jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fifth Avenue

Fifth Avenue er en sentral gate på Manhattan i New York. Den er en av de viktigste trafikkårene i nord-sørlig retning på Manhattan, og strekker seg fra 142. gate i Harlem i nord til Washington Square Park i Greenwich Village i sør.
Kvartalene av Fifth Avenue mellom 34. og 59. gate like sør for Central Park regnes som en av verdens dyreste og mest fasjonale handlegater, og anses å være et symbol for det velstående New York. Her ligger også flere kjente bygninger, som skyskraperne Empire State Building og GE Building, kirken St. Patrick's Cathedral og New York Public Library. Gaten løper nord for 59. gate videre langs østsiden av Central Park. Dette strekket er også kjent som Museum Mile på grunn av de mange kjente kunstmuseene som ligger her, som Frick Collection, Metropolitan Museum og Guggenheim-museet. Her finnes også en rekke monumentale bygårder, med noen av de høyeste boligprisene i verden – kvadratmeterprisen for boliger her ligger rundt 400 000 kroner (2008).


== Museum Mile ==
104. gate El Museo del Barrio
103. gate Museum of the City of New York
94. gate International Center of Photography
92. gate The Jewish Museum
91. gate Cooper-Hewitt, National Design Museum, Smithsonian Institution
89. gate National Academy Museum and School of Fine Arts
88. gate Solomon R. Guggenheim Museum
86. gate Neue Galerie New York
83. gate Goethe-Institut, tysk kultursenter
82. gate The Metropolitan Museum of Art
70. gate Frick Collection


== Referanser ==
Golden Heart

Golden Heart er det første soloalbumet til Mark Knopfler etter oppløsningen av rockegruppa Dire Straits i 1995. Det kom ut på Warner Bros. Records/WEA 26. mars i 1996. 
Fra hans tidligere band Dire Straits fikk han med seg keyboardisten Guy Fletcher, som utfylles med andre musikere på keyboard, orgel og piano i tillegg til bl.a. bassgitar og trommer.
En del av sangene er preget av irsk folkemusikk med musikere innen denne sjangeren, bl.a. på fiolin, irsk tinnfløyte og irsk sekkepipe (som pumpes med begge armene i stedet for å blåse). Noen av disse musikerne spilte også sammen med Knopfler til hans filmmusikk til «Cal» i 1984 med denne sjangeren.
«Je Suis Désolé» er spesiell i den forstand at den består av irsk folkemusikk med et fransk refreng.
Den mektige folkrockelåta «Cannibals» (med en fremtredende trekkspill-melodi) ble en radiohit i Norge. Også tittelsporet og «Darling Pretty» spilles av og til i norsk radio.


== Sporliste ==
Alle låtene er skrevet av Mark Knopfler. Total spilletid er 70:24.

«Darling Pretty» – 4:31
«Imelda» – 5:26
«Golden Heart» – 5:01
«No Can Do» – 4:54
«Vic and Ray» – 4:36
«Don't You Get It» – 5:16
«A Night in Summer Long Ago» – 4:43
«Cannibals» – 3:41
«I'm the Fool» – 4:28
«Je Suis Désolé» – 5:14
«Rüdiger» – 6:03
«Nobody's Got the Gun» – 5:25
«Done With Bonaparte» – 5:06
«Are We in Trouble Now» – 5:54


== Medvirkende ==
Mark Knopfler (vokal, gitar)
Richard Bennett (akustisk gitar)
Paul Franklin (steelgitar)
Dónal Lunny (bouzouki)
Sean Keane (fiolin)
Derek Bell (irsk harpe)
Paul Brady (fløyte)
Liam O'Flynn (uilleann pipes)
Martin O'Connor (trekkspill)
Matt Rollings, Barry Beckett, Hargus «Pig» Robbins (piano)
Steve Nathan (keyboards, orgel)
Bill Cuomo (orgel)
Guy Fletcher (keyboards, koring)
Glenn Worf (bass)
Michael Rhodes (bass)
Eddie Bayers (trommer)
Chad Cromwell (trommer)
Terry McMillan (djembe)
Danny Cummings (perkusjon, koring)
Vince Gill & Brendan Croker (koring)


== Eksterne lenker ==
(en) Golden Heart på Discogs 
(en) Golden Heart på MusicBrainz 
(en) Golden Heart på Spotify 
(en) Golden Heart på AllMusic
ACC

ACC kan vise til:

Adaptiv fartsholder (engelsk: adaptative cruise control)
American Car Club
America's Cup Class, en båtklasse i America's Cup
Arctic Coal Company, et tidligere amerikansk gruveselskap med tilhold i Longyearbyen
Kontrollsentral eller områdekontroll (engelsk: area control center)
Luftkampkommandoen (engelsk: Air Combat Command) – en av hovedkommandoene i United States Air Force.
ACC, IATA-koden til Kotoka internasjonale lufthavn i Ghana
Tom Høgli

Tom Høgli (født 24. februar 1984 i Harstad) er en norsk tidligere fotballspiller. Han la opp etter sesongen 2018.Han spiller i hovedsak høyreback, men har også blitt benyttet på midtbanen.


== Klubbkarriere ==
Høgli vokste opp på Evenskjer og spilte aldersbestemt fotball for Skånland og Omegn Idrettsforening (SOIF). I 2002 gikk han til Bodø/Glimt der han spilte frem til overgangen til Tromsø i mars 2007. Tom Høgli skrev under en 4 1/2-årskontrakt med Tromsø IL i mars 2007.
Under sitt første år i Tromsø IL var han ment som en erstatning på midtbanen for Patrice Bernier, men tok plassen som høyreback. Høgli ble kåret til «Årets Isbjørn» av klubbens trofaste supportere, som også har videreført kallenavnet «super-Tom» som han fikk tildelt av supporterklubben til Bodø/Glimt. Lenge ble Høgli linket til andre klubber, men 12. desember 2009 signerte han enda en kontrakt med Tromsø som holder han i klubben ut 2013. Den nye kontrakten innebar et betydelig lønnshopp. 
17. juni 2011 ble Tromsø enige med Club Brugge om en overgang til den belgiske klubben. Etter noen år i Club Brugge skrev så Høgli på for FC København i 2014. Fra 2018 sesongen skal han spille for Tromsø Idrettslag igjen. Høgli tar lærerutdanning i Tromsø.


== Landslagskarriere ==
Høgli debuterte for det norske A-landslaget 20. august 2008 i en privatlandskamp mot Irland. Våren 2009 ble han av Egil «Drillo» Olsen tatt ut til kampene mot Tyskland. Høgli spilte en positiv kamp i EM-kvalifiseringskampen borte mot Portugal i juni 2011, hvor landslagstrener Egil Olsen etter kampen karakteriserte han som en av Europas beste høyrebacker som følge av sin tette mannsoppdekning av Cristiano Ronaldo.Tom Høgli spilte for øvrig også for samelandslaget under verdensmesterskapet i fotball for etniske minoriteter i 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Høgli – UEFA 
(en) Tom Høgli – Transfermarkt 
(en) Tom Høgli – national-football-teams.com 
(en) Tom Høgli – WorldFootball.net 
(en) Tom Høgli – FootballDatabase.eu 
(en) Tom Høgli – Soccerway 
(en) Tom Høgli – EU-Football.info 
(no) Tom Høgli – Norges Fotballforbund 
(en) Tom Høgli – FBref 
(es) Tom Høgli – as.com 
Høglis klubbprofil hos TIL
Lykkelig TIL-spiller
Viktig TIL-spiller
Sypike

Sypike (Trisopterus minutus) er en fiskeart i torskefamilien som ligner svært mye på skjeggtorsk.


== Beskrivelse ==
Sypike blir inntil 40 cm lang, men vanligvis ikke mer enn 25 cm. Den har tre ryggfinner, den første har 13 bløtstråler, den andre har 23 -26 og den tredje 22 – 24. Den først gattfinnen har 29 – 29 bløtstråler og den andre 23 – 25. Ryggen er lysebrun og buken hvit. Sypiken har store øyne, er overbitt og har tydelig skjeggtråd. Sidelinjen er tydelig og går i en liten bue over brystfinnene.
For å skille sypike og skjeggtorsk kan man trekker en linje fra gattåpningen til ryggsiden og den vil treffe bakkant av første ryggfinne hos sypike. Hos skjeggtorsk vil den treffe midt på første ryggfinne.


== Utbredelse og habitat ==
Sypike finnes i den østlige delen av Atlanterhavet, fra Marokko og nordover til Færøyene og midt-Norge. I Middelhavet finnes en underart, Trisopterus minutus capelanus. I Norge finnes sypike fra svenskegrensen til Nordland.Sypike opptrer fra 10 m og ned til over 400 m dyp, gjerne på sand- eller mudderbunn. Den er mest vanlig et stykke fra kysten, men unge individer er vanlig helt inne ved land. De finnes da gjerne på steder med steinurer.


== Adferd ==
Sypike er en bunnfisk som kan leve bentopelagisk i perioder. Den kan også opptre i stimer. Hovedføden er krepsdyr og småfisk.Gytingen foregår på 50 – 100 m dyp i perioden mars – juni. Yngelen lever pelagisk i starten til de bli omtrent 10 mm lange og søker mot bunnen.


== Økonomisk betydning ==
Bifangster blir brukt som industrifisk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Moen, Frank Emil (2003). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (3 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 82-90823-54-1. 
Pethon, Per (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sypike – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sypike i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sypike hos Artsdatabanken 
(sv) Sypike hos Dyntaxa 
(en) Sypike hos FishBase 
(en) Sypike hos ITIS 
(en) Sypike hos NCBI 
(en) Kategori:Trisopterus minutus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trisopterus minutus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Trisopterus minutus (Linnaeus, 1758) Poor cod - FishBase
Kunstig horisont

En Kunstig horisont er det mest sentrale instrumentet i et fly for instrumentflyging. Instrumentet viser om nesa av flyet peker mot horisonten, oppover eller nedover. Det viser også om vingene er horisontale eller om den ene vingen peker nedover eller oppover.
Den kunstige horisonten er et gyroskop med vertikal akse og drives enten av undertrykk fra forgasseren, fra en egen pumpe, fra et utvendig venturirør som henter luftstrømmen fra propellen eller den kan drives elektrisk. 
Vanligvis sees en øvre blå sone og en nedre brun sone med en horisontlinje imellom. Når horisontlinjen er høyt oppe peker nesa på flyet nedover, og omvendt peker den oppover når horisontlinjen er lavt nede. Når horisontlinjen er på skrå oppover mot høyre, peker høyre vinge nedover. Det er markeringer på instrumentet som viser når krengningen er 30 og 60 grader.
Midt i instrumentet er det vanligvis et miniatyrfly som kan justeres litt opp og ned, men ellers står stille. 
På russiske fly vises krengning ved at det lille flyet krenger sideveis. Da er horisonten bevegelig opp og ned, men ikke på skrå.
Noen kunstige horisonter som ikke er beregnet for akrobatikkflyging tåler ikke mer enn et gitt antall grader krengning. Ved mer uvanlige stillinger enn dette settes gyroen ut av stilling og blir ubrukelig til den er stilt igjen.
I nyere passasjerfly og enkelte småfly er det de siste årene mer vanlig med en eller flere dataskjermer som viser informasjoner som på eldre fly vises på mange enkelt-flyinstrumenter. Dette kalles "glasscockpit".
I nyere fly har den kunstige horisonten sentral plass på dashbordet i en T-form med høydemåler til høyre, fartsmåler til venstre og gyrokompass nedenfor. I tillegg er det vanlig med krengningsmåler ned mot venstre og vertikalhastighetmåler ned mot høyre. I fly med glasscockpit sees disse informasjonene vanligvis på den mest sentrale skjermen.


== Se også ==
Flyinstrumenter
Gillbergaskipet

Gillbergaskipet er et sensasjonelt arkeologisk funn i det svenske innlandet på vassdraget fra Vänern til Glafsfjorden ved byen Arvika i Värmland.
Dette gikk langs Byälven som renner forbi Gillberga, Nysäter, Harefjorden, Säffle og By. Fra Gillbergasjön fortsatte Byälven nordover mot Glafsfjorden, men midtveis munnet en mindre bielv ut i den større elven.
Denne mindre bielven som het Lillälven gikk oppover vest forbi Gillberga kyrka som lå på et nes mellom de to elvene til den mindre innsjøen Aspen. Der i elven under Gillberga kyrka ble et stort skipsvrak funnet i 1990-årene. Dateringen av de eldste trerestene viste at dette skipet var bygget ved år 1243 og muligens sank i elven i slutten av 1200-tallet eller første halvdel av 1300-tallet.
Dette skipsvraket er klinkbygd med trenagler mellom bordene og spantene som bare var sett på farkoster fra vikingtiden og middelalderen og formodentlige er over 15 meter langt som et lastefartøy. Gillberga som først er nevnt i skriftige dokumenter ved 1357, var befolket i lang tid siden bronsealderen med flere forntidsminner som indikerte et rikt lokalsamfunn som ifølge sagnene hadde tett forbindelse med det norske Østlandet. Kirken på Gillberga ble først oppført i 1100-tallet, men var ombygget og forstørret i løpet av middelalderen med kalkstein og sandstein som fantes ved storsjøen Vänern.
Lastefartøyet som sank i Lillälven trolig var benyttet for transport av byggstein til Gillberga kyrka. Ved Lillälven lå et havnested som fram til nyere tid var benyttet for varetransport gjennom vassdragene på Värmland ut til storsjøen Vänern eller på de mindre innsjøene. Vassdraget mellom Vänern og den norske elven Glomma på Glafsfjorden og gjennom Eidskog i uminnelige tider hadde vært en viktig ferdselsveg med båttransport som ble dratt over mindre landstrekninger mellom vannene og mindre elver.


== Kilder ==
Christer Westerdahl Vänern: landskap människa skepp 2003 ISBN 91-87360-26-8
Laupsa

Laupsa er et lite sted i Kvam herad i Hordaland, som ligger 1,8 kilometer fra Øystese. Laupsa ligger ved Hardangerfjorden, og har omtrent 50 innbyggere.
Liv Margareth Alver

Liv Margareth Alver (født 20. desember 1955 i Oslo) er en norsk forfatter og oversetter vokst opp i Bergen
Alver har studert historie og arkeologi ved Universitetet i Bergen. Hun debuterte i 1982 med sciencefictionromanen Oora og Gaios. Hun har senere skrevet flere romaner innen sjangerne science fiction og fantasy. Hun er kjent for sine historiske romanserier Hanseatene og Brytningstid. Alver har også skrevet manus til noen episoder av TV-serien Familiesagaen De syv søstre. 
I 2012 ble den historiske fantasyen Slangeringen gitt som trebinds serie på Gyldendal. Slangeringen foregår i romertid (tohundretallet) og forfatteren sier selv bøkene bygger på kildematerialet til Alvers ikke fullførte hovedoppgave i arkeologi ved UiB.
I 2014-16 ble serien Hanseatene gitt ut på nytt på Aller forlag. Omslagsillustrasjonene er de opprinnelige laget av Arild Midthun. 
Lydbokrettighetene til serien Brytningstid ble i 2018-19 kjøpt av svenske Lind Forlag, og begynt utgitt våren 2019 lest av Kjærsti Odden Skjeldal, den ligger til strømming på Fabel og Nextory 
Lydbokrettighetene til serien Hanseatene ble i 2020 kjøpt av Strawberry Publishing og ligger foreløpig ute til strømming på Nextory 


== Bibliografi ==
Oora og Gaios – ungdomsroman (1982)
Natten har fire måner – ungdomsroman (1984)
Roland – ungdomsroman (1986)
Nielvsdalen – ungdomsroman (1988)
Hanseatene 1-24 –  romanserie i 24 bind (1991–94) reutgivelse (2014 -)
Brytningstid 1-8 – romanserie i 8 bind (1995–96)
Juni – tyven, tyven skal du hete... – roman i serie (Hotel Cæsar) (1999)
Charlotte – mellom liv og død – roman i serie (Hotel Cæsar) (2000)
Døden er her – roman (2009) første bok i serien 'Slangeringen'
Ravnebitt – roman (2010) andre bok i serien 'Slangeringen'
Strupesang roman (2012) tredje bok i serien 'Slangeringen'


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Liv Margareth Alver i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
(no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Liv Margareth Alver
Brun bitter

Brun bitter er en norsk spillefilm fra 1988, regissert av Sølve Skagen. Filmen kan kategoriseres som en neo-noir, med Frank Krog i hovedrollen som den loslitte detektiven Lex Larsen, og Kristin Kajander som femme fatale. Opprinnelig er filmen basert på Gunnar Staalesens roman Din, til døden, men dette er ikke kreditert på grunn av uenighet mellom Skagen og Staalesen om filmens utforming.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brun bitter på Internet Movie Database 
(no) Brun bitter i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Brun bitter hos Filmfront 
(en) Brun bitter på AllMovie
Haandbryggeriet

Haandbryggeriet er et norsk ølbryggeri som ble startet i 2005. 
Haandbryggeriet produserer en rekke ølsorter som er tilgjengelig i en rekke matbutikker eller på Vinmonopolet. Bryggeriet eksporterer også mye av ølet sitt, særlig til USA.


== Historie ==
Haandbryggeriet ble startet i 2005 av Jens Maudal, Rune Eriksen, Arne Eide og Egil Hilde. Bryggeriet holdt i begynnelsen til i en nedlagt tekstilfabrikk i Drammen, i et boligfelt ikke langt unna Aass Bryggeri. I desember 2011 flyttet de til et gammel jernbaneverksted på Sundland i samme by. Selve produksjonsanlegget er kjøpt brukt i England, og har en kapasitet på ca. 900 liter pr. batch. Produksjonen i 2006 var på ca. 40 000 liter.


== Øltyper ==
Bryggeriet har sortiment på rundt 50 forskjellige øltyper, fra klassiske ølstiler, tradisjonelle øl og bær/fruktøl, til nye innovative øl og hybrider. Alle er av typen real ale, en sjeldenhet i moderne norsk ølbrygging. I tillegg til disse, som lages året rundt, har bryggeriet også rundt 10 andre typer som brygges til forskjellige årstider eller er engangsbrygg. Alle øl er ufiltrerte og ikke pasteurisert. Haandbryggeriet benytter ofte lokale og nordiske råvarer som kirsebær, bringebær, tyttebær og tindved.
Siden 2005 har en del av produksjonen vært viet fatlagring av øl, både surøl, og andre øl som porter og juleøl. I 2014 investerte bryggeriet i et Rolec Craft Brewing System, og har siden lagt til noen lager-øl i en ellers ren ale-produksjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Haandbryggeriet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Apéritif, artikkel om Haandbryggeriet
Haandbryggeriet på RateBeer.com
Statisk trykk

Statisk trykk er det trykket på et nivå i atmosfæren som bestemmes av tyngdekraften av luften over punktet. 
Siden volumet av en gassmengde er omvendt proporsjonal med tettheten av gassen, og med trykket i gassen, bestemmer det statiske trykket tettheten i gassen. 
Det statiske trykket må skilles fra det dynamiske trykket som oppstår som overtrykk foran et objekt i bevegelse gjennom gassen, eller som undertrykk bak det samme objektet. Løftet som holder en vinge oppe, er resultantkraften av trykket på vingens areal når små deler av vingeoverflaten beregnes for seg. For hvert punkt på vingens overflate er trykket summen av det statiske og det dynamiske trykket.
Endring i det statiske trykket måles som vertikalhastighet med en stigehastighetsmåler. Dette er et av de viktigere instrumentene i fly, spesielt i seilfly. 
I fly er det åpning på en eller begge sider av flyet med rør eller slangeforbindelse til instrumentene. Trykket overføres til høydemåleren som kan kalibreres til å måle trykkhøyde som høyde over havet, høyde over en flyplass, eller som flygenivåer (Flight level). Dette trykket benyttes også for en trykksensor som kan kobles til flyets transponder, «radarreflektor» slik at flyets høyde kommer på skjermen til flygelederene.
Flyets fart gjennom lufta kan måles på flere måter. Det mest interessante er å måle luftmotstanden, eller det dynamiske trykket, som gir mulighet for at vingene gir løft. Derfor er den viktigste hastighetsmåleren en trykkmåler som måler forskjellen mellom det dynamiske og det statiske trykket og omsetter dette til den farten dette ville gi med luftmotstand i standardatmosfæren ved havets overflate. Denne farten oppgis som indikert flyfart (indicated air speed / IAS). Det dynamiske trykket overføres fra pitotrøret som har åpning mot fartsretningen. Dersom pitotrøret tettes av is eller insekter vil hastighetsmåleren vise feil verdi. 
Dersom åpningen for det statiske trykket på et fly tettes av insekter eller is, vil høydemåler, hastighetsmåler og stigehastighetsmåler vise helt feil verdier. Flyene har en ventil i cockpiten, «alternate static pressure», som kan åpne for andre åpninger til de samme rørene for å få bedre funksjon på disse instrumentene.
Orakeltjenesten

Orakeltjenesten er navnet på den sentrale brukerstøttetjenesten for studenter og ansatte ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet.
Orakeltjenesten ble opprettet i 1963 ved daværende NTH, og er med dette Norges eldste brukerstøtteorganisasjon.
Begrepet orakeltjeneste har opprinnelse i at et orakel regnes som kilde til kloke råd, og er senere blitt brukt på tilsvarende tjenester ved andre institusjoner i Norge.
Opprettelsen av Orakeltjenesten skjedde i sammenheng med anskaffelsen av den første tungregnemaskinen GIER, som stod klar til bruk den 22. november 1962.
Det som trolig var Orakeltjenestens første kurs ble holdt i GIER ALGOL.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Glimt fra datahistorien til NTNU (NTH, UNIT) og SINTEF
Orakeltjenestens hjemmeside
Warren Barton

Warren Dean Barton (født 19. mars, 1969 i Stoke Newington, London, England) er en tidligere engelsk landslagsspiller i fotball som spilte for sju engelske fotballklubber i årene 1987 til 2005.
Barton spilte 3 landskamper for England fra 1995 til 1996.


== Biografi ==
Warren Barton startet sin profesjonelle fotballkarriere da han skrev under for Maidstone United i juli 1989. Etter å ha spilt 42 ligakamper for Maidstone i 1989/90-sesongen kjøpte Wimbledon Barton for £300 000 i juni 1990. I hans første sesong for Wimbledon scoret han 3 mål på 37 ligakamper, mens han i de påfølgende sesongene fikk bokført ett mål på 42 ligakamper og 2 mål på 23 ligakamper. I 1993/94-sesongen noterte han seg for 2 mål på 39 ligakamper og det gjorde han også i sin femte og siste sesong for the Crazy Gang.
I juni 1995 kjøpte Newcastle United han for £4 000 000, og denne prisen gjorde han til den dyreste forsvarsspilleren i England.


== Litteratur ==
Mortimer, Gerald (2004): The Who´s Who of DERBY COUNTY (side 18 og 19).  Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4
Rollin, Glenda & Rollin, Jack: SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2004-05 (side 557).  Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1311-9


== Eksterne lenker ==
(en) Warren Barton – Transfermarkt 
(en) Warren Barton – national-football-teams.com 
(en) Warren Barton – WorldFootball.net 
(en) Warren Barton – Soccerbase.com 
(en) Warren Barton – EU-Football.info 
(en) Warren Barton – FBref
Alf Henrikson

Alf Ragnar Sten Henrikson (født 9. juli 1905 i Huskvarna, død 9. mai 1995 i Stockholm) var en svensk forfatter som skrev både poesi, romaner, skuespill og fagbøker. Tidlig i sitt liv arbeidet han i Dagens Nyheter. Spesielt er han kjent for sine bøker om historie.
Rundt 50 av bøkene hans ble illustrert av Björn Berg, som ellers er kjent for sine mange illustrasjoner til bøker av Astrid Lindgren og Alf Prøysen.
Da han var omtrent 80 år gammel, påbegynte Henrikson et eget oppslagsverk: A – Ö, en bok på nesten 1800 sider. 


== Oversettelser til norsk ==
Verdens historie, 1990
Asken Yggdrasil: en gammel guddommelig historie, 1988
Nordens historie, 1987
Heksikon, 1986
Norge og Sverige gjennom 1000 år, 1985
I vingården med Pernilla Tunberger og Alf Henrikson, 1982 (Ny rev. utg. 1985)
Veien gjennom A, 1951


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Referanser ==
Billy Vaughn

Richard «Billy» Vaughn (født 12. april 1919, død 26. september 1991) var en amerikansk sanger og orkesterleder.
Han ble født og vokste opp i Glasgow i Kentucky, hvor han ble inspirert av sin far til å lære seg å spille mandolin, da han som treåring var syk med meslinger. Han lærte seg senere å spille mange instrumenter.
I 1941 vervet Vaughn seg i Nasjonalgarden og ble sendt til Europa. Han ble der til slutten av andre verdenskrig og bestemte seg for å satse på en musikkarriere da han kom hjem. Vaughn studerte musikkomposisjon ved Western Kentucky State College (nå Western Kentucky University). Han livnærte seg som pianist ved lokale nattklubber og som frisør. Tre andre studenter ved universitetet, Jimmy Sacca, Donald McGuire og Seymour Spiegelman, hadde dannet en vokaltrio, og rekrutterte Vaughn som pianist til gruppen The Hilltoppers. Han ble raskt den fjerde stemmen, og skrev også deres første hitlåt, «Trying», som entret hitlistene i 1952.
I 1954 forlot han gruppen, for å jobbe som musikkdirektør hos Dot Records i Gallatin, Tennessee. Han dannet sitt eget orkester, som samme året hadde en stor hit med «Melody of Love». Han hadde i løpet av de neste 15 årene mange hits verden over, og var den første til å toppe Norges offisielle hitliste i 1958, med låten «Sail Along Silv'ry Moon».Vaughn døde av kreft i Palomar i California, 26. september 1991. Han ble 72 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Billy Vaughn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Billy Vaughn på Discogs 
(en) Billy Vaughn på MusicBrainz