
1994–1995 David Samuelsson
1995–1997 Åsa Kullgren
1997–1999 Björn Andersson
1999–2000 Christer Pettersson
2000–2001 Malin Cederfeldt
2001–2003 Åsa Westlund
2003–2005 Eric Sundström
2005–2007 Magdalena Streijffert
2007–2010 Kajsa Borgnäs
2010–2013: Magnus Nilsson
2013–2015: Talla Alkurdi
2015–2017: Elin Ylvasdotter
2017–2019: Nasra Ali
2019–ff: Malin Malm


== Eksterne lenker ==
Socialdemokratiska Studentförbundet
Socialdemokratiska Studentförbundet – Vår historie
Sveriges kristna socialdemokraters förbund

Sveriges Kristna Socialdemokraters Förbund (SKSF), eller Broderskapsrörelsen, er en organisasjon tilknyttet Sveriges socialdemokratiska arbetareparti. Forbundet ble etablert i  1929, men den første klubben oppstod i Örebro i 1924.
Organisasjonen har vært en radikal kraft innom arbeiderbevegelsen og i kristne miljø. Siden 1960-tallet har en samarbeidet med ulike fredsg og bistandsorganisasjoner gjennom Broderskapsfonden. På slutten av 1990-tallet ble det knyttet kontakt med Sveriges Muslimska Råd.
Leder siden 2005 er Peter Weiderud. 


== Ledere ==
Bertil Mogård 1929-1954
Åke Zetterberg 1954-1968
Evert Svensson 1968-1986
Georg Andersson 1986-1990
Torgneg Larsson 1990-1992
Berndt Ekholm 1992-1999
Anna Berger Kettner 1999-2005


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Dirini

Dirini er en liten gruppe av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). De finnes bare i det sørlige Afrika.


== Utseende ==
Middelsstore til store (vingespenn 45 – 90 mm), vanligvis mørkebrune sommerfugler med store, avrundede vinger. Langs kanten av vingene har de ofte flere øyeflekker som gjerne er kantet med oransje. En særlig oppsiktsvekkende art er den store Aeropetes tullbaghi, som har et bredt, oransje tverrbånd som går over både for- og bakvingene, utenfor dette en rekke av oransje flekker på forvingene og tre blå flekker med hvit kjerne på bakvingene.


== Levevis ==
Larvene lever på enfrøbladete planter, først og fremst gress. Aeropetes tulbaghia (kalt "Table mountain beauty") lever på gressenger i høylandet. Den skiller seg fra de fleste ringvinger ved å være en rask og kraftfull flyger som gjerne besøker røde blomster. Den er trolig en viktig pollinator for orkidéen Disa uniflora. Paralethe dendrophilus er derimot en skogsart som helst holder seg i fuktige, tempererte skoger. Slektene Dingana, Dira, Tarsocera og Torynesis er alle middelsstore og ser ganske like ut. De lever på gressmarker, særlig i fjellene.


== Systematisk inndeling ==
Artstallene følger [1]

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae
Gruppen Dirini L.D. Miller, 1968
Slekten Torynesis Butler, 1899 – 5 arter
Slekten Tarsocera Butler, 1899 – 7 arter
Slekten Dingana van Son, 1955 – 3 arter
Slekten Serradinga Henning & Henning, 1996 – tre arter
Slekten Dira Hübner, 1819 – 7 arter
Paralethe dendrophilus (Trimen, 1862)
Aeropetes tulbaghia (Linnaeus, 1764)


== Kilder ==
Williams, M. 1994. Butterflies of Southern Africa. A Field Guide. Southern Book Publishers Ltd. ISBN 1-86812-516-5


== Eksterne lenker ==
(en) Dirini hos NCBI 
(en) Kategori:Dirini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dirini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Catalogue of Life, 2007 checklist NB! Tar ikke hensyn til synonymier.
Dirini på Tree of life
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 28.12. 2011
.454 Casull

.454 Casull er en patron til revolver utviklet i 1957 av Dick Casull og Jack Fulmer.


== Design ==
Patronen ble først annonsert i magasinet Guns & Ammo i november 1959 og er bygget på hylsen til .45 Colt, hvor en forlenget og forbedret denne. .45 Coltpatroner kan skytes i revolvere kamret for .454 Casull og både .45 Colt og .454 Casull kan skytes i revovere kamret for  .460 S&W Magnum  fordi kaliberet er det samme. Det er i stort bare hylselengden som varierer mellom de tre patronene. Nyere .454 Casullpatroner bruker liten tennhette for rifle (small rifle), istedenfor tennhette for pistol, for å bedre motstå trykket i patronen.


== Ballistikk ==
Patronen sender avgårde en 16 grams (250 grains) kule med en munningshastighet på over 580 m/s (1900 ftps). Patronen er hovedsakelig ment for jakt av medium til storvilt og metallsiluettskyting.


== Se også ==
Liste over patrontyper


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) .454 Casull – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Annerledeslandet

Annerledeslandet var et begrep lansert av Senterpartiet i forkant av EU-valget i 1994.
Begrepet ble lansert på partiets landsmøte på Hamar i 1993. Uttrykket stammer fra Rolf Jacobsens dikt «Anderledeslandet» i Nei til EUs antologi Lesebok 1994. Opprinnelig ble diktet publisert i samlingen Nattåpent fra 1985.
Valgkampen før stortingsvalget i 1993 dreide seg stort sett om EU-debatten, og Senterpartiet markerte seg som det ledende nei-partiet i Norge. I valgkampen spilte Senterpartiet generelt og Per Olaf Lundteigen og Anne Enger Lahnstein spesielt på visjonen om annerledeslandet som et alternativ til EU. Lundteigen definerte annerledeslandet som en «samfunnsutvikling med vekt på blant annet å tilbakeføre styringsmulighetene til norsk lovverk og folkevalgte organer», og en «politikk for øket sysselsetting, ren jord, luft og vann og global solidaritet».Uttrykket ble forsøkt latterliggjort av Senterpartiets politiske motstandere, spesielt i det EU-vennlige Arbeiderpartiet. Handelsminister Grete Knudsen mente at Norge med EU-medlemskap «vil få en fast hånd på Europa-rattet. Det må være å foretrekke fremfor å være baksetepassasjer eller kjøre rundt på moped i 'Annerledeslandet'». Thorbjørn Jagland hevdet at Arbeiderpartiets politikk «har ført til at vi allerede er annerledeslandet», og brukte prisstabilitet, lavt rentenivå og lavere arbeidsledighet enn i EU-land som argument.Begrepet var også omstridt på nei-siden. Amund Venger, generalsekretær i Norges Bondelag, mente at bruken av begrepet var lite gunstig. Han uttalte at «annerledeslandet til nostalgikeren Per Olaf Lundteigen er en gavepakke til Ja-siden i deres forsøk på å fremstille Nei-siden som bakstreversk». Leder for Europabevegelsen, Inge Lønning, mente imidlertid at debatten om annerledeslandet ikke kunne ta slutt kort tid før valget ettersom «'Annerledeslandet' var brukt som vimpel av Sp i over ett år».Et flertall på 52,2 % sa nei til EU-medlemskap den 28. november 1994. Aftenposten hadde dagen etterpå oppslaget «Dronning i Annerledeslandet», der Lahnstein ble beskrevet som «det personifiserte symbol på nei-sidens seier den historiske natten mellom 28. og 29. november 1994»Etter EU-kampen har begrepet «annerledeslandet» blitt en del av det norske språket. Begrepet brukes nå til en viss grad ironisk.


== Referanser ==
Kjemi (fagblad)

Kjemi er et norsk fagblad som dekker hele kjemifeltet.
Bladets formål er å gi faglig orientering om tekniske, industrielle og vitenskapelige emner, og å virke som et bindeledd mellom personer og bedrifter som har tidsskriftets målgruppe som fagområde.
Kjemi er også organ for medlemmer av Norsk Kjemisk Selskap (NKS), kjemiingeniører tilsluttet Teknisk-naturvitenskapelig forening (TEKNA) og Norges ingeniør- og teknologorganisasjon.


== Eksterne lenker ==
Tidsskriftet Kjemi
Norsk Kjemisk Selskap
Olav Mjaatvedt

Olav Mjaatvedt (født 20. november 1958) er en norsk sosiolog. Mjaatvedt har forsket og undervist innen allmenn sosiologi, barne- og ungdomskultur, jevnaldersosialisering, sosiale nettverk og systemteori, kriminologi, stigmatisering og avvik, forebygging – mobbing – rus samt Pierre Bourdieus sosiologi. Mjaatvedt ble Dr.philos. i 1999 ved Universitetet i Oslo. Han har siden 2000 vært førsteamanuensis ved Høgskulen i Sogn og Fjordane.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Olav Mjaatvedt i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Olav Mjaatvedt i BIBSYS
Reinert

Reinert er en variant av mannsnavnet Reinhard som har opphav i det germanske navneleddet *ragina, «råd», og det gammelhøytyske harti, «hard». Reinert brukes også som etternavn.


== Utbredelse ==
Reinert hadde fram til 2014 norsk navnedag 12. januar.
Reinert er i dag sjeldent som fornavn. Det brukes noe i Norge, men er ellers svært lite utbredt.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Reinert og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.


=== Fornavn ===
Reinert Torgeirson (1884–1969), norsk dikter og oversetter
Reinert Eidshaug (f 1947), norsk politiker
Reinert Olsen (f 1978), norsk musikkvideoregissør


=== Etternavn ===
Erik S. Reinert (f 1949), norsk økonom og forfatter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Reinert
(en) Think Baby Names: Reinert
Svartspetter

Svartspetter (Dryocopus) er ei gruppe spetter. De fins i Nord- og Sør-Amerika, Europa og Asia, noen av artene i Sør-Amerika er sterkt truet. I Europa er det bare en art, svartspett, den fins også i Norge.
Svartspettene er store og kraftige spetter som er mellom 35 og 45 cm store. Som navnet tilsier er de for det meste svart, med ei rød krone, ofte som en topp. De fleste av artene har hvite tegninger i fjærdrakten, som regel på hodet, i tillegg til noen ekstra røde ansiktsmarkeringer. Hannen, hunnen og ungfuglene har alle ulike fjærdrakter, som regel i form av krona eller andre markeringer på hodet.
Svartspettene hakker ut store hull med sitt sterke nebb mens de leter etter insekter, spesielt billelarver i trær. De vil også ta frukt, bær og nøtter.


== Arter ==
Hjelmsvartspett,  Dryocopus galeatus
Stripesvartspett,  Dryocopus lineatus
Hvitbrynsvartspett,  Dryocopus pileatus
Chacosvartspett,  Dryocopus schulzi
Hvitbuksvartspett,  Dryocopus javensis
Andamansvartspett,  Dryocopus hodgei
Svartspett,  Dryocopus martius


== Eksterne lenker ==
(en) svartspetter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) svartspetter hos Artsdatabanken 
(sv) svartspetter hos Dyntaxa 
(en) svartspetter hos Fauna Europaea 
(en) svartspetter hos Fossilworks 
(en) svartspetter hos ITIS 
(en) svartspetter hos NCBI 
(en) Kategori:Dryocopus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Dryocopus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dryocopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Lee Dorrian

Lee Dorrian (født 1968) er en sanger fra Coventry i England. Han var opprinnelig redaktør/utgiver av punk fanzinet «Committed Suicide». Dertter ble han sanger og tekstforfatter i Napalm Death, og spilte inn et og et halvt album med dem, nemlig andre halvpart av Scum samt etterfølgeren From Enslavement to Obliteration. Han forlot bandet etter utgivelsen av EP-en Mentally Murdered, som han også var med på. 
Han brukte først en brutal «death grunt» sangstil, men la seg til en klarere stil da han forlot Napalm Death for å danne Cathedral, som til å begynne med spilte doom metal på debutalbumet Forest of Equilibrium, og deretter stoner rock fra det andre albumet av. Han startet også et plateselskap, Rise Above Records, for å utgi musikk av Cathedral og band som Electric Wizard, Sally og Orange Goblin. 
Han deltok på låten «Ice Cold Man» for Probot i 2003. Han har også sunget for Teeth of Lions Rule the Divine.
Han overrakte en pris til Napalm Death på Metalhammer Golden Gods Awards 2007.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lee Dorrian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lee Dorrian på Discogs 
(en) Lee Dorrian på MusicBrainz 
(en) Lee Dorrian på Encyclopaedia Metallum 
(en) Lee Dorrian på Songkick 
(en) Lee Dorrian på AllMusic 
Cathedral offisielt nettsted
Napalm Death offisielt nettsted
Rise Above Records offisielt nettsted
Klaus Erik Krogh

Klaus Erik Krogh (født 26. januar 1952 på Fredriksberg) er dansk designer og bokkunstner. Han er utdannet på Den Grafiske Høyskole i København til grafisk designer, og han har også utdannelse fra BI i Norge. Klaus Erik Krogh er kjent som grafisk designer av bokproduksjoner med høy kvalitet – både bibler, salmebøker, praktverk og andre. På 1970-tallet var han ansatt som designer ved Aschehoug forlags skolebokavdeling. Her utarbeidet han et mnemoteknisk kodesystem for oversendelser av datatekst til fotosetterier for direkte konvertering.
De seks år hvor Krogh var produksjonssjef i Det Norske Bibelselskap, designet og produserte han Bibelselskapets oversettelse av Bibelen 79/85. Dette var den første bibelutgave som hadde samme tekst på hver side, og samtidig individuell grafisk behandling av de ulike utgavene.
Siden 1987 har Klaus Erik Krogh drevet designfirmaet tidligere kaldet 2Krogh AS, nu 2KDenmark. Firmaet ligger i Århus, og Krogh driver det sammen med sin norske kone Liv Sødal Krogh. Her har de tre spesialområder: Grafisk profilering og branding, skolebokstilrettelegging og design og produksjon av bibler og salmebøker. Blant annet har de designet Såmannsbibelen, Den norske kirkes offisielle gave til Pave Johannes Paul II ved hans norgesbesøk i 1989, og Olavsbibelen, som kombinerer bibeltekst med eksempler på nordisk kirkekunst gjennom alle tider. En rekke av Kroghs bokproduksjoner har vunnet priser for god design.
Sammen med Eyvind Skeie driver Klaus Erik Krogh IdéHospitalet AS. Høsten 2007 utkom Vann av klippen med design av Klaus Erik Krogh, tekst av Eyvind Skeie og bilder av grafiker Terje Grøstad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
2Krogh AS
Kai Normann Andersen

Kai Normann Andersen (født 11. april 1900 i København, død 24. juni 1967 samme sted) var en dansk populærkomponist.
Kai Normann Andersen var utdannet bankmann, men kom tidlig i gang som komponist med melodier til danske film og revyer. Han var produktiv og skrev over 900 melodier, deriblant en rekke slagere på 1930-, 40- og 50-tallet. Blant de mest kjente er Man binder os på mund og hånd, Man bli'r så glad når solen skinner, Jeg har en ven, en rigtig sailor, Hot Hot og Den gamle skærslippers forårssang som Jens Book Jenssen gjorde kjent i Norge. Også melodiene til Landmandsliv og operettefilmen Mød mig på Cassiopeia ble populære. Det samme gjelder flere melodier til Liva Weel og Ellen Gottschalch, som Andersen bodde sammen med.
I nyere tid er det blitt utgitt flere CD-er med Kai Normann Andersen-musikk, blant annet et par med originalversjoner samt albumer med jazz-, pop- og vise-arrangementer av Bjarne Liller, Grethe Mogensen og Ann-Mette Elten.
Et utvalg av Kai Normann Andersens «tidløse» musikk ble i 2006 tatt opp i den danske Kulturkanonen som skulle gjenspeile den danske kulturarv.Andersen er begravet på Frederiksberg Ældre Kirkegård i København.


== Filmografi (utvalg) ==


=== Musikk ===

1933 – Nyhavn 17
1932 – Lalla vinner!


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kai Normann Andersen på Internet Movie Database 
(sv) Kai Normann Andersen i Svensk Filmdatabas 
(da) Kai Normann Andersen på Filmdatabasen 
(da) Kai Normann Andersen på danskefilm.dk 
(da) Kai Normann Andersen på Scope 
(en) Kai Normann Andersen hos The Movie Database 
(en) Kai Normann Andersen på MusicBrainz
Veles

Veles (Велес) er en by i Nord-Makedonia med en befolkning på cirka 55 000. Byen er oppkalt etter Josip Broz Tito, og het før Titov Veles.
Veles ligger sentralt i Nord-Makedonia. Elven Vardar renner gjennom byen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Veles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Happy Mondays

Happy Mondays er et engelsk alternativ rock-band fra Salford i Stor-Manchester. Det ble dannet i 1980 av Shaun Ryder, broren Paul Ryder, Mark Day (også kjent som «Moose» eller «Cowhead»), Paul Davis (også kjent som P.D) og Gary Whelan. Mark «Bez» Berry ble senere med i bandet på en konsert, og fungerte som danser/perkusjonist. Rowetta Satchell ble med i bandet tidlig i 1990-årene.
Den første offisielle utgivelsen fra Happy Mondays var Forty Five EP, ofte feilaktig kalt Delightful EP etter førstesporet. Den ble sluppet på Factory Records i 1985. 
Det første albumet, Squirrel and G-Man Twenty Four Hour Party People Plastic Face Carnt Smile (White Out), kom i 1987, etterfulgt av Bummed i 1988, Pills 'n' Thrills and Bellyaches i 1990 og Yes Please! i 1992.
Bandet ble oppløst i 1993, hvorpå Ryder og Bez dannet Black Grape. I 1999 ble Happy Mondays gjenforent, minus et par medlemmer, men ble oppløst igjen i 2000. Bandet var med i filmen 24 Hour Party People fra 2002, med Danny Cunningham som Shaun Ryder. 
I 2004 ble Happy Mondays gjenforent, men denne gangen uten bassist Paul Ryder, som stod ved hans uttalelse fra oppløsningen i 1992 om at han aldri igjen ville jobbe med broren Shaun Ryder. I 2007 ga bandet med denne besetningen ut albumet Uncle Dysfunktional, som ble mottatt langt bedre enn bandets forrige utgivelse, Yes Please! Bandet ble oppløst igjen i 2010, men i 2012 stod bandet for første gang siden 1992 på scenen med sin originale besetning. Bandet gav i forbindelse med denne turneen ut albumet Happy Mondays – Live At Brixton Academy, som ble spilt inn under en konsert på Brixton Academy 5. mai samme år.
15. juli 2022 ble det kjent at Paul Ryder var død, 58 år gammel.


== Diskografi ==
StudioalbumSquirrel and G-Man Twenty Four Hour Party People Plastic Face Carnt Smile (White Out) (1987, FACT 170)
Bummed (1988, FACT 220)
Pills 'n' Thrills and Bellyaches (1990, FACT 320)
Yes Please! (1992, FACT 420)
Uncle Dysfunktional (2007)KonsertalbumLive (1991, FACT 322)
Step On – Live In Barcelona (2005)
Happy Mondays – Live At Brixton Academy 10.05.2012 (2012)SamlealbumDouble Easy – The U.S. Singles (1993)
Loads (1995)
Greatest Hits (1999)
The Platinum Collection (2005)
Double Double Good: The Best of Happy Mondays (2012)EP-erForty Five (1985)
Madchester Rave On (1989)
Hallelujah (1989, FACT 260)
The Peel Sessions 1989 (1990)
The Peel Sessions 1991 (1991)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Happy Mondays – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Happy Mondays på Apple Music 
(en) Happy Mondays på Discogs 
(en) Happy Mondays på MusicBrainz 
(en) Happy Mondays på Spotify 
(en) Happy Mondays på Songkick 
(en) Happy Mondays på Last.fm 
(en) Happy Mondays på AllMusic
Bill Steer

Bill Steer (født William Geoffrey Steer 3. desember 1969 i Stockton-on-Tees England) er en engelsk gitarist. 
Han var gitarist for Napalm Death fra 1987 til 1989. Han spilte gitar i Carcass fra 1985 til 1995. Han spilte også gitar med Michael Amott, som han inspirerte til å danne sine egne band, inkludert hans nåværende band Arch Enemy. Etter oppløsningen av Carcass started han sitt eget band, Firebird, som er inspirert av 1970-talls rock. Steer bor for tiden i London.
Sammen med Jeffrey Walker (bassist/vokalist i Carcass) var Steer også med i en episode av Sci-Fi komedien Red Dwarf. Han spilte trommeslageren Dobbin i bandet Smeg and the Heads i serie 3, episode 5: «Timeslides».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bill Steer på Internet Movie Database 
(en) Bill Steer på Discogs 
(en) Bill Steer på MusicBrainz 
(en) Bill Steer på Encyclopaedia Metallum 
(en) Bill Steer på AllMusic 
Firebird offisielt nettsted
Frank Healy

Frank Healy (født Francis Healy) er en tidligere gitarist i Napalm Death. Healy var også bassist for Cerebral Fix. Han er for tiden bassist i bandet Benediction.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Healy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frank Healy på Discogs 
(en) Frank Healy på MusicBrainz 
(en) Frank Healy på Encyclopaedia Metallum