jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Domi

dOMi er et punkband  fra Oslo, som ble stiftet i 2004. Bandet består av Robert Eliassen (bass & vokal), Frank Nikolaisen (gitar & vokal), Simen Stensland (trommer & vokal) og Magnus Nevstad (gitar & vokal).
Bandet har siden 2003 deltatt i en del konkurranser, og har vunnet bl.a. den norske finalen i Global Battle of the Bands, NM i rock og en konkurranse på NRK Pyro i 2008, som gav dem sjansen til å åpne for de meget kjente punkbandene Lagwagon og NOFX på Sentrum Scene i Oslo. Deres første innspilling var albumet Penis To Society, som aldri har blitt lagt ut for salg. Etter å ha spilt på scener som John Dee Live Club & Pub og Rockefeller Music Hall, hovedsakelig i hjembyen Oslo, ga bandet ut albumet Welcome To Annoying Town i 2008. Etter å ha turnert i England, dro bandet sommeren 2009 på en liten Europaturné i Sverige, Danmark, Tyskland, Nederland og Tsjekkia, der de blant annet spilte på Europas største Ska-festival; Mighty Sounds Festival.
Navnet skal uttales som den engelske setningen «do me» og er ment som et ordspill for «ta meg».


== Diskografi ==
Album2008 – Welcome to Annoying Town debutalbum utgitt på Crash Rec, bandets eget label.EP-er / Singler2003 – Go Away
2004 – Duckie and the Uninspired Shepherd


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
dOMi på MySpace
Offisielt nettsted
Donald Rayfield

Donald Rayfield (født 1942) er en britisk forfatter og professor emeritus i russisk og georgisk ved University of London. Han har skrevet flere bøker om russisk og georgisk litteratur, og også om Josef Stalin og hans hemmelige politi. Han er også redaktør for en bokserie om russiske forfattere og russisk intelligentsia.


== Bibliografi ==
Anton Chekhov: A Life (1997) ISBN 0002555034 (og flere senere opptrykk)
Stalin and His Hangmen (2004) ISBN 0375506322 (og flere senere opptrykk)
Chekhov's Uncle Vanya and the Wood Demon (2007)
The Cherry Orchard: Catastrophe and Comedy (1994) ISBN 0805744517
Dream of Lhasa: The Life of Nikolay Przhevalsky (1976)
The Garnett Book of Russian Verse (2000)
Understanding Chekhov: A Critical Study of Chekhov's Prose and Drama
The Literature of Georgia: A History (2000)
A Comprehensive Georgian-English Dictionary (2006)


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside ved Universitetet i London
Artikler av Donald Rayfield Arkivert 13. juli 2013 hos Wayback Machine., OpenDemocrazy
Selma Wiklund af Klercker

Selma Wiklund af Klercker (født 1872, død 1923) var en svensk skuespiller. Hun var gift med regissøren Georg af Klercker. 


== Filmografi ==


== Eksterne lenker ==
(en) Selma Wiklund af Klercker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Selma Wiklund af Klercker på Internet Movie Database 
(sv) Selma Wiklund af Klercker i Svensk Filmdatabas 
(en) Selma Wiklund af Klercker hos The Movie Database
Lurium 300 X

Lurium 300 X (også Lurium 3000 X og Lurium X-2000) var et negativt markedsføringsstunt utført av Forbrukerombudet for å oppnå oppmerksomhet om useriøse produkter. De satte inn en annonse for et vidundermiddel kalt «Lurium 3000 X» som skulle hjelpe mot en serie helseplager, og som også kunne brukes for å redusere bensinforbruket med 20 prosent. Annonsen ble blant annet satt inn i postordrekatalogen Kupongkatalogen som gikk ut i hele Norge. Det fremgikk av annonsen at det var Forbrukerrådet som hadde laget den, og at formålet var å oppnå oppmerksomhet om tvilsomme reklamekampanjer. Vidundermiddelet skulle i henhold til reklamen «gir skallede håret tilbake, gjør deg slank i en fart, kurerer de fleste sykdommer, fjerner rynker og gir bilen 15-20 prosent lavere bensinforbruk». Boksene med vidundermiddelet var i tillegg «kun gratis + mva. og porto». Kunden ble også oppfordret til å snu arket for «det kan endre ditt liv». På baksiden av annonsen var adressen til Forbrukerombudet oppgitt. Likevel kom det inn nærmere 200 bestillinger på vidundermiddelet.Bruk av «Lurium» (med og uten tilleggene «300 X», «3000 X» og «X-2000») er et begrep som dukker opp i flere sammenhenger, både hos seriøse og mer useriøse aktører. I USA er slike produkter kjent fra lang tid tilbake og omtales som snakeoil. I Norge brukte VG begrepet Lurium 1. desember 1961 under «Kort sagt» hvor en ny og unik tannpasta blir omtalt.


== Referanser ==
Astrid Engelbrecht

Astrid Engelbrecht (født Astrid Theodora Augusta Engelbrecht 10. juli 1878 i Tyska församlingen i Stockholm, død 1946) var en svensk skuespiller. 


== Filmografi ==
1912 – I livets vår … Sara Andersson, enke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Astrid Engelbrecht på Internet Movie Database 
(sv) Astrid Engelbrecht i Svensk Filmdatabas
Piffi

Piffi er en saltbasert krydderblanding. Krydderblandingen består blant annet av salt, chilipepper, løk, sort pepper og sellerifrø.
Piffi-krydder passer til for eksempel pommes frites, kylling, svin og flesk, til biff av okse og hamburger.


== Historikk ==
Det er vanskelig å tidfeste når piffi-krydder første gang ble introdusert i norsk matlagning. Kokeboken Gjestemat: tips, menyer, oppskrifter fra 1975 inneholder en oppskrift på smørbrødkake med piffi allkrydder som en av ingrediensene. Kokeboken er oversatt fra svensk, og originalen ble utgitt i Sverige i 1974. Det har blitt hevdet at opprinnelig var piffi en krydderblanding lansert av det svenske foretaket Kockens under navnet «Piffi Allkrydda».


== Referanser ==
Byggherreforskriften

Byggherreforskriften er en kortform for den norske forskriften som har det offisielle navnet: FOR-2009-08-03-1028 Forskrift om sikkerhet, helse og arbeidsmiljø på bygge- eller anleggsplasser. Denne forskriften avløste den tidligere byggherreforskriften:FOR 1995-04-21 nr 377. 
Byggherreforskriften gir regler om  byggherrens plikter angående helse, miljø og sikkerhet (HMS) i forberedelses- og gjennomføringsfasene for entrepriseprosjekter.
Forskriften behandler bl.a. hvilke oppgaver byggherren kan delegere (videreføre til andre) og ikke delegere, samt hvilke oppgaver og plikter som påhviler også prosjektledere og koordinatorer.
(NB! Avsnittene nedenfor er ikke ennå oppdatert med forskriften av 2009 !)
Byggherrens hovedoppgaver er:
1) Sørge for at forskriften blir gjennomført i forberedelses-, prosjekterings-, kontraherings- og gjennomføringsfasene
2) Inngå avtale med prosjektleder («PL»)
3) Informere kontraktsparter om allmenngjøringsforskriften
4) Informere egne ansatte som er på eller ved byggeplass og deres verneombud.
Av disse oppgavene kan byggherren ikke delegere den overordnede plikt til å sørge for at forskriften blir fulgt, det vil si at dens bestemmelser skal være inkludert i opplegget for prosjektet, samt at byggherren skal få rapportering og bestemme tiltak når forhold blir rapportert. Heller ikke kan han delegere å inngå avtale med prosjektleder om koordinator, HMS plan og forhåndsmelding.
Derimot kan byggherren delegere å utpeke koordinator, lage HMS plan før opprettelse av byggeplassen, sende forhåndsmelding til Arbeidstilsynet og legge forholdene til rette for HMS helt fra forberedelsesfasen.
Blant oppgaver som kan delegeres til koordinator, er følgende: informere kontraktsparter, lage HMS plan, samordne gjennomføring, føre lister over alle som arbeider på stedet, og lage dokumentasjon («som bygget» / «as built») for HMS ved framtidige arbeider.
Overtredelser av bestemmelser i forskriften kan lede til stansning av arbeidene, straff etter arbeidsmiljølovens kap XIV og straffeloven § 48 a og b, samt erstatning for skade på person og ting, dessuten til forsinkelse av byggeprosjektet med etterfølgende krav om tilleggsvederlag og erstatning.
Rekom

Rekom er en gjenvinningsbedrift som ble stiftet i 1998 av interkommunale -og kommunale avfallselskaper i Norge.  Formålet var å sikre avsetning på innsamlet og kildesortert avfall slik at ressursene ble ivaretatt og selskapene fikk omsatt varene sine til best mulig pris i markedet. 
Kildesortering i husholdningene skjøt fart på 1990-tallet og per i dag er det kildesortering av 10-15 avfallstyper i de fleste kommuner i Norge.
Rekom gjenvant, enten ved materialgjenvinning, eller energigjenvinning, 410 000 tonn i 2008.
Aaron Doran

Aaron Brian Doran Cogan (født 13. mai 1991) er en irsk fotballspiller som spiller for Inverness Caledonian Thistle.
Doran signerte sin første profesjonelle kontrakt i mai 2008, for Blackburn Rovers. Han spilte for a-laget på forsesongen, sommeren 2008, og fikk spilletid i to av kampene. 
Han var involvert i bare tre kamper i løpet av sine tre sesonger i Blackburn Rovers, under tre forskjellige managere, men fikk erfaring med førstelagsspill gjennom låneopphold i MK Dons, Leyton Orient og Inverness Caledonian Thistle. Manager i sistnevnte klubb, Terry Butcher, var såpass fornøyd at han handlet Doran inn permanent 13. juli 2011.
Doran står per juli 2011 oppført med to kamper for Irland U21.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aaron Doran – Transfermarkt 
(en) Aaron Doran – Soccerbase.com 
(en) Aaron Doran – FootballDatabase.eu 
(en) Aaron Doran – Soccerway 
(en) Aaron Doran – FBref
Simostranda

Simostranda er ei bygd i Modum kommune i Buskerud. Bygda ligger ved elva Simoa, langs fylkesvei 287, og er mest kjent for idrettslaget og sin satsing på skiskyting og sine skiskyttere. Best kjent er Ole Einar Bjørndalen, men også broren Dag Bjørndalen, Hildegunn Mikkelsplass (født Fossen) og Ida Lien er eller har vært på landslaget.
Tore Engen

Tore Engen (født 1950) er en norsk maler, grafiker og skulptør som arbeider med collage, akvarell, oljemaleri og materialbilder. Han er kjent for sitt formspråk er ekspressivt og frodig, og han lar seg gjerne inspirere av natur, kystkultur, historie, arkeologi og norrøn mytologi. Kunst lages av det han finner, og blir satt sammen til overraskende helheter; møbler, smykker og kniver – laget av materialer som sølv, gamle landbruksgjenstander, bein og stein.
Han er blant annet innkjøpt av Samisk museum i Snåsa og Nord-Trøndelag fylkesgalleri. Han har utsmykket Brønnøysund rådhus, Buvik barneskole og har laget et minnesmerke over Jon Andreas Savio i Bugøyfjord. Han har også laget ordførerkjedene i sølv for Vega kommune og Nærøy kommune. Det er utstillinger med hans arbeider i Atelier Tautra, kunstrommet.no og Kulturverkstedet i Mosjøen.
Engen er oppvokst på garden Engen på øya Ylvingen. Denne ligger i Vega kommune på Helgelandskysten. Han startet tidlig å tegne, og tolv år gammel begynte han med oljemaling. Det var hans eldste søster som gav han dette og bidro på denne måten til hans interesse for kunst. Han ble senere utdannet ved det frie akademiet Psychopolis (1980) og det kongelige kunstakademiet (1981–1986), begge i Haag i Nederland. Hovedstudiet på akademiet var tegning, maleri og grafikk og han ble uteksaminert med et Cum Laude diplom.
Han har siden 1998 arbeider som kunstpedagog og hatt kursvirksomhet ved Heimdal kunstskole. Denne virksomheten foregår også i Atelierengen og ved Orkdal kunstforening.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Kunstrommet.no: Tore Engen
Samadhi av oseanisk refleksjon

Samādhi av oseanisk refleksjon (sanskrit: Sāgara-mudrā-samādhi, kinesisk: 海印三昧, pinyin: Hǎiyìn sānmèi, Wade-Giles: Hai-yin san-mei, koreansk (hangul): 해인삼매, McCune-Reischauer: Haein sammae, japansk: Kaiin sanmai (カイインサンマイ), vietnamesisk: Hải ấn tam muội) er et teknisk begrep innenfor mahāyāna-buddhismen. Det brukes om den bevissthetstilstand som Buddha sies å ha vært i da han forkynte Avataṃsaka sūtraen.Som teknisk begrep ble det derfor sentralt innenfor den buddhistiske skolen Huāyán zōng. Den beskrives som en tilstand hvor bevisstheten inneholder alt som eksisterer i fortid, nåtid og fremtid. Det kinesiske tegnet 印 (yìn) betyr «å reflektere». Begrepet kan derfor forklares som at sinnets dype fred er like omfattende som et stort hav som reflekterer alle ting i universet.
Samādhi av oseanisk refleksjon nevnes i Avataṃsaka sūtraens innledning, uten å spille noen sentral rolle i resten av teksten. Under Tang-dynastiet tolket likevel Fǎzàng dette som det kanoniske beviset på Huāyán zōngs oppfattelse av Avataṃsaka sūtraen som Buddhas høyeste og «endelige» lære.
Som en metafor på en holistisk visjon av den fjerde dharmadhātu «ikke-opphevelsen av fenomen og fenomen» (Shìshì Wúài Fă Jiè, 事事無礙法界), hvor alle fenomener henger sammen i en dynamisk prosess av innbyrdes relasjoner, var havoverflatens refleksjoner et yndet motiv hos Fǎzàng. Et av hans essayer bærer f.eks. tittelen «100 erklæringer om oseanet av tenkning i Avataṃsaka sūtraen» (pinyin: Huáyán jīng yìhăi băimén, 華嚴經義海百門),.I sitt essay «Refleksjoner av dharmadhātu i Avataṃsaka» (pinyin: Huāyán yóuxīn fǎjiè jì, Wade-Giles: Hua-yen yu-hsin fa-chieh chi, 華嚴遊心法界記), forklarer han det slik:

Den er liksom refleksjonen of de fire (hær-)avdelingene på et vidstrakt hav. Selv om bildene som reflekteres varierer med sin egenart, opptrer de samtidig på havets overflate i deres ordnede rekkefølge. Selv om tilsynekomsten av bildene er mangfoldige, forblir vannet som reflekterer dem uforstyrret. Bildene kan ikke adskilles fra havoverflaten, og likevel er de forskjellige ... Denne tilstanden er beskrevet som «oseanisk» (Hǎi, 海) fordi dens vekslende refleksjoner mangfoldiggjøres i det uendelige og deres grenser er umulige å fatte. Å utforske én enkelt av dem  fullstendig er å strebe etter evigheten, for inne i hvert enkelt bilde lever alle de andre bildene samtidig. ... Tilstanden kalles en «refleksjon» (Yìn, 印) fordi alle bildene gjenspeiles samtidig innenfor den, uten å skille mellom fortid og nåtid. Det uendelige antall av forskjelligartede bilder gjennomtrenger hverandre, uten å kollidere med hverandre. Det ene og de mange blir reflektert innenfor hverandre uten å stå i konflikt med hverandre ... Navnet «samâdhi» (Sānmèi, 三昧) brukes, fordi tilstanden forblir i en enhet og uforandret, selv om de mange og det forskjelligartede (gjenspeiles i den). Selv om uendelig mange bilder veller frem og kommer til syne, forblir den tom og uforstyrret.


== Referanser ==
John Eric Sidney Thompson

John Eric Sidney Thompson (født 31. desember 1898 i London, død 9. september 1975 i Cambridge) var en britisk arkeolog og antropolog som var kjent for sin utforskning av maya-sivilisasjonen i Mexico og Mellom-Amerika. Han var spesielt opptatt med utforskningen av mayaenes skriftspråk og kalendersystem. Hans korrelasjon av mayaenes kalendersystem med den gregorianske kalenderen er blitt allment akseptert blant mayaspesialister.Ellers utviklet Thompson en del teorier som senere er blitt forlatt. Mens han antok at mayaskriften i hovedsak besto av logogrammer, viste det seg senere at den i stor grad var fonetisk, noe som fremsettes av den russiske Juurij Knorozov som var etnograf og geolog. Mange av innskriftene viste seg da å ha et politisk heller enn religiøst og kosmologisk innhold, slik Thompson hadde antatt at de hadde. Likevel må han regnes blant de store pionerene i utforskningen av maya-sivilisasjonen.Blant Thompsons verker kan nevnes «A Catalog of Maya Hieroglyphs» (1962), «The Rise and Fall of Maya Civilization» (1954, 1966) og «Maya History and Religion» (1970).
Han var med på det arkeologiske prosjektet ved Chichen Itza og han gjorde de første undersøkelsene av mayaområdet Coba i Quintana Roo i Mexico. 
Thompson gjennomførte en rekke utgravninger i Britisk Honduras (dagens Belize). Han gjorde betydelig arbeid i å tyde mayahieroglyfer, særlig de som er relatert til kalenderen og astronomi.Thompson ble i 1975 utnevnt til ridder av dronning Elizabeth II.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
J.E.S.Thompson collection.Field Museum, Chicago
Slag (musikk)

Et slag er et begrep innenfor musikk og er en enhet i en takt. Slagene defineres ut fra hvor hurtig tempoet i stykket eller basert på taktrytmen. Hvor mye slagene er betont, kommer også mye på hvilken takt stykket går i. Eksempelvis så vil en vals, som går i 3/4 takt, være slik at det 1. slaget er markant, men de andre er lette.   


== Referanser ==
Mandisi

Mandisi er et mannsnavn på xhosa, et språk som tales i Sør-Afrika. Mandisi betyr «den som gjør andre glad» eller «den som bringer glede». Det finnes også en kvinneversjon av samme navn, Mandisa.  Navnet kommer fra ordet ukumandisa, som betyr å gjøre godt eller å bringe glede.
Gunneraordenen

Gunnerales er en orden i den store gruppen av egentlige tofrøbladete planter. Ordenen består ifølge APG III-systemet av to familier med hver sine slekter.  
Artene er lave busker. Bladene er oftest store og kan minne om bladene til rabarbra. De to slektene har ulik tropisk distribusjon: Gunnera i Sør-Amerika, New Zealand og Stillehavet og Myrothamnus i Afrika og Madagaskar. I Cronquist-systemet (1988) ble disse to slektene plassert i henholdsvis ordenene Haloragales under Rosidae, og Hamamelidales.


== Taksonomi ==
Familiene og slektene under ordenen Gunnerales defineres slik i APG III:
Orden: Gunnerales

Familie: Gunnerusbladfamilien (Gunneraceae)
Slekt: Gunnerusbladslekten (Gunnera)
Familie: Myrothamnaceae
Slekt: Myrothamnus


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnerales – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Gunnerales i Encyclopedia of Life 
(en) Gunnerales i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gunnerales hos Artsdatabanken 
(sv) Gunnerales hos Dyntaxa 
(en) Gunnerales hos Fossilworks 
(en) Gunnerales hos ITIS 
(en) Gunnerales hos NCBI 
(en) Gunnerales hos Tropicos 
(en) Kategori:Gunnerales – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gunnerales – detaljert informasjon på Wikispecies 
Gunnerales hos Stevens, P. F. (2001–), Angiosperm Phylogeny Website.
NCBI Taxonomy Browser - Gunnerales.
Joseph Mausbach

Carl Joseph Mausbach (født 7. februar 1861 i Wipperfeld (Wipperfürth) i Tyskland, død 31. januar 1931 i Ahrweiler) var en tysk katolsk prest, teolog og politiker (Zentrum).


== Liv og virke ==
Josef Mausbach studerte etter sitt Abitur katolsk teologi i Münster. Der ble han kjent med Franz Hülskamp, som han mottok mange teologiske impulser fra. På grunn av Otto von Bismarcks «Kulturkampf» vekslet han i 1883 over til Eichstätt, der han ble presteviet i 1884. Samme år ble han sjelesørger i Köln. I 1888 ble han dr.theol. i Münster, og året etter ble han religionslærer ved gymnasiet i Mönchengladbach.
Allerede i 1892 ble Mausbach kalt til professor i moralteologi og apologetikk i Münster. Han var i 1899 med på grunnleggelsen av Collegium Marianum, et lærested for ordenssøstre og andre kvinnelige studenter. I 1912 ble han utnevnt til monsignore, og i 1918 til dompropst.
Fra 1915 til 1920 ledet han et arbeidsutvalg til forsvar av tyske og katolske interesser, som særlig rettet seg mot den antityske franske agitasjon innen verdenskirken.


== Parti ==
Mausbach var medlem av partiet Zentrum. Han arbeidet for katolikkers sterkere politiske engasjement i det da sterkt protestanisk pregede Tyskland. 
Mausbach var fra 1919 til 1920 medlem av Nasjonalforsamlingen i Weimar. Der var han med i komiteen for forberedelsen av en forfatning for Det tyske rike. Han engasjerte seg sterkt særlig hva gjaldt de forskrifter som beskjeftiget seg med religion, kultur og utdannelse. 


== Betydning ==
Med sitt engasjement innen moralteologien og vedrørende den katolske sosiallære gav han vesentlige bidrag til en ny relasjon mellom den katolske kirke og republikken, særlig innen problemstillinger knyttet til  sosialpolitikk og skolepolitikk. Han regnes sammen med Oswald von Nell-Breuning blant de fremste katolske sosialetikere på 1900-tallet.


== Verker i utvalg ==
Divi Thomae Aquinatis De voluntate et appetitu sensitivo doctrina, Dissertation Münster, 1888.
Christentum und Weltmoral. Zwei Vorträge über das Verhältnis der christlichen Moral zur antiken Ethik und zur weltlichen Cultur, 1897.
Die katholische Moral, ihre Methoden, Grundsätze und Aufgaben. Ein Wort zur Abwehr und Verständigung, 1901.
Frauenbildung und Frauenstudium im Lichte der Zeitbedürfnisse und Zeitgegensätze. Zwei Vorträge, 1910
Kulturfragen in der Deutschen Verfassung. Eine Erklärung wichtiger Verfassungsartikel, 1920.
Sittlichkeit und Badewesen, 1930.Som utgiver og redaktør, sammen med Gustav Ermecke

Katholische Moraltheologie I-III, Aschendorf, Münster 1914/18


== Referanser ==


== Litteratur ==
Max Meinertz, Adolf Donders (utg.): Aus Ethik und Leben. Festschrift für Joseph Mausbach zur Vollendung des siebzigsten Lebensjahres, 1931.
Georg Schreiber: Joseph Mausbach (1861–1931). Sein Wirken für Kirche und Staat. Schlichte Gedächtnisblätter, 1931.
Rupert Grill: Wegbereiter einer erneuerten Moraltheologie. Impulse aus der deutschen Moraltheologie zwischen 1900 und dem II. Vatikanischen Konzil (StThE 122), Fribourg-Freiburg-Wien 2008.
Gunnerusbladfamilien

Gunnerusbladfamilien (Gunneraceae) er en plantefamilie som plasseres i ordenen Gunnerales APG III-systemet (2009). Familien består av bare én slekt (Gunnera) med 43–53 arter. Slektsnavnet er til ære for den norske botanikeren og biskopen Johan Ernst Gunnerus. 
Artene er lave busker. Bladene er oftest store og kan minne om bladene til rabarbra. Bladene kan bli inntil 2 meter brede og 3,4 meter lange (Gunnera manicata). Artene vokser i Sør-Amerika, New Zealand og Stillehavet.


== Taksonomi ==
Familie: Gunnerusbladfamilien (Gunneraceae)

Slekt: Gunnerusbladslekten (Gunnera)
Gunnera albocarpa – New Zealand
Gunnera arenaria
Gunnera densiflora
Gunnera dentata
Gunnera flavida
Gunnera hamiltonii – New Zealand
Gunnera kauaiensis
Gunnera magellanica
Gunnera magnifica – Colombia
Gunnera manicata – Brasil
Gunnera masafuerae
Gunnera monoica
Gunnera perpensa
Gunnera petaloïdea
Gunnera prorepens
Gunnera tinctoria – Chile, Argentina


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnerusbladfamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Gunnerusbladfamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gunnerusbladfamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Gunnerusbladfamilien hos Dyntaxa 
(en) Gunnerusbladfamilien hos Fossilworks 
(en) Gunnerusbladfamilien hos ITIS 
(en) Gunnerusbladfamilien hos NCBI 
(en) Gunnerusbladfamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Gunnerusbladfamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Gunneraceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gunneraceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Gunnerales hos Stevens, P. F. (2001–), Angiosperm Phylogeny Website.
NCBI Taxonomy Browser - Gunnerales.
The Gunnera Gallery
Gunnera magellanica bilder fra Chilebosque
Global Invasive Species database - Gunnera tinctoria
Detaljer om medisinplanter: Gunnera perpensa
Gunnera-arter på Achill Island hos Achill Journal
Fullscreen QTVR panorama Gunnera Manicata i Trebah Garden, Cornwall
Viktor Cathrein

Viktor Cathrein (født 1845 i Sveits, død 1931) var en sveitsisk katolsk teolog og filosof tilhørende jesuittordenen. Han var med i den kretsen innen denne ordenen som utgav og skrev i det teologiske og sosiale tidsskriftet Stimmen aus Maria-Laach.
Han hadde et omfattende forfatterskap om emner innen etikk, jurisprudens, moralteologi, politisk økonomi og annet. Han brennemerket «den nasjonale egoisme» som preget europeiske stater før utbruddet av første verdenskrig.


== Verker i utvalg ==
Die englische Verfassung: Eine rechtsgeschichtliche Skizze, 1881
Actenstücke betreffend den preussischen Culturkampf nebst einer geschichtlichen Einleitung, 1882
Die Sittenlehre des Darwinismus. Eine Kritik der Ethik Herbert Spencers, 1885
Moralphilosophie II, 1899
Die Frauenfrage, 1901
Recht, Naturrecht und positives Recht – eine kritische Untersuchung der Grundbegriffe der Rechtsordnung, 1901
Der Sozialismus: Eine Untersuchung seiner Grundlagen und seiner Durchfurbarkeit, 1903
Die katholische Moral in ihren Voraussetzungen und ihren Grundlinien, 1907
Das Privatgrundeigentum und seine Gegner: Eine kritische Auseinandersetzung mit den agrarsozialistischen Theorien von Emile de Laveleye und Henry George, 1909
Die Grundlage des Völkerrechts, 1918
Dritte Internationale , 1921
De bonitate et malitia actuum humanorum doctrina s. Thomae Aquinatis : brevis commentarius in Summae theol. 1. 2, q. 18am ad q. 21am, 1926
 Lust und Freude – ihr Wesen und ihr sittlicher Charakter, mit besonderer Berücksichtigung der Lehre des Aristoteles, 1931


== Referanser ==