jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Clockwise – kappløp med tiden

Clockwise – kappløp med tiden er en britisk filmkomedie fra 1986 med John Cleese  i hovedrollen som den pertentlige rektoren Brian Stimpson. Regi er ved Christopher Morahan.
Filmen gjorde det bra Europa, men heller dårlig i USA. Den innbrakte over 14 millioner kroner på svenske kinoer, men bare $1,5 millioner i USA (ca. 10 millioner kroner).


== Handling ==
Brian Stimpson (John Cleese) er en pertentlig engelsk rektor på en offentlig grunnskole som fra sitt vindu overvåker alle elever med kikkert. Han er nærmest fanatisk opptatt av det å være presis, og nøler ikke med å innkalle alle slike regelbrytere til kontoret for korreks. På grunn av sin ordenssans velges han til formann i den nasjonale rektorforeningen, som den første fra en offentlig skole noensinne. Dette skal bli hans livs største dag, men på veien dit skjer det ufattelige – han mister toget! Og med det begynner kampen mot klokken. Plutselig befinner han seg i en vanvittig tidsjakt, med politiet i hælene. Den ordentlige rektoren forvandles til en hissig, hysterisk, hyperaktiv person – en person langt fra den karakterfaste stilen han har brukt tiår på å opparbeide.


== Om filmen ==


=== Priser ===
John Cleese ble i 1987 tildelt en «Peter Sellers Award for Comedy» ved Evening Standard British Film Awards for sin innsats i filmen.


== I rollene ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clockwise – kappløp med tiden på Internet Movie Database 
(no) Clockwise – kappløp med tiden hos Filmfront 
(sv) Clockwise – kappløp med tiden i Svensk Filmdatabas 
(da) Clockwise – kappløp med tiden i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Clockwise – kappløp med tiden på Allociné 
(nl) Clockwise – kappløp med tiden på MovieMeter 
(en) Clockwise – kappløp med tiden på AllMovie 
(en) Clockwise – kappløp med tiden på Turner Classic Movies 
(en) Clockwise – kappløp med tiden på Rotten Tomatoes 
(en) Clockwise – kappløp med tiden på Box Office Mojo
Økolandsby

Økolandsby er en landsby bygget slik at infrastrukturen er så bærekraftig som mulig. Husene er bygget av miljøvennlige materialer, med naturlig ventilasjon og lavt energiforbruk.
De mest bærekraftige økolandsbyene er ikke tilknyttet kraftnett eller annen offentlig kloakksystem. I stedet produseres kraft ved hjelp av sol, vind, geotermal teknologi, og bølgekraftverk.Blant økolandsbyer i Norge finnes:

Terra Libera Økogrend (planlagt og godkjent)Gravdal i Lofoten (planlagt og godkjent)
Hurdal
Camphillandsbyer


== Se også ==
Gaviotas – økolandsby i Colombia.


== Referanser ==
Charles Ogier

Charles Ogier (født 1595, død 11. august 1654) var en fransk forfatter som skrev en reiseskildring på latin om en reise han foretok som sekretær for den franske utsendingen til de nordiske landene på 1630-tallet. Boken er en viktig kilde til 1600-tallets historie i Norden.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ogier studerte i Bourges og Valence og ble parlamentsadvokat i Paris, men da han ikke lyktes i dette yrket, søkte han stillingen som sekretær for Claude de Mesmes, greve av Avaux, da denne ble sendt som ekstrordinær utsending til de nordiske hoffene. Reisen hadde flere formål: Avaux skulle overbringe Frankrikes gratulasjon i forbindelse med prins Christian av Danmarks bryllup, kondolere i anledning av kong Gustav Adolfs død og gratulere i anledning av dronning Christinas tronbestigelse, men først og fremst skulle han forsøke å opprettholde freden mellom Sverige og Polen.  Reisefølget brøt opp fra Paris 11. juni 1634. Ogier vendte tilbake fra reisen i 1636, men han hadde da fått en skade på synet og ble senere angrepet av en lungesykdom, slik at han måtte ta avskjed. I 20 år levde han som syk i forstaden St. Victor utenfor Paris.


=== Ogiers reisebeskrivelse ===

Etter hjemkomsten fra reisen ble Ogier oppfordret av sin venn, professor Nicolas Borbon, til å utarbeide sitt verk Ephemerides sive iter Danicum, Svecicum, Polonicum («Dagbøker eller reise til Danmark, Sverige og Polen») etter opptegnelser han hadde gjort under reisen. D’Avaux fikk ham imidlertid til å love å vente 20 år med utgivelsen, av hensyn til staten. Derfor ble boken først utgitt i 1656, to år etter Ogiers død, av hans bror, François Ogier.
Boken er svært sjelden, og var det allerede på Ludvig Holbergs tid, for Holberg skriver at den «formedelst dens Rarhed er saa kostbar, at den vejes op med Guld». Den er skrevet på latin, men deler av den ble oversatt til tysk av den danske historikeren Johan Heinrich Schlegel i 1774. I 1780 ble den delen som omhandler Sverige trykket i svensk oversettelse i Stockholms magasin. Oversettelsen ble utgitt som bok i 1828, og i 1914 kom en moderne oversettelse forsynt med noter ved Sigurd Hallberg. Samme år  kom den delen som omhandler Danmark ut i dansk oversettelse som Det store bilager i Kjøbenhavn 1634 i serien Memoirer og breve.


== Bibliografi (utvalg) ==
Caroli Ogerii ad Jacobum Faverellum Elegia (1637)
Ad Mariam Jartiam Gornaeam cum efferebatur (1645)
Dionysii Petavii... Epicedium (1653)
Ephemerides, sive iter danicum, svecicum, polonicum (1656) Internet Archive


=== Oversettelser ===
Dansk: Det store bilager i Kjøbenhavn 1634 (1914) Internet Archive
Svensk: Från Sveriges storhetstid: dagbok under ambassaden i Sverige 1634-1635 (1914, 1978)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Det store bilager i Kjøbenhavn 1634, s. XVI-XX. København: Gyldendal, 1914.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Charles Ogier i BIBSYS
Det store bilager i Kjøbenhavn 1634, ved Internet Archive.
Södertörn

Södertörn er en øy i Södermanland i Sverige. Øya grenser til Mälaren og Saltsjön i nord, Himmerfjärden og Hallsfjärden i vest og Østersjøen i øst og sør. Forbindelsen til fastlandet er skilt av Södertälje kanal i vest og forbindelsen med Södermalm er skilt av Hammarbykanalen i nord. Södertörn  var lenge betraktet som en halvøy, men ble i 2014 klassifisert som Sveriges tredje største øy av Statistiska centralbyrån.
Den sørlige delen av tettstedet Stockholm, dvs. den delen av byen som ligger sør for bykjernen, ligger på Södertörn. Södertörn utgjør med sine store naturområder også et viktig rekreasjons- og friluftsområde for hele Stor-Stockholm.


== Kommuner på Södertörn ==
Botkyrka kommune
Haninge kommune
Huddinge kommune
Nacka kommune (delen vest for Skurusundet)
Nynäshamn kommune
Salem kommune
Stockholm kommune (delen Söderort)
Södertälje kommune (delen Östertälje församling)
Tyresö kommune


== Se også ==
Öringesjön
Södertörns högskola
Munkelivs jordebok

Munkelivs jordebok er en jordebok for Munkeliv kloster, opprinnelig fra 1427, men med tilføyelser fra siste halvdel av 1500-tallet og fra midten av 1600-tallet.
Det er også avskrift av et blad fra ca. 1180, som viser en av de eldste bevarte registre over eiendommer i landet.
Egil Lorck

Egil Lorck (født 26. april 1921 i Trondheim, død 17. mai 2000) var en norsk skuespiller. 
Han spilte i et 20-talls filmroller og deltok i 2 forestillinger på Nationaltheatret. 


== Filmografi ==

1990 – Landstrykere .... Norem (kreditert som Egil Lorch)

1981 – Fleksnes fataliteter - Dobbeltjengeren .... mann i konfrontasjon (TV-serie, 1 episode)

1974 – Bør Børson Jr. .... hotellverten

1971 – Rødblått paradis

1970 – Balladen om mestertyven Ole Høiland .... taterpikens far

1966 – Reisen til havet .... Tønna

1965 – De kalte ham Skarven .... Gabrielsen

1964 – Pappa tar gull .... Lund

1964 – Klokker i måneskinn .... Hogne skipskapteinen, 'Journalistens fortelling'

1963 – Om Tilla

1962 – Kalde spor 

1961 – Bussen .... Måsabjønn

1961 – Fru Inger til Østråt .... Svensk krigsknekt (TV)

1961 – Hans Nielsen Hauge .... Fange i fyllearresten

1960 – Veien tilbake

1960 – Det store varpet

1959 – Jakten

1959 – Hete septemberdager

1959 – 5 loddrett .... Furious Customer

1958 – Salve sauegjeter .... Terje, en fjellbonde


== Eksterne lenker ==
(en) Egil Lorck på Internet Movie Database 
(no) Egil Lorck hos Nationaltheatret 
(no) Egil Lorck hos Sceneweb 
(sv) Egil Lorck i Svensk Filmdatabas 
(fr) Egil Lorck på Allociné 
(en) Egil Lorck hos The Movie Database 
Egil Lorck hos Filmfront
Egil Lorck i Forestillingsdatabasen for Nationalteateret
Egil Lorcks privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Willy Favre

Willy Favre (født 24. september 1943 i Les Diablerets, død 19. desember 1986) var en sveitsisk alpinist.
Karrierens høydepunkt var sølvmedaljen i storslalåm under OL 1968 i Grenoble. Fire år tidligere, under OL 1964 i Innsbruck var han blitt nummer fire både i storslalåm og i kombinasjonen.
Under VM 1966 i chilenske Portillo ble han nummer 5 i kombinasjonen og nummer 6 i storslalåm. Hans beste resultat i verdenscupen var en andreplass som han oppnådde 9. januar 1967 i storslalåmrennet i Adelboden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Willy Favre – Olympedia 
(en) Willy Favre – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Willy Favre – FIS (alpint) 
(en) Willy Favre – ski-db.com
Tone-Lise Skagefoss

Tone-Lise Skagefoss (født 10. mai 1974 på Nesbru) er musikksjef i Radio Norge.
Hun begynte karrieren som programleder og musikksjef i Radio Oslofjord. Deretter arbeidet hun for Ole Evenrud i plateselskapet Polygram. Hun var også musikkjournalist i NRK Petre og var programleder for Poprush, Hammock og Platina. Hun ledet også musikkprogrammet Svisj-show på NRK 2 i to år. I 1997 var hun en av de tre på det norske laget som fikk en 2. plass i den nordiske Popquiz konkurransen Pick-Up (TV-program 1997).
Skagefoss satt i juryen i tredje og fjerde sesong (2005–2006) av Idol på TV 2. Hun ledet programmet Absolutt Underholdning på TV 2, samtidig var hun ansatt i Radio Norge.
Hun har også deltatt på Zebra Grand Prix.


== Eksterne lenker ==
(en) Tone-Lise Skagefoss på Internet Movie Database 
(no) Dagbladet – Blond bøddel Wikiquote: Tone-Lise Skagefoss – sitater
Strange Days

Strange Days har flere betydninger:

Strange Days, en amerikansk sciencefiction- og fremtidsfilm fra 1995 med Ralph Fiennes i hovedrollen.
Strange Days, et musikkalbum fra 1967 av The Doors.
Arnulf Refsnes

Arnulf Sigve Refsnes (født 21. august 1972) er en norsk modell, finansmann og ingeniør.  
Refsnes har gjort modelljobber for de fleste store motehus som Giorgio Armani, Ralph Lauren, Versace, Gianfranco Ferre og Calvin Klein. I 1997 var han Versaces hovedmodell og var ansiktet bak både Versace BLUE og Versace Profumi lanseringene.
Han er også en ivrig kiter med flere norgesmesterskap. I 2009 deltok han i TV-programmet Zebra Grand Prix og Fangene på fortet i 2011.  I perioden 2002–2004 arbeidet han som værmelder for TVNorge. 
Refsnes er utdannet sivilingeniør i marin teknikk ved NTNU og autorisert finansanalytiker ved NHH. Han har tidligere jobbet som aksjemegler i Nordea og som ingeniør i oljebransjen i bla Schlumberger og EMAS. I 2015 startet han Brødboksen.no. Brødboksen drev med hjemlevering av matvarer på Østlandet, i Stavangerregionen og i Trondheim før nedleggelsen i januar 2018.I dag er Refsnes daglig leder og partner i IT-selskapet Agilis. I tillegg jobber han som daglig leder i Naardic, sammen med sin kone Annema Refsnes og kjendisprofilene Yngvar Andersen og Ole Petter Hjelle om å drifte et online interaktivt treningstilbud.


== Referanser ==
Vibeke Klemetsen

Vibeke Klemetsen (født 29. oktober 1975 i Oppdal) en norsk foredragsholder, journalist, forfatter og programleder. Hun har gitt ut to bøker, Yoga for gravide (2010) og Grøt (2014) Hun startet sin egen yoga-kleskolleksjon i 2011, Run & Relax.Hun ble først kjent som værmelder på TVNorge. På samme kanal (2007) ledet hun Frøken Norge-Nytt, samt finalesendingen sammen med Synnøve Skarbø, etterfulgt av jobben som programleder for Extra på NRK.I 2009 deltok hun i TV-programmet Zebra Grand Prix på TV 2 Zebra på lag sammen med Øyvind «Vinnie» Sauvik fra Paperboys.Hun deltok også i kjendisversjonen av 71° nord i 2012. I 2013 vant hun MasterChef  på TV3.Våren 2016 var Klemetsen å se i 4-stjerners middag sammen med Silje Nordnes, Jan Thomas og Markus Bailey.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vibeke Klemetsen på Internet Movie Database
Øyvind Sauvik

Øyvind Sauvik (født 3. februar 1976 i Arendal) er en norsk musiker og er den ene halvdelen av hiphop-duoen Paperboys sammen med DJ Ole Alexander «Pope Dawg» Halstensgård. Sauvik er kjent under artistnavnene Vincent Vagabond og vinni. 


== Musikalsk virke ==
Han var med på å starte Paperboys sammen med rapperen Jarle «J.J.» Hollerud på 1990-tallet. De to traff hverandre i 1989 i Tanzania, hvor foreldrene deres drev med hjelpearbeid. Sammen har de holdt på med ulike hiphop-prosjekter der og etter hvert hjemme i Oslo. På slutten av 1990-tallet begynte de å opptre som Paperboys og i 2001 kom deres første singel «Moving Up»/«It's Paper». I 2002 ga de ut sitt første album, No Cure For Life, som de fikk Spellemannsprisen 2002 for i klassen hiphop. Etter debutalbumet forlot «J.J.» gruppen, og «Pope Dawg» ble med som nytt medlem av duoen. Under Alarmprisen 2004 vant de i klassen «Årets video» for videoen til singelen «Hey Man». For det tredje albumet When Worlds Collide vant de Spellemannprisen 2005 i klassen hiphop/R'n'B og Alarmprisen 2006 i klassen hiphop/rap. Paperboys hadde per 2018 gitt ut seks musikkalbum og to samlealbum.   
I 2010 gikk Vinni solo under navnet Vinni and the Vagabonds med albumet Happily Lost.  
I 2012 kom singlene «Stjernestøv» og «Ikke sant», etterfulgt av «Se deg aldri tilbake» i 2013 og «Nabolaget» i 2014. 
29 oktober 2021 annonserte vinni at skulle slippe en ny singel («øyvind's skyld») og at han jobber med et nytt solo-album - «tanker blir ting». 


== TV-opptredener ==
Sauvik har deltatt i ulike TV-program fra 2008, som Det store korslaget og Hver gang vi møtes på TV 2 og Zebra Grand Prix på TV 2 Zebra. 
Han fremførte Sommerfuggel i vinterland sammen med Halvdan Sivertsen under Minnemarkeringen i Oslo 22. juli 2012.
I 2016 var Sauvik dommer i Idol. I 2020 vant han sesong 1 av realitykonkurransen Kompani Lauritzen på TV 2. I 2021 deltok han i TV2s reality-konkurranse Skal vi danse.


== Selvbiografi ==
I 2021 ga Sauvik ut selvbiografien Verden ifølge Vinni.


== Diskografi ==


=== vinni ===
Album:

2010: Happily Lost
2012: Oppvåkningen
2022: tanker blir tingSingler:

2011: Medisin
2012: Sommerfuggel i vinterland
2013: Se deg aldri tilbake
2014: Nabolaget
2017: Levende Lys
2021: øyvind's skyld
2021: glorie
2022: tinnsoldater


=== Paperboys ===
Album / EP:

2002: No Cure for Life
2003: The Great Escape
2005: When Worlds Collide
2009: The Oslo Agreement
2016: Be Like WaterSingler:

2016: «Go Ahead»Samlinger:

2006: So Far – So Good
2012: So Far So Good - Songs And Singles - Part 2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Øyvind Sauvik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Øyvind Sauvik på Internet Movie Database 
(en) Øyvind Sauvik hos The Movie Database 
(en) Øyvind Sauvik på Discogs 
(en) Øyvind Sauvik på MusicBrainz 
(en) Øyvind Sauvik på Songkick 
(en) Øyvind Sauvik på Genius — sangtekster 
(no) Øyvind Sauvik på Instagram 
(no) Øyvind Sauvik på YouTube
Belgia under Sommer-OL 1908

Belgia under Sommer-OL 1908. Sportsutøvere fra Belgia deltok i elleve sporter, bryting, fekting, friidrett, roing, seiling, skyting, stuping, svømming, sykling, turn og vannpolo under Sommer-OL 1908 i London. Belgia kom på tiendeplass med en gull-, fem sølv- og to bronsemedaljer.  


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 8. desember 2012 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Litotes

Litotes er en språklig figur hvor meningen uttrykkes (og forsterkes) ved å benekte det motsatte av det som menes. For eksempel: I stedet for å si at en person ser bra ut, kan man si at hun er «ikke akkurat stygg». Litotes er en form for underdrivelse, gjort med vilje for å understreke meningen på en mer eller mindre subtil måte. I talespråket kan meningen være avhengig av måten uttrykket sies på (gjennom trykk og tone), slik at «ikke verst» kan bety alt fra 'middelmådig' til 'strålende'. Litotes er mye brukt i den norrøne sagalitteraturen.


== Litteratur ==
Nergård, Mette Elisabeth (1999). Poetikk og retorikk: en innføring i diktanalyse. Oslo: Abstrakt forl. ISBN 8279350055.
USAs konkurslovgivning

USAs konkurslovgivning er føderale bestemmelser kodifisert i U.S. Code.


== Kapitler ==


=== Kapittel 11 ===
Chapter 11 er et avsnitt i konkurslovene i USA (US bankruptcy code). Begrepet betegner at et selskap søker konkursbeskyttelse for å kunne restrukturere selskapet i et forsøk på å unngå konkurs.
Den såkalte US bankruptcy code er Bok 11 (Title 11) i United States Code. Chapter 11 av denne koden omhandler en rett et selskap eller en person har til å søke reorganisering av (selskapets) aktiva. Det korrekte uttrykket på engelsk er følgende: Chapter 11 of Title 11 of the United States Code.
Når et selskap blir insolvent, innebærer dette at summen av selskapets gjeld overstiger selskapets verdier. I USA har et selskap plikt til å melde dette til en føderal konkursrett (federal bankruptcy court). Selskapet har da to muligheter:

Selskapet kan søke om „Chapter 7“ («Liquidation») (engelsk: to file under chapter 7)ellerSelskapet kan søke om „Chapter 11“ («Reorganisation») (engelsk.: to file under chapter 11).Regler for hvordan et selskap skal restrukturere sin gjeld er beskrevet i „Chapter 13“.


== Eksterne lenker ==
Chapter 11 lovtekst (engelsk)
15 Largest Corporate Bankruptcies (engelsk)
US changes bankruptcy protection laws, via BBC News
Talk (album)

Talk er det fjortende studioalbumet fra progressiv rock-bandet Yes, utgitt i mars 1994. Dette er deres første albumutgivelse på et uavhengig plateselskap, etter en lang karriere hos de store selskapene Atlantic Records og Arista Records. Talk er også det siste Yes-albumet der Trevor Rabin og Tony Kaye medvirker.
Albumet kom på 33.-plass på Billboard 200 i USA og på 20.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia.


== Bakgrunn ==
Etter den suksessrike Union-turneen i 1991 håpet mange at åttebands-versjonen av Yes skulle spille inn musikk sammen, men dette viste seg å være svært vanskelig. Både personlige motsetninger og innblanding fra de enkelte medlemmenes management forhindret dette. Bill Bruford, Steve Howe og Rick Wakeman ble av plateselskapet ofret til fordel for mulighetene for en hit i stil med «Owner of a Lonely Heart». Derfor ønsket de at medlemmene som medvirket på albumet 90125 skulle fortsette som Yes.
Rabin tok kontrollen over såvel musikken som produksjonen, og forsøkte å oppdatere lydbildet til Yes for at det skulle passe 1990-tallets musikk. I tillegg til å ha en hånd med på hver eneste låt på albumet, tok han seg den frihet å spille de fleste instrumentene selv, inkludert en del overdubbinger av Chris Squires bass-spill. Dette irriterte Squire, og Anderson var fra før skeptisk til Rabins arbeidsmetoder.
Talk fikk gode kritikker av musikkjournalistene, paradoksalt nok på grunn av at det minnet en del om lydbildet fra 1970-tallet, mens publikum generelt ignorerte albumet. Dette var det første Yes-albumet som ikke nådde gullplate-salg verken i Storbritannia eller USA. Albumet er et av de første som ble innspilt 100% digitalt, noe som var banebrytende. Men på grunn av barnesykdommer med teknikken og problemer med minnekapasitet tok det uforholdsmessig lang tid for Rabin å ferdigstille albumet.
Etter den påfølgende turneen valgte Trevor Rabin og Tony Kaye å forlate bandet for godt. Dette «utnyttet» Anderson, Squire og White til å invitere Steve Howe og Rick Wakeman med i bandet igjen.


== Sporliste ==
Alle titler skrevet av Jon Anderson og Trevor Rabin, unntatt hvor annet er notert.

«The Calling» (Jon Anderson/Trevor Rabin/Chris Squire) – 6:56
«I Am Waiting» – 7:25
«Real Love» (Trevor Rabin/Chris Squire/Jon Anderson) – 8:49
«State of Play» – 5:00
«Walls» (Jon Anderson/Trevor Rabin/Roger Hodgson) – 4:57
«Where Will You Be» – 6:09
«Endless Dream: I. Silent Spring» – 1:55
«Endless Dream: II. Talk» – 11:55
«Endless Dream: III. Endless Dream» – 1:53


=== Bonusspor på ny-utgivelse fra 2002 ===
10. «The Calling» (spesialversjon) – 8:08


== Personell ==
Jon Anderson – vokal
Trevor Rabin – gitarer, keyboard, dataprogrammering, vokal
Tony Kaye – Hammondorgel
Chris Squire – bass, vokal
Alan White – trommer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Talk på Discogs 
(en) Talk på MusicBrainz 
(en) Talk på AllMusic
Keys to Ascension

Keys to Ascension er et dobbelalbum og en konsertfilm fra det engelske progressiv rock-bandet Yes, utgitt i oktober 1996. Albumet er hovedsakelig et konsertalbum, men inneholder to nye studioinnspillinger. For første gang siden 1978 med albumet Tormato, ga Jon Anderson, Chris Squire, Steve Howe, Rick Wakeman og Alan White offisielt ut nye studioinnspillinger sammen.
Albumet kom på 99.-plass på Billboard 200 i USA og på 48.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia.


== Bakgrunn ==
De syv første sporene på albumet er konsertopptak fra Edward's Fremont Theatre i San Luis Obispo i California, der bandet spilte tre konserter 4., 5. og 6. mars 1996. Hensikten med dette var at de ville spille inn live men under kontrollerte former for best mulig resultat. Flere opptak fra de samme konsertene ble utgitt på dobbelalbumet Keys to Ascension 2 i 1997. Albumets to siste spor er nye studioinnspillinger, innspilt mellom høsten 1995 og våren 1996.
Konsertene ble også filmet og ble i 2001 utgitt på DVD under samme tittel. 


== Sporliste - CD ==


=== CD 1 ===
«Siberian Khatru» (Jon Anderson/Steve Howe/Rick Wakeman) – 10:16
«The Revealing Science of God (Dance of the Dawn)» (Jon Anderson/Chris Squire/Steve Howe/Rick Wakeman/Alan White) – 20:31
«America» (Paul Simon) – 10:28
«Onward» (Steve Howe/Chris Squire) – 5:40
Med en ny intro kalt «Unity», skrevet av Steve Howe
«Awaken» (Jon Anderson/Steve Howe) – 18:29


=== CD 2 ===
«Roundabout» (Jon Anderson/Steve Howe) – 8:30
«Starship Trooper»  – 13:06
«Life Seeker» (Jon Anderson)
«Disillusion» (Chris Squire)
«Würm» (Steve Howe)
«Be the One»* (Jon Anderson/Chris Squire/Steve Howe) – 9:50
«The One»
«Humankind»
«Skates»
«That, That Is»* (Jon Anderson/Chris Squire/Steve Howe/Alan White) – 19:15
«Togetherness»
«Crossfire»
«The Giving Things»
«That Is»
«All in All»
«How Did Heaven Begin?»
«Agree to Agree»* Ny studioinnspilling


== Sporliste - DVD ==
«Siberian Khatru»
«Close to the Edge»
«I've Seen All Good People»
«Time and a Word»
«And You And I»
«The Revealing Science of God»
«Going for the One»
«Turn of the Century»
«America»
«Onward»
«Awaken»
«Roundabout»
«Starship Trooper»


== Personell ==
Jon Anderson – vokal, harpe, gitar
Chris Squire – bass (pikkolobass på «Be the One»), vokal
Steve Howe – gitarer, vokal (6-strengers bass på «Be the One»)
Rick Wakeman – keyboard
Alan White – trommer


== Referanser ==


== Kilder ==
Allmusic.com
Top Pop Albums 1955-2001, Joel Whitburn, 2002


== Eksterne lenker ==
(en) Keys to Ascension på Discogs 
(en) Keys to Ascension på MusicBrainz 
(en) Keys to Ascension på AllMusic