jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Frithjof Utne

Frithjof Utne (født 4. mai 1889 i Berlin, død 7. januar 1982) var en norsk sjøkaptein, visekonsul og mottaker av Krigskorset.


== Bakgrunn og virke ==
Han var sønn av kunstneren Lars Utne. Han vokste opp i Berlin i Tyskland.
Utne tok styrmannseksamen i 1906 og skipsførereksamen i Oslo 1910. Han giftet seg 22. november 1914 og fikk fem barn. Fra juni 1913 til juli 1922 tjenestegjorde han i The Chinese Maritime Customs Cruises. I 1924 bygde og førte han Kinas første kystvaktkrysser for den kinesiske kystvakten for bekjempelse av piratvirksomhet. Deretter ledet han «Asp»-ekspedisjonen fra Norge til Singapore 1926–1927. I 1933 returnerte han til Norge og startet firmaet AS East-Trade.
I Kina var Utne en ivrig myntsamler. Fra 1911 samlet han kinesisk og annen sølvmynt som var i omløp i landet. Utne skaffet en samling på 174 sølvmynter benyttet i Kina. I 1936 ble det bestemt at sølvpengene skulle innveksles i sedler, men Utne smuglet sin samling ut av landet i 1938. Myntsamlingen ble vist ulike steder i Norge. I 1967 ble myntene utstilt i Den norske Creditbank i Oslo.


== Andre verdenskrig ==
Under andre verdenskrig seilte han på DS «Leka». Han ankom Calais 17. mai 1940. Den 22. mai var byen omringet av tyskere. Uten los eller slepebåt klarte han å manøvrere «Leka» gjennom et smalt innløp, fortøyde så til en kai, og tok imot 1 125 sivile flyktninger, derav 450 barn og ti nonner. En fransk offiser krevde å få med 600 soldater, noe Utne nektet og forhindret. Han klarte deretter å få skipet over til England i sikkerhet, gjennom minelagt farvann og uten seilingsinstrukser. For denne innsatsen ble Utne i 1942 tildelt Krigskorset.Senere, under en storm i Nordsjøen, reddet Utne kapteinen og tre overlevende fra skipet «Manx», som hadde blitt torpedert, samt den ene av i alt to overlevende på det torpederte svenske skipet «Foxen».
Utne var visekonsul i Greenock og Gourock i 1941, i Port Arthur frem til 1948, og i Galveston frem til 1951. Han skrev i 1962 selvbiografien Under tolv flagg.


== Utmerkelser ==
Krigskorset, 22. mai 1942
St. Olavs Orden, ridder av 1. klasse «for konsulære fortjenester»
Kongens fortjenstmedalje i gull
Order of the British Empire, offiser (OBE)
1939–1945 Star
Kong Christian Xs frihetsmedalje


== Bibliografi ==
Utne, Frithjof: Under tolv flagg, Oslo, 1962
Utne, Frithjof: The voyage of the motor schooner "Asp" from Norway to the Straits Settlements 1926-1928, Glasgow: Brown, Son & Ferguson, 1930


== Referanser ==


== Kilder ==
Warsailors – D/S «Leka»
Gjems-Onstad, Erik (red.): Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren, Grøndahl og Dreyers Forlag, 1995, ISBN 9788250421905
«Levende sjøhistorie», VG, 5. juli 1975, s. 20.
Norske skibsførere, Dreyers Forlag, 1935, s. 563.


== Eksterne lenker ==
Katalog til arkiv etter Frithjof Utne hos Statsarkivet i Kristiansand
Sigurd Valvatne

Sigurd Valvatne (født 1. mai 1913 i Bergen, død 17. desember 2004) var løytnant og ubåtkommandør under andre verdenskrig og ble i 1944 tildelt Krigskorset med sverd for innsats som sjef for undervannsbåten «Ula». Han er også kjent for å ha bygget opp det norske ubåtvåpenet i etterkrigstiden.


== Ubåttjeneste under andre verdenskrig ==
Valvatne begynte i 1934 på Sjøkrigsskolen i Horten, der han i 1939 gikk ut som løytnant. Etter dette tjenestegjorde han på undervannsbåt. Fra utbruddet av andre verdenskrig sensommeren 1939 deltok han som nøytralitetsvakt.Etter det tyske angrepet på Norge tok han seg over til Storbritannia. Han gikk der inn i tjeneste på undervannsbåtene den britiske marinen stilte til rådighet for Norge og gjennomførte det britiske undervannsbåtsjefskurset. Fra 1941 var han nestkommanderende og kommanderende sjef på «B1», «Ula» og «Utsira». Tjenesten medførte en rekke tokt til norskekysten, inkludert oppdrag i forbindelse med etterretningsoppdrag og spesial operasjoner i Norge. Han gjennomførte med hell angrep på tyske overflatefartøyer så vel som undervannsbåter.
Valvatne var kommandør på KNM «Ula» (P 66) og senket:

 «Ill» - 4. april 1944
 «Wesergau» - 6. april 1944
 «U-974» (ubåt) - 19. april 1944
 «Bahia»  - 22. april 1944


== Utmerkelser ==
Valvatne ble tildelt Krigskorset med sverd i statsråd 13. oktober 1944. Etter forslag fra sin overordnede og med støtte fra Sjøforsvarets overkommando ble han hedret «for fremrakende [sic] innsats som sjef for undervannsbåten «Ula» vinteren 1943–44.» Innstillingen var hemmelig og forholdsvis omfattende, med detaljer angående tid, sted og resultat av operasjonene. Forsvarsdepartementet mente at «løytnant S. Valvatne på en særlig fremrakende [sic] måte har utmerket seg og at han dermed har gjort seg fortjent til Krigskorset m/Sverd.»Valvatne ble også tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren, Krigsmedaljen, Deltagermedaljen med rosett og Haakon VIIs 70-årsmedalje, samt de britiske utmerkelsene Distinguished Service Order, Distinguished Service Cross, 1939–1945 Star, Atlantic Star og Defence Medal. Han var også ridder av Dannebrogordenen.


== Etter andre verdenskrig ==
Valvatne fortsatte etter andre verdenskrig sin tjeneste i Sjøforsvaret. I 1947 ble han sjef for det norske ubåtvåpenet, en stilling han hadde til 1953. Han var videre sjef for 2. fregattdivisjon, hovedlærer ved Forsvarets høgskole og stabssjef i Sjøforsvarsstaben.Etter tjenesten i Sjøforsvaret ble han i 1969 losoldermann i Oslo.Han er gravlagt i Stalsberghagen i Skedsmo kommune.


== Bibliografi ==
Valvatne, Sigurd: Med norske ubåter i kamp, Eide Forlag, Bergen, 1954


== Referanser ==
NK Rijeka

NK Rijeka eller HNK Rijeka er en kroatisk fotballklubb fra byen Rijeka. Klubben spiller sine hjemmekamper på Rujevica Stadion, som har en tilskuerkapasitet på 8279. Supporterklubben deres heter Armada Rijeka.
Fotballklubben ble stiftet i 1906 under navnet Club Sportivo Olimpia. Klubben ble omdøpt til Olympia i januar 1918, og US Fiumana i 1926 under press fra det nye italienske fascistiske regimet, og i 1946, under den jugoslaviske militæradministrasjonen av byen, ble den omdøpt til SCF Quarnero. Klubben skiftet navn til NK Rijeka i 1954 og tok tre år senere steget opp i den jugoslaviske høyeste ligaen. Rijeka rykket opp til jugoslavisk 1. divisjon i 1957, men de rykket ned og måtte spille i 2. divisjon i sesongen 1969/70. I sesongen 1974/75 var klubben tilbake i 1. divisjon og de holdt seg der til Jugoslavia gikk i oppløsning.
De har deltatt flere ganger i forskjellige europeiske fotballturneringer som UEFA-cupen, Mesterligaen, UEFA Intertoto Cup og Europaligaen. Ved sistnevnte turnering har Rijeka gått videre til sluttspillet tre ganger. På 1980-tallet gjorde de av og til imponerende hjemmekamper og slo Real Madrid og holdt Juventus til 0-0.
Fra 1992 har klubben deltatt i Prva HNL, den kroatiske førstedivisjon. Rijeka vant ligaen for første gang i 2016/2017-sesongen, og har vært nummer to ved fem anledninger. Klubben i tillegg vunnet den kroatiske cupen fire ganger, sist i 2017.


== Sesonger ==


== Spillerstall ==
Oppdatert 4. mai 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(hr) Offisielt nettsted 
(en) HNK Rijeka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tarbela-demningen

Tarbela-demningen (urdu: تربیلا بند, pashto: Tora Bela) er en stor demning i elva Indus i Pakistan. Den ligger omtrent 50 km nordvest for hovedstaden Islamabad, i Haripur-distriktet. Byggingen av anlegget begynte i 1968, og kraftverket ble ferdigstilt i 1976. Utbyggingen av Tarbela-demningen var en del av det såkalte Indus Basin Project, et samarbeidsprosjekt mellom India og Pakistan om vannressursene som hadde sin kilde i Himalayafjellene. Vannkraftverket dekker store deler av Pakistans elektrisitetsbehov. I tillegg beskytter demningen mot at elva går over sine bredder, noe som vil skape store ødeleggelser i området. Demningen er 143 meter høy og har en lengde på 2 743 meter. Vannkraftverket i Tarbela er det største i Pakistan, og har en installert maksimal elektrisk effekt på om lag 3 478 MW. 
Anleggets reservoar dekker et område på 250 km², noe som gjør det til verdens største jordfylte reservoar. Vannmengden er ca. 13,69 km³ og nedslagsfeltet er på ca. 168 000 km². Siden Induselva har smeltevann fra Himalaya som sin kilde, frakter Indus store mengder sedimenter. Den beregnede mengden sedimenter som fraktes i løpet av ett år, er 430 millioner tonn. Dette betyr at reservoaret over tid vil bli fylt opp av fraktede sedimenter. Til å begynne med ble det sagt at vannkraftanlegget kunne operere i ca. 50 år, noe som ville bety at reservoaret måtte stenges i 2030-årene. Men mengden sedimenter har vært betraktelig mindre enn først antatt, og «brukstiden» har økt til ca. 85 år eller 2060-årene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tarbela-demningen på waterinfo.net
Tarbela-demningen på waterinfo.net (PDF)
Jamboree on the Internet

Jamboree on the Internet, også kjent som JOTI, er et internasjonalt speiderarrangement som avholdes årlig den tredje helgen i oktober. Siden 1996 har JOTI vært et årlig offisielt WOSM-arrangement.
Under JOTI benytter speiderne Internett til å komme i kontakt med andre speidere verden over.
JOTI arrangeres ofte sammen med Jamboree on the Air (JOTA), som alltid avholdes samme helg.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Erling Kristiansen

Erling Kristiansen (født 3. oktober 1923 i Oslo, død 25. juli 2009 i Rud i Akershus) var en norsk syklist som syklet for IK Hero. Han ble norsk juniormester på 20 km i 1940 og hadde ved karriereslutt i 1954, tilsammen 8 seiere i landeveisritt og 15 lagmesterskap.. Han deltok også i VM og to OL. Da Knut Knudsen tok OL-gull i 1972, var han sekundant. På den tiden var han styremedlem i Norges Cykleforbund, hvor han i 1959-60 var viseformann. I det sivile jobbet han i først i møbelbransjen, senere i Oslo Sportslager, hvor han solgte sykler og ski. Han var for øvrig en aktiv langrennsløper i mange år.
Flere i hans familie var også syklister, hans far Karl Kristiansen, broren Kjell, fetteren Thore Kristiansen, og onkelen Gustav Kristiansen, som vant flere norgesmesterskap.


== Resultater ==
NM i landeveissykling
Fellesstart: Norgesmester 1947, 1949  og 1953 (mottok Kongepokalen i 47 og 49(
50 km tempo: Norgesmester 1948
OL: Deltaker i sykling under Sommer-OL 1948 og sykling under Sommer-OL 1952 (25.-plass)
VM: Deltok i  1949 og 1950
Nordisk Mesterskap: Seks deltakelser,  to bronsemedaljer.
Tyrifjorden rundt: Seier 1949, 1952 og 1953.


== Heder ==
Gullplaketten fra Norges Cykleforbund
Æresmedlem av IK Hero


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erling Kristiansen – Olympedia 
(en) Erling Kristiansen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Erling Kristiansen – ProCyclingStats 
(en) Erling Kristiansen – Cycling Archives
Livsfrisen

Se også Livsfrisen (bokserie) av Ingeborg Refling HagenLivsfrisen er et tematisk navn for flere av Edvard Munchs malerier og grafiske arbeider. Verkene ble stilt ut sammen i 1903, og et samlende motiv er eksistensiell angst, knyttet til livets faser, kjærlighet og død.


== Eksterne lenker ==
Om Livsfrisen på munch.museum.no
Volvo 9700

Volvo 9700 er en komplett bussmodell levert av Volvo Bussar. Volvo 9700 ble lansert i 2001. Det er et busskarosseri som er videreutviklet fra de finske Carrus – fabrikkene som Volvo overtok i 1998. Dette karosseriet var kjent som Star 302, 502 og 602 som viste til ulike høyder på bussene. Bussene blir bygd på Volvo-chassis, B12M (underliggende motor) og B12B (hekkmotor), også utprøvd på modellen B9R.
Volvo 9700 er et fleksibelt konsept som kan tilpasset ulike typer trafikk og nivå i utstyr og komfort. I Norge har disse modellene blitt svært populære som ekspressbusser, både innenfor NOR-WAY Bussekspress, TIMEkspressen og en rekke andre lengre ruter med buss. Denne modellen kan også spesialinnredes som helseekspressbuss, til transport av pasienter av ulike kategorier til og fra sykehus. Volvo 9700 er også i bruk som kombinertbuss.
Volvo 9700 leveres i lengder på 10,3 – 15,0 meter. Det er som tidligere tre høyder: 9700S (lav), 9700H og dessuten 9700HD som er den høybygde versjonen. Antall sitteplasser vil variere avhengig av setetyper og komfort, dvs. avstand mellom setene. 9700HD som høystandard ekspressbuss i nattruter har vanligvis 48 seter med lengde 15 meter.


== Eksterne lenker ==
(en) Volvo 9700 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Manuel Goded Llopis

Manuel Goded Llopis (født 15. oktober 1882 i San Juan på Puerto Rico, død 12. august 1936 (henrettet) i Barcelona) var en høytstående puertoricansk offiser i den spanske hæren. Han var en av de første generalene som sluttet seg til Francisco Francos opprør mot Den andre spanske republikken i det som skulle utvikle seg til Den spanske borgerkrigen. Tidligere hadde han utmerket seg i særlig slaget ved Alhucemas i Rif-krigen i 1920.
Han ble født på Puerto Rico mens øya fortsatt var en spansk koloni. Her fikk han sin grunnutdannelse, men familien flyttet til Spania da øya gikk over til USA etter Paris-avtalen i 1898 som avsluttet Den spansk-amerikanske krigen.
I Spania fikk han militær utdannelse og avanserte i gradene. Da opprøret i Spansk Marokko under ledelse av Abd el-Krim brøt ut i 1920, ledet Goded 8. september 1925 en vellykket amfibielanding i Al Hoceima, senere kjent som slaget ved Alhucemas. Denne aksjonen ble senere ansett som avgjørende i krigen og innledningen på avslutningen. Etter krigen ble Goded utnevnt til brigadegeneral og sjef for generalstaben for de spanske styrkene i Nord-Afrika.
Ved opptakten til kuppet som førte til Den spanske borgerkrigen, var Goded første ved generalstaben i Madrid, med ble av lederne i Den andre spanske republikken ansett som upålitelig og plassert som leder for styrkene på Balearene.Han ble sent til Catalonia for å kjempe for nasjonalistene mot anarkistene i regionen, men var tallmessig underlegen og ble tatt til fange 11. august 1936. Dagen etter ble han henrettet ved skyting på Montjuïc i Barcelona, hvor han fortsatt ligger begravet.


== Referanser ==
Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje

Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje er en britisk medalje innstiftet i 1897 til minne om dronning Victorias diamantjubileum som regjerende monark. Den ble utdelt som ledd i feiringen av dronningens 60 år på tronen.


== Utforming ==
Medaljen ble gjort i gull, sølv og bronse. Den bærer på forsiden dronning Victorias venstrevendte portrett. Dronningen bærer krone. Portrettet er omgitt av omskriften «VICTORIA D.G. REGINA ET IMPERATRIX F.D.». Baksiden bærer en lengre innskrift over åtte linjer: «IN COMMEMORATION OF THE 60TH YEAR OF THE REIGN OF QUEEN VICTORIA 20TH JUNE 1897». Innskriften er plassert i en krans av roser, tistler og firkløvre, symboler for England, Skottland og Irland, med en krone på toppen. Medaljen er opphengt i et blått bånd med to lyse hvite striper.Medaljen var basert på jubileumsmedaljen som i 1887 ble laget i anledning dronningens 50 år på tronen. Medaljene var utformet av Clemens Emptmeyer.


== Tildeling ==
Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje ble tildelt kongelige, tjenestegjørende ved det kongelige hoff, gjester ved offisielle jubileumsarrangementer, offiserer i hær og flåte, medlemmer av regjeringen, framtredende statstjenestemenn og diplomater. Det ble utdelt 73 medaljer i gull, 3 040 sølvmedaljer og 1 890 eksemplar i bronse.Personer som allerede hadde fått Dronning Victorias 50 års regjeringsmedalje, fikk i anledning 60-årsjubileet en båndspenne til 50-årsmedaljen i stedet for en ny 60-årsmedalje.


== Norske mottakere ==
Kong Haakon ble tildelt Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje.


== Referanser ==
Erda

Erda er jordgudinnen i Richard Wagners operasyklus Der Ring des Nibelungen (Nibelungenringen). Ordet ”erda” er direkte avledet av det tyske ”Erde”, jorden.


== Mytologi ==
Wagner bygde hele handlingen i Nibelungenringen på de middelalderske kildene Nibelungenlied, Volsungesaga, Didrikssagaen med flere. De fleste av rollefigurene er kjent fra disse mytologiske tekstene, slik som Wotan (Odin), Donner (Tor), Loge (Loke). Erda er på samme måte skapt over jordgudinnen Fjorgyn i den norrøne mytologien. Fjorgyn eller Fjørgyn er nevnt som en av Odins hustruer, og er mor til Tor. I andre kilder er hun også nevnt som gudinnen ”Jord”.
I Wagners framstilling er Erda en volve, en mytologisk spåkvinne, og hun er mor til de tre nornene som spinner livets tråd, Urd, Verdande og Skuld.


== Erdas rolle i handlingen ==
Erda gjør sin inntreden i Das Rheingold (Rhingullet) som er den første av operaene i syklusen Nibelungenringen. I fjerde akt, scene 6, stiger hun opp fra jorda og advarer Wotan og de andre gudene om at deres ubetenksomme handlinger vil føre dem mot den sikre undergang. (Weiche, Wotan, weiche!). Dette blir av mange tolket som en forutsigelse fra Wagners side av miljøproblemene på jorda og en advarsel om å ta dette på alvor.
Rollen synges av en altstemme, og har blant annet vært tolket av den norske sangerinnen Beate Asserson.
Deakin University

Deakin University er et offentlig universitet i delstaten Victoria i Australia. Den har campuser i Geelong, Melbourne og Warrnambool. Det er oppkalt etter Alfred Deakin, Australias andre statsminister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en-AU) Offisielt nettsted 
(en) Deakin University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wilhelm Zaisser

Wilhelm Zaisser (født 20. juni 1893 i Gelsenkirchen i Tyskland, død 3. mars 1958 i Berlin) var en tysk politiker og den første minister for statens sikkerhet i DDR, en stilling han hadde fra 1950 til 1953.


== Liv og virke ==
I mellomkrigstiden var han hemmelig organisator i Rhinlandet og Ruhrområdet og ble benyttet som inspektør av kommunistorganisasjoner på forskjellig hold i verden. Under den spanske borgerkrig var Zaisser under navnet general Gómez sjef for de internasjonale brigader. Under annen verdenskrig arbeidet Zaisser i Moskva, blant annet med politisk omskolering av tyske krigsfanger. Han dukket opp i Øst-Tyskland i 1947 og ble i 1949 utdannelsessjef for folkepolitiets militære enheter. 
I samband med grunnleggelsen av Stasi i februar 1950 ble Wilhelm Zaisser sjef og Erich Mielke hans stedfortreder med rang av statssekretær. Etter folkeopprøret i Øst-Tyskland 17. juni 1953 ble Zaisser avsatt, og Ernst Wollweber ble ny leder.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Müller-Enbergs Helmut, red. (2000). Wer war wer in der DDR?: ein biographisches Lexikon (ger). Berlin: Links. ISBN 3-89331-397-4. 


== Eksterne lenker ==
http://www.dhm.de/lemo/html/biografien/ZaisserWilhelm/
Zaisser, Svensk uppslagsbok, 1950.
Karlisme

Karlisme var en verdikonservativ, tradisjonalistisk,  antikapitalistisk, katolsk og monarkisk folkebevegelse i Spania som ønsket å sette en representant for en sidelinje til huset Bourbon på den spanske tronen. 
Bevegelsen oppsto da infanten Don Carlos, hertug av Molina (1788–1855) gjennom Den pragmatiske sanksjon i 1830 ble fratatt arveretten til den spanske tronen til fordel for broren, kong Ferdinand VIIs datter, den senere dronning Isabella II. Dette utløste etter hvert en misnøye med denne kongelinjen, senere kalt alfonso-linjen etter de to kommende kongene Alfonso XII (1874–1885) og Alfonso XIII (1886–1931).
Bevegelsen ble styrket etter det smertefulle nederlaget i Den spansk-amerikanske krigen, hvor Spania mistet koloniene Cuba, Puerto Rico og Filippinene.
Karlistene var en massebevegelse som fikk støtte fra ulike lag av befolkningen, med et stort flertall fra landarbeidere og bønder, samt en rekke fra arbeiderklassen. Bevegelsen var også et familiefenomen, man arvet sin deltakelse. Bevegelsen viste seg seiglivet, og ble en viktig sosial og politisk faktor i spansk politikk fra 1833 til avslutningen av Francos Spania.
Bevegelsen var aktiv i en rekke væpnede konflikter internt i Spania, men er mest kjent for sin sterke rolle på nasjonalist-siden under den spanske borgerkrigen, da de ønsket, Alfonso Carlos de Borbón, og senere da han døde 29. september 1936, Xavier av Bourbon-Parma på tronen. Men tidligere var den en aktiv, krigførende part i tre foregående karlistkriger på 1800-tallet.
Under borgerkrigen dannet Karlistene en egen milits, Requetés, etter det franske jaktropet requêté. Militsen kom vesentlig fra Navarra og var lett gjenkjennelig med sine røde bereter. De anså borgerkrigen som et moderne korstog, og var sterkt religiøs-ideologisk orientert i forhold til krigen.
Bevegelsen eksisterer fortsatt i dag, men har en langt mindre innflytelse. I 1969 dannet Carlos Hugo av Bourbon-Parma (1930–2010) et nytt karlistparti Partido carlista (PC), som var forbudt fram til 1977. Dette partiet fikk valgt inn en senator i det første demokratiske valget etter Franco i 1977.


== Eksterne lenker ==
(en) Carlism – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Karlist-partiets internettsider
Requetés' internettsider (spansk)
Puttin’ on the Ritz

«Puttin’ on the Ritz» er en amerikansk sang, skrevet og publisert i 1929 av Irving Berlin, som ble introdusert av Harry Richman i filmmusikalen Puttin’ on the Ritz (1930).
Tittelen er hentet fra slanguttrykket «putting on the Ritz» som betyr å kle seg elegant. Uttrykket var inspirert av det luksuriøse Ritz Hotel.
Ifølge Alec Wilder, i sin studie av amerikanske populærsanger, er det rytmiske mønsteret i «Puttin' on the Ritz» det mest komplekse og provokative han hadde støtt på.Den opprinnelige versjonen av Berlins sang inneholder referanse til det da populære innfallet hos fattige, men prangende kledte Harlem-beboere, som paraderte opp og ned Lennox Avenue.
«Puttin’ on the Ritz» ble inkludert med sin opprinnelige tekst i filmen Idiot's Delight (1939, hvor den ble fremført av Clark Gable. Dette nummeret ble også valgt ut til å være med i That's Entertainment (1974).
For filmen Blue Skies (1946), hvor den ble fremført av Fred Astaire, reviderte Berlin teksten til å gjelde velstående hvite som spankulerer «up and down Park Avenue».Hitplateversjonene av «Puttin’ on the Ritz» fra den gang den opprinnelig var populær i 1929/1930 ble spilt inn av Harry Richman og Fred Astaire, som sangen særlig er knyttet til.


== Andre versjoner ==
En slagerswingversjon med Benny Goodman.
En humoristisk versjon (fremført av Gene Wilder og Peter Boyle) ble anvendt i filmen Frankenstein jr. (1974). og senere i musikalversjonen i 2007.
Nederlandske Taco Ockerse laget en synthpopversjon som ble spilt inn i 1982 og utgitt på hans album After Eight. Tacos versjon inneholder en steppdanssolo i midten for å hedre Astaire. Inkludert i innspillingen er også deler av Alexander's Ragtime Band, There's No Business Like Show Business (begge skrevet av Irving Berlin) og «Gotta Dance» fra filmen Singin' in the Rain. Tacos versjon ble rangert som nummer 53 i VH1s liste 100 Greatest One Hit Wonders of the 80's special.
En versjon med det finske bandet Leningrad Cowboys fra 2005.
Den norske humortrioen Prima Vera spilte inn en norsk coverversjon kalt «Du får drag igjen», utgitt 20. september 1977 som fjerde spor på deres selvtitulerte debutalbum.
«Puttin' on the Ritz» ble også samplet i «Asylhotell Ritz» med Gatas Parlament. Den ble utgitt på CD-singlen CD-R – Asylhotell Ritz – 2009 i 2009.
Dagfinn Nordbø har skrevet en norsk tekst, som han resiterer til tonefølge av Det norske poesi & satireorkester. Den heter «Når som helst» og ble utgitt på plata Åssengårea? i 2011.


== Referanser ==
Revolution Is My Name

«Revolution Is My Name» er en sang fra det amerikanske heavy metal-bandet Pantera. Som sangen «Becoming» fra albumet Far Beyond Driven, utgitt i 1994, bruker Dimebag Darrell en Digitech Whammy-pedal. Sangen er i standard D (DGCFAd). Det var den første singelen fra bandets siste album, Reinventing the Steel. Den ble også nominert til Best Metal Performance under 43. Grammy Awards.


== Musikkvideo ==
Musikkvideoen for sangen er en blanding av forskjellige elementer: det bytter mellom filmer fra konserter med bandet, inneholder den også komiske klipp som forestiller en sitcom-lignende versjon av bandmedlemmenes oppvekst, hvor musikerne er vist som små barn (med ansiktshår) som hører på Led Zeppelin og ZZ Top mens de hopper i senga og spiller på alt for store instrumenter. Videoen viser også små klipp av bandets påvirkninger, som Black Sabbath og KISS.
Sangens musikkvideo ble stemt opp til 15th Greatest Metal Video i det 21. århundre på Headbangers Ball i 2005.