jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Samuel Berger

Samuel Berger (født 25. desember 1884 i Chicago i Illinois, død 23. februar 1925 i San Francisco i California) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.
Berger ble olympisk mester i vektklassen tungvekt i boksing under OL 1904 i St. Louis. Han beseiret Charles Mayer i finalen. Det var kun tre deltakere i klassen, alle fra USA.


== OL-medaljer ==
1904  St. Louis -  Gull boksing, tungvekt  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Samuel Berger – Olympics.com 
(en) Samuel Berger – Olympic.org 
(en) Samuel Berger – Olympedia 
(en) Samuel Berger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Samuel Berger – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Samuel Berger – BoxRec
Fredstraktaten i Amiens

Fredstraktaten i Amiens ble underskrevet av den 25. mars 1802 av Joseph Bonaparte og Charles Cornwallis som en «endelig fredsavtale» mellom Frankrike og Storbritannia.
Gjennom avtalen lovte britene å levere Malta tilbake til malteserordenen, Egypt tilbake til Tyrkia, Ceylon til Nederlandene og Trinidad til Spania. Britene anerkjente også den franske republikken og kong Georg III fjernet den historiske tittelen «Konge av Frankrike» fra sine øvrige titler. Franskmennene lovte å trekke seg tilbake fra Napoli og Roma.
Freden kom i stand etter at den krigshissende William Pitt den yngre hadde gått av som britisk statsminister i 1801. Han ble erstattet av Henry Addington som straks tok kontakt med Napoléon Bonaparte (bror av Joseph Bonaparte) med et forslag til fredsavtale. Sjefsforhandlere for Frankrike var Charles-Maurice de Talleyrand og Joseph Bonaparte. For Storbritannia var Robert Jenkinson, 1. jarl av Liverpool.
Freden varte ikke lenge; Napoleonskrigene brøt ut i 1803, og i 1804 var William Pitt d.y. igjen britisk statsminister.


== Litteratur ==
Lindqvist, Herman (2008): Napoleon, ISBN 8251623952


== Eksterne lenker ==
 (en) Treaty of Amiens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
George Bryant

George Phillip «Phil» Bryant (født 22. februar, 1878 død 18. april 1938) var en amerikansk bueskytter.
Bryant ble dobbel olympisk mester i bueskyting under OL 1904 i St. Louis. Han vant både Double York round og Double American round. I tillegg tok han bronse i lagkonkurransen


== OL-medaljer ==
1904  St. Louis -  Gull bueskyting, Double York round
1904  St. Louis -  Gull bueskyting, Double American round
1904  St. Louis -  Bronse bueskyting, lagkonkurranse


== Eksterne lenker ==
(en) George Bryant – Olympedia 
(en) George Bryant – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) George Bryant – databaseOlympics.com (arkivert)
Lokslekten

Lokslekten (latin: Cystopteris) er slekt av bregner innenfor storburknefamilien (Woodsiaceae), som igjen inngår i en større, monofyletisk orden, nemlig Polypodiales. Smith et al (2006) regner også den familien Cystopteridaceae til storburknefamilien.  
Lokslekten har små og spinkle, lite behårede arter med krypende jordstengler og 2-3 ganger finnede, enkeltvise blader. Artene har slør (indusium), men de blir tidlig visne om høsten. Kromosomtallet (x) er 42 hos Cystopteris.
I Norge vokser artene Kalklok (Cystopteris alpina), *Fjell-lok (Cystopteris montana), Skjørlok (Cystopteris fragilis), og den sjeldne Sudetlok (Cystopteris sudetica) som i Norden kun vokser i Hedmark. I Himalaya går fjell-lok opp til 4.100 moh. 
Det er dessuten registrert den sterile hybriden Cystopteris alpina x fragilis i Nordland og Troms. 


== Underslekter og arter ==
Lokslekten (Cystopteris), 15-20 arter, 5 underarter, 3 varianter, 3 hybrider
Kalklok (Cystopteris alpina) (Europa, Lilleasia)
Fjell-lok (Cystopteris montana) (nordlige halvkule, Taiwan, N-India, SV-Kina, Himalaya)
Sudetlok (Cystopteris sudetica) (Øst-Europa, Nord-Asia, Nepal)
Skjørlok (Cystopteris fragilis) ssp. fragilis (hele kloden)
Berglok (Cystopteris fragilis var./ssp. dickieana)
Cystopteris fragilis ssp. huteri
Cystopteris fragilis ssp. pseudoregia (Europa)
Cystopteris fragilis var. apiiformis
Cystopteris fragilis var. altajensis (Russland)
Cystopteris fragilis var. aprica (Sibir)
Cystopteris fragilis var. macrosorifera (Sibir)
Cystopteris fragilis var. pseudoathyrium (Sibir)
Cystopteris filix-fragilis (Europa)
Cystopteris bulbifera eller «Bulblet Bladderfern»
Dickie-lok (Cystopteris dickieana)
Douglas-lok (Cystopteris douglasii)
Cystopteris guizhouensis (Kina)
Cystopteris kansuana
Cystopteris laurentiana eller «St. Lawrence Bladderfern»
Cystopteris membranifolia
Cystopteris modesta
Cystopteris moupinensis
Cystopteris pellucida
Cystopteris protrusa eller «Lowland Bladderfern»
Cystopteris sandwicensis
Reeves-lok (Cystopteris reevesiana)
Tasmania-lok (Cystopteris tasmanica) (Australia)
Tennessee-lok (Cystopteris tennesseensis) (Nord-Amerika)
Cystopteris tenuifolia
Cystopteris tenuis eller «Upland brittle Bladderfern»
Cystopteris ulei
Utah-lok (Cystopteris utahensis) (Nord-Amerika)
Cystopteris viridula
Underslekt Acystopteris, 3 arter
Acystopteris japonica (Asia)
Acystopteris taiwaniana (Asia)
Acystopteris tenuisecta = syn. Cystopteris tenuisecta (Asia)
underslekt Pseudocystopteris, 2 arter
Pseudocystopteris atkinsoni
Pseudocystopteris spinulosa


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lokslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Lokslekten hos Artsdatabanken 
(sv) Lokslekten hos Dyntaxa 
(en) Lokslekten hos ITIS 
(en) Lokslekten hos NCBI 
(en) Lokslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Lokslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Cystopteris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cystopteris – detaljert informasjon på Wikispecies 
A. R. Smith, K. M. Pryer, E. Schuettpelz, P. Korall, H. Schneider, P. G. Wolf. 2006. "A classification for extant ferns". Taxon 55(3), 705-731 (pdf Link).
Liste over Cystopteris-arter.
Kirenga

Kirenga (russisk: Киренга) er ei elv i Irkutsk oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til Lena, og er 746 kilometer lang, med et nedbørfelt på 46 600 km². Kirenga er islagt fra begynnelsen av november til slutten av april. De viktigste sideelvene er Ulkan, Minja og Khanda. Byen Kirensk ligger ved elvas munning.


== Referanser ==
Jakob A. Lothe

Jakob Mathias Antonson Lothe (født 14. november 1881 på Lote i Gloppen, død 17. juni 1975) var en norsk politiker, og stortingsrepresentant for Venstre.


== Biografi ==
Lothe ble uteksaminert fra Volda lærerhøgskole i 1901, og studerte ved Norges lærerhøgskole 1922–1923. Lothe var lærer i Leikanger fra 1901-1902 og på Gloppen folkeskole fra 1902-1922 og Gloppen framhaldsskole fra 1922-1928, og på Firda mellomskole fra 1928-1935. I 1925 tok han over gården på Lote, og drev denne ved siden av læreryrket og politikerkarrieren, til 1940. I 1925 ble han valgt inn på Stortinget og satt der til 1953 med et lite avbrekk i perioden 1928 til 1930 da han var vararepresentant for Sogn og Fjordane. Lothe var parlamentarisk leder for Venstre 1945–1951 og lagtingspresident 1945–1954.


== Stortingets presidentskap ==
1945–1954: president i Lagtinget


== Stortingskomiteer ==
1945–1949: Medlem av Den forberedende fullmaktskomité
1945–1953: Medlem av Fullmaktskomiteen , Valgkomiteen og Kirke- og skolekomiteen
1950–1953: Formann av Kirke- og undervisningskomiteen, nestformann Den forberedende fullmaktskomité og medlem av Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomité


== Se også ==
Liste over lagtingspresidenter
Liste over stortingsrepresentanter fra Gloppen kommune


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jakob A. Lothe hos Stortinget 
(no) Jakob A. Lothe hos Norsk senter for forskningsdata
Strutsevingslekten

Strutsevingslekten (latin: Matteuccia) er slekt av bregner innenfor familien Onocleaceae, som på sin side inngår i den større, monofyletiske ordenen Polypodiales.Strutsevingslekten har bare én art i vår del av verden. Den har muligens også en art i Asia, men denne kalles også Pentarhizidium, og kan også vise seg å tilhøre perlebregneslekten (Onoclea). Ytterligere en variant antatt å være en hybrid mellom de to strutsevingeartene.
Strutsvingene er lett kjennelige på sin høyreiste, symmetriske og opprette form, sin store høyde (inntil 170 cm), og klargrønne farge. Bladene står i en perfekt rosett, som sirkulært utstående «vifter». Bladene er fint lodne og smalner nedover. Srutsevingslekten har ulike fertile blad og vegetative blad, og dette er et kjennetegn for Onocleaceae-familien.
Kromosomtallet (x) er 39, 41 eller 42. Den over 1,5 meter høye, vertikale planten brukes som grønnsak både i Japan og det nordøstre USA.
Strutseving (Matteuccia struthiopteris) er i Norge sjelden på Vestlandet og Finnmark, men vokser ellers både langs kysten og i innlandet, men mindre i Rogaland og Agder enn på Østlandet. Den trives langs elver og bekker, flommark, beitemark, og på fuktige elvebredder og skråninger.


== Arter ==
Strutsevingslekten (Matteuccia)
Strutseving (Matteuccia struthiopteris) (Eurasia)
Matteuccia orientalis = syn. Pentarhizidium orientale (Øst-Asia, Japan)
Mulig hybrid: Matteuccia intermedia = syn. Pentarhizidium intermedium
Pentarhizidium
Pentarhizidium orientale = syn. Matteuccia orientalis
Pentarhizidium intermedium = syn. Matteuccia intermedia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Strutsevingslekten i Encyclopedia of Life 
(en) Strutsevingslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Strutsevingslekten hos Artsdatabanken 
(sv) Strutsevingslekten hos Dyntaxa 
(en) Strutsevingslekten hos ITIS 
(en) Strutsevingslekten hos NCBI 
(en) Strutsevingslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Strutsevingslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Matteuccia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Matteuccia – detaljert informasjon på Wikispecies 
A. R. Smith, K. M. Pryer, E. Schuettpelz, P. Korall, H. Schneider, P. G. Wolf. 2006. "A classification for extant ferns". Taxon 55(3), 705-731 (pdf Link).
Perlebregneslekten

Perlebregneslekten (latin: Onoclea) er familie av bregner innenfor familien Onocleaceae, som igjen inngår i den større, monofyletiske ordenen Polypodiales.  Av og til regnes slekten til stortelgfamilien (Dryopteridaceae). 
Perlebregneslekten er sannsynligvis monotypisk med bare én art, nemlig Onoclea sensibilis. Den andre asiatiske mulige arten, Onoclea orientalis, er synonym med stutsevingarten Matteuccia orientalis, og det er derfor uvisst om perlebregnene er monotypiske eller ikke.
Planten vokser i skogsskygge og gjerne i fuktig gjord. I USA merket innvandrerne seg at den var svært sårbar for frost, og kalte den derfor «Sensible fern».
Den er flerårig, sommergrønn, og inntil 3 meter lang inklusive krypende røtter (riozomer) med deres spredte, opprette skudd. De inntil 90 cm høye sterile skuddene er blekt gulgrønne eller mellomgrønne og sterkt flikete, og vokser spredt opp fra en krypende rot. De fertile skuddene er rødbrune og svært små med tette bladfliker, samt sporehushoper (sori) som er festet i klaser som kan minne noe om drueklaser ellerr rakler. 
Bregnen kan fremstå som en liten busk, med bladplater som kan minne litt om ferske, men spisse skudd av ask. Unge skudd er blekrøde.
Arten opptrer tidvis som en gjestende plante i Norden, men neppe i Norge. Den har utbredelse i Øst-Asia og det østlige Nord-Amerika, samt naturalisert i deler av Storbritannia og Irland.


== Arter ==
Perlebregne (Onoclea sensibilis) (Øst-Asia, østlige Nord-Amerika til Rocky Mts)
Onoclea orientalis = syn. Matteuccia orientalis (Øst-Asia, Japan)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Perlebregneslekten i Encyclopedia of Life 
(en) Perlebregneslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Perlebregneslekten hos Artsdatabanken 
(sv) Perlebregneslekten hos Dyntaxa 
(en) Perlebregneslekten hos Fossilworks 
(en) Perlebregneslekten hos ITIS 
(en) Perlebregneslekten hos NCBI 
(en) Perlebregneslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Perlebregneslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Onoclea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Onoclea – detaljert informasjon på Wikispecies 
A. R. Smith, K. M. Pryer, E. Schuettpelz, P. Korall, H. Schneider, P. G. Wolf. 2006. "A classification for extant ferns". Taxon 55(3), 705-731 (pdf Link).
Artikkel om perlebregne (Onoclea).
Småtelgslekten

Småtelgslekten (latin: Gymnocarpium) er slekt av bregner innenfor storburknefamilien (Woodsiaceae), som igjen inngår i en større, monofyletisk orden – Polypodiales.Småtelgslekten har globalt 8 arter, og er små, krypende bregner med liggende jordstilker og enkeltstående, langskaftede bladplater med trekantet form. I bladskaftet er det to karbunter, og sporehushopene (sori) er helt sirkelrunde og mangler slør (indusium). I Norge finner vi fugletelg (Gymnocarpium dryopteris), finntelg (Gymnocarpium continentale) og kalktelg (Gymnocarpium robertianum).
Det er dessuten registrert de sterile hybridene Gymnocarpium dryopteris x robertianum (Østlandet og Nord-Norge) og Gymnocarpium continentale x dryopteris (Nord-Troms, Finnmark).


== Arter ==
Fugletelg (Gymnocarpium dryopteris) (nordlige halvkule)
Finntelg (Gymnocarpium continentale) (nordlige halvkule)
Kalktelg (Gymnocarpium robertianum) (Vest-Europa, Nord-Amerika)
Gymnocarpium appalachianum (Østlige USA)
Gymnocarpium disjunctum (Nord-Amerika, østkysten av Sibir)
Gymnocarpium jessoense (Himalaya, Kina, Afghanistan, Korea, Japan, nordlige halvkule)
Gymnocarpium oyamense (Japan, Kina, Ny-Guinea)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Småtelgslekten i Encyclopedia of Life 
(en) Småtelgslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Småtelgslekten hos Artsdatabanken 
(sv) Småtelgslekten hos Dyntaxa 
(en) Småtelgslekten hos ITIS 
(en) Småtelgslekten hos NCBI 
(en) Småtelgslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Småtelgslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Gymnocarpium – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gymnocarpium – detaljert informasjon på Wikispecies 
A. R. Smith, K. M. Pryer, E. Schuettpelz, P. Korall, H. Schneider, P. G. Wolf. 2006. "A classification for extant ferns". Taxon 55(3), 705-731 (pdf Link).
Liste over Gymnocarpium-arter i USA.
Anders Lothe

Anders Matias Abrahamsen Lothe (født 23. desember 1875 på Lote, død 23. januar 1962 i Florø) var en norsk lærer, redaktør og målmann. Han var politisk aktiv, og var stortingsrepresentant for Ap.


== Biografi ==
Lothe ble født på husmannsplassen Nylendebruket (Abrahambruket) på Lote i Gloppen kommune – nå Eid kommune. Han ble uteksaminert ved Lærerskolen i Seljord i 1896. Skoleåret 1900–1901 gikk på Gloppen private millomskule, før han tok Millomskuleeksamen ved Tanks skole i Bergen. Han ble i 1901 den første eleven i landet som leverte en eksamensbesvarelse på nynorsk. Sensorene nektet å rette innleveringen, og den ble sendt til Departementet for godkjennelse. Stilen ble der godkjent.
Han var med å stifte Firda Mållag 1899, og var der formann i mange år. Han ble redaktør i avisen Firda Folkeblad i Florø i tidsrommet 1910-1915. Han var også sentral i etableringen av Firda Gymnas på Sandane.
Lothe skrev og gav ut fleire lokalhistoriske skrifter, og «Mål-reisingssoga i Sogn og Fjordane» fra 1950 er han mest kjente bok. Den omhandler blant annet striden i Nordfjord mellom Jon «Skule-Jo» Hyenes og sogneprest Jørgen Meier Heffermehl.
Lothe var stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet fra 1928–1930, og fra 1934–1945. Han satt også i bystyret og formannskapet i Florø, og har fått en gate i Florø navngitt etter seg.
Lothe gitet seg i 1902 med Kristine Henden (f. 1881), som døde i barsel i 1905 mens hun fødte tvillinger, der den ene døde tidlig. Han giftet seg på nytt med sin svigerinne, Anna Henden (1886–1964), i 1906.
Den 27. januar 1943 ble Lothe arrestert av tyske styrker og satt i Bergens kretsfengsel til 16. februar, hvorpå han ble flyttet til Ulven og satt der til 7. mai, før han ble sendt til Grini. Han satt på Grini til 21. juli 1944.


== Se også ==
Liste over stortingsrepresentanter fra Gloppen kommune
Liste over kjente personer fra Gloppen kommune


== Referanser ==


== Kilder ==
NRKs fylkesleksikon
Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste
Per Sandal, «Soga om Gloppen og Breim», Band IV, 1992, ISBN 8299272009


== Eksterne lenker ==
(no) Anders Lothe hos Norsk senter for forskningsdata
Depariaslekten

Deparia-slekten (latin: Deparia) er slekt av bregner innenfor storburknefamilien (Woodsiaceae), som igjen inngår en større, monofyletisk orden, nemlig Polypodiales.Bregnene har enten rosettblader på oppstigende jordstengel, eller enkeltvise blader på krypende stengel. Bladene kan være fliket (finnet) 1-2 ganger, og bladskaftene har to karbunter og ofte skjellstrukturer.
Deparia-artene vokser nesten utelukkende i Asia og Stillehavet, kun én art er i tillegg kjent fra Afrika. Slekten Hemidictyum har én art og er en mulig monofyletisk sideslekt av Deparia.
Til Deparia regner vi også de tidligere systematiserte slektene Lunathyrium, Dryoathyrium, Athyriopsis og Dictyodroma, som ikke lenger er i bruk i moderne taksonomi.


== Slekter og arter ==
Deparia, inkl Lunathyrium, Dryoathyrium, Athyriopsis og Dictyodroma, > 10 arter
Deparia allantodioides (Himalaya, Kina, Burma, Taiwan, Ny-Guinea)
Deparia acrostichoides eller «Silver false spleenwort» (østlige Nord-Amerika)
Deparia boryana (Asia, Afrika)
Deparia fenzliana (Hawaii)
Deparia japonica = syn. Asplenium japonicun (India, Øst-Asia, Japan)
Deparia kaalaana (Hawaii)
Deparia marginalis (Hawaii)
Deparia petersonii = Deparia petersenii (Asia, Japan, Taiwan, Australia, New Zealand, Stillehavet, Hawaii, Karibien)
Deparia prolifera
Deparia subfluvialis (Sør-Kina, Thailand, Taiwan, Luzon)
Mulig monofyletisk sideslekt:
Hemidictyum, 1 art
Hemidictyum marginatum


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Depariaslekten i Encyclopedia of Life 
(en) Depariaslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Depariaslekten hos ITIS 
(en) Depariaslekten hos NCBI 
(en) Depariaslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Depariaslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Deparia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Deparia – detaljert informasjon på Wikispecies 
A. R. Smith, K. M. Pryer, E. Schuettpelz, P. Korall, H. Schneider, P. G. Wolf. 2006. "A classification for extant ferns". Taxon 55(3), 705-731 (pdf Link).
Anne Grete Storli

Anne Grete Storli (født 24. juli 1989) er en norsk fotballspiller fra Inderøy i Nord-Trøndelag. Hun skrev under for toppserielaget Trondheims-Ørn i 2008.


== Referanser ==
Ida Johanne Ve

Ida Johanne Ve (født 23. april 1987) er en norsk fotballspiller fra Bergen i Hordaland. Hun skrev under for toppserielaget Trondheims-Ørn i 2007.


== Referanser ==
Trud (avis)

Trud (russisk: Труд, betyr «arbeid») er en av de mest solgte russiske avisene. Avisen ble etablert den 19. februar 1921 som et talerør for sovjetiske fagforeninger. Avisen la vekt på nyheter om arbeidslivet og økonomiske analyser. I 1990 hadde avisen høyest opplag i verden, med 21 500 000, noe som presenteres i Guinness rekordbok. 
Etter oppløsningen av Sovjetunionen har avisen mistet mange lesere. I februar 2008 ble avisens layout lagt helt om og formatet ble skiftet til tabloid. 


== Eksterne lenker ==
Avisens nettutgave (russisk)
Grå bergmåler

Grå bergmåler (Entephria caesiata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den er den eneste av artene i slekten bergmålere (Entephria) som er vanlig i Norge, der den forekommer over hele landet. Den kan ligne på de andre bergmåler-artene, men har i motsetning til desse nesten alltid et bredt, mørkere tverrbånd i forvingen. Den ligner også mye på bjørkemålere i slekten Epirrita, men den flyr tidligere på året enn disse og er ikke så knyttet til skog.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 28 – 33 mm), slank, grå måler. Begge kjønn har trådformede antenner. Forvingen er grå med flere smale, mørke tverrbånd. Midt i vingen er det et bredt tverrbånd som vanligvis er tydelig mørkere enn resten av vingen. Dette båndet har bølgete kanter og er omtrent dobbelt så bredt ved forkanten som ved bakkanten. Det midterste partiet ved vingens forkant er lysere og har en liten, avlang, mørk flekk. Forvingens ytterkant har ca. 6 par med små, svarte flekker. Bakvingen er skinnende silkeaktig hvit, med et tynt, grått tverrbånd. Larven er rosaaktig brun på ryggen med gulhvite, trekantede flekker, på sidene grønnlig.


== Levevis ==
Arten forekommer på heier, i myrlendt terreng og i åpen skog med rikelig blåbærlyng. Larvene lever først og fremst på blåbær (Vaccinium myrtillus), men kan også finnes på blokkebær, tyttebær og flere lyng-arter. De voksne målerne flyr i juli – august.


== Utbredelse ==
Arten finnes over det meste av Europa og videre østover gjennom Russland til Japan. I Norge er den vanlig over hele landet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) vanlig bergmåler i Encyclopedia of Life 
(en) vanlig bergmåler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vanlig bergmåler hos Artsdatabanken 
(sv) vanlig bergmåler hos Dyntaxa 
(en) vanlig bergmåler hos Fauna Europaea 
(en) vanlig bergmåler hos NCBI 
(en) Kategori:Entephria caesiata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
UK moths, Entephria caesiata
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site
Bergmålere

Bergmålere (Entephria spp.) er en slekt av sommerfugler som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). Disse er middelsstore, slanke, grå målere som kan variere en god del i utseende, og artene kan derfor være vanskelige å skille fra hverandre. De ligner dessuten mye på bjørkemålere (slekten Epirrita), men kan skilles fra disse på at de flyr tidligere på året. Bergmålerne har larver som lever på ulike urter og små busker. De fleste av artene har en nordlig utbredelse, eller finnes helst i fjellet. I Norge er grå bergmåler vanlig over hele landet, de andre fire artene som forekommer i landet er relativt uvanlige.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe storsommerfugler
gruppe / overfamilie målere  (Geometroidea)
familie egentlige målere  (Geometridae)
delgruppe Larentiinae (eller Hydriomeninae), – 685 europeiske arter, inklusiv underarter (varianter).
Slekten bergmålere, Entephria Hübner, 1825 – grå, fem arter i Norge.
Entephria caerulata (Guenée, 1852)
grå bergmåler, Entephria caesiata (Denis & Schiffermüller, 1775)
Entephria contestata (Vorbrodt & Müller-Rutz, 1913)
Entephria cyanata (Hübner, 1809)
Entephria flavata (Osthelder, 1929)
sildrebergmåler, Entephria flavicinctata (Hübner, 1813)
Entephria infidaria (de la Harpe, 1853)
glansbergmåler, Entephria nobiliaria (Herrich-Schäffer, 1852)
polarbergmåler, Entephria polata (Duponchel, 1830)
viddebergmåler, Entephria punctipes (Curtis, 1835)


== Litteratur ==
Scoble. M.J. og Hausmann, A. (oppdatert 2007) Online list of valid and nomenclaturally available names of the Geometridae of the World (under prosjektet Barcode of Life) [1]
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) Bergmålere i Encyclopedia of Life 
(en) Bergmålere i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bergmålere hos Artsdatabanken 
(sv) Bergmålere hos Dyntaxa 
(en) Bergmålere hos Fauna Europaea 
(en) Bergmålere hos ITIS 
(en) Bergmålere hos NCBI 
(en) Kategori:Entephria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Entephria – detaljert informasjon på Wikispecies