jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jøsneset

Jøsneset er en halvøy som ligger i Hjelmeland kommune i Ryfylke.  Halvøya avgrenses av Jøsenfjorden i sør, Ombofjorden i vest og Erfjord i nord; i øst er det et eide som forbinder halvøya med det øvrige fastland.  Ryfylkevegen går langs Jøsenfjorden og krysser dette eidet før den fortsetter langs Erfjord nordover til Sand og Suldal. Fra Nesvik er det fergeforbindelse til kommunesenteret i Hjelmelandsvågen og til Ombo. I desember 2009 ble det lansert planer om å erstatte fergen fra Nesvik til Hjelmeland med en tunnel som også skal ha en sidegrein til Ombo. Prosjektet er foreløpig på skissestadiet, men har allerede fått navnet Jøsenfast.Jøsneset har flere høye fjelltopper.  Den høyeste er Gunlanuten (829 moh), deretter kommer Røssanibbå (718 moh), Herefjellet (690 moh) og Valafjellet (677 moh).  Det er flotte turmuligheter og mange ruter er rødmerket.


== Bygder på Jøsneset ==
De viktigste bygdene ligger vest på neset. Lengst sør ligger Nesvik, deretter følger Foss og Fosså, Skiftun, Knutsvik; og ovenfor Skiftun ligger Asseim og Åsland. I lokalrutebåtenes tid hadde Nesvik, Skiftun og Knutsvik dampskipskaier med anløp av skipene til Jøsenfjord Rutelag. På Skiftunkaien var det også landhandel og postkontor, og siden Skiftun er midt på neset, ble denne bygda en slags hovedstad. Bygdeveien fra Nesvik til Knutsvik ble ferdig i 1923.
Jøsneset uten veiforbindelse frem til 1980 da det ble åpnet vei langs Jøsenfjorden til Vindsvik og den gav forbindelse med Ryfylkevegen nordover. Skulle man sørover og til kommunesenteret i Hjelmelandsvågen, måtte man ta ferge over fjorden til Tøtlandsvik og kjøre to mil. I 1990 ble fergen flyttet slik at den idag går direkte fra Nesvik til Hjelmelandsvågen og sambandet inne i fjorden er nedlagt.


== Næringsliv ==
Jordbruk er den viktigste næringsveien og fruktdyrking drives på mange garder.  På Skiftun er det eget gardsslakteri (Buhagen) som leverer kjøtt fra villsau og Jersey-kalver, og som også leverer egenprodusert eplemost. På Fosså er det lakseoppdrett og eget lakserøykeri (Mikals Laks).


== Historie ==
Det har bodd folk på Jøsneset siden steinalderen og omkring år 1000 regner man med at det bodde folk på de fem matrikkelgardene Knutsvik, Skiftun, Asseim, Åsland og Foss. Frem til svartedauden ble også Fosså, Nesvik og Eiane befolket, men etterpå lå de øde i mange år. I middelalderen og fremover var Foss storgarden på Jøsneset og folket her var på toppen av bygdesamfunnet. I årene 1668 til 1720 var det fem menn fra Foss som var lensmann i Hjelmeland. I Knutsvik var det sorenskrivergard på 1700-tallet; her holdt sorenskriveren i Ryfylke til. Morten Pedersen Rødder bodde her fra 1722 til 1757 og deretter Georg Daniel Barth frem til 1782. Den gang var fjorden den viktigste ferdselsåre og da lå Knutsvik svært sentralt.
I nyere tid var det eget el-kraftverk på Foss som utnyttet fallet fra Foss-stemma. For å sikre kontinuerlig drift ble det bygget mindre demninger også i Krokavatnet og Skiftunstølvatnet som ligger høyere enn inntaket i Foss-stemma. Kraftverket var i drift fra 1949 til 1966 da bygdene fikk strøm gjennom sjøkabel fra Ombo.


== Eksterne lenker ==
Bygdas hjemmeside [1]
Commandos

Commandos er det andre studioalbumet  fra hardrockgruppa Stage Dolls. 
Som det første, ble det spilt inn i Nidaros Studios i Trondheim med Bjørn Nessjø som produsent og Rune Nordal som lydtekniker. 
Commandos har et mer modent lydbilde enn debutalbumet og lå på den norske salgslista for album (VG-lista) i elleve uker med åttendeplass som høyeste plassering. Stage Dolls var dermed en av de mest populære rockegruppene i Norge i 1986. Gruppa begynte også å få oppmerksomhet utenfor Norge, og 'Commandos' ble utgitt i USA av BigTime Records. Tittelsporet fikk mye spilletid på studentradiostasjoner i USA.


== Sporliste ==
«Prelude» (Torstein Flakne) 0:15
«Heart to Heart» (Torstein Flakne) 4:34
«Commandos» (Torstein Flakne) 4:03
«Yesterday's Rain» (Torstein Flakne) 4:33
«Young Hearts» (Torstein Flakne) 4:14
«Rock You» (Flakne/Antonsen/Storli) 3:53
«Magic» (Torstein Flakne) 3:41
«Who's Lonely Now» (Torstein Flakne) 3:24
«America» (Torstein Flakne) 3:43
«Don't Look Back» (Torstein Flakne) 3:45


== Personell ==
Stage Dolls

Torstein Flakne – gitar, vokal
Steinar Krokstad – trommer
Terje Storli – bassStudiomusikere

Brynjulf Blix – tangenter
Carl Haakon Waadeland - synth, programmering
Bård Svendsen - kor, keyboardProduksjon

Bjørn Nessjø – produsent
Rune Nordal – lydtekniker
Björn Engelmann - remastering
Yngve Berg - fotograf


== Kilder ==
Offisielt nettsted 
Album
VG-lista


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Soldier’s Gun

Soldier's Gun er debutalbumet til hardrockgruppa Stage Dolls. 
Albumet ble spilt inn høsten 1984 i Nidaros Studios i Trondheim av produsent Bjørn Nessjø og lydtekniker Rune Nordal. Disse har også produsert for Trondheimsbandet TNT. Albumet ble gitt ut tidlig på vinteren 1985 etter en turné i Norge som oppvarminggruppe for TNT. Soldier's Gun kom inn på VG-lista som nummer 20. Det ble solgt i overkant av 20 000 plater i Norge. 


== Sporliste ==
«Queen of Hearts» – 3:09 (Stage Dolls)
«Soldier's Gun» – 4:04 (Stage Dolls)
«Ten Tons» – 3:34 (Stage Dolls)
«While the Bombs Are Falling» – 2:30 (Stage Dolls)
«Tonight» – 4:03 (Stage Dolls)
«Left Foot Boogie» – 3:27 (Stage Dolls)
«Way of the World» – 2:32 (Stage Dolls)
«Red Rose» – 2:21 (Stage Dolls)
«Photograph» – 4:40 (Stage Dolls)
«Shout» – 3:41 (Stage Dolls)


== Personell ==
Stage Dolls

Torstein Flakne – gitar, vokal
Erlend Antonsen – trommer
Terje Storli – bassStudiomusikere

Bård Svendsen – tangenter
Gunnar Andreas Berg – slideguitar på «Ten Tons»
Sidsel Endresen – vokal på «Photograph» og «Left Foot Boogie»
John Pål Inderberg – saksofon på «Photograph» (solo) og «Left Foot Boogie»
Knut Dahle – kor
Ivar Gafseth – korProduksjon

Bjørn Nessjø – produsent
Rune Nordal – lydtekniker
Ivar Finsen - mastering


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
VG-lista
Mødrehjem

Mødrehjem, også kalt fødehjem, er en fellesbetegnelse for ulike typer botilbud der gravide og mødre med nyfødte barn gis opphold. De første «hjemmene for ugifte mødre» skal ha blitt opprettet av Frelsesarmeen i 1886. I flere land er det egne sykehus for fødende, på engelsk kalt maternity hospitals.


== Mødrehjem i Norge ==
De første hjemmene ble etablert i Norge i siste halvdel av 1800-tallet som tilfluktsinstitusjoner for enslige mødre i tiden før og etter nedkomsten. 
Mødrehjem er i Norge definert som et hjelpetiltak etter lov om barneverntjenester. Et opphold ved et mødrehjem vil som regel være i regi av barnevernet. Formålet med et opphold ved et mødrehjem er å bistå foreldre til å bli i stand til å ivareta den daglige omsorgen for barna sine selv.
De fleste mødrehjem i dag er organisert slik at hele familien kan flytte inn, det vil si mor, far, barnet og eventuelt eldre søsken. Også at enslige mødre og fedre kan ha opphold ved mødrehjem sammen med barna sine. I løpet av de siste årene har vel de fleste mødrehjem skiftet navn til familiesenter.
Selv om driften ved mødrehjemmene er underlagt barnevernet, er mange familiesentre i privat eie, drevet av private stiftelser og eller organisasjoner, eksempelvis Rachel Grepp Heimen Familiesenter og Sebbelows Stiftelse i Oslo, sistnevnte er Norges eldste mødrehjem og er fortsatt i drift.

		


== Se også ==
Familiesenter
Barnevern
Utenomekteskapelige barn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maternity hospitals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
nrk.no om nedleggelse av mødrehjem 2012
Saint-Fargeau

Saint-Fargeau er en kommune i departementet Yonne i regionen Bourgogne-Franche-Comté øst i Frankrike.
Del av kommunen var fra 1972 til 1976: Lavau, Saint-Martin-des-Champs og Mézilles, og fra 1972 til 1998 Ronchères.


== Historie ==
Stedet blir for første gang nevnt i det 4. århundre (Sanctus Ferreolum), utgravninger i området rundt kirken har imidlertid bragt funn for dage, som stammer fra gallo-romersk tid. Omkring 600 blir stedet betegnet som Ferrolas, fra 683 som Sanctus Ferreolus.
Før årtusenskifte besatt Heribert, biskop av Auxerre og Hugo Capets halvbror, et befestet jakthus i området. Senere kom stedet i huset Toucys besittelse, som dermed også ble herrer av Puisaye. I 1250 giftet greven av Bar seg med arvingen av Toucy. Jacques Cœur kjøpte Saint-Fargeau i 1450, stedet ble imidlertid ekspropriert til fordel for dommeren Antoine de Chabannes. Denne lot borgen og byen ombygge inntil hans død i 1488, noe som førte til politiske og juridiske kontroverser med Jacques Cœurs arvinger. I 1515 giftet Antoines arving seg med René d’Anjou og Saint-Fargeau kom i Valois-Anjou-linjen av den kongelige families besittelse. Anne Marie Louise de Bourbon-Orléans, duchesse de Montpensier, La Grande Mademoiselle, kong Ludvig XIVs kusine, ble i 1652 forvist hit; det var hun som lot de store arbeidene på Château de Saint-Fargeau utføre av Louis Le Vau.
Etter Grande Mademoiselles død gikk eiendommen etter flere kjøp over til familien Le Peletier, fremfor alt til revolusjonspolitikeren Louis Michel Le Peletier. Dennes arvinger lot en ny fløy bygge, før slottet ved arv overgikk i familien Ormessons besittelse, som imidlertid i sin tur så seg tvunget til å selge. Jean d’Ormesson skrev her sin roman Au plaisir de Dieu).


== Befolkningsutvikling ==
1962 : 1619
1968 : 1681
1975 : 3293
1982 : 1912
1990 : 1884
1999 : 1814
2004 : 1693


== Severdigheter ==
Château de Saint-Fargeau, 10. århundre, nybygget i 15. og 17. århundrer, med familien Le Peletiers grav
Sognekirken
Château de Dannery i bydelen Septfonds


== Personligheter ==
Anne Marie Louise de Bourbon-Orléans, duchesse de Montpensier, "La Grande Mademoiselle“ (1627–1693)
Michel Robert Le Peletier des Forts, comte de Saint-Fargeau (1675–1740), französischer Staatsmann
Louis Michel Le Peletier, marquis de Saint-Fargeau (1760–1793), fransk politiker
Felix Lepeletier, comte de Saint-Fargeau (1767–1837), fransk revolusjonær
Amédée Louis Michel Le Peletier, comte de Saint-Fargeau (1770–1845), fransk entomolog
Robert Gall (1918–1990), sangforfatter, France Galls far
Jean d’Ormesson (født 1925), medlem av Académie française


== Vennskapsbyer ==
Hermeskeil, Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Saint-Fargeau (Yonne) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Office de tourisme St-Fargeau Arkivert 13. desember 2009 hos Wayback Machine.
Château de St-Fargeau Arkivert 15. september 2018 hos Wayback Machine.
Saint-Fargeau (andre betydninger)

Saint-Fargeau er navnet eller del av navnet på følgende geografiske enheter:

Saint-Fargeau, fransk kommune i departementet Yonne
Saint-Fargeau-Ponthierry, fransk kommune i departementet Seine-et-Marne
Kanton Saint-Fargeau
Château de Saint-Fargeau, slott i Saint-Fargeau
Saint-Fargeau, et kvarter i Paris i 20. arrondissement
Rue Saint-Fargeau, gate i samme arrondissement
Saint-Fargeau (Paris Metro), metrostasjon i Paris, også i 20. arrondissement
Château de Ménilmontant, som også kalles Château de Saint-Fargeau
Hôtel Le Peletier de Saint-Fargeau i Paris i 3. arrondissement, idag del av Musée CarnavaletNavnets opprinnelse er Ferjeux de Besançon, bypatron i Besançon.
Se også: Saint-Ferjeux
Fredrik I av Württemberg (hertug)

Fredrik I av Württemberg (tysk: Friedrich I, Herzog von Württemberg; født 19. august 1557 Montbéliard, død 29. januar 1608 Stuttgart) var hertug av Württemberg. Han var sønn av Georg av Mömpelgard og Barbara av Hessen, datter av Philipp av Hessen.


== Referanser ==
Stompa (andre betydninger)

Stompa kan vise til:

Stompa, hovedpersonen i en rekke humoristiske barne- og ungdomsbøker
Stompa (møbelprodusent)
Tsjerven (festning)

Festningen Tsjerven (bulgarsk: Червен (rød)) var et av det andre bulgarske rikets ledende militære, administrative, økonomiske og kulturelle sentra mellom det tolvte og det fjortende århundret. Ruinene av festningen finnes nær landsbyen med det samme navnet 30-35 kilometer sør for byen Ruse i oblastet Ruse nordøst i Bulgaria.


== Historie ==
Festningen etterfulgte en tidligere bysantinsk festning fra det sjette århundret, men området hadde vært bebodd siden thrakernes tid. Tsjerven ble første gang nevnt i det ellevte århundret i et gammelt bulgarsk apokryptisk skrift. Den fikk særlig betydning etter 1235 da den ble sete for den bulgarsk-ortodokse biskop. Stedet ble preget av mongolenes raid i 1242 og var i en kort periode okkupert av bysantinske tropper under tsar Ivailos regjeringstid (1278–1280).
I løpet av den siste halvdelen av det fjortende århundret, ble festningens område utvidet med 1 km². Festningen hadde en indre by på fast grunn i en av Rusenski Loms buktninger. En ytre by ble dannet ved foten av fjellet og på åsene omkring. Byen hadde et komplekst, sammenhengende forsvarssystem. Tsjerven utviklet seg i det fjortende århundret til et sentrum for håndverk med jernutvinning, jernverk, gullsmedvirksomhet, byggekunst og annen kunst på høyt nivå. Byen lå ved et viktig veikryss med veier fra Donau til indre strøk av landet, noe som også gjorde at byen ble et handelssenter. Tsjerven ble erobret av osmanene i 1388 under den bulgarsk-osmanske krigen. Innledningsvis under okkupasjonen fikk byen fortsatt en viktig administrativ rolle, men dens betydning ble etter hvert mindre. Dagens Tsjerven like ved festningen er en landsby med 302 innbyggere (2005).


== Arkeologiske utgravninger ==
Det arkeologiske utgravningsstedet av middelalderbyen Tsjerven er viktig for utforskningen av den bulgarske kulturen i perioden. De første utgravningene ble utført i 1910–1911, mens varige utgravninger på stedet først begynte i 1961. I dag er det Ruse regionale historiske museum som står ansvarlig for utgravningene.
Utgravningene har avdekket et stort palass, forskansede murer opp til 3 meter i tykkelse, to vel bevarte undergrunns vanningskanaler, 13 kirker, administrative bygninger og bolighus, verksteder og gater. Den 12 meter og tre etasjer høye tårnet (dunjon) fra det fjortende århundret er også fullstendig preservert. Det var til og med modell for rekonstruksjonen av Baldwinstårnet i Tsarevets, Veliko Tarnovo i 1930. Tsjerven har vært et nasjonalt utgravningssted siden 1965 og er en populær turistattraksjon.
Huset Mecklenburg

Huset Mecklenburg er et nordtysk dynasti av vestslavisk opphav som regjerte Mecklenburg inntil 1918. 


== Opphav ==
Niklot var en høvding over de vendiske obotritterne. Da det tysk-romerske riket utvidet sine landområder mot øst, på 1300-tallet spesielt mot kysten av Baltikum, allierte en del av de obotrittiske høvdingene seg med tyske ledere, og som følge av dette styrket de sine egne posisjoner. De mektigste ble førsteherrer over Mecklenburg (navnet kommer fra deres hovedslott, Mikla Burg, stor festning). Hovedgrenen av fyrstehuset ble i 1347 forfremmet til hertugs rang. Fyrstehuset fikk etter hvert en mer tysk identitet.


== Referanser ==
Vittel

Vittel (foreldet tysk: Wittel) er en kurby og kommune i departementet Vosges i Lorraine i regionen Grand Est øst i Frankrike. Begunstiget av sin høye beliggenhet og de skogrike omgivelsene hører byen til de mest kjente helsebadene.
Byen ligger ca. 40 km vestlig for Épinal på 322 til 457 meters høyde.

Vannet i de kalde kildene i Vittel var allerede kjent for de gamle romerne og blir fortsatt benyttet til behandling av fremfor alt stoffskifte- og leversykdommer. Den store kilden (Grande Source) blir anvendt ved nyrelidelser. Daglig blir det fylt flere millioner flasker av det verdenskjente mineralvannet. Kildene tilhører siden 1990 konsernet Nestlé. Byen råder over en 25 ha stor kurpark, som blir allsidig benyttet og mye besøkt av familier.


== Interneringsleir under 2. verdenskrig ==
Under andre verdenskrig ble en tysk interneringsleir opprettet i Vittel. Her skrev den jødiske forfatteren Jizchak Katzenelson sitt viktigste verk «Dos lid vunm ojsgehargetn jidischen folk». Han la manuskriptet i flasker og grov det ned under et tre, mens en kopi ble smuglet til Israel, innsydd i et kofferthåndtak. Begge eksemplarer er bevart. Katzenelson ble deportert til Auschwitz og drept der.
Norske Jenny Wulff var internert i leiren i Vittel den siste delen av krigen. Hun ble befridd derfra av amerikanske styrker våren 1945.


== Vennskapsbyer ==
Kommunen Badenweiler (Baden-Württemberg), siden 21. juli 1957


== Severdigheter ==

Thermalbad med kilder
Kurpark
Flaskefylningsstasjon (for tiden ikke tilgjengelig for publikum) for kildevannet Vittel


== Personligheter ==
Darry Cowl (1925–2006), skuespiller, komiker og musiker


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Vittel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vittel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Torill Ravnaas

Torill Ravnaas (født 17. mars 1948 på Fevik) er en norsk sanger og Marlene Dietrich-imitator.


== Norsk karriere ==
17 år gammel debuterte Ravnaas på Triola med singleplaten Jeg vil dra min venn. Hun hadde en kraftig Broadway-klingende «belter»-stemme. Den høres først på singleplaten Ennu en dag»/«Jeg gir deg alt samt på hennes norske versjon av Harold Arlens «Over the Rainbow», «Over regnbuen» (Triola TN 414). Alf Prøysen laget teksten til Wenche Myhre for Oslo Nye Teaters oppsetning av Trollmannen fra Oz. B-siden var «Jeg går fra deg, min venn».
I norsk Melodi Grand Prix 1967 fremførte hun vinnersangen «Dukkemann» (Melodi: Tor Hultin, tekst: Ola B. Johannessen) med lite orkester. Kirsti Sparboe fremførte den med stort orkester i den norske finalen og sang den i den internasjonale finalen.
I slutten av 1960-årene og frem til «På et tog i Tennessee»/«Vår jord går rundt» (1970) spilte hun inn noen få singler. I 1973 medvirket hun dessuten blant annet sammen med Stein Ingebrigtsen på albumet Sommershow.


== Karriere i USA ==
Sidten midten av 1970-årene har Ravnaas primært vært virksom i USA, hvor hun har spilt roller i TV-filmer samt i ulike sceneshow, blant annet i Las Vegas. I 1978 spilte hun inn musikkalbumet Torill i USA. En birolle, hvor hun gestaltet Marlene Dietrich i en TV-film, inspirerte henne til å lage onewoman-showet Marlene. Det ble første gang oppført i 1993 og har blitt prisbelønnet.


== Diskografi ==


=== Solo ===
Torill (1978)


=== Diverse artister-album ===
Sommershow (1973)


== Kilder ==
Ballade/MIC artikkel. Torill Ravnaas
Tonnerre

Tonnerre er en kommune i departementet Yonne i regionen Bourgogne-Franche-Comté øst i Frankrike. Byen ligger ca. 35 km øst for departementshovedstaden Auxerre. Stedet ligger langs elven Armançon ved Canal de Bourgogne. En liten havn, som nesten utelukkende benyttes av husbåter, ligger ved kanalen.


== Historie ==
Margarete av Burgund grunnla i 1293 et hospice for syke og fattige, Hôpital Notre-Dame des Fontenilles. Det tjente senere som forbilde for Hôtel-Dieu i Beaune.


== Vennskapsbyer ==
Tonnere har et partnerskap med byen Montabaur i Rheinland-Pfalz (Tyskland).


== Severdigheter ==
Sykesalen i Hôpital Notre-Dame des Fontenilles med en lengde på 91 m og tønnehvelvet av tre. Idag befinner seg her en kunstutstilling med bl. a. fremstillingen av en begravelse fra år 1454.
Hôtel d'Uzès fra det 16. århundre. Bygningen eies idag av bankkonsernet Caisse d'Épargne.
Kilden Fosse Dionne, under kirken Saint-Pierre. Den var engang viet til den keltiske kildegudinnen Divona og har fått navn fra henne. Fra det 18. århundre tjente kilden som vaskeplass, det ble derfor bygget et vaskehus rundt kilden.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Tonnerre


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tonnerre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Datavask

Datavask er et begrep som ofte benyttes for oppgaven å ajourføre et dataregister utfra et annet dataregister. Det kan også bety å forbedre datakvaliteten ved hjelp av forhåndsdefinerte regler. 


== Datavask mot eksterne registre ==
Det vanligste register som vaskes er kunderegister hvor man henter inn endringer på kundeinformasjon fra for eksempel offentlige registre som Det sentrale folkeregister.
Kunderegistre som har rett til å lagre fødselsnummer kan søke om tillatelse til å vaske mot folkeregisteret. Dette gjør de aller fleste finansorganisasjoner. Fra folkeregisteret kan man få oppdateringer på navn- og adresseendringer. Man kan også få varsling om at personer er døde. Man får slik informasjon fra folkeregisteret på personer som er selskapets kunder.
Selskaper som ikke har rett til å lagre fødselsnummer må nøye seg med mindre sikre registre å vaske mot. Posten Norge har et register som mange benytter for at deres adresser skal være mest mulig korrekte. Dette registeret kan benyttes også for å finne en persons adresse etter flytting. 


== Datavask mot egne registre ==
I store selskaper er det vanlig å ha en mengde med forskjellige IT systemer med tilhørende databaser. Disse databasene har ofte overlappende data. Ofte brukes et av systemene som referansesystem som andre databaser kan vaske dataene mot.  
Det vanligste er imidlertid at ingen systemer har full oversikt men  utfyller hverandre. For eksempel kan et Salgssystem være mer oppdatert på umiddelbare kommunikasjonskanaler mot kunder, som telefonnumre og e-post, mens fakturasystemet er mer oppdatert på postadresser. Logistikksystemet er mer oppdatert på besøksadresser, osv..
Denne situasjonen skaper et komplisert mønster for datavask. Noe som har gitt grobunn for det man kaller grunndataforvaltning og Golden Copy løsninger.


== Datavask på fint nivå ==
Noe som gjør datavask ytterligere komplisert er at data i forskjellige registre kan ha ulikt dataformat, finkornethet og skrivemåter. Noe som gjør det vanskelig å gjøre presise oppslag mot referanseregistrene, og dermed vanskelig å utføre den ovenfor beskrevne datavaskingen. Dette har skapt behovet for det man kaller datastandardisering og databerikelse, som kan bidra med å gjøre dataene kompatible for referanseoppslag. Grafisk brukergrensesnitt som brukes til databerikelse kalles gjerne «beriknings-GUI».
Birger Furugård

Birger Furugård (født 1887 i Silbodal (Årjäng), død 1961) var svensk veterinær og nasjonalsosialistisk politiker. Furugård var partileder for Svenska Nationalsocialistiska Partiet som ble startet av blant andre ham selv og hans to brødre i 1930. 
Partiets andremann Sven-Olov Lindholm, ble etterhvert så lei av Furugårds drikking og utsvevende liv at han brøt ut av partiet i 1933 sammen med flere av de yngre medlemmene. Han (de) startet deretter det Nationalsocialistiska Arbetarepartiet. 
I 1936 valgte Furugård og oppløse partiet etter et elendig valgresultat ved riksdagsvalget samme år. I valgsamarbeid med «Nationalsocialistiska Blocket» hadde partiet stilt lister i hele 12 valgkretser, uten å få noen plasser i den svenske Riksdagen.


== Referanser ==