jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Litauiske euromynter

Litauiske euromynter er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Litauen på revers. Litauen tok i bruk euro 1. januar 2015, som erstatning for litas.


== Euro ==
Euro (€) er Den europeiske unions offisielle valuta, som benyttes i mange av EUs medlemsstater samt enkelte andre stater utenfor unionen. Landene som benytter euroen kalles med et fellesnavn eurosonen. I 2008 besluttet Litauen seg for å slutte seg til eurosonen.De lavere valørene av euroene utgjøres av mynter, mens de høyere valørene utgjøres av sedler. Euromynten har en felles europeisk side som viser verdien på mynten og en nasjonal side som viser et motiv valgt av medlemsstaten der mynten utgis. Hvert euroland har således ett eller flere motiver som er unike for landet.


== Nasjonalt motiv ==
Motivet på den nasjonale siden er for alle valørene «vytis», den rustningskledde ridderen til hest fra Litauens riksvåpen. Landets navn på litauisk er preget under dette motivet, mens årstallet 2015 står oppe til høyre. Langs kanten står EUs tolv stjerner. Motivet er ved skulptøren Antanas Žukauskas. Det nasjonale motivet ble valgt etter at sentralbanken gjennomførte en opinionsundersøkelse der rytteren fra riksvåpenet fikk størst opplsutning.Det litauiske myntverket, Lietuvos monetų kalykla, sto for produksjonen av myntene.


== Innføring ==
Euroen ble innført 1. januar 2015. Vekslingskursen ble 23. juli 2014 fastsatt til 3,45280 litas for 1 euro.I en overgangsperiode fra introduksjonsdatoen 1. januar 2015 og til 15. januar er både euro og litas i sirkulasjon. Innveksling av litasmynt og -sedler er gratis fram til 1. mars. Deretter kan veksling foretas i alle banker inntil 30. juni, hvorpå noen banker så vil veksle litassedler inntil 30. desember 2015. Deretter veksler Lietuvos bankas litas, enten det gjelder mynt eller sedler, i euro uten tidsbegrensning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den europeiske sentralbankens offisielle websider
Den europeiske vekslingsmekanisme

Den europeiske vekslingskursmekanismen (ERM, fra 1999 ERM2) er en ordning som fastsetter en stabil valutakursmekanisme mellom eurolandene og enkelte av de øvrige EU-land. Formålet er å unngå for store valutasvingninger som kan forstyrre det indre marked.  
Medlemmer av ERM2 er per 2020 Danmark, Bulgaria og Kroatia. Danmark var medlem da euroen ble opprettet. Bulgaria og Kroatia tiltrådte ERM2 13. juli 2020.Ordningen ble innført i mars 1979 i det daværende EF, og er en del av Den økonomiske og monetære union. Da euroen ble innført som valuta 1. januar 1999 ble ordningen revidert og omdøpt til ERM2. Gjeldende ordning bygger på en resolusjon vedtatt i 1997 av Det europeiske råd og en avtale fra 2006 mellom Den europeiske sentralbank og sentralbankene i de aktuelle land utenfor euroområdet.Samtlige land i EU, bortsett fra Danmark er forpliktet til å bli med i eurosamarbeidet. Av EUs medlemsland står per 2020 Polen, Romania,  Sverige, Tsjekkia og Ungarn utenfor både euro og ERM2. Medlemskap i ERM2 over en viss tid og uten for sterke spenninger mot euroen, er et vilkår for senere deltakelse i eurosamarbeidet.


== Referanser ==
Hans Nysom

Hans Hein Theodor Nysom (født 5. desember 1845 i Botne, død 28. august 1903 i Kristiania) var en norsk offiser, ingeniør og politiker (V).
Han var statsråd i både i Revisjonsdepartementet  og Arbeidsdepartementet i Johannes Steens første regjering fra 6. mars 1891, fra 28. november bare i sistnevnte departement til regjeringen fratrådte 2. mai 1893.I Johannes Steens andre regjering som tiltrådte 17. februar 1898 var han først medlem av statsrådsavdelingen i Stockholm til mars 1899, deretter statsråd i Arbeidsdepartementet til juni 1900 og deretter igjen i Stockholm frem til 6. november 1900.Han var i periodene 1895–1897 og 1898–1900 stortingsrepresentant fra valgkretsen Kristiania, Hønefoss og Kongsvinger.Nysom var utdannet artillerioffiser, men ble i 1874 ble han ansatt i kanalvesenet. Han studerte elveregulering utenlands og hadde flere offentlige verv innen vassdrag og regulering. Som arbeidsminister sto han for den offisielle åpningen av Bandak–Norsjøkanalen i 1892. I 1900 ble han generaldirektør for Norges Statsbaner.Nysom var formann i Polyteknisk Forening fra 1885 til 1891.Han var sønnesønn av sogneprest og eidsvollsmann Hans Hein Nysom og halvbror til offiser og stortingsmann Anton David Svendsen Hjorth.
Nysom ble i 1892 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden og forfremmet til kommandør av 1. klasse i 1899. Han mottok også den svenske Nordstjerneordenen.


== Utgivelser ==
Fra Finmarken, 1877
Reductionstabeller for Hvermand: til praktisk Brug ordnede for Omsætning fra gammelt til nyt Maal og Vægt, Cammermeyer, Kristiania, 1879
Haandbog i norsk flødningsvæsen (med Axel Borchrevink og Gunnar Sætren), H. Aschehoug & Co., Kristiania, 1889-94


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Nysom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Hans Hein Theodor Nysom hos Norsk senter for forskningsdata
Phiale

En phiale er i moderne terminologi navnet på en type gammelgresk beholder i keramikk eller metall. Den hadde form av en bred, rund og flat bolle uten håndtak eller fot (en bolle med håndtak og fot var en kylix), og den ble hovedsakelig benyttet til libasjoner (drikkoffer av vin eller olje).


== Eksterne lenker ==
(en) Patera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hektisk sommer

Hektisk sommer (orig. Estate violenta) er en italiensk dramafilm fra 1959, og den første store filmen i regi av den italienske regissøren Valerio Zurlini. Handlingen i filmen er lagt til Riccione, Italia og foregår under andre verdenskrig. Krigsenken Roberta og unggutten Carlo forelsker seg, til forargelse for begges familie. Carlos far er en høytstående fascist og har fått ham fritatt for militærtjeneste. Etter Mussolinis fall prøver Roberta å få ham til å flykte, men etter et flyangrep fra de alliert vil han bli soldat.


== Priser ==
Mar del Plata Film Festival for beste kvinnelige skuespiller til Eleonora Rossi Drago for hennes rolle.Nastro d'Argento for beste kvinnelige skuespiller til Eleonora Rossi Drago for hennes rolle og til Mario Nascimbene for filmmusikken.


== Medvirkende ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hektisk sommer på Internet Movie Database 
(sv) Hektisk sommer i Svensk Filmdatabas 
(fr) Hektisk sommer på Allociné 
(nl) Hektisk sommer på MovieMeter 
(en) Hektisk sommer på AllMovie 
(en) Hektisk sommer på Turner Classic Movies 
(en) Hektisk sommer på Rotten Tomatoes
Roy Andersen

Roy Andersen (født 9. desember 1954) er en norsk forfatter, historiker og journalist. Andersen har hovedfag i historie fra Universitetet i Oslo og arbeider som vaktsjef i Nationen. Han har skrevet biografier om tidligere overvåkingssjef Asbjørn Bryhn og Henrik Angell. I 2011 kom boken Redningsmenn og lykkejegere ut. NRK TV sendte i januar 2012 dokumentaren Reinsdyr, gull og julenissen basert på denne boka. Boka ble nominert til Brageprisen.


== Bibliografi ==
Stein og jord Cappelen, 1986. ISBN 82-02-10657-5
Fra Berger : roman Gyldendal, 1991. ISBN 82-05-20461-6
Sin egen fiende : et portrett av Asbjørn Bryhn Cappelen, 1992. ISBN 82-02-12930-3
Henrik Angell : en nordmann på tvers Aschehoug, 2000. ISBN 82-03-29111-2
1905 : spillet bak kulissene Aschehoug, 2005. ISBN 82-03-23126-8
Striden om strandsonen : generalinspektoratet for Kystartilleriet 1899-2001 Eide, 2005. ISBN 82-514-0693-5
Redningsmenn og lykkejegere. Norske pionerer i Alaska. Aschehoug, 2011. ISBN 82-03-29194-4
Bringebærlandet : smaken av norsk sommer. Dinamo forlag, 2013. ISBN 978-82-8071-280-6


=== Vitenskapelige artikler ===
Ideologiske forutsetninger for den militære opprustningen i Norge 1890-1900 Historisk tidsskrift 1999 78: 48


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Roy Andersen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Hermannsfjorden

Hermannsfjorden er en fjord på nordsida av Nordkvaløya i Karlsøy kommune i Troms. Fjorden er 3,5 kilometer lang, og går fra innløpet mellom Kopparneset og Langøya sørover til botn av fjorden. Hermannsfjorden er omgitt av relativt høye og bratte fjordsider. På vestsida ligger Kopparberget på 341 meter over havet, og på østsida Svartdalstinden (681 moh) og Bringen (383 moh).


== Referanser ==
Ingers Kro og Restaurant

Ingers Kro & Restaurant er en veikro som ligger i Hovet i Hallingdal. Kroen ble etablert i 1983 og er i privat eie. Den er kjent for gammeldags bondekost, og blant spesialitetene finnes tradisjonsmat som fjellørret, småmat, raspeball, stekt flesk og kjøttkaker.
I 2008 ble kroa vinner av Ganefart-prisen, som ble utdelt av statssekretær Ola T. Heggem. I juryens begrunnelse heter det: 
De lager all mat fra bunnen av, har et koselig interiør og godt omdømme. De skiller seg ut fra de andre deltakerne ved at de fikk flest stemmer fra publikum.


== Referanser ==
Eleonora Rossi Drago

Eleonora Rossi Drago (pikenavn Palmira Omiccioli) (født 23. september 1925, død 2. desember 2007) var en italiensk filmskuespiller. Hun ble født i Quinto al Mare i Genova og døde i Palermo. Hun spilte hovedrollen i Michelangelo Antonionis Venninnene (1955) og hun arbeidet med Pietro Germi i Un maledetto imbroglio. For hennes rolle i Valerio Zurlinis Hektisk sommer vant hun i 1960 prisen som beste kvinnelige skuespiller ved Mar del Plata Film Festival og en Nastro d'Argento. 


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eleonora Rossi Drago på Internet Movie Database 
(sv) Eleonora Rossi Drago i Svensk Filmdatabas 
(da) Eleonora Rossi Drago på Filmdatabasen 
(da) Eleonora Rossi Drago på Filmdatabasen 
(fr) Eleonora Rossi Drago på Allociné 
(en) Eleonora Rossi Drago på AllMovie 
(en) Eleonora Rossi Drago hos The Movie Database
Lindås (navn)

Lindås (eldre skrivemåte Lindaas) er et norsk gårdsnavn og slektsnavn som er brukt flere steder i landet, og har gitt navn til Lindås kommune i Nordhordland.


== Betydning ==
Sistedelen av navnet betyr 'ås', men den første delen kan ha ulike betydninger. Den kan ofte forklares med at tretypen lind vokser i området, men denne betydningen kan vanskelig knyttes til områder der det ikke vokser lind. I stedet har man tenkt seg at ordet viser til formen på åsen, for eksempel at den er formet som et bånd (norr. lindi) eller er svakt skrånende (adjektivet linn, som betyr 'svak' eller 'mild').


== Bruk ==
Lindås i Nordhordland er en gård, et tettsted og en tidligere kommune i Nordhordland. Det finnes også gårder som heter Lindås i Holmestrand kommune, Åmli kommune, Flesberg kommune, Sveio kommune, Aure kommune, Senja kommune, Kongsberg kommune og Asker kommune.Det er omkring 250 som har Lindås og 150 som har Lindaas som etternavn i Norge.


== Referanser ==
Løksfjorden

Løksfjorden er en fjord på vestsida av Rebbenesøya i Tromsø kommune i Troms. Fjorden strekker seg to kilometer østover til bygda Løksfjord i botn av fjorden. Den har innløp mellom Hamnes i nord og Gulbrandsneset i sør. Inne i fjorden ligger også gården Gamvollen.Fv302 går langs nordsida av fjorden. 


== Referanser ==
Hamrefjorden

Hamrefjorden er egentlig et sund i Karlsøy kommune i Troms. Den ligger mellom Helgøy i sørvest og Vannøya i nordøst, og er cirka 20 kilometer lang. Sundet strekker seg fra nordvest, mellom Torsnes på Vannøya og Rossmålneset på Nordkvaløya i sør, og går i sørøstlig retning til Helgøysundet mellom Ringvassøya og Vannøya.På Helgøy er det nesten ingen bosetninger langs fjorden, bare et par gårder lengst mot sørøst. Mens på Vannøya er den meste av fjordsiden bebygget, og her ligger bygdene Vannareid - og Hamre, som fjorden er oppkalt etter. 
Fv305 går langs fjorden på Vanna. 


== Referanser ==
Anne Gullestad

Anne Gullestad (født 25. oktober 1925 i Kvinesdal, død 1. april 1998 i Bergen) var en norsk skuespiller, instruktør og teatersjef.
Gullestad debuterte som skuespiller i 1950 på Den Nationale Scene. Hun var teatersjef ved Sogn og Fjordane Teater i årene 1980–1988. I løpet av denne tiden instruerte hun blant annet Kinnaspelet, Fimreitespelet og Mostraspelet. Hun gjorde gjennom dette arbeidet en stor innsats for amatørteatrene i Norge. Hun var deretter sjef for Riksteatret i årene 1988–1994. Gullestad arbeidet også med opprettelsen av Hordaland Teater som hun var kunstnerisk leder for fram til sin død. Hun tok initiativet og fikk startet kultur- og teaterbåten Innvik.Gullestad var ridder av første klasse av St. Olavs Orden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anne Gullestad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anne Gullestad på Internet Movie Database 
(no) Anne Gullestad hos Sceneweb 
(sv) Anne Gullestad i Svensk Filmdatabas 
(en) Anne Gullestad hos The Movie Database
Anestesisykepleier

Anestesisykepleier er en sykepleier med spesiell kompetanse og ansvar for sykepleien til pasienter i forbindelse med anestesi, operasjon, skader, ulykker og/ eller svikt i livsviktige funksjoner.
Anestesisykepleier gir anestesi selvstendig på ellers funksjonsfriske pasienter, og i samarbeid med anestesilege til pasienter med mer komplekse sykdomstilstander.


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av anestesisykepleier
Hamre kommune

Hamre (inntil 1915 Hammer) var en kommune i Hordaland. Den ble opprettet som herredskommune 1. januar 1838 i henhold til formannskapslovene av 1837, og tilsvarte Hamre (Hammer) prestegjeld.
Hamre herredskommune lå på nord- og sørsiden av Osterfjorden og omfattet Alversund, Meland, Hamre og Åsane sokn. Alversund og Meland sokn ble i 1885 slått sammen med Seim sokn i Hosanger og dannet Alversund herredskommune. I 1904 ble Åsane sokn utskilt til egen herredskommune. I 1964 ble Hamre sokn del av den nye kommunen Osterøy.
Den opprinnelige kommunen grenset i øst til Hosanger, i sørøst til Haus, i sør til Bergen, i vest til Herdla og i nord til Manger, Seim sokn og Lindås.


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Hamre kommune
Sametingsbygningen

Sametingsbygningen er et bygningskompleks i Karasjok som huser den folkevalgte forsamlingen og administrasjonen for Sametinget i Norge. Bygningen stod ferdig i 2000 og ble offisielt innviet 2. november 2000 av Kong Harald V. 
Hovedansvarlig for anleggets helhetlige utforming og innredning var sivilarkitektene Stein Halvorsen og Christian Sundby fra Oslo. Bygningen er 5 300 kvadratmeter, og formet som en halvsirkel i to etasjer. Bygningen inneholder Samisk spesialbibliotek, resepsjon, møterom og kontorer, samt Sametingets plenumssal.


== Utsmykking ==


=== Plenumssalen ===

Plenumssalen er utsmykket med Hilde Skancke Pedersens veggmaleri Luottat – Spor i emalje og bladgull på sink, som befinner seg bak talerstolen/podiet, og fortsetter langs veggene utenfor plenumsalen (foajéen) og i underetasjen utenfor auditoriet. På metallplater er det etset arkeologiske spor fra samiske bo- og gravplasser som samekulturen har etterlatt seg i form av hustufter/sirkler og labyrinter. 


=== Vandrehallen ===
Utsmykningen Den som… av Kristin Ytreberg finnes langs alle vegger i vandrehallen. To elementer er tatt i bruk: tinnbroderi inspirert av samisk ornamentikk og ordspråk og visdomsord fra Just Qvigstads samlinger.


=== Biblioteket ===
I biblioteket finnes Kåre Kivijärvis Fra de store banker (1959/1961), samt Kvinne (portrett) i Nesseby (1972). Fotografiene er kopier (2004) av originalfoto 1/9 (d.v.s. den første av ni fotografier av samme motiv). Fotografiene ble innkjøpt av Utsmykkingsfondet for offentlige bygg i forbindelse med utsmykkingen av Sametingsbygningen i 2000. De opprinnelige bildene ble skadet av sollys, og kopiene av fotografiene ble hengt opp våren 2004 i biblioteket.


== Arkitekturpriser ==
Sametingsbygningen ble tildelt Statens Byggeskikkpris 2001. I 2002 ble det tildelt Nordnorsk arkitekturpris, og i 2003 Fiabci Norways Eiendomspris i kategorien offentlige bygg. 


== Historie ==
Sametingsrepresentant Ragnhild Lydia Nystad foreslo i 1993 å bygge en egen bygning i Karasjok for Sametinget.  Byggearbeidet startet august 1998 og i juni 1999 foretok stortingspresident Kirsti Kolle Grøndahl grunnstensnedleggelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sametingsbygningen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Sametinget om Sametingsbygningen
Nordnorsk Arkitekturguide om Sametingsbygningen
The View

The View er et amerikansk talk show som har gått på ABC siden 11. august 1997. Programmet består av et panel bestående av fem kvinner som diskuterer dagsaktuelle temaer, med hverandre og inviterte gjester. Panelets faste medlemmer er: Whoopi Goldberg (som òg er ordstyrer), Joy Behar, Elisabeth Hasselbeck, Sherri Shepherd og Barbara Walters. 
Ettersom programmet tar opp dagsaktuelle emner, har det også dekket Presidentvalget i USA 2008, med særlig fokus på emner som har betydning for kvinner. Programmet fulgte senator Hillary Clintons nominasjon i primærvalget. Tilsvarende var John McCains valg av Sarah Palin som visepresidentkandidat, den første kvinnen som er visepresidentkandidat for et av USAs store partier (demokratene og republikanerne) siden Geraldine Ferraro var demokratisk visepresidentkandidat i 1984. Noen av diskusjonene på programmet har vært så opphetede at de har blitt dekket av andre nyhetsmedier, på samme måte som Saturday Night Live også har vært uvanlig dagsaktuelt i denne valgkampen. 
Programmet har blitt kritisert for å være for ensidig i sin dekning av nyheter med få gjester med et høyre-politisk syn, og at det kun det faste panelmedlemmet Elisabeth Hasselbeck som har et slikt syn. På den andre siden er Joy Behar, Sherri Shepherd og Barbara Walters mer sentrums-venstre orienterte.


== Andre land ==
Formatet av The View er populært og har blitt kopiert andre steder i verden, bl.a. det britiske programmet Loose Women på ITV, og det norske Studio 5 på FEM.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) The View (talk show) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The View på Internet Movie Database
Samisk spesialbibliotek

Samisk spesialbibliotek (nordsamisk: Sámi sierrabibliotehka) (SSB) ble opprettet i 1953 som en egen statsinstitusjon med nasjonalt ansvar for registrering, innsamling og utlån av litteratur om samene og litteratur på samisk. 
Biblioteket låner ut bokdepot til andre bibliotek og institusjoner, og utarbeider oversikter over anbefalt litteratur og materiell til innkjøp ved oppbygging av egne samiske samlinger på bibliotekene. Spesialbiblioteket låner ut klassesett med bøker på samisk og norsk til skoler. Verken registrering, innkjøp eller utlån er begrenset til Norge. Oppbygging av bibliotekets bokstamme startet allerede på 1950-tallet i samarbeid med folkebiblioteket i Karasjok.
Biblioteket var opprinnelig samlokalisert med Karasjok folkebibliotek, men flyttet i 2000 inn i Sametingets nybygg.


== Eksterne lenker ==
Samisk spesialbibliotek
Piken med kofferten

Piken med kofferten (originaltittel: La ragazza con la valigia) er en italiensk/fransk romantisk dramafilm fra 1961, i regi av den italienske regissøren Valerio Zurlini. 


== Handling ==
Aida (spilt av Claudia Cardinale) blir forlatt av en mann som hadde lovet henne en showbiz-karriere, og overtalt henne til å forlate jobben sin ved en nattklubb. Hun reiser derfor alene til storbyen, for å lete etter mannen. Men mannens yngre bror Lorenzo (spilt av Jacques Perrin) forsøker å skjule broren sin for henne. Samtidig som han går med på å hjelpe henne med levekostnadene, og blir etter hvert forelsket i henne.


== Medvirkende ==


== Eksterne lenker ==
(en) La ragazza con la valigia på Internet Movie Database 
(sv) La ragazza con la valigia i Svensk Filmdatabas 
(fr) La ragazza con la valigia på Allociné 
(en) La ragazza con la valigia på AllMovie 
(en) La ragazza con la valigia på Turner Classic Movies 
(en) La ragazza con la valigia på Rotten Tomatoes
Čiovo

Čiovo (italiensk Bua) er ei lita øy i Adriaterhavet utenfor kysten av Kroatia med et areal på 28,8 km² (lengde 15,3 km, bredde opp til 3,5 km) og et folketall på 4 455 (2001). Den høyeste toppen på øya er Rudine (italiensk Monte Bua) som er 218 meter over havet.
I løpet av et år faller det normalt 900 mm nedbør her.
Čiovo ligger sentralt i Dalmatia, og danner le for byen Trogir og Kaštelabukta. I nordvest har øya fastlandsforbindelse over en liten bro i sentrum av Trogir, og en del av byen ligger på øya.  Bortsett fra Trogir ligger det flere landsbyer på øya: Arbanija (Arbania) , Žedno (Nogaro) , Okrug Gornji (Cerchio Superiore), Okrug Donji (Cerchio Inferiore),  Slatine (Arona) og Prizidnica (Bua).
Vegetasjonen er typisk for Middelhavet, og består stort sett av krattvegetasjon (steineik, myrt, malurt, einer osv.). På nordsida (som er utsatt for boravinden) er det skog av furu og sypress. Det er rikt jordbruk på øya, og det blir dyrket oliven, fiken, mandel, vin og sitrusfrukter.


== Historie ==
I middelalderen hadde Čiovo mange landsbyer og var et sted for spedalske. Det har blitt funnet spor av den før-romanske kirken av St. Peter nær Slatine. Middelalderkirken St. Mavro og den før-romanske kirken Jomfru Maria nær sjøen (Gospa pokraj mora) er bevart i Žedno. Folketallet økte på Čiovo i løpet av 1400-tallet da flyktninger fra osmanenes ekspansjon på Balkan søkte ut mot kysten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Čiovo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Johan Moan

Johan Moan (født 16. september 1900 i Leksvik, død 28. mai 1987 i Leksvik) var en norsk motstandsmann og etterretningsagent for XU under andre verdenskrig.Moan var sterkt engasjert i motstandskampen på Fosen i krigsårene. Han hjalp flyktninger med å komme seg til Sverige. På tur til grensen med en rømt russer og en mann fra Trondheim ble Moan arrestert (8. februar 1944) etter å ha vært angitt av dobbeltagenten Karl Adding. Russeren ble henrettet. Gestapo overlot Moan til Rinnanbanden 25. mai 1944. Han satt fanget i det beryktede Bandeklosteret til Rinnanbanden i Trondheim. Moan ble torturert og deretter plassert i kjelleren med hendene bundet. Han fikk løs tauene og kom seg ut gjennom et lite vindu. Han klarte å flykte derfra om morgenen 26. mai 1944, og reiste til Tomset (i utkanten av Estenstadmarka i Trondheim) hvor han skjulte seg i en barhytte i seks uker. Moan er den eneste som klarte å rømme fra Bandeklosteret. På grunn av rømningen ble den planlagte Operasjon Oleander fremskyndet og satt ut i livet umiddelbart da Moan visste via avhørene hvor mye tyskerne hadde kjennskap til motstandskampen på Fosen. Moan var den eneste som klarte å flykte fra Bandeklosteret. Broren Jon var også ettersøkt, mens broren Kristoffer Moan satt på Grini. Bakgrunnen for arrestasjonen av Moan var blant annet motstandsaktiviteten på Fosen. Agentene Arnfinn Grande og Kåre Nøstvold hadde landet i fallskjerm i Verran-fjellene og etablerte radiosendere.Fra sommeren 1942 hadde Leon Bodds mor, Sara Bodd, og de yngre søskene fått husly hos Moan i Leksvik. Uvitende om arrestasjonene som foregikk, reiste 17 år gamle Sonja og moren til Trondheim 26. november. I byen traff de en bekjent som advarte dem om hva som foregikk. Med hjelp fra byggmester Prytz i Haltdalen kom hun og onkelen Moses Kahn seg over grensen. Sonja traff på noen gutter som viste henne vei over fjellet til Tydalen. Et par dager senere fikk moren Sara vite hva som foregikk og de rømte også til Sverige via Haltdalen.Etter krigen fikk Moan møte Rinnan mens Rinnan satt i fengsel.Som pensjonist bygde han opp to eksemplarer av Serberhytta oppe i Rødsjøen i 1970-årene, en tro miniatyrkopi som ble gitt i gave til Fosen folkehøgskole i Rissa og Hjemmefrontmuseet i Trondheim.
Han bodde hele sitt liv på hjemgården Moan i Leksvik i Trøndelag. I 1986 mottok Johan Moan Leksvik kommunes kulturpris. Det er reist en minnestein på stedet hvor Moan lå i skjul.


== Bibliografi ==
Moan, Johan (1980). Rømte frå Rinnan. Melhus: Snøfugl. ISBN 8270830992. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Leksvik kommune / kulturprisen