jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Novo Nordisk

Novo Nordisk, tidligere Nordisk Insulinlaboratoriumer, er et internasjonalt legemiddelfirma som utvikler, fremstiller og markedsfører farmasøytiske produkter og relaterte tjenester. Selskapet er spesielt kjent for sin virksomhet innen diabetesbehandling. Selskapet tilbyr diabetesprodukter – inkludert systemer for dosering av insulin. Novo Nordisk har også preparater innen bløder- og veksthormonbehandling samt hormonpreparater til behandling av klimakterielle plager.
Selskapet har sitt hovedkontor i Danmark, og har mer enn 38 000 medarbeidere i 80 land (per 2013). Norge er en del av forretningsområdet Europe North & Central, som også inkluderer Danmark, Sverige, Finland, Nederland, Sveits og Østerrike. I Norge har selskapet 49 ansatte med forretningskontor i Bærum.Selskapets B-aksjer er notert på børsen i København, London Stock Exchange og selskapets ADR (American Depositary Receipts) er notert på New York Stock Exchange med tickeren NVO.


== Historie ==
Kort tid etter oppdagelsen av insulin i Toronto i 1921, reiste August S. Krogh, som hadde en kone med diabetes, hjem til Danmark. Fra Toronto hadde han med seg rettigheter til å produsere insulin for de nordiske landene. Han kontaktet Hans Christian Hagedorn, som gikk i gang med å rense en oksebukspyttkjertel for å utvinne insulin. Få måneder etter oppdagelsen av insulin kunne man starte insulinbehandling mot diabetes i Skandinavia. Senere, grunnla Hagedorn Nordisk Insulinlaboratorium (senere Novo Nordisk), i tillegg til Steno Diabetes Senter, som ble et av de fremste diabetessykehusene i Europa. Krogh og Hagedorn sørget for hurtig levering av insulin til Norge. Haukeland Sykehus behandlet for første gang pasienter med syreforgiftning i juni 1923, med gode resultater.Hans Christian Hagedorn lanserte det første langtidsvirkende insulinet i 1936. Det var rundt denne tiden det ble klart at det finnes to store grupper diabetes – diabetes type 1 og diabetes type 2.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Historien om diabetes 1948–2018. Diabetesforbundet. 2018. ISBN 9788290472202. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Novo Nordisk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stig Norheim

Stig Norheim (født 15. januar 1966) er en norsk tidligere fotballspiller.
Han regnes som et av Bryne Fotballklubb største talenter gjennom tidene. Norheims spillestil var kjennetegnet av ekstrem hurtighet, styrke og evnen til å score mål.
Han begynte å spille fotball som 12-åring, og debuterte på Brynes A-lag 4 år senere, 16 år gammel. Han gjorde seg umiddelbart bemerket ved å score i debutkampen etter bare 36 sekunders spill mot Fredrikstad Fotballklubb i en fjerderundekamp i Norgesmesterskapet i fotball for menn 1983.
Han ble cupmester med Bryne i Norgesmesterskapet i fotball for menn 1987, men spilte ikke finalen.
Etter mange år med skader la han opp som følge av en kneskade i 1994.  I sesongene 1984–88 spilte han 197 kamper (92 seriekamper) og skåret 71 mål (29 serie-mål).
Både sønnen Sondre Norheim (født 1997) og dattera Andrea Norheim (født 1999) spiller toppfotball.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stig Norheim – Transfermarkt 
(no) Stig Norheim – Norges Fotballforbund
NMS Gjenbruk

NMS Gjenbruk er en butikkjede som eies av Det Norske Misjonsselskap (NMS). Den første butikken åpnet på Sola i Rogaland i november 1998, etter forbilde fra Sudan Genbrug i Danmark. Et Gjenbruksstyre har ansvar for driften på vegne av NMS sitt Landsstyre. Kjeden består i dag av 50 operative butikker spredt rundt i Norge + et lysstøperi i Sør-Trøndelag. En daglig leder og to gjenbrukskonsulenter utgjør administrasjonen, og har oppfølging og ansvaret for hver sin del av landet, koordinerer arbeidet og bistår de frivillige medarbeiderne i ulike spørsmål og utfordringer.
En NMS Gjenbruks-butikk har et lokalt styre, eventuelt pris- og/eller utstillingsnemnd. Butikkenes åpningstid er tilpasset lokale forhold og hvilke ressurser en rår over. Varene gis vederlagsfritt av private og andre, og kan være brukte møbler, sportsutstyr, leker, verktøy, vesker, serviser, diverse hus artikler, glass/krystall, bilder, malerier, speil, bøker, plater...etc.
Bare noen få av butikkene omsetter klær, og en vil sjelden finne hvite- eller brunevarer.
Siden ingen er lønnet er det for det meste pensjonister som arbeider i disse butikkene. Det vil være mennesker som er opptatt av miljøet, god forvaltning av ressurser, og av misjon. Et viktig trekk er at en oftest finner en kaffekrok, hvor kunder og besøkende kan sitte ned og få en kopp te eller kaffe, og slå av en prat i all vennskapelighet. Slik blir butikken et sosialt sted og treffpunkt i lokalmiljøet.
I året 2013 hadde NMS Gjenbruk en omsetning på ca. 29,3 millioner kroner. Etter driftsutgifter ble resultatet på ca. 16,7 millioner kroner. Overskuddet går til NMS sitt arbeid i Norge og ulike misjonsprosjekt rundt om i verden. I 2019 var omsetningen økt til 62,5 millioner kroner.


== Referanser ==
Kjaglidalen

Kjaglidalen er en trang, nord-sørlig dal i Bærumsmarka i Bærum kommune i Akershus. I nord går dalen over i Djupedalen som fortsetter videre nordover til Sundvollen. Gjennom dalen renner Isielva. I sør ender dalen på Vøyenenga som er ei flomslette der Isielva går sammen med Lomma og ut i Sandvikselva. Disse elvene tilhører alle Sandviksvassdraget.
Navnet kommer av kjag som betyr kratt, bregner, urteskog.
Kjaglidalen inngår i Djupdalen og Kjaglidalen naturreservat, tidligere Kjaglidalen naturreservat, som ble vernet den 14. juni 2002 for sin unike berggrunn, flora og fauna. Dalen har basalter og rombeporfyrer tilhørende Oslofeltet, edelløvskog, barskog og sumpskogområder.


== Se også ==
Verneområder i Akershus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biologisk mangfold / naturtyper i Bærum kommune
Rocca di Papa

Rocca di Papa er en by i provinsen Roma i regionen Lazio i Italia. Byen har 14749 innbyggere (2007) og er en av se seksten byene i området Castelli Romani.

Blant byens severdigheter er kirkene Santa Maria Assunta og Santuario della Madonna del Tufo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rocca di Papa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rocca di Papa – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ekkehard I den eldre

Ekkehard I den eldre av Sankt Gallen (født 910, død 14. januar 973) var en sveitsisk munk, lærer og poet som er mest kjent for Waltharius, epos på latin om sagnkongen Walter av Aquitaine. Han skrev også flere ekklesiologiske hymner. 
Han ble også kalt «Hoved-Ekkehard» for å skille ham fra tre andre munker med samme navn ved det samme klosteret i Sankt Gallen. 
Ekkehard var av adelig bakgrunn fra Jonschwyl-familien i Toggenburg i Sveits, og etter at han hadde gått inn i benediktinerordenen fikk han sin utdannelse ved klosteret i Sankt Gallen som lå i nærheten. Ved klosteret ble han etterhvert forfremmet og ble leder for skolen. Senere, under abbed Kralo, ble han valgt som domprost av klosteret, og for en tid ledet han for alle klosterets forretninger.
Ekkehard gjennomførte en pilegrimsreise til Roma hvor han ble vennlig holdt tilbake av pave Johannes XII som presenterte ham for en rekke relikvier av Johannes Døperen. Etter Kralos død avslo Ekkehard å bli dennes etterfølger på grunn av haltingen han led under fra en ødelagt fot. Imidlertid dirigerte han valget av Burkard, en sønn av grev Ulrich av Buchhorn, som styrte Sankt Gallen under Ekkehards råd og samordning. Ekkehard reiste senere et hospits foran klosteret for syke og fremmede, og han ble således betraktet som en rollemodell for veldedighet. 
Ekkehard utmerket seg som en poet og skrev det verdslige eposet Waltharius som han baserte på en tidligere tysk tekst. Han dediserte dette diktet til biskop Erkanbald av Strasburg (965-991). Eposet beskriver fluktene til sagnkongen Walter av Aquitaine med den burgunderske prinsessen Hildegunde fra hunernes land, deretter om slaget ved Wasgenstein mellom Walter og Gunther og Hagen. Han skrev også flere eklektiske hymner og småstykker til ære for ulike helgener, som blant annet Johannes Døperen og sankt Stefanus.
Joseph Viktor von Scheffel utga i 1887 en roman med tittelen Ekkehard hvor sagnfiguren «Walter» opptrer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Meyer: «Philologische Bemerkungen zum Waltharius» i Abhandl. der bayr. Akad. d. Wissenschaften, München, 1873
Streeker: «Ekkehard und Virgil» i Zeitschrift f. deutsches Altertum, 1898, XLII, sidene 338-366.
(de) Franz Brunhölzl: «Ekkehart I..» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 4, Duncker & Humblot, Berlin 1959, ISBN 3-428-00185-0, s. 432 f. (digitalisering).
Rosemarie Katscher: Waltharius. Dichtung und Dichter. Avhandling, Leipzig 1958
Samuel Singer: Die mittelalterliche Literatur der deutschen Schweiz. Frauenfeld 1930


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Ekkehard I. i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Christoph Eggenberger: «Ekkehard I.» i Historisches Lexikon der Schweiz
Catholic Encyclopedia: Ekkehard
Socialisti Italiani

For partiet med nesten samme navn som ble etablert i 2004, se I Socialisti Italiani. Socialisti Italiani (Italienske sosialister, SI) var et italiensk, sosialdemokratisk politisk parti som eksisterte fra 1994 til 1998. 
Partiet ble grunnlagt den 13. november 1994, rett etter oppløsningen av Partito Socialista Italiano, som hadde vært en sentral del av den korrupsjonen som hadde blitt avslørt gjennom mani pulite-undersøkelsene. Partiet ble ledet av Enrico Boselli.
Ved regionalvalgene i 1995 dannet SI sammen med Alleanza Democratica og Patto Segni en liste under navnet Patto dei Democratici. Resultatene var imidlertid skuffende. 
Foran parlamentsvalget i 1996 sluttet SI seg til Lamberto Dinis Rinnovamento Italiano, et sentrumsparti innen sentrum-venstre-koalisjonen l'Ulivo. 
I 1998 ble partiet slått sammen med Partito Socialista Democratico Italiano (PSDI), deler av Federazione Laburista, deler av Partito Socialista, samt Lega Socialista. Det nye partiet fikk navnet Socialisti Democratici Italiani.
Helnes fyr

Helnes fyr ligger på Magerøya i Nordkapp kommune og er et av de nordligste fyrene i Norge. Fyret ble tent første gang i 1908. På slutten av andre verdenskrig ble fyret brent ned, men gjenoppbygget i 1947. I 1948 ble fyret elektrifisert, det ble automatisert i 1986 og avbemannet i 2004.


== Historie ==


=== Bakgrunn for etableringen av fyret ===
Fyret ligger på østpynten av Magerøya. Planlegging av fyret startet i 1890-årene. Skipstrafikken til og fra Kvitsjøen i Russland var på den tiden livlig, særlig med trelast fra Arkhangelsk til havner i Vest-Europa og Storbritannia. Dette trafikken gikk langs norskekysten, og var en viktig begrunnelse for bygging av et fyr ved innseilinga til Magerøysundet for skip som kom østfra. Helnes var på den tiden et lite fiskevær med fiskekjøp og handel. Fyrvesenet måtte derfor først skaffe privat grunn. Fyret ble så bygget i 1908 som en lav trebygning. Det ble første gang tent den 15. november 1908.


=== Videre utvikling ===
Fram til 1933 benyttet fyret privat kai for ilandstigning, men denne ble dårlig vedlikeholdt siden fiskeværet var i ferd med å bli fraflyttet. I 1933 ble det inngått avtale om bygging av ny kai med kran, skinnegang og naust.
Under andre verdenskrig satte tyskerne i gang ombyggingsarbeid til radiofyr i 1941. Fyret ble fullstendig overtatt av Wehrmacht 30. juli 1943 da det var viktig for tyske konvoier som fraktet forsyninger langs kysten til fronten øst for Kirkenes.
Da ordren om tilbaketrekning og bruk av den brente jords taktikk ble gitt høsten 1944, ble også Helnes fyrstasjon brent og ødelagt.
Fyret ble gjenoppbygd som en lav betongbygning i 1946-47. Da ble det også bygd bolighus og naust i tre. Fyret ble elekrifisert i 1948. Nautofon med tåkesignal kom i drift i 1949. Selv om fyret ble automatisert allerede i 1986 var det bemannet med fyrvokter i turnusordning helt fram til 2004.


=== Nye virksomheter ===

Etter at fyret ble uten bemanning ble bygningene først solgt til Nordkapp kommune. Kommunen solgte videre til aktivitetsbedriften Destinasjon 71 grader Nord. Bedriften prøvde ut et reiselivstilbud med overnatting og aktiviteter med utgangspunkt i fyret. Forholdene for ilandstigning i dårlig vær gjorde at bedriften valgte å avvikle tilbudet.
Fyret ble kjøpt tilbake til Kystverket i 2011.


== Tekniske fyrdata ==
Lysets høyde over vannet er 37,5 meter, lysstyrken er 1 371 000 cd og lysvidden 17,2 nautiske mil. Fyrkarakteren er FI(2) W 30s, hvilket vil si at det sender ut to hvite lysblink i alle retninger hvert 30. sekund. Lyktehuset står på en heldekkende hvit betongbygning.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bjørkhaug, Birger og Poulsson, Svein (1987). Norges fyr – Fra Stad til Grense-Jakobselv. 2. Oslo: Grøndahl. ISBN 8250408543. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Ellingsen, Eli Johanne (2012): "Ishavsfyr", Trondheim, ISBN 978-82-519-2858-8
Fyrentreprenørene, Fyrhistorisk årbok 2002


== Eksterne lenker ==
fyr.no
Bahrains Grand Prix 2008

Bahrains Grand Prix 2008 var et Formel 1-løp arrangert den 6. april 2008 på Bahrain International Circuit. Det var det tredje løpet i Formel 1-sesongen 2008.


== Rapport ==
Det ble dobbelt Ferrari med Felipe Massa først i Bahrains Grand Prix 2008. Det var også Felipe Massa som tok starten etter at Robert Kubica ikke klarte å forsvare sitt beste startspor fra pole position. En annen som hadde en dårlig start – og en enda dårligere fortsettelse var Lewis Hamilton. Briten måtte klare seg uten poeng, noe som selvsagt ikke var bra for hans mesterskapsambisjoner. Kimi Räikkönen var en kort stund i posisjon til kanskje å kunne gjøre noe med Massa, men mye trafikk og ekstra skjerping fra teamkollegaen gjorde at han måtte nøye seg med andreplass. 
Til tross for Kubicas start ble det likevel en svært god dag for BMW Sauber med tredje og fjerdeplass. Det er Robert Kubicas andre pallplassering på rad. Dette var Massas andre seier i Bahrains Grand Prix, ettersom han også vant her i 2007. Dette var også Massas første seier hvor han ikke har startet fra pole position.


== Klassifisering ==


=== Kvalifisering ===
Noter til tabellen:

Dette var Robert Kubicas første pole position.


=== Løpet ===


== VM-stilling ==


== Eksterne lenker ==
(en) 2008 Bahrain Grand Prix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bahrain 2008 på Stats F1
Tom Coburn

Thomas Allen Coburn (født 14. mars 1948 i Casper i Wyoming i USA, død 28. mars 2020) var en amerikansk republikansk politiker. Han var senator for delstaten Oklahoma. Han avla legeeksamen ved University of Oklahoma Medical School.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Biografi hos Amerikas forente staters kongress’ biografiske kartotek
(en) Stemmegivingsoversikt vedlikeholdt av The Washington Post
(en) Finansredegjørelse for valgkamp hos Federal Election Commission
(en) Valgkampbidrag hos OpenSecrets.org
(en) Opptredener på C-SPAN-programmer
(en) Biografi, stemmegivingsoversikt, og oppslutning hos interessegrupper hos Project Vote Smart
(en) Stilling i saker og relaterte sitater hos On The Issues
(en) Medarbeiderlønn, turer og personlig finans hos LegiStorm.com
(en) Kongressprofil  hos GovTrack.us
(en) Tom Coburn hos Internet Movie Database
(en) Profil, nyheter og kommentarer hos The New York Times
(en) Verker om og med Tom Coburn i biblioteker (WorldCat-katalogen)
(en) Profil hos Ballotpedia
Pale Rider

Pale Rider er en amerikansk westernfilm fra 1985 med Clint Eastwood i hovedrollen. Han var også regissør og produsent for filmen.


== Handling ==
En fredelig gruppe gullgravere tyranniseres av maktmennesket Coy LaHood (Richard Dysart), som ønsker full kontroll over hele området rundt byen La Hood. Den selvstendige gruppen er like ved å gi opp da en mystisk og fåmælt prest (Eastwood) rir inn i byen. Den fåmælte presten tar opp kampen mot LaHood, noe som gir gullgraverne et nytt håp. LaHood beskyttes av byens sheriff, men sheriffen er samtidig fryktsom overfor presten, som han synes å kjenne fra fortiden.


== Om filmen ==
Pale Rider ble nominert til Gullpalmen i 1985. 
Den ble en ganske bra kommersiell suksess og spilte inn $41 millioner på amerikanske kinoer alene [1]. Filmen fikk relativt gode kritikker og har oppnådd 93 % på filmsiden Rotten Tomatoes.Filmen har visse likhetstrekk med westernklasikkeren Shane.


== I rollene ==
Clint Eastwood: Presten
Michael Moriarty: Hull Barret
Carrie Snodgress: Sarah Wheeler
Sydney Penny: Megan Wheeler
Christopher Penn: Josh LaHood
Richard Dysart: Coy LaHood
John Russell: Marshal Stockburn
Doug McGrath: Spider Convey
Richard Kiel: Club
Charles Hallahan: McGill
Marvin J. McIntyre: Jagou
Randy Oglesby: Elam
Billy Drago: Mather


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pale Rider på Internet Movie Database 
(no) Pale Rider hos Filmfront 
(sv) Pale Rider i Svensk Filmdatabas 
(da) Pale Rider i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Pale Rider på Allociné 
(nl) Pale Rider på MovieMeter 
(en) Pale Rider på AllMovie 
(en) Pale Rider på Turner Classic Movies 
(en) Pale Rider på Rotten Tomatoes 
(en) Pale Rider på Metacritic
Frank Hsieh

Frank Chang-ting Hsieh (kinesisk 謝長廷; pinyin Xiè Chángtíng; Wade-Giles Hsieh Ch'ang T'ing; født 18. mai 1946 i Taipei i Republikken Kina), er en taiwansk politiker for Demokratisk framskrittsparti. Han ble utnevnt til statsminister i Taiwan den 1. februar 2005, og meldte at han ville si fra seg stillingen den 17. januar 2006. I mai 2007 ble han nominert til sitt partis presidentkandidat for valgene i mars 2008.
Hsieh er utdannet jurist ved det nasjonale universitetet i Taiwan og universitetet i Kyoto. Han praktiserte jus fra 1969 til 1981 før han begynte som politiker på heiltid.
Etter to perioder som bystyrerepresentant i Taipei fra 1981 til 1988 ble Hsieh med i den taiwanske nasjonalforsamling i 1989, da som representant for Demokratisk framskrittsparti som han hadde vært med på å starte og navngi i 1986.
Frank Hsieh stilte som visepresidentkandidat til presidentvalget i 1996 sammen med Peng Ming-min og kom da på andreplass med 21,1% av stemmene. To år senere ble han valgt til borgermester i Kaohsiung, en stilling han satt i helt til han ble utnevnt til statsminister i 2005. Hsieh var partileder fra 2000 til 2002. I 1996–1997 ledet han et fjernsynsprogram på TVBS.
Hsieh sa fra seg statsministerstillingen som følge av dårlige resultater for sitt parti i lokalvalg i desember 2005.
I mai 2007 ble han nominert til sitt partis presidentkandidat for valgene i mars 2008. Han tapte imidlertid dette valget.


== Eksterne lenker ==
Personlig hjemmeside på kinesisk
Silent Vanquish

Silent Vanquish er et norsk gothic metal-band, dannet av Mats Lerberg og Carl Sværd vinteren 1998 under navnet «Circus Bisarre».
Nye medlemmer ble med i bandet, Henrik Holmsen på bass og Geir Antonsen (Vortex Utopia, Koldbrann) på gitar. De spilte inn sin første demotape sommeren 2001 (She is darkness). Etter hvert kom Espen Hagen inn på synthesizer. I tiden fra 2002-2003 fokuserte de mer på andre band og prosjekter, en liten pause fra Silent Vanquish for å søke etter nye medlemmer og å spille black og death metal. 1. januar 2003 gikk bandet i studio igjen, for å spille inn en ny demotape (The Excruciating Suffering). Den ble mørkere og mer melodisk enn den forrige demoen, og mer brutal. Snart etter opptaket forlot Espen Hagen bandet for å gjennomføre førstegangtjeneste, Jonathan kom inn som session-medlem for å spille noen konserter, og i tillegg til dette, forlot også Even Forwald (bass) bandet. Sommeren 2003, kom Cathrine Arntsen inn som fast medlem på synth. Også en ny bassist (Kim Robin Kjærstad) ble rekruttert.
I 2004 spilte bandet inn demoen Depraved. Vokalist Mats begynte å blande klar vokal og growling. En anmelder fra metal-norge.com kalte sounden progressive death/doom metal. Da gitarist Geir Antonsen begynte å spille med black metal-bandet Koldbrann, bestemte bandet seg for å ta inn Ole-Anders Hillestad fra Mats Lerbergs andre death metal-prosjekt Hystheria, i Kim Robin Kjærstad posisjon som bassist og Kim Robin som gitarist. I 2006 bestemte bandet seg for å gjøre sin første fullengder. De spilte inn seks nye sanger, og en intro. Bandets første album, konseptalbumet Dysthymia. Silent er mer stemningsfull og eksentriske denne gangen, mindre klar vokal og mer growling.
Gitaristen Kim Robin resignerte da Silent var i studio med Dysthymia. Erlend E. Nybø ble rekruttert. I januar 2008 besluttet Carl Sværd å forlate bandet.


== Diskografi ==
2006: Dysthymia


== Eksterne lenker ==
(en) Silent Vanquish på Discogs 
(en) Silent Vanquish på MusicBrainz 
(en) Silent Vanquish på Encyclopaedia Metallum
Triungsvann naturreservat

Triungsvann naturreservat er et våtmarksområde i Bærumsmarka som krysser over grensen til Oslo. Naturreservatet ble vernet den 2. oktober 1992 og utgjør et areal på 564 dekar.Navnet Triungsvann kommer av tri som betyr tre, og eldre kart viser også at det opprinnelig var tre vann.
Utløpet av vannet ble demmet opp under krigen for å fordele mer vann til nabovannene Bogstadvannet og Østernvann. På nedsiden av demningen ligger også rester etter eldre demninger.


== Se også ==
Verneområder i Akershus
Verneområder i Oslo


== Referanser ==
Ma Ying-jeou

Ma Ying-jeou (tradisjonell kinesisk: 馬英九, forenklet kinesisk: 马英九, pinyin: Mǎ Yīngjiǔ, født 13. juli 1950 i Kowloon i Hongkong) er en taiwankinesisk politiker, mest kjent som president i Republikken Kina på Taiwan 2008–2016 og formann i partiet Kuomintang 2005–2007 og 2009–2014. Han var borgermester i hovedstaden Taipei 1998–2006.


== Liv og virke ==
Han ble født på Kwong Wah-sykehuset i Kowloon i den daværende britiske kronkolonien Hongkong. Han er dermed en såkalt waishengren. Han er hakkakineser, og nedstammer således fra krigsherrene Ma Yuan og Ma Chao fra Han-dynastiet og de tre rikers tid i provinsen Hunan. Ma Ying-jeou var eneste sønn i en søskenflokk på fem. Han er gift med sin søsters tidligere klassevenninne, Christine Chow, som han har to døtre med.
Ma har bachelorgrad i jus fra Taiwans nasjonale universitet fra 1972, mastergrad fra New York University School of Law fra 1976 og doktorgrad fra Harvard Law School fra 1981. Han har havrett og internasjonal forretningsjus som sine spesialfelt.
Etter å ha tatt mastergraden, var Ma ansatt i et advokatfirma på Wall Street i New York og som juridisk rådgiver for First National Bank of Boston (senere BankBoston) i Massachusetts. I en periode i 1981 var han forsker ved University of Maryland School of Law og advokat i Cole & Deitz LLP i New York, deretter viseadministrerende direktør ved president Chiang Ching-kuos kontor i Taipei 1981–1988 og assisterende generalsekretær i Kuomintang 1984–1988. Han hadde ulike roller i regjeringsapparatet før han ble justisminister i 1993 og konsultativ minister i 1996.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ma Ying-jeou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 馬英九 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons