jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Süleyman Demirel

Sami Süleyman Gündogdu Demirel, bedre kjent som Süleyman Demirel, (født 1. november 1924 i provinsen Isparta, død 17. juni 2015 i Ankara) var en tyrkisk politiker. Han var Tyrkias statsminister syv ganger og ble den 9. president i Tyrkia. Da han vant 1965-valget i Tyrkia, ble han den andre folkevalgte lederen i tyrkisk historie, etter Adnan Menderes, som hadde vunnet valget tre ganger på 1950-tallet. Adnan Menderes ble hengt etter et militært kupp i 1960.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Demirel ble født i İslamköy, en landsby i Isparta. Etter at han fullførte sin grunnskoleutdannelse i hjembyen, gikk han på videregående skole i Isparta og Afyon. Etter at han ble uteksaminert fra Istanbul Tekniske Universitet i 1949, begynte han å arbeide i statens avdeling for kraftplanlegging.  Under byggingen av Seyhandemningen var Demirel som prosjektleder, og ble i 1954 utnevnt til leder for Institutt for vannkraftverk i Tyrkia.


=== Politisk karriere ===
Demirel ble valgt til formann  i Adalet Partisi i november 1964. Han var med å danne en koalisjonsregjering som styrte i Tyrkia fra februar 1965 til oktober 1965 der Suat Hayri Ürgüplü var statsminister mens Demirel var visestatsminister. Under hans ledelse vant Adalet Partisi flertallet av stemmene ved valget 10. oktober 1965 og han dannet en flertallsregjering der han ble Tyrkias 12. statsminister. Ved valget i 1969 kunne Adalet Partisi innkassere en enda større seier og han kunne fortsette som statsminister.
Hans regjering gikk av i 1971 da militæret gjennomførte et statskupp. Hans parti maktet ikke å vinne valgene i 1973 og i 1977, men han var likevel statsminister i tre koalisjonsregjeringer i periodene 1975–1977, 1977–1978 og 1979–1980.
Etter et nytt  statskupp den 12. september 1980, ledet av Kenan Evren, ble han utestengt fra all deltakelse i aktiv politikk i ti år. I 1986 ble det satt i gang en kampanje men krav om en folkeavstemning for å få Demirel tilbake i aktiv politikk. Det ble avholdt en folkeavstemning den 6. september 1987 som åpnet for at Demirel kunne tre inn i politikken igjen. Bare 18 dager etter ble han valgt til styreleder på ekstraordinær kongress i Det demokratiske partiet. Ved valget i 1991 ble han på nytt statsminister i en koalisjonsregjering sammen med det sosialdemokratiske folkepartiet.
Etter det plutselige dødsfallet til president Turgut Özal, ble han Tyrkias 9. president den 16. mai 1993, valgt av nasjonalforsamlingen. Selv om det ble foretatt en form for militærkupp i 1997 fortsatte Demirel som president frem til 16. mai 2000.


== Utmerkelser ==
Demirel mottok i 1993 Den hvite ørns orden fra Polens president.


== Referanser ==
Viveka Ljung

Viveka Ljung (født Barbro Nadine Wiveka Ljung 10. august 1935 i Stockholm) er en svensk tidligere ballettdanserinne. Hun var sjef for Operaballetten i perioden 1988 til 1990.
Ljung er utdannet fra blant annet Stockholmsoperaens ballettskole, Royal Ballet i London, Bolstoj i Moskva og American Ballet Theatre i USA.Ljung tiltrådte stillingen som sjef for Operaballetten i 1988. Ljungs lederperiode ble preget av motsetninger innad i ballettkompaniet, blant annet med faglig uenighet mellom Anne Borg og Ljung. Motsetningene skal blant annet ha dreid seg om et gjestespill på Théatre de Champ Elysées i 1990, der Ljung ville vise sin egen produksjon Anna Karenina på bekostning av Borgproduksjonen av Kjersti Alvebergs Volven. Det interne bråket førte til at Ljung trakk seg sommeren 1990. Ljung ble etterfulgt som ballettsjef av danske Dinna Bjørn.


== Filmografi ==
Atis och Camilla (1963)
Karneval (1961)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viveka Ljung på Internet Movie Database
Vladimír Mečiar

Vladimír Mečiar (født 26. juli 1942) er en slovakisk politiker og tidligere statsminister i Slovakia. Han ledet Slovakia gjennom oppdelingen av Tsjekkoslovakia. Mečiar er leder for det populistiske partiet Ľudová strana - Hnutie za demokratické Slovensko (Folkepartiet – Bevegelsen for et demokratisk Slovakia).
Mečiar var fungerende president fra 1. januar 1993 til 2. mars 1993 ved opprettelsen av nasjonen Slovakia. Han fungerte også som president fra 2. mars 1998 til 30. oktober samme år, da parlamentet ute av stand til å velge en president. Han var en av de fremtredende presidentkandidatene i Slovakia i 1999 og i 2004. Han har blitt kritisert av sine politiske motstandere og av vestlige politiske organisasjoner for å føre en autokratisk styreform.


== Referanser ==
Arkeologiåret 1830

Arkeologiåret 1830 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1830.


== Publiseringer ==
Første bind av Lord Kingsboroughs 9 binds verk Antiquities of Mexico


== Andre hendelser ==
Royal Geographical Society blir grunnlagt


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
9. april – Friedrich Münter, tysk evangelisk-protestantisk teolog, kirkehistoriker, orientalist, oldtidsforsker, frimurer og biskop i dansk tjeneste (født 1761)
11. april – Karl Wilhelm Becker, tysk numismatiker, medaljeskaper, myntforfalsker og kjøpmann (født 1772)
12. juli – Gian Secondo de Canis, italiensk advokat, historiker og numismatiker (født 1768)
18. oktober – N.I. Schow, dansk filolog og arkeolog (født 1754)
20. november (eller 26. november 1835) – Honoré Flaugergues, fransk astronom, medisiner og arkeolog (født 1755)
Giuseppe Antonio Guattani, italiensk arkeolog og forfatter (født 1748)
James Ellis, engelsk advokat og antikvar (født ca. 1763)


== Referanser ==
World Painted Blood

World Painted Blood er et musikkalbum fra det amerikanske thrash metal-bandet Slayer.
Det er bandets ellevte studioalbum, og ble utgitt 3. november 2009. Det ble produsert av Greg Fidelman og Rick Rubin.


== Sporliste ==
«World Painted Blood» – 5:52
«Unit 731» – 2:42
«Snuff» – 3:42
«Beauty Through Order» – 4:37
«Hate Worldwide» – 2:52
«Public Display of Dismemberment» – 2:35
«Human Strain» – 3:10
«Americon» – 3:23
«Psychopathy Red» – 2:27
«Playing With Dolls» – 4:14
«Not of this God» – 4:26


== Medlemmer ==
Tom Araya – vokal & bassgitar
Jeff Hanneman – gitar
Kerry King – gitar
Dave Lombardo – slagverk


== Eksterne lenker ==
(en) World Painted Blood på Discogs 
(en) World Painted Blood på MusicBrainz 
(en) World Painted Blood på Encyclopaedia Metallum 
(en) World Painted Blood på Spotify 
(en) World Painted Blood på AllMusic
Arkeologiåret 1829

Arkeologiåret 1829 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1829.


== Utgravninger ==

Første utgravninger av Olympia


== Andre hendelser ==
Universitetets Oldsaksamling ble grunnlagt.
Deutsches Archäologisches Institut grunnlegges i Roma under navnet Instituto di corrispondenza archeologic.


== Fødsler ==
9. mars – Leon Gouin, fransk ingeniør, gründer og arkeolog (død 1888)
24. juli – Nils Gabriel Djurklou, svensk friherre og arkeolog (død 1904)


== Dødsfall ==

4. mai – Johann Gustav Gottlieb Büsching, tysk arkeolog, germanist og folklorist (født 1783)
10. mai – Thomas Young, engelsk fysiker, lege og hieroglyftyder (født 1773)
Operation Greenhouse

Operasjon Greenhouse var den femte amerikanske kjernefysiske testserien, den andre som ble gjennomført i 1951, og den første til å teste prinsipper som ville føre til utvikling av termonukleære våpen (hydrogenbomber). Utført ved det nye Pacific Proving Grounds, ble alle enhetene montert i store ståltårn, for å simulere vindstøt. Operasjon Greenhouse var etterfølgeren til Operation Buster-Jangle, og forløperen til Operation Ranger.
Greenhouse representerte nye og aggressive planer for atomvåpen. Hovedidéen var å redusere størrelsen, vekten, og viktigst, redusere mengden av spaltbart materiale som var nødvendig for atomvåpen, mens man samtidig skulle øke den destruktive kraften. Med Sovjetunionens første kjernefysiske test bare ett og et halvt år tidligere, hadde USA begynt lagringen av nye teknologier før de ble testet i praksis. Derfor var det å lykkes med Greenhouse viktig før utbyggingen av termonukleære våpen kunne fortsette. 
En rekke mål-bygninger, inklusive bunkere, hjem og fabrikker ble bygget på Mujinkarikku Island for å teste våpeneffekten. 


== Individuelle tester ==
Nedertorneå

Må ikke forveksles med Nedertorneå i Sverige.Nedertorneå (finsk: Alatornio) er en tidligere kommune i landskapet Lappland i Finland. Kommunen var finskspråklig.  Nedertorneå hadde 8 575 innbyggere i 1973 og et areal på 927 km². 
Kommunene Karunki og Nedertorneå ble slått sammen med byen Torneå i 1973.
Nedertorneå ligger syd for bykjernen i Torneå og ligger ved Torne älv som danner grensen mot Sverige. På den andre siden av elven ligger den svenske byen Haparanda.
Inger Prebensen

Inger Elisabeth Prebensen (født 11. januar 1945 i Oslo) er en norsk jurist og bankleder.


== Utdanning og virke ==
I 1963 tok Inger Prebensen examen artium på Nordstrand høyere skole. Året etter tok hun sekretærlinjen. Deretter var hun sekretær i Folke-Realbanken før hun reiste til Genève og var sekretær i EFTA og Intergovernmental Commission for European Migration fra 1965. I 1967 kom hun tilbake til Norge og begynte å studere jus. Samtidig var hun hallodame i NRK Fjernsynet. Om sommeren var hun  flyvertinne i SAS.
Hun ble etter juridisk eksamen ansatt i Williams and Glyn's Bank, Ltd. i London i 1974. Fra 1975 var hun sju år i Norsk Garantiinstitutt for Skip og Borefortøyer, først som assisterende direktør og fra 1981 som administrerende direktør. Hun ble i 1983 administrerende direktør i Studentsamskipnaden i Oslo. Siden var hun administrerende direktør i Kjøbmandsbanken før hun i 1986 ble administrerende direktør i Norges Postsparebank. Da denne siden ble omorganisert, ble Olav Fjell administrerende direktør og Inger Prebensen viseadministrerende direktør. Fra januar 1996 arbeidet Inger Prebensen for Det internasjonale valutafondet (IMF) i Washington D.C. og hadde flere toppstillinger der, men hun er nå pensjonist. I 2014 ble hun president i Nordmanns-Forbundet som i 2020 fusjonerte med Norge-Amerika Foreningen.Hun var gift med Christopher Fougner Prebensen (ekteskapet oppløst 1985), og er gift med Ole Pedersen..
Inger Prebensens mormor, Benedicte Melhuus født Cappelen (1883–1976), var datter av banksjef Hans Cappelen (1842–1924), Lilleklosteret, Skien.


== Verv ==
Leder av Stortingets lønnskommisjon (2013–2016)
Styreleder i Woman's World Banking, en bank som jobber med mikrofinans.
Styreformann i Det Norske Pengelotteriet
Styremedlem i Horten Verft A/S
Styremedlem i Orkla
Styremedlem i ABB
Varamedlem til styret i Postverket
Medlem av bostyret Johan Rekstens konkursbo
Medlem av Banklovkommisjonen


== Referanser ==


== Kilder ==
Inger Prebensen i Norsk biografisk leksikon
Jan T. Jørgensen

Jan Thorstein Jørgensen (født 24. juni 1948, død 21. august 2010) var en norsk sivilingeniør og bedriftsleder.
Jørgensen var utdannet maskiningeniør fra NTH, og hadde også videreutdannelse fra Handelshøyskolen BI og Harvard Business School.Jørgensen var leder for EB Forsvar i en tiårsperiode frem til 1987, da han ble administrerende direktør for Kongsberg Våpenfabrikk (senere Kongsberg Gruppen). Han gikk deretter over til Kværner, der han ledet selskapets olje- og gassdivisjon i perioden 1999-2002. Jørgensen hadde senere lederjobber i Umoe, Kitron og Eltek. Han var også styreformann i BaneTele.


== Referanser ==
Marith Hope

Marith Hope (født 1947) er en norsk billedkunstner, kunsthistoriker og kurator. Hun gikk i utdannelse i Storbritannia (Jacob Cramer College of Art, Leeds College of Art og Goldsmith College of Art) mellom 1968 og 1973. Hun deltok på høstutstillingen i 1979. Hun var sjef for Riksutstillinger før de ble del av Nasjonalmuseet i 2005.


== Referanser ==
Løpsmarka

Løpsmarka er et tettsted og forstad til Bodø kommune i Nordland. Tettstedet har 2 299 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger omtrent seks kilometer nordøst for Bodø sentrum.
Løpsmarka er på 3.-plass blant Norges mest tettbefolkede områder med 3 452 innbyggere per kvadratkilometer, etter Hålandsmarka (5 327) i Sola kommune og tettstedet Oslo (3 855).


== Referanser ==
Håkvik

Håkvik (nordsamisk: Ginnasluokta) er et tettsted i Narvik kommune i Nordland. Tettstedet har 735 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger omtrent fem kilometer sør for Ankenes og ca. 13 kilometer sør for Narvik sentrum.  Håkvik har en barneskole med ca 170 elever.


== Referanser ==
Eidbukta

Eidbukta er et tettsted i Meløy kommune i Nordland. Tettstedet har 551 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger omtrent seks kilometer sør for Ørnes.


== Referanser ==
Toshiki Kaifu

Toshiki Kaifu (1931–2022) var en japansk politiker som var Japans 76. og 77. statsminister fra august 1989 til november 1991. Siden 1998 representerte han partiet Det demokratiske parti.
Kaifu ble født i Nagoya i Aichi prefektur på øyen Honshu, og ble utdannet i jus ved Wasedauniversitetet i Tokyo i 1954. I 1960 ble han som den yngste representanten valgt inn i det japanske underhuset for partiet Japans liberaldemokratiske parti. Han har siden sittet i 16 sammenhengende perioder i underhuset. I 1976 og 1985 var han utdanningsminister før han i 1989 ble statsminister. I februar 1991 gikk han av som statsminister og ble erstattet av Kiichi Miyazawa. I 1994 forlot han Japans liberaldemokratiske parti og ble leder i det nydannede partiet Shinshinto. Etter flere parti-sammenslåinger ble han igjen medlem av Japans liberaldemokratiske parti i 2003.


== Referanser ==


== Kilder ==
The World Political Forum – Toshiki Kaifu (engelsk)  Besøkt 16.mars 2015


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Toshiki Kaifu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Badenweiler

Badenweiler er en tysk kommune i distriktet Breisgau-Hochschwarzwald i delstaten Baden-Württemberg, sørvest i Schwarzwald. Stedet ligger ca. 30 kilometer sør for Freiburg, 10 km fra grensen til Frankrike  og 20 km fra den franske byen Mulhouse.
Badenweiler ligger på 425 moh i vakre omgivelser beskyttet av Blauen (1164 moh), og klimaet er svært gunstig. Dette, og stedets varme mineralbad (21°C) trekker årlig til seg ca. 5 000 besøkende.


== Personligheter ==
Den russiske forfatteren Anton Tsjekhov døde her 15. juli 1904.


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Badenweiler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Badenweiler – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Badenweiler — bilder og historie
Tre søstre

Tre søstre (russisk: Три сестры) er et skuespill av den russiske dramatikeren og novelleforfatteren Anton Tsjekhov. Konstantin Stanislavskij og hans Moskva kunstnerteater uroppførte stykket 31. januar 1901 i Moskva.
Stykket er et naturalistisk stykke om forfallet innen den privilegerte klassen i Russland, og deres  søken etter meningen med livet i det moderne verden. Det beskriver tilværelsen og forhåpningene til Prozorov-familien og de tre søstrene Olga, Masja og Irina, og deres bror Andrej. Familien er utilfredse og frustrerte med sine liv. Søstrene vokste opp i Moskva og har en urban og moderne bakgrunn, men de siste elleve årene har de bodd i en liten landsens by.
I stykket får Moskva en symbolsk betydning for søstrene som drømmer tilbake til tiden der og hele tiden snakker om deres ønske om å kunne vende tilbake. For dem er representerer Moskva lykken og det perfekte liv. Utover i stykket blir det klart at de aldri kommer til Moskva, og søstrene må se at deres drømmer forblir fjerne og uoppfylte.


== Filmatiseringer (utvalg) ==
1966 – The Three Sisters


== Eksterne lenker ==
Tysk oversettelse i Projekt Gutenberg
Hellmuth Karasek: «Die Poesie des ungelebten Lebens», Der Spiegel, 06. februar 1984
Kirsebærhagen

Kirsebærhagen (russisk: Вишнёвый сад) er et teaterstykke i fire akter av Anton Tsjekhov. 
«Komedien» ble uroppført i Moskva 30. januar 1904 ved Konstantin Stanislavskijs Moskva kunstnerteater.


== Handling ==
Stykket handler om godseieren Ranevskaja og hennes aristokratiske familie. Familiegodset er belånt opp til pipene og skal selges på auksjon for å innfri gjelden. Som en del av godset er det en stor og kjent kirsebærhage.
I løpet av stykkets gang får familien mulighet til å redde kirsebærhagen og holde godset intakt ved å selge det til en nyrik bonde som tidligere har vært ansatt av familien. Gjennom å gifte bort en av familiens døtre til den nyrike bonden, kan godset holdes i familien. Men Ranevskaja tror helt til det siste at alt skal kunne løse seg uten den fornedringen det innebærer å la en tidligere ansatt ta over familiens gods. Stykket ender med at familien må reise fra godset mens kirsebærhagen hugges ned.


== Tolkning ==
Godsets kirsebærhage er et symbol på den russiske adelen. Lik den vakre hagen, som ikke lengre gir avkastning, har adelen ikke lengre noen nyttig funksjon i det russiske samfunnet ut over det rent dekorative, og vil som hagen hogges ned til slutt.
Historikeren Orlando Figes tolker stykket ut fra at Tsjekhov var en liberalt innstilt person med tro på at tekniske framskritt og samfunnsmessige endringer vil ha en positiv virkning på menneskene. Hans intensjon med Kirsebærhagen var å lage en satire som avdekket myten om den gode, gamle tida. Eksempelvis holder madame Ranjevskaja panegyriske taler fulle av klisjeer om den lykkelige barndommen på godset, til tross for at hun forlot det for lenge siden for å more seg i Paris.


== Roller ==


== Litteratur ==
Orlando Figes: Natasha's Dance. A cultural History of Russia. Picador, New York 2002 ISBN 0-312-42195-8
Herta Schmid: Strukturalistische Dramentheorie: semantische Analyse von Čechows «Ivanov» und «Der Kirschgarten» (= Scripten, bind 3).  Scriptor, Kronberg (Taunus) 1973, ISBN 3-589-00032-5 (avhandling ved Universität Konstanz, det filosofiske fakultetet 1972, 518 sider, under tittelen Der Bedeutungsaufbau des Dramas als Anzeichen der Gattung).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Cherry Orchard (Chekhov) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Der Kirschgarten, spiegel.de. Kirsebærhagen i tysk oversetting
Вишнёвый сад, Wikisource på russisk, originaltekst
Nils m/Skils

Nils m/Skils (født 1980 Nils Bjelland Grønvold) er en norsk rapper fra Gjerdrum på Romerike. Han er best kjent som improvisatør innen sjangeren, men er også en aktiv låtskriver. 


== Solokarriere ==
Grønvold startet å rappe i 1994 i en alder av 14 år. Ett år senere startet han og to venner trioen Point. Kort tid etter dannet Nils og Storebror (hans makker fra Point) et rap-kollektiv med blant andre Rissimo, Makaber Kadaver, JænDMæn, Dj Neekoh, Dj Kaffka og Droolian. Sammen kalte de seg RatPack. Kort tid etter oppstarten vant Grønvold også sin første battle, Rock The Spot 2003. 
Samme høst ble han invitert med på turné for Rikskonsertene av Skranglebein. Mens Ratpack var et hobbyprosjekt, gjorde Grønvold og Skranglebein flere omfattende turneer for Rikskonsertene og Kulturell skolesekk i årene 2004 og 2005. Samtidig ga han med Point ut sin første demo for salg fra hånd til hånd, Demo'n, og vant flere battles (Battle i Sentrum  ’04 og ’05, Straight Spittin’). Da Ratpack gikk hver til sitt i 2005 fant medlemmene fra Romerike (Grønvold, Storebror, Rissimo, JænDMæn, dj Neekoh og Droolian) sammen i konstellasjonen RIP Crew (Rossin I Pølsa). Gruppa har siden starten av vært lite aktiv, til tross for opptredener bl.a på Bylarm og Rockefeller. Storebror sluttet som rapper i 2007. Som soloartist slapp Grønvold sin første mixtape, Ventings i 2006. Han fulgte opp med Ventings 2 i 2007, før hans offisielle debut-album, Undergrunnslegende, kom i 2009. 
De siste tre årene har Nils m/Skils også utgjort en tredel av improvisasjonsgruppa Stor Overraskelse, som hovedsakelig jobber innen event-markedet. De andre medlemmene er Skranglebein (rap) og Droolian (beatbox). Blant jobbene Nils m/Skils har spilt er Roskildefestivalen, NRKs Idrettsgalla og Fritt Ords Ærespris.
Nils m/Skils har sammen med Rissimo de siste årene arrangert battles i Oslo gjennom Skeez TV.


== Diskografi ==
Point – Demo`n (A 2004)
Ventings Mixtape (S 2006)
Ventings 2 Mixtape (S 2007)
Undergrunnslegende (S 2009) (CD og DVD)
Rett rundt hjørnet (2015)
777 Walkover (2017)
Overflod av Bars (2018)
Overflod av Bars 2 (2019)
Ei Saa Peittää (2019)


== Eksterne lenker ==
(no) Nils m/Skils offisielle hjemmeside
(no) Offisiell nedlastningsside for albumet "Undergrunnslegende" (Krever registrering)
(no) MySpace-side
Rapper Profile on VerseTracker
Moskva kunstnerteater

Moskva kunstnerteater (russisk: Московский художественный театр им. А. П. Чехова) er et teater som ble grunnlagt i 1897 av
Konstantin Stanislavskij og Vladimir Nemirovitsj-Dantsjenko.
Teateret ble fort kjent etter at det oppførte Anton Tsjekhovs fire hovedverk i nært samarbeid med forfatteren.
Teaterbygningen befinner seg i nærheten av Tverskaja-gaten, bare et par kvartaler nordvest for Den røde plass.


== Eksterne lenker ==
(en) Moscow Art Theatre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arkeologiåret 1828

Arkeologiåret 1828 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1828.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==


== Funn ==


== Publiseringer ==
Det prøyssiske vitenskapsakademiet starter utgivelsen av Corpus Inscriptionum Graecum med August Böckh som redaktør.


== Fødsler ==
17. april – Johanna Mestorf, tysk arkeolog, museumsdirektør og professor (død 1909)
2. mai – Désiré Charnay, fransk oppdager og arkeolog (Mexico og Mellom-Amerika) pioner innen bruk av fotografi for å dokumentere oppdagelsene sine (død 1915)
24. september – Girolamo Torquati, italiensk historiker og arkeolog (død 1897)
14. desember – Arsenio Crespellani, italiensk arkeolog og numismatiker (død 1900)
Frank Calvert, utvandret engelsk amatørarkeolog (død 1908)


== Dødsfall ==


== Referanser ==


== Se også ==
Stanislav Sjusjkevitsj

Stanislav Stanislavovitsj Sjusjkevitsj (1934–2022) var en hviterussisk (belarusisk) politiker og vitenskapsmann. Han var formann for Hviterusslands øverste sovjet i perioden 1991–1994, og dermed landets første statsoverhode etter uavhengigheten fra Sovjetunionen. 

Som politiker støttet Sjusjkevitsj frie markedskrefter og demokratiske reformer, og spilte en nøkkelrolle i opprettelsen av Samveldet av uavhengige stater, blant annet gjennom Minsk-avtalen.
Det siste valget til øverste sovjet var i 1991 og kommunistpartiet fikk flertall av setene mens folkefronten tok 10 % av plassene. Landets ledelse ved oppløsningen av Sovjetunionen var ikke forberedt på uavhengighet. Ledelsen i Belarus støttet kuppmakerne i Moskva i august 1991. Lederen for landets øverste sovjet gikk av og fysikkprofessor Sjusjkevitsj ble ny leder. Sjusjkevitsj førte en politikk med vekt på nasjonal selvstendighet og moderate reformer. Folkefronten ville ha omfattende reformer som ble blokkert av gamle kommunistpartimedlemmer som satt i nøkkelposisjoner. Landet sluttet seg til Samveldet av uavhengige stater (SUS) 8. desember 1991.Folkefronten innledet i 1992 en kampanje for å få gjennomført en folkeavstemning om nyvalg til nasjonalforsamlingen, kravet om folkeavstemning ble avvist i 1992 og påny i 1993, slik at valgte representanter ble sittende ut perioden til det ordniære valget i 1995. Statsminister Vjatsjaslaŭ Kebitsj var landets reelle leder mens Sjusjkevitsj ble redusert til en hovedsakelig symbolsk figur. Sjusjkevitsj irriterte nasjonalforsamlingen blant annet ved å hevde en selvstendig linje overfor Russland og han ble forsøkt felt i 1993. I november 1993 anklaget Aleksandr Lukasjenko, leder for antikorrupasjonskomiteen, Sjusjkevitsj og Kebitsj for korrupsjon. Sjusjkevitsj ble på bakgrunn av disse anklagene presset til å gå av i januar 1994 og ble erstattet av Mjetsjyslaw Hryb (en av Kebitsjs allierte). I nasjonalforsamlingen stemte 209 (inkludert Folkefronten) for å avsette Sjusjkevitsj, mens stemte 36 stemte mot.Før sin presidentperiode var Sjusjkevitsj en fremstående vitenskapsmann og medlem av det hviterussiske vitenskapsakademiet. Han hadde doktorgrad i fysikk og matematikk.
Stanislav Sjusjkevitsj ble innlagt på sykehus på intensivavdelinh i april 2022, grunnet covid-19. Han døde i Minsk natt til 4. mai.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brandt-Hansen, Anne (1997). Hviterussland: det usynlige landet. Kjeller: Forsvarets forskningsinstitutt. ISBN 8246401742. 
Kolstø, Pål (1999). Nasjonsbygging: Russland og de nye statene i øst. Oslo: Universitetsforl. ISBN 8200129187.