Odd Nansen

Odd Nansen (født 6. desember 1901 i Bærum, død 27. juni 1973 samme sted) var en norsk tegner, humorist, forfatter og arkitekt, mest kjent for sitt humanitære virke.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Odd Nansen var sønn av Fridtjof Nansen (1861–1930) og sanger Eva Helene Sars (1858–1907). Familien  bodde  på Polhøgda. Etter examen artium ved Halling skole året før Olav V tok han arkitekteksamen 1926 ved NTH, der han i løpet av sitt virke ved Studentersamfundet i Trondhjem var med på flere UKErevyer, både som forfatter og skuespiller. Han var også teatersjef i Studentersamfundets Interne Teater 1922–1924.
Det var også Nansen som skrev visen Hjemve, også kjent som Æ e' fødd i Trondhjæm uti Sanden eller Trondhjæm, Trondhjæm at æ reist ifra dæ til revyen Bing Bang i 1925.Hans utpregede humoristiske sans ytret seg gjennom hele livet i form av muntre sanger (særlig som revykunstner og som medlem av Visens venner), og i satiriske tegninger.
Han giftet seg 1927 med Karen (Kari) Hirsch (1903–1985), datter av ingeniør Worm Darre Hirsch og hustru Signe Jenssen. Familien flyttet til USA, der han fikk en tredjeplass i en arkitektkonkurranse for beste flyplass. Datteren Marit kom også til verden. Da Fridtjof Nansen døde i 1930, vendte den lille familien tilbake til Norge.


=== Arkitekt ===
Odd Nansen etablerte egen arkitektpraksis i Oslo i 1931. Han er blant annet arkitekt bak det tidligere signalbygget til Siemens på Linderud. To av hans barn, arkitektene Eigil Nansen (1931–2017) og Siri Nansen Jemtland, arbeidet ved sin fars arkitektkontor i 1960-årene. Nansen var hovedarkitekt for Fornebu lufthavn fra starten til flyplassen sto ferdig.


=== Andre verdenskrig ===
Odd Nansen tok over den humanitære arven fra faren, Fridtjof Nansen. I 1936 stiftet han Nansenhjelpen som hjalp mennesker på flukt fra Hitler-Tyskland. Odd Nansens innsats for å hjelpe jøder på flukt fra Hitlers forfølgelser har gjort at han er blitt sammenlignet med svenske Raoul Wallenberg, som gjennom sitt arbeid i Budapest reddet mange tusen mennesker fra å bli deportert og trolig drept.
Etter at Hitler overtok makten i januar 1933, kom jødeforfølgelsene i statlig regi. Odd Nansen stilte seg i spissen for å hjelpe jøder på flukt da Nygaardsvold-regjeringen var lunken, og fagbevegelsen strittet imot. Flere av de jødiske flyktningene Nansenhjelp greide å hjelpe, var barn. Nina Grünfeldts film Ninas barn forteller disse barnas historie.Nansen var med på å stifte Nasjonalhjelpen i 1940.
Under andre verdenskrig var Nansen fange på Grini og i Sachsenhausen. I fangetiden skrev han nesten hver dag dagbok med tynn blyantskrift på små lapper. Disse lappene ble smuglet ut av leirene og senere utgitt i tre tykke bind. Dagbøkene ble bestselgere i Norge, og er oversatt til flere språk. En av Nansens medfanger i Sachsenhausen, pensjonert arkitekt Robert Bjørka, har fortalt om hvordan dagbøkene ble til.Mens Nansen satt internert på Grini, var han i flere måneder utplassert på tvangsarbeid med snøtunneler i Nord-Norge.Nansen ble sammen med andre norske fanger kjørt med de hvite bussene fra Sachsenhausen til Neuengamme 21. mars 1945. Nansen konstaterte at Neuengamme var en dødsleir, og mente at svensk Røde Kors ble ført bak lyset. Folke Bernadotte inspiserte selv leiren 31. mars og ble orientert av den norske tillitsmannen Sverre Løberg. Senere kom det også svenske sykepleiere til sykestuen i leiren. Også danske Røde Kors arbeidet i leiren. Den første transporten med syke fra Neuengamme til Sverige gikk 9. april 1945. Nansen ble selv med bussene som gikk nordover mot Danmark 20. april.


=== Etterkrigstiden ===
Etter krigen gjorde Nansen en omfattende innsats for å få Tyskland på fote igjen, blant annet med krevende, flere måneder lange ekspedisjoner til de utbombede områdene med mat og tran. Han var president i Én Verden 1947—1956 og formann i Det Norske Flyktningeråd.


=== Biografi ===
I 2015 utkom biografien om Odd Nansen, basert på blant annet en hittil ukjent billed- og brevsamling og intervjuer med hans tre gjenlevende barn. Odd Nansen – arvtageren (Forlaget Historie & Kultur) fikk stor oppmerksomhet i pressen. Publikasjoner som Arkitektnytt, Bistandsaktuelt og Norsk Militært Tidsskrift omtalte boken.


== Utmerkelser ==
Storkors av Den Gyldne Kat 1953
Kommandør av St. Olavs Orden 1970


== Arbeider ==
Fornebu lufthavn:  Restaurant- og ekspedisjonsbygg (1939) og nytt ekspedisjonsbygg (1962)
Aluminiumsverkene i Mosjøen, Holmestrand, samt byggene til Årdal og Sunndal Verk i både Øvre Årdal og på Sunndalsøra.  Sammen med Vilhelm Reinhardt i 1960-årene.
Siemens AGs bygg på Linderud i Oslo


== Bibliografi ==
Odd Nansen (1947). Fra dag til dag – 13. januar 1942 til 28. april 1945. Dreyer.  [Fra fangenskapet. Bind 1:  Fra 13. januar til 4. august 1942—Bind 2: Fra 5. august 1942 til 21. august 1943—Bind 3: Fra 22. august 1943 til 28. april 1945]
Odd Nansen (1947). Nestekjærlighetens front. Dreyer.  [Tale holdt i Universitetets aula 9. april 1947]
Odd Nansen (1970). Langs veien: Opplevelser, møter og samtaler. Gyldendal.  [Erindringer fra barndommen]
Odd Nansen (1970). Tommy. En sannferdig fortelling. Gyldendal forlag.  [Om Haag-dommeren Thomas Buergenthal som Odd Nansen reddet i 1945]


== Referanser ==