jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
200 km/h in the Wrong Lane

200 km/h in the Wrong Lane er det første engelsk-språklige albumet av t.A.T.u, utgitt i 2002. Albumet er blitt sertifisert platina i Europa, gull i USA og Storbritannia og diamant i Russland og Japan og er t.A.T.us mest suksessfulle album hittil med mer enn 5 millioner solgte kopier.


== Sporliste ==
«Not Gonna Get Us» (S. Galoyan, T. Horn, E. Kiper, I. Sjapovalov, V. Polienko) – 4:22
«All the Things She Said» (S. Galoyan, T. Horn, M. Kierszenbaum, E. Kiper, V. Polienko) – 3:34
«Show Me Love» (S. Galoyan, M. Kierszenbaum, V. Polienko) – 4:17
«30 Minutes» (S. Galoyan, M. Kierszenbaum, I. Sjapovalov, V. Polienko) – 3:18
«How Soon Is Now?» (J. Marr, Morissey) – 3:16
«Clowns (Can You See Me Now?)» (I. Sjapovalov, E. Kuritsin, T. Horn, V. Polienko) – 3:13
«Malchik Gay» (S. Galoyan, M. Kierszenbaum, A. Karasjova, V. Stepandsov) – 3:10
«Stars» (A. Voitinskiy, M. Kierszenbaum, A. Vulikh, I. Sjapovalov, V. Polienko) – 4:09
«Ja sosjla s uma» (S. Galoyan, E. Kiper, V. Polienko) – 3:34
«Nas ne dogonjat» (S. Galoyan, E. Kiper, I. Sjapovalov, V. Polienko) – 4:22
«Show Me Love» (Utvidet versjon) – 5:10Bonusspor:

«30 Minutes» (Remix) (Inkludert internasjonalt, men ikke i USA & Canada) – 5:52
«Malchik Gay» (Remix Edit) (Bare i Japan) – 3:52
«Malchik Gay» (Remix) (Bare i Europa Deluxe Edition og Storbritannia Edition) – 5:07
«Ne ver, ne bojsja» (Eurovision 2003-versjon) (Bare i Japan, Storbritannia, Europa og Brasil Deluxe Edition) – 3:04
«All the Things She Said» (DJ Monk's Breaks Mix Edit) (Bare i Japan) – 3:48Bonus DVD«Behind-the-Scenes with Julia and Lena»
«All the Things She Said» (musikkvideo)
«Not Gonna Get Us» (musikkvideo)
«How Soon Is Now?» (musikkvideo)


== Singler ==
«All the Things She Said» var albumets første singel, og også t.A.T.us første engelske singel. Den ble utgitt i oktober 2002 i Europa og USA, og i 2003 i Storbritannia, Australia og New Zealand. Singelen var t.A.T.us største hit og toppet mange av hitlistene over hele verden. Den debuterte som nummer 1 i Australia, Østerrike, Danmark, Tyskland, Irland, Italia, New Zealand, Romania, Russland, Sveits, Storbritannia og den europeiske singel-listen, den var nummer 2 i Frankrike, Norge og Sverige og nummer 3 i Canada og Finland. Det var den eneste t.A.T.u-singelen til å entre USAs Billboard Hot 100 og debuterte som nummer 20. Billboard Pop 100 – nummer 18, Billboard Hot Dance Music/ Club Play – nummer 5 og Billboard Top 40 Mainstream hvor den debuterte som nummer 8. Den har solgt nærmere 6 millioner kopier inkludert digitale salg.
«Not Gonna Get Us» ble utgitt 5. mai 2003, og er den andre singelen fra albumet. Den debuterte som nummer 2 i Russland, nummer 7 i Storbritannia og var på topp 20 i Australia, Østerrike, Frankrike, Tyskland, Sverige og Sveits.
«30 Minutes» ble utgitt i juni 2003, og var den tredje singelen. Den ble bare utgitt som en promosingel i Eurpoa.
«How Soon Is Now?» ble utgitt 7. juli 2003, og var den fjerde singelen. Den ble ikke utgitt i Storbritannia og USA, og var nummer 10 i Sverige, 20 i Nederland, 33 i Tyskland og 37 i Australia og Østerrike.


== Kilder ==

(en) 200 km/h in the Wrong Lane på Discogs
AGV

AGV (av fransk Automotrice à Grande Vitesse, motorvogntog med høy hastighet) er et høyhastighetstog utviklet av Alstom. Det er ment som etterfølger til de populære TGVene. Energiforbruket (ved samme hastighet) er imidlertid 15 % lavere iflg. Alstom. Siden hver vogn har motorer under kupeene, trengs heller ikke et eget lokomotiv. Derfor gir togtypen plass til ca. 9 % flere passasjerer enn TGV. I likhet med TGV har AGV Jakobs-boggier, dvs. at hver boggi er plassert i overgangen mellom to vogner.
Den første AGV-prototypen ble vist 5. februar 1998. AGV leveres i sett med 7 eller 14 motorvogner. Togets kommersielle toppfart er 360 km/t. AGVs første kunde var det italienske togselskap Nuovo Trasporto Viaggiatori (NTV), som har bestilt 25 togsett. NTV regner med å sette togene i drift våren eller forsommeren 2011. 9. februar 2010 begynte uttestingen på høyhastighetslinjen Roma-Napoli, foreløpig med en toppfart på 300 km/t, som er planlagt økt til 330 km/t i løpet av testperioden frem til juni 2010.


== Referanser ==
Dejan Kelhar

Dejan Kelhar (født 5. april 1984 i Brežice) er en slovensk fotballspiller som spiller for den belgiske storklubben Cercle Brugge i Jupiler League. Han spiller vanligvis midtstopper. 
Kelhar begynte med fotball i NK Brežice før han meldte overgang til NK Krško i 2002. Han spilte her i to sesonger før han ble kjøpt av NK Publikum. I 2004 ble han solgt til SpVgg Greuther Fürth for 100,000 euro. I den tyske klubben ble han ingen suksess og returnerte til NK Publikum. 31. januar 2009 ble han solgt til Cercle Brügge. Kort tid etter ble han tatt opp i den slovenske landslagstroppen, men Kelhar har enda til gode å debutere. Så langt har han spilt for 10 klubber i 7 land.Je gift og far til to sønner.
Kelhar har spilt 35 landslagskamper for Slovenia fra U15 til U21-nivå. 
Han gjorde sin debut mot Maribor 03/03/2010 i Qatar, da Slovenia i en vennskapskamp slo rivalene med 4-1.Doslej spilte 4 kamper, inkludert en mot Norge og ellers 09.11.2012 i Oslo, der vertene vant 3-2.
Siden juli 2012, spiller for FK Qabala i Aserbajdsjan i den første liga


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dejan Kelhar – Transfermarkt 
(en) Dejan Kelhar – national-football-teams.com 
(en) Dejan Kelhar – WorldFootball.net 
(en) Dejan Kelhar – FootballDatabase.eu 
(de) Dejan Kelhar – fussballdaten.de 
(en) Dejan Kelhar – Soccerway 
(en) Dejan Kelhar – EU-Football.info 
(tr) Dejan Kelhar – Mackolik.com 
(en) Dejan Kelhar – Tyrkias fotballforbund 
(en) Dejan Kelhar – FBref
Vincent Auriol

Vincent Jules Auriol (født 27. august 1884 i Revel i Haute-Garonne i Frankrike, død 1. januar 1966 i Paris) var en fransk politiker. Han var den første presidenten for Den fjerde franske republikk fra 1947 til 1954. Han tjenestegjorde også som interimspresident for den midlertidige franske regjeringen rett etter andre verdenskrig. Han satt da fra november til desember 1946. Dette gjør ham til en av tre personer som har vært statsleder for den franske republikk i to forskjellige perioder.


== Referanser ==
Un, deux, trois

«Un, deux, trois» var Frankrikes bidrag i Eurovision Song Contest 1976 og ble fremført på fransk av Catherine Ferry. Melodien ble skrevet av Tony Rallo og teksten ble skrevet av Jean-Paul Cara.
Sangen ble fremført som syttende bidrag om kvelden 3. april 1976 (etter Monacos Mary Christy med «Toi, la musique et moi» og før Jugoslavias Ambasadori med «Ne mocu skriti svoj bol»
«Un, deux, trois» er et up tempo-nummer som handler om Ferrys «policy» i å være med sin elsker. Hun synger «Il fait si bon dans tes bras» («Det er skjønt i være i dine armer») for eksempel. Det blir også nevnt det faktum at Ferry tror at livet – eller kjærligheten – ikke nødvendigvis må være så komplisert som en bok av Kafka.Da avstemningen var ferdig, havnet den på en andreplass blant atten deltakere med 147 poeng. Det var den høyeste poengsummen for et fransk bidrag til da.
Ferrys versjon ble utgitt i Frankrike på singlen Barclay 62204 i 21976. Musikalsk leder var Tony Rallo. Hun spilte også inn sangen på engelsk («One, Two, Three»), tysk («Ein, zwei, drei») samt spansk («Un, dos, tres»).


== Norsk versjon ==
Jan Thoresen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «En, to, tre». 


=== Innspilling ===
Brit Høiland, Wenche Hallan, Bendik Singers. Utgitt på singlen Triola TN 703 i 1976.


== Referanser ==

Eurovision Song Contest 1976
Paul Doumer

Joseph Athanase Paul Doumer, best kjent som Paul Doumer (født 22. mars 1857 i Aurillac, død 7. mai 1932 i Paris), var president av Frankrike fra 13. juni 1931 til sin død den 7. mai 1932.
Han var generalguvernør i Fransk Indokina fra 1897 til 1902. 
Etter at han kom tilbake fra Fransk Indokina, tjenestegjorde han som president for senatet fra 1902 til 1905. Han ble valgt til Frankrikes president den 13. mai 1931, etter å ha vunnet over den mer kjente kandidaten Aristide Briand. 
Han ble skutt den 6. mai 1932 i Paris, hvor han deltok på en åpning av en bokmesse. Hans drapsmann var Paul Gorguloff, en russisk immigrant som var mentalt ustabil. Paul Doumer døde neste dag som en direkte følge av skadene han fikk.


== Referanser ==
Kongokrisa

Kongokrisa (fransk: La Crise congolaise) var en periode med maktkamp og store uroligheter i den første republikken Kongo, det tidligere Belgisk Kongo, på første halvdel av 1960-tallet. Krisen begynte med landets nasjonale uavhengighet fra Belgia i juni 1960, og endte med at Joseph-Désiré Mobutu grep makten i november 1965. Underveis ble statsministeren Patrice Lumumba myrdet i januar 1961, og kaoset førte til at De forente nasjoner grep inn med den fredsbevarende styrken Operation des Nations Unies au Congo, som ble iverksatt av FNs sikkerhetsråds resolusjon 143 den 14. juli 1960, og inkluderte svenske, irske, indiske og norske soldater. 
Urolighetene i Kongo hadde flere grunner, og kunne til forskjellige tider bli beskrevet som en antikolonialistisk strid. Den gamle kolonimakten Belgia forverret på mange måter krigen gjennom sine handlinger. Urolighetene ble også beskrevet som en utbryterstrid mot provinsen Katanga og den autonome regionen Sør-Kasaï, støttet av Belgia og vestlige gruveselskaper, som endte opp med å bli erobret på vegne av Kongo av FN-styrkene. FNs innsats i Kongo var en av De forente nasjoners fredsbevarende operasjoner, og en av den kalde krigens stedfortrederkriger mellom USA og Sovjetunionen. 
De to stormaktene støttet hver sin side av den splittede kongolesiske statsledelsen. Den østlige regjeringa i Stanleyville, som ble ledet av Antoine Gizenga, ble støttet av USSR, andre østblokknasjoner og Egypts president Gamal Abdel Nasser. En liten, cubansk ekspedisjon anført av Che Guevara støttet den senere presidenten Laurent-Désiré Kabila, som da hadde status som en kongolesisk opprører. USA og øvrige vestlige land støttet den vestre regjeringa i Léopoldville, som ble ledet av Joseph Kasa-Vubu og Joseph-Désiré Mobuto.  Alt i alt mistet omtrent 100 000 eller flere mennesker livet som en konsekvens av krisa. Den førte også til et traumatisk slag for FN da generalsekretær Dag Hammerskjöld døde i en flyulykke mens han forsøkte å forhandle. 
I 1964 ledet Pierre Mulele et mislykket opprør i de østlige provinsene som ble kjent som Simbaopprøret. 
Resultatet av krisa ble at Kongo – som i 1971 ble omdøpt til Zaïre, som en del av Mobutus afrikaniserende authenticité-program – ble et korrupt og autoritært regime ledet av Mobutu, den senere Mobutu Sésé Seko, som kom til å vare i trettien år. Da den kalde krigen gikk mot slutten, stoppet Belgia, Frankrike og USA sin militær-finansielle støtte til Mobutu-regimet, mens Kaliba overtok makten i landet etter den første krigen i Kongo i 1996–1997. 


== Eksterne lenker ==
(en) Congo Crisis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Waste Management (album)

Waste Management er det tredje, engelsk-språklige albumet til t.A.T.u. Albumet ble utgitt 17. desember 2009 i Russland.
Den digitale versjonen av albumet er tilgjenelig i to versjoner, begge inneholder de samme sangene. Den ene, kalt spor-til-spor-versjonen, har alle sangene som et separat spor. Den andre er transcedent-versjonen, hvor alle sangene spilles kontinuerlig uten pause. Den fysiske CD-en inneholder transcedent-versjonen.
Fans i Australia var de første i verden som fikk høre det nye albumet, da det ble utgitt tidlig den 15. desember i den australske iTunes-butikken.


== Singler ==
Snowfalls ble utgitt bare digitalt, den 13. juli 2009. Det er den engelske versjonen av «Snegopady» og er, sammen med singlene fra den russiske versjonen den fjerde singelen. Musikkvideoen er den samme som den russiske, bare med den engelske sangen.Den andre singelen fra albumet, «White Robe», ble utgitt 10. november 2009. Sangen er den engelske versjonen av «Beliy Plaschik». Musikkvideoen er nesten identisk til den sensurerte versjonen av den russiske versjonen, bortsett fra noen scener som er tatt fra den usensorerte versjonen av «Beliy Plaschik»-videoen.


== Sporliste ==


=== Standardversjon ===
«White Robe»(V. Kilar, L. Alexandrovski, M. Maxakova, T.A. Music) – 3:14
«You and I» (E. Buller, A. Kubiszewski) – 3:14
«Sparks» (V. Polienko, L. Alexandrovski) – 3:09
«Snowfalls» (Slowman, L. Alexandrovski, K. Salem, T.A. Music) – 3:16
«Marsianskie Glaza» (S. Galoyan, T.A. Music) – 3:09
«Little People» (Slowman, L. Alexandrovski, T.A. Music) – 3:28
«Waste Management» (E. Matveidzev) – 2:05
«Running Blind» (J. Schramm, L. Reinatz, C. Behrens, S. Martin, R. Schwenger, L. Dissing) – 3:40
«Fly on the Wall» (J. Alexander, B. Steinberg) – 3:57
«Time of the Moon» (V. Kilar, L. Alexandrovski, T.A. Music) – 3:24
«Don't Regret» (V. Kilar, L. Alexandrovski, T.A. Music) – 3:09Bonusspor:

«Beliy Plaschik» (Fly Dream Remix) – 5:32
«Running Blind» (Transformer Remix) – 3:53
«Ne Zhaley» (Sniper Remix) – 4:58


=== Transcendent-versjon ===
Waste Management ble også utgitt som en non-stop versjon kalt «transcendent versjon». Denne versjonen er ett spor som går over drøyt en time, med mellomspill mellom sangene, som gjør at det ikke blir noe pause mellom.


== Se også ==
Vesyolye Ulybki / Happy Smiles 
Dangerous and Moving


== Eksterne lenker ==
(en) Waste Management (album) på Discogs 
(en) Waste Management (album) på MusicBrainz 
(en) Waste Management (album) på Spotify
«Sjtandart» (1999)

Sjtandart, også kalt Russkij Sjtandart (norsk: Den russiske fane), er en russisk, tremasters seilende fregatt og skoleskip hjemmehørende i St. Petersburg. Seilskipet er en tro kopi av den opprinnelige skuta bygd i Olonets sommeren 1703, som var det første marineskipet Peter den store lot bygge for den keiserlige russiske marinen. Peter den store var selv skipets første kaptein, og mannskapene ble rekruttert fra Sverige, Norge, Skottland, Danmark, Nederland og andre av tidens sjøfartsnasjoner. Dagens tro kopi ble fullført i 1999 og deltar i regattaer, tilbyr turer for bedrifter og privatpersoner, og fungerer som opplæringsskip for ungdom. Vinteren 2009–2010 lå skipet i opplag på Oslo havn.
Stilmessig er skipet en blanding av engelsk og hollandsk byggeskikk fra denne tiden. Bunnen er relativt flat og riggingen er høy, etter engelsk mønster. Skipets lengde er 34,5 meter, største bredde 6,9 meter, og dypgående inntil 3,3 meter. Høyden ved hovedmasta er 33 meter. Vekten (displacement) er 220 tonn, og skipet er gjenskapt i autentiske trematerialer med håndlagde detaljer som nagler, seil, osv. Opprinnelig mannskap var 120 i 1703, men idag er mannskapet kun 40. Opprinnelig hadde skipet 24 kanoner, men dette ble økt til 28 fra 1710. I 1727 ble det klart at skipet var uopprettelig skadet, og et forsøk på å reparere skuta ble oppgitt. Den moderne rekonstruksjonen tok 5 år.
Skipet har problemer med russisk byråkrati, og har seilt rundt i eksil i de siste årene.  Den har flere ganger gjestet Norge, og har også overvintret i Oslofjorden.


== Eksterne lenker ==
(en) Shtandart (ship, 1999) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Sjtandart» offisiell hjemmeside, besøkt 29. januar 2010. (russisk)
Pukchang kullkraftverk

Pukchang kullkraftverk er et termoelektrisk varmekraftverk drevet på lav-kvalitets kull i Pukchang-fylket i provinsen Sør-Pyongan, i nordvestredel av  Nord-Korea. Anlegget ble utbygd med sovjetisk teknologi 1961–66, og nådde da en effekt på 600 MW. Utvidelser fram til 1984 brakte anlegget opp i 1 600 MW produksjonseffekt, et nivå som trolig ikke har vært reelt oppnådd de siste tiårene på grunn av generelt forfall og ujevn kulltilførsel.Kraftverket har 16 generatorer á 100 MW hver, og ligger midt i Nord-Koreas kullfelter i Pyongan-provinsen. Det representerer trolig halvparten av landets varmekraft-produksjon.


== Referanser ==
Manuduksjon

Manuduksjon (av latin manuducere «føre ved hånden») vil si å veilede studenter privat. Den som manuduserer kalles en manuduktør, den som blir veiledet en manudusent. Manuduksjon var et vanlig fenomen ved universitetet i Kristiania og andre nordiske universiteter på 1800-tallet, men begrepet brukes også i dag, for eksempel om forelesninger som retter seg inn mot eksamen.Manduktørens oppgave er å hjelpe studenten frem mot eksamen. Manuduksjon kunne være måte å skaffe inntekter på for eldre studenter eller ferdige kandidater. For eksempel klarte den fattige Anton Martin Schweigaard seg gjennom studieårene ved å manudusere.


== Kilder ==
(da) Jørgensen, A. Th.:  «Manuducere», i: Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave. Bd. XVI, København: J. H. Schultz, 1924, s. 565.
Samuel Pisar

Samuel Pisar (født 18. mars 1929 i Białystok i Polen, død 27. juli 2015 i New York) var en polskfødt amerikansk advokat, forfatter og overlevende fra tyske konsentrasjonsleirer under andre verdenskrig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Samuel Pisar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Samuel Pisar på Internet Movie Database 
(en) Harward Law Bulletin om Samuel Pisar
(en) «After Survival, a Journey to Self-Recovery», artikkel om Samuel Pisar i The New York Times, 10. juli 2009
Swedish International Liberal Centre

Swedish International Liberal Centre (Silc) er en svensk stiftelse som arbeider med demokratibistand utfra et vestlig-liberalt ståsted. Silc er knyttet til det politiske partiet Liberalerna. 
Senteret har kontakt med partier, organisasjoner, institusjoner og enkeltpersoner om menneskerettighetsspørsmål. De viktigste samarbeidspartnerne er i Russland, Venezuela, Bolivia, Usbekistan, Egypt, Jordan, Georgia, Armenia, Ukraina og Hviterussland. 
Silc sender valgobservatører til utlandet og henter utenlandske observatører til nordiske valg, blant annet det norske stortingsvalget 2009.
Sammen med Kristdemokratiskt internationellt centrum (KIC) har Silc støttet politiske fanger på Cuba og deres familier. 
Silc er registrert som samarbeidspartner med Den Liberale Internasjonale.
Stiftelsen driver også Silc förlag.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sophus Henrichsen

Sophus Septimus Henrichsen (født 12. november 1845 i Kragerø, død 21. desember 1928) var en norsk fysiker.
Han gikk på Nissens Latin- og Realskole og fikk laud i 1864. Så ble han cand.real. i 1871. Etter å i 1872 ha vært midlertidig som lærer ved den offentlige høyere allmenskole i Halden, ble han i 1873 konstituert amanuensis ved det fysiske kabinettet ved universitetet i Kristiania, fra 1876 i fast ansettelse frem til 1879 da han med et offentlig stipend studerte fysikk i Berlin og Leipzig. Sophus var også lærer ved Nissens skole fra 1873 til 1891, ved Kristiania handelsgymnasium fra 1876 til 1885, og ved Aars og Voss' skole fra 1885 til 1890. Han var og fra 1890 overlærer ved Kristiania tekniske skole.
Henrichsen offentliggjorde undersøkelser over vannets spesifikke varme og over magnetisme i organiske forbindelser i Annalen der Physik und Chemie. Han ble i 1887 belønnet med Kronprinsens gullmedalje for avhandlingen At give en paa egne Undersøgelser grundet Fremstilling af hvordledes Legemers Molekularmagnetisme afhænger af den magnetiserende Kraft, af Temperaturen og af den kemiske Konstitution, samt at bestemme den absolute Værdi af de undersøgte Legemers Magnetiseringskonstanter. Dessuten studerte han ovner, teori for tørking, og skrev flere lærebøker.Han var sønn av Johan Georg Henrichsen fra Arendal og Sophie Septima Moe fra Kragerø. Faren var handelsfullmektig og senere kasserer i Kristiania Søforsikrignsselskab. Sophus ble i 1879 gift med Julie Adolfine Marie Forsberg (1844). Ekteparet donerte hele formuen Fysisk institutt (UiO) for å bli Den gamle fysikklærers legat.


== Utgivelser ==
Henrichsen, Sophus (1845-1928) (1897). Lærebog i fysik for middelskolen: med 114 i teksten trykte figurer. Kristiania: Malling.  [4. opplag. Se Nasjonalbiblioteket for alle digitaliserte versjoner av alle opplag (det trettende og siste utkom posthumt i 1933]


== Referanser ==
Gisela Herb

Gisela Doris Elisabeth Herb (født 29. august 1953 i München) er en tysk-norsk musiker og førsteamanuensis ved Universitetet i Stavanger, Institutt for musikk og dans. Hun er oppvokst i Tyskland og kom til Norge i 1982. 
Herb er visepresident i EPTA-Norge og har en internasjonal karriere som solist, kammermusiker og akkompagnatør. I 2001 startet hun en klaverduo med N. Shibayama-Aarnio. Herb har gitt ut CD-er med klavermusikk av Alberto Ginastera og Heitor Villa-Lobos.


== Plater ==
Ginastera (Bergen Digital, 1996). Alberto Ginastera
Villa-Lobos (Bergen Digital, 2003).  Heitor Villa-Lobos


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Anima – Classical music from Latin America
Brogeen og den magiske melodien

Brogeen og den magiske melodien (orig: Brogeen Follows the Magic Tune) er en irsk dukkefilmserie fra 1969 basert på Patricia Lynchs barnebok Brogeen Follows the Magic Tune, fra 1952.Serien ble sendt i NRK Barne-TV høsten 1970, og i reprise i 1972 og 1979.


== Handling ==
En dag kommer det en spillemann til puslingfolket. Her treffer han den lille puslingen Brogeen som er så snill å slippe ham inn i slottet. Der klarer spillemannen å stjele en «magisk melodi» – og Brogeen får skylda. Han blir derfor kastet ut av slottet og må lete etter den magiske melodien for å få komme tilbake. Etter en stund slår han seg sammen med hesten «Vriompeis» og uteliggeren «Burt Kelly».


== Om serien ==
Mastertapene til serien skal ha blitt slettet ved en feiltagelse av det irske TV-selskapet RTÉ.
Ypperlige typer i et Irsk vertshus introdusert med humør og poesi. Blant annet hadde man fått til et aldeles skjønt «snøvær»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Schapendoes

Schapendoes (FCI #313) er en gjeterhund med opprinnelse i Nederland, der den har vært brukt av sauegjetere siden slutten av 1800-tallet. Rasen har trolig et felles opphav med bearded collie, owczarek nizinny, bergamasco, puli, briard og lignende gjeterhunder. I de tyske distriktene Hessen, Odenwald og Niederrhein fantes det også en variant av typen kalt tysk gjeterpuddel. Rasen er fortsatt en populær gjeterhund, vakt- og familiehund i Nederland], men den er relativt lite kjent utenfor hjemlandet. (2014 - Man begynner litt etter litt å "få øynene opp" for denne rasens mange gode egenskaper også utenfor Nederland)
Hunderasen som sådan regnes som grunnlagt av P.M.C. Toepoel under andre verdenskrig, da han startet et avlsprogram med tanke på å redde typen som på denne tiden var i ferd med å dø ut. Den første raseklubben ble grunnlagt i 1947 og rasen fikk en midlertidig anerkjennelse fra Raad van Beheer (nederlandsk kennelklubb) i 1952. Den første rasestandarden var klar i 1954, samtidig med at stamboka ble åpnet. FCI anerkjent rasen endelig  i 1971.


== Rasens temperament ==
Rasen er vennlig og har et rolig gemytt - de er svært vennlige mot både barn og voksne. Er også svært lærevillige, lekne og intelligente. Men den er også en gjeterhund, og trenger å få rikelig med mosjon. De liker å jobbe.


== Kilder ==
Teknologisk Forlags store hundebok, 1983.
Hauyn

En hauyn er en kubisk krystall som forekommer i vulkanske bergarter som fonolitter, basalter eller andre pyroklastiske bergarter.
Den ble først beskrevet i 1807. Hauyn fikk navnet fra René Just Haüy (1743–1822).


== Spesifikasjoner ==
Hardhet: 5-6
Spesifikk vekt: 2,5
Farge: Hvit eller blå
Kløv: Dårlig