jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Palau de la Música Catalana

Palau de la Música Catalana (Den katalanske musikkens palass) er et konserthus i Barcelona som ble oppført i perioden 1905–1908 av den katalanske arkitekten Lluís Domènech i Montaner. Palau de la Música Catalana var Spanias første bygning uten bærende yttervegger. Den har både blitt hylla for sin prakt og kritisert for sin usle akustikk, men er uansett en av Barcelonas mest populære bygninger. Det har imidlertid ikke alltid vært slik. På slutten av 1920-tallet ble det diskutert flittig om man skulle rive bygningen på grunn av den dårlige akustikken.
Palau de la Música Catalana ble erklært verneverdig i 1971 og ble renovert på 1980-tallet. I 1997 kom den med på UNESCOs verdensarvsliste, som representant for den katalanske modernismen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Palau de la Música Catalana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Palau de la Musica Catalana – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Hallénparken

Hallénparken (kalles også Hallénhaven/Hallénhagen) er en park i bydel Grünerløkka, i Oslo, rett syd for ring 2. Den delen av parken som vender mot krysset Christian Michelsens gate / Vogts gate heter Johan Sverdrups plass.


== Beliggenhet og bebyggelse ==
Hallénparken avgrenses av Biermanns gate og boliger fra rundt 1980 til Valdresgata i syd, en hage i øst, Christian Michelsens gate (ring2) i nord og Valdresgata og Vogts gate i vest.


== Parken ==
Parken er 13,5 dekar stor inklusive Johan Sverdrups plass syd for Ring 2. I parken ligger et uthus og en drengestue som brukes til beboelse og lager, med adresse Holsts gate 13. I det meste av parken er det trær, mange lind, lønn, spisslønn og kirsebær.Hallénparken barnehage ligger øst i parken med adresse Christies gate 40 og 42.


== Historie ==
Løkken Vennelyst ble utskilt fra Nedre Foss (på dagens Grünerløkka) i 1816. Den ble i årene som fulgte utvidet til 47 mål, på begge sider av dagens Christian Michelsens gate. I 1820 ble det oppført en toetasjers empirebygning i mur som hovedhus. I 1882 kjøpte firma Brødrene Hallén firma Lilloes garveribygning, senere adresse Holsts gate 24B, og bygget her opp garveri, hanskefabrikk, fargeri og pelsfabrikk. I 1891 kjøpte brødrene Hallén resten av Vennelyst, som da var 24 mål. Wilhelm Hallén hadde da bygget seg Villa Kveldsro i Østgaards gate 17 nordøst på eiendommen (revet i 1983).
Christian Michelsens gate ble lagt tvers over løkken i annen halvdel av 1930-årene. Kommunen kjøpte løkkeeiendommen i 1972, og bygningene og parken ble regulert til spesialområde bevaring i 1975. Hovedhuset brant ned i 1985.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oslo byleksikon, artikkel Vennelyst, side 471-2
Oslo bystyre. Sak 450/1975. Reguleringsplan for Hallénhaven.
Else Boye: «Løkken Vennelyst». I: Byminner, 4/1985, ss. 16-21


== Eksterne lenker ==
Hovedbygningen på løkken vennelyst. Foto 1968. Fra oslobilder.no. Besøkt 24.6.2019.
Fylkesvei 8100

Fylkesvei 8100 går mellom Hamningberg i Båtsfjord og Svartnes i Vardø kommune.


== Nasjonal turistvei ==

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 341 (Finnmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 BåtsfjordUten navn 


== Fremtid ==
Det finnes forslag om en vei mellom Hamningberg og Båtsfjord. Det mangler kun 25 km fordi det er en kommunal vei med fast dekke mellom Syltefjorden og Båtsfjord. Det er ikke noen tidsplan besluttet på det. Den må gå gjennom Syltefjorddalen naturreservat og Persfjorden-Syltefjorden landskapsvernområde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv8100
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 8072

Fylkesvei 8072 (Fv8072) går mellom Mehamn og Gamvik i Gamvik kommune. Veien er 20,3 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 263 (Finnmark). En 51 m lang arm av fylkesvei 888 til Mehamn skole ble overført til Fv8072, denne er fortsatt primær fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Gamvik
Uten navn 

Kvalvikveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv8072
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Orlando Brown

Orlando Brown (født 4. desember 1987 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller og artist. Han er kjent fra TV-serien That's so Raven og filmen The Moving.


== Filmografi ==


=== Film ===


=== Television ===


== Diskografi ==


=== Album ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Orlando Brown på Internet Movie Database 
(fr) Orlando Brown på Allociné 
(en) Orlando Brown på AllMovie 
(en) Orlando Brown hos The Movie Database 
(en) Orlando Brown hos Behind The Voice Actors
Anders Valde

Anders Valde (født 14. mai 1980 i Bergen, Norge) er en nordnorsk fotograf med base i Oslo.


== Biografi ==
Valde flyttet med familien til Bodø i 1985 hvor han bodde til han var ferdig med videregående skole i 2000.
Han flyttet så til Bergen hvor han oppholdt seg i et år før han flyttet til Bournemouth på sørkysten av England, for å studere fotografi ved Bournemouth Institute of Art and Design. Her gikk han fra høsten 2001, inntil han fullførte sin bachelor i fotografi, våren 2004.
Etter fullført bachelor flyttet han tilbake til Norge hvor han hadde sin første separatutstilling på Bodø Kunstforening i august 2004. Med i utstillingen var blant annet bilder av gamle Bodø svømmehall. Noen av disse ble oppkjøpt av Bodø kommune og henger nå permanent i inngangspartiet til Bodøs nye svømmehall ved Bodø spektrum.
I perioden 2004-2006 arbeidet Valde med forskjellige gruppeutstillinger samt en utsmykking på Myre i Vesterålen. 
Valde begynte høsten 2006 på en mastergrad i kunst ved Statens kunstakademi i Oslo, noe han planlegger å fullføre i 2008.


== Kunst ==
I de tidlige arbeidene behandlet Valde gjerne temaer som menneske, natur og arkitektur i bildene sine. Arbeidet var da innenfor en klassisk fotografisk tradisjon, hovedsakelig inspirert av den tyske fotografiske skolen og da især arbeidet til Bernt og Hilla Becher og Thomas Struth. Han hentet også inspirasjon fra viktige, moderne, amerikanske fotografer som William Eggelston, Stephen Shore og Joel Sternfeld. 
I de siste årene har arbeidet beveget seg vekk fra rent fotografisk arbeid og over i samtidskunst-feltet med mer fokus på konseptuelle idéer. Bruken av fotografi er fortsatt sterkt tilstede, men Valde arbeider mer med funnet materiale som for eksempel bilder fra filmer, arkiver, aviser og Internett, i motsetning til selv å fotografere bildene. Disse blir så satt sammen og brukt i installasjoner hvor også tredimensjonale, skulpturelle elementer står sentralt.
Et gjennomgangstema i arbeidene til Valde er interessen for modernismen og spesielt modernistisk arkitektur og design.
Valde har også fotografert bilder til albumcover for blant andre jazzmusikere Jan Gunnar Hoff og Tore Johansen og for popartist Magnus Eliassen.


== Utstillinger ==
Anders Valde har siden starten av utdanningen sin hatt én separatutstilling på Bodø Kunstforening i 2004. I tillegg har han vært representert med bilder eller installasjoner i et mangfold av gruppeutstillinger i blant annet Oslo, Norge - Bodø, Norge (Den 58. og den 60. Nordnorske kunstutstilling) - London, England - Bournemouth, England - Lusaka, Zambia.


== Kilder ==
Intervju med Anders Valde på e-post, november 2007Anders Valdes offisielle hjemmeside


== Eksterne lenker ==
Anders Valde offisiell hjemmesideCover for Tore Johansen-plateArtikkel i Avisa Nordland 2004 om Anders ValdeArtikkel fra kunstinordland.no om utsmykning på Myre
Fylkesvei 8074

Fylkesvei 8074 går mellom Hopseidet i Lebesby og Skjånes i Gamvik kommune. Veien er 24,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 264 (Finnmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 LebesbyUten navn 

 GamvikUten navn 

IvarsfjordSkjånesveien 

Endepunkt Skjånes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv8074
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Ådel Gjøstein Blom

Ådel Gjøstein Blom (født 12. april 1919 i Stavanger, død 19. juli 1990 i Oslo) var en norsk folklorist.
Hun drev sammen med sin mann, høyesterettsdommer Knut Blom (1916–1996), illegalt arbeid under krigen. Da freden kom var hun med på å avvæpne kollaboratører for den tyske okkupasjonsmakten. En spesiell episode, som hun selv omtalte som en hoderystende dumhet, var da hun med sin mann og noen venner i frigjøringsdagene i mai 1945 rykket ut da det ble meldt om skyting i Storgaten. Heldigvis var skytingen over innen de kom frem, for de hadde selv verken skytevåpen eller noen forutsetning for å utrette noe i en slik situasjon.
Ådel Blom tok høyere utdanning i voksen alder, og tok magistergraden i folkloristikk i 1967. Hun ble forskningsstipendiat gjennom NAVF og hjelpelærer ved Universitetet i Oslo, universitetetslektor i 1973 og senere førsteamanuensis. Hun ble innført i arbeidet med de norske middelalderballadene av professor Svale Solheim. 
Som katolikk fattet hun blant balladegenrene spesielt interesse for legendevisene, og det var også dette som ble hennes emne for doktorgraden i 1984. Ådel Blom døde av kreft etter et kort sykeleie og etter å ha vært pensjonist i kun ett års tid.


== Bibliografi ==
Ballader og legender. Fra norsk middelalderdiktning. Universitetsforlaget. Oslo 1971.
(Sm.m. Olav Bø:) Norske balladar i oppskrifter frå 1800-talet. Det Norske Samlaget. Oslo 1973. ISBN 82-521-0192-5
Folkeviser i arbeidslivet. En analyse av visenes funksjon. Universitetsforlaget. Oslo 1977. ISBN 82-00-09449-9
Visor i kulturell kommunikation (s. 129-142). Nils-Arvid Bringéus & Göran Rosander (utg.): Kulturell kommunikation. Föreläsningar och diskusionsinlägg vid 21:a Nordiska etnologkongressen i Hemse, Gotland 12-15 juni 1978. Bokförlaget Signum. Lund 1979. ISBN 91-85330-19-1
Norsk legendevisemateriale – en muntlig overlevert diktning. Studie over formler og litterær innvirkning. [Dr.-gradsavhandling.] Solum Forlag. Oslo 1985. ISBN 82-560-0400-2
Norske mellomalderballadar 1. Legendeviser. Instituttet for sammenlignende kulturforskning Serie B: Skrifter LXVI. Universitetsforlaget. Oslo 1977. ISBN 82-00-14202-7


== Hyllest fra kolleger ==
Seminar i visedikting i høve av at Ådel Gjøstein Blom og Odd Norland fylte 60 år i 1979 (s. 31-78). Reimund Kvideland (red.): Tradisjon. Tidsskrift for folkeminnevitskap Nr. 11 – 1981.


== Referanser ==
Ensiferum (album)

Ensiferum er det første albumet til det finske folk metal bandet Ensiferum.
Det ble gitt ut januar 2001 på Spinefarm Records.


== Sporliste ==
«Intro» – 1:50
«Hero In a Dream» – 3:40
«Token of Time»  – 4:16
«Guardians of Fate» – 3:34
«Old Man (Väinämöinen)» – 5:33
«Little Dreamer (Väinämöinen Part II)» – 5:21
«Abandoned» – 6:50
«Windrider»– 5:41
«Treacherous Gods» – 5:12
«Eternal Wait» – 5:14
«Battle Song» – 3:20
«Goblins' Dance» – 4:29Alle tekstene er skrevet av Mäenpää unntatt «Goblins' Dance» som ble skrevet av Valtias Mustatuuli.
Digipak versjonen inneholder en coverlåt: Judas Priests «Breaking the Law».
I noen versjoner er «Goblins' Dance» ført opp som et bonusspor


== Medlemmer ==
Jari Mäenpää – Gitar, vokal
Markus Toivonen – Gitar
Jukka-Pekka Miettinen – bass
Oliver Fokin – Trommer


=== Gjestemusikere ===
Trollhorn – keyboard
Marita Toivonen – kantele
Johanna Vakkuri – Vokal
Teemu Saari – Vokal
Antti Mikkonen – Vokal


== Kilder ==

(en) Ensiferum (album) på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Ensiferum på Discogs 
(en) Ensiferum på MusicBrainz 
(en) Ensiferum på Encyclopaedia Metallum 
(en) Ensiferum på Spotify 
(en) Ensiferum på AllMusic
1997–1999

1997-1999 er et samlealbum av tidligere demoer fra Viking/folk metal-bandet Ensiferum, utgitt i begrenset opplag og solgt via hjemmesiden og på konserter. 4. april 2005 ble det annonsert at albumet ikke lengre ville bli solgt via hjemmesiden deres.Albumet er sammensatt av materiale fra følgende demo-plater:

Spor 1-3 fra «Demo I» (1997)
Spor 4-7 fra «Demo II» (1999)
Spor 8-12 fra «Hero In a Dream» (1999).


== Sporliste ==
«Frost»
«Old Man» (Väinämöinen)
«Knighthood»
«Dreamer's Prelude»
«Little Dreamer» (Väinämöinen part II)
«Warrior's Quest»
«White Storm»
«Intro»
«Hero in a Dream»
«Eternal Wait»
«Battle Song»
«Guardians of Fate»


== Medlemmer ==
Jari Mäenpää – gitar, vokal
Markus Toivonen – gitar
Sauli Savolainen – bass (spor 1-3)
Kimmo Miettinen – trommer (spor 1-3)
Jukka-Pekka Miettinen – bass (spor 4-12)
Oliver Fokin – trommer (spor 4-12)


== Referanser ==
Asbjørn Johannessen

Asbjørn Johannessen (født 1965 i Tromsø) er en norsk jazzmusiker (altsaxofon) utd. ved jazzlinja (NTNU) i Trondheim mellom 1991 og 1996.


== Johannessen har bl.a medvirket i ==
1983 Tromsø Storband1983 «Collage» – nordnorsk pop-/ jazzrockband 1987 Bodega Band – Studentersamfundet i Trondhjem1989 Stett – nordnorsk jazzsekstett1989 Nordkalottstorbandet under ledelse av Simo Salminen1990 S. Møller storband – Studentersamfundet i Trondhjem1992 turné med jazzlinja (NTNU) med bl.a Øyvind Brække, Stian Carstensen, Torbjørn Engan, Svein Olav Herstad, Per Mathisen, Kjersti Stubø1993 Kongsberg Jazzfestival: jamkomp sammen med Maria Kannegaard, Ingebrigt Flaten og Fredrik Wallumrød1995 Ingebrigt Flaten kvartett med Håvard Wiik og Magnus Forsberg1995 Moldejazz: «Sonus in obscuri» m/ Erling Aksdal
1996 Dølajazz: gjestesolist med James Dickenson trioegne band:1992 Asbjørn Johannessen kvintett med Øyvind Brække, Svein Olav Herstad, Ingebrigt Flaten og Torbjørn Engan
1992-1996 «Very Early» trio med Vigleik Storaas og Bjørn Alterhaug. I starten med Harald Johnsen feat. Ernst-Wiggo Sandbakk.1995-1996 Konserterende øvingstrio med Steinar Raknes og Paal Nilssen-Love 


== Diskografi ==
1981 Norgez Bank «Energi mot Apati» (12" EP)1985 «Tonomania» Toneheim folkehøyskole (12" LP) 1987 Bodega Band – vol. IV, Plateselskapet, Studentersamfundet i Trondhjem BBLP 004 (12" LP)  1993 S. Møller Storband (EC) 2001 Distant reports – Jazz from North Norway, Gemini Records GMCD 103 (innspilt kutt med «Very Early» fra 19. januar 1996)


== Eksterne lenker ==
(en) Asbjørn Johannessen på Discogs
Dragonheads

Dragonheads er en EP av det finske viking/folk metal bandet Ensiferum. Det ble utgitt  15. februar 2006 av Spinefarm Records. Det er det første Ensiferum albumet med de nye medlemmene Petri Lindroos, Sami Hinkka og Janne Parviainen. Mikset på Finnvox Studios. Warrior's Quest og White Storm er ny-innspillinger fra bandets andre demo. «Finnish Medley» er en melodi fra de tradisjonelle finske stykkende Karjalan Kunnailla, Myrskyluodon Maija, og Metsämiehen Laulu.


== Sporliste ==
«Dragonheads» – 5:21
«Warrior's Quest» – 4:53
«Kalevala-Melody» – 1:47
«White Storm» – 4:56
«Into Hiding» (Amorphis cover) – 3:49
«Finnish Medley» – 5:09


== Medlemmer ==
Petri Lindroos – Vokal, Gitar
Markus Toivonen – Gitar, Vokal, Percussion
Meiju Enho – Keyboard
Sami Hinkka – Bass, Vokal
Janne Parviainen – Trommer


=== Gjestemusikere ===
Kaisa Saari – Vokal på nr 6, Opptaker på nr. 3
Vesa Vigman – Mandolin på nr. 3
Frostheim – Kantele på nr. 3


== Kilder ==

(en) Dragonheads på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Dragonheads på Discogs 
(en) Dragonheads på MusicBrainz 
(en) Dragonheads på Encyclopaedia Metallum 
(en) Dragonheads på Spotify 
(en) Dragonheads på AllMusic
Fylkesvei 8032

Fylkesvei 8032 går mellom Klubbukt og Lyngsletta i Hammerfest kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 134 (Finnmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 HammerfestKlubbuktveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv8032
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Victory Songs

Victory Songs er det tredje full-lengde albumet av det finske viking / folk metal–bandet Ensiferum. Det ble utgitt den 20. april 2007 av Spinefarm og er det første albumet som ble spilt inn med de nye medlemmende: Petri Lindroos, Sami Hinkka og Janne Parviainen, og det siste til Meiju Enho.


== Sporliste ==
«Ad Victoriam» – 3:10
«Blood is the Price of Glory» – 5:17
«Deathbringer from the Sky» – 5:10
«Ahti» – 3:55
«One More Magic Potion» – 5:22
«Wanderer» – 6:32
«Raised by the Sword» – 6:10
«The New Dawn» – 3:42
«Victory Song» – 10:38
«Lady in Black» – 9:56 (Uriah Heep-cover)
Bonusspor på Limited Edition-versionen


== Medlemmer ==
Petri Lindroos – Gitar, Vokal
Markus Toivonen – Gitar, Vokal
Meiju Enho – Keyboards
Sami Hinkka – Bass, Vokal
Janne Parviainen – Trommer, Slagverkinstrumenter


== Eksterne lenker ==
(en) Victory Songs på Discogs 
(en) Victory Songs på MusicBrainz 
(en) Victory Songs på Encyclopaedia Metallum 
(en) Victory Songs på Spotify 
(en) Victory Songs på AllMusic
Fylkesvei 8028

Fylkesvei 8028 går mellom Sulladannjárga og Gárgu i Hammerfest kommune. Veien er 25,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 132 (Finnmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 HammerfestNeverfjordveien 

NeverfjordVargsundveien 

Saraby
Endepunkt Gárgu


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv8028
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Akerryggen

Akerryggen (kalles også Akersryggen og Akerskammen) er høydedraget fra Akersneset ved fjorden, der Akershus slott og festning ligger, nordover langs Akersgata, Akersveien og Vår Frelsers gravlund og videre til St. Hanshaugen. Akersgata ligger i hele sin lengde gjennom sentrum høyest, med skrånende terrenng til begge sider. Langs Akerryggen ligger flere utsiktspunkter:

Kontraskjæret med sikt mot Pipervika og Rådhusplassen
Egebergløkka og Gamle Aker kirkegård med utsikt mot hele østkanten / indre øst og Ekebergskrenten
St. Hanshaugen med utsikt til fjorden og det meste av indre by og høyeste punkt på Akerryggen, 83 meter over havet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NB!registeret, Riksantikvarens hjemmeside. Velg Akersryggen i venstre kolonne (besøkt 9. januar 2011)


== Bilder ==
Kutlingfisker

Kutlingfisker er en undergruppe av piggfinnefisker. De fleste artene tilhører gruppen kutlinger. 


== Litteratur ==
Nelson, Joseph S. (2006). Fishes of the World (4 utg.). Edmonton. ISBN 0-471-25031-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) kutlingfisker – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) kutlingfisker i Encyclopedia of Life 
(en) kutlingfisker hos Fauna Europaea 
(en) kutlingfisker hos Fossilworks 
(en) kutlingfisker hos ITIS 
(en) kutlingfisker hos NCBI 
(en) Kategori:Gobioidei – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gobioidei – detaljert informasjon på Wikispecies
Kobayashi-ryu

Kobayashi-ryu (Kobayashi Shōrin-ryū) er en gren av shōrin-ryū karate. Grenen ble grunnlagt av Chōshin Chibana i 1915.
Man trener med de gamle tradisjonelle våpen, som sai, bo, jō, jutte, naginata, nunchaku og 
spyd. På sort belte-nivå lærer man også å bruke en båtåre.
En av de fremste eksperter på shorin-ryu og kobayashi-ryu er master Sid Campbell.
J Dilla

James Dewitt Yancey (født 7. februar 1974, død 10. februar 2006), bedre kjent som J Dilla eller Jay Dee, var en amerikansk hiphop-produsent og MC. Han ble først kjent på 1990-tallet i Detroit, Michigan. Han begynte sin karriere som «Jay Dee», men brukte navnet «J Dilla» fra 2001. Mange kritikere kaller J Dilla en av de mest innflytelsesrike produsentene i hiphop noensinne. Han ble ofte kalt «din favorittprodusents favorittprodusent». Artister som Common, Kanye West, Busta Rhymes og Pharrell Williams beundret J Dillas arbeid. 
I 2004 verserte det rykter om at J Dilla hadde utviklet en sjelden blodsykdom kalt TTP. I 2005 var han blitt så syk at han måtte sitte i rullestol under opptredener.
Han døde 10. februar 2006. Den offisielle dødsårsaken var hjertestans.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Joseph Finder

Joseph Finder (født 1958 i  Chicago, Illinois, USA) er en amerikansk forfatter. 
Finder tilbrakte store deler av barndommen i Afghanistan og Filippinene før familien returnerte til USA. Han ble uteksaminert med summa com laude og Phi Beta Kappa i Russian Studies ved Harvard University, og har senere undervist ved dette universitetet.
Finders første roman, The Moscow Club (1991), omhandlet et KGB-kupp mot Mikhail Gorbatsjov. Seks måneder senere ble et lignende kupp faktisk forsøkt. Romanen ble solgt til 30 land. Finders andre roman, Extraordinary Powers (1994), om en sovjetisk muldvarp i CIA, ble utgitt bare dager før den sovjetiske muldvarpen Aldrich Ames ble avslørt. The Zero Hour (1996) var den første romanen noen gang skrevet med offisiell bistand fra CIA og FBI. Flere av hans romaner har vunnet priser.
Finder er en av grunnleggerne av foreningen International Thriller Writers. Han er finansrådgiver for New England-avdelingen av P.E.N., medlem av Association of Former Intelligence Officers, og skriver om internasjonale politikk og spionasje for en rekke publikasjoner, inkludert The New York Times og The Washington Post.


== Bibliografi ==
Red Carpet: The Connection Between the Kremlin and America's Most Powerful Businessmen (1983)
The Moscow Club (1991)
Extraordinary Powers (1994)
The Zero Hour (1996)
High Crimes (1998)
Paranoia (2004)
Company Man (2005) (også utgitt som No Hiding Place)
Killer Instinct (2006)
Power Play (2007)


=== Oversettelser til norsk ===


== Priser og utmerkelser ==
The Gumshoe Awards for Best Thriller 2006, for Company Man
The Barry Awards for Best Thriller 2006, for Company Man
International Thriller Writers Award for best novel 2007, for Killer Instinct


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Joseph Finder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
St. Olavsloppet

St. Olavsloppet  (tidligere: St. Olofsloppet) er en årlig landeveisstafett som avholdes i slutten av juni mellom Trondheim og Östersund, henholdsvis i Trøndelag og Jämtland. Stafetten er oppkalt etter kong Olav Haraldsson, som var konge i Norge 1015–1028. Etappene har utgangspunkt i deler av den samme ruten som Kongen fulgte fra Novgorod i Russland til Trøndelag i 1030 for å kristne Norge.


== Navn ==
St. Olavsloppet har sitt navn fra Olav Haraldsson av Norge. På folkemunne er stafetten kjent som Loppet.


== Organisering ==
Det er veksling mellom start og målgang hvert annet år, slik at med start i Trondheim går stafetten i retning av Østersund. Den går motsatt vei ved start i Østersund. Løpet går gjennom Trøndelag og Jämtlands län. Lagene som deltar er en blanding av profesjonelle lag, lokale idrettslag, familielag, bedriftslag og andre.
I Trondheim er start og målgang ved det historiske Torvet, like ved Olavstatuen, mens den i Østersund vanligvis befinner seg i nærheten av torget der. Underveis i stafetten passerer deltakerne flere byer, severdigheter og minnesmerker. Blant disse er Åre, Levanger, Verdal og Stiklestad og Steinvikholm slott.
Løpet følger Olavsleden, med utgangspunkt i ruten fra Østersund gjennom Rödön, Alsen, Åre, Sandvika og Stiklestad.


== Historie ==
Løpet har blitt arrangert siden 1988, og går over fire dager, fra onsdag til lørdag. I 2014 og 2015 gikk starten i Trondheim. I 2016 og 2017 gikk starten i Östersund. I 2016 stilte ca. 7000 løpere opp til en eller flere etapper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted