jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dagens Eko

Dagens Eko («dagens ekko»), ofte bare kalt Ekot («ekkoet»), er Sveriges Radios nyhetsprogram. Programmet ble første gang sendt i oktober 1937. Det har lånt navn fra den tyske radioens aktualitetsprogram Echo des Tages.
Ekot omfatter bulletiner hver hele time i SR P1 og SR P4. Fra 05.30 til 08.30 sendes det ekstra nyhetssendinger i P1. Klokken 12.30 sendes Lunchekot, en lengre nyhetssending. Sendingen klokken 16.45, Kvart i fem-ekot, som varer et kvarter, er dagens viktigste sending, med ca. to millioner lyttere. Også 15.45 og 17.45 sendes det kvarterlange sendinger. SR P3 sluttet å sende Ekot på dagtid i 2007, og begynte med sine egne sendinger, P3 Nyheter.


== Eksterne lenker ==
http://www.sr.se/ekot/
Norges Kaninavlsforbund

Norges Kaninavlsforbund (NKF) er en landssammenslutning av personer og institusjoner, med interesse for kaninhold, oppdrett og avl. Forbundet ble stiftet den 6. november 1897 i Kristiania under navnet "Foreningen til kaninavlens fremme i Norge, men byttet navn etter noen år. Hovedkontoret er nå lokalisert til Skien kommune i Telemark. NKF er et landsomfattende forbund med lokalforeninger spredt utover landet.


== Nordisk Kaninstandard ==
Nordisk Kaninstandard av 1950/1986 er et stambokregister med felles rasestandard for Danmark, Finland, Norge og Sverige.


== Tidsskrift for kaninavl ==
Tidsskrift for kaninavl utgis til medlemmene ti ganger om året.


== Se også ==
Kaninhold
Kanin
Tamkanin
Liste over kaninraser


== Eksterne lenker ==
Norges Kaninavlsforbund
Cedar Rapids

Må ikke forveksles med filmen Firmaturen, org. Cedar Rapids.
Cedar Rapids er en by i den amerikanske delstaten Iowa med et areal av 166,8 km² og en befolkning som er på ca. 123 000 innbyggere (2003). Byen ligger i den østre del av delstaten ca. 120 km vest for grensen til Wisconsin og Illinois, og ca. 180 km nordøst for delstatshuvedstaden Des Moines.
13 km nordvest for byen ligger Duane Arnold kjernekraftverk.


== Kjente personer fra Cedar Rapids ==
Ashton Kutcher, skuespiller, programleder
William Shirer, journalist, historiker, forfatter
Kenneth Sitzberger, olympisk mester i stuping
Elijah Wood, skuespiller


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Cedar Rapids, Iowa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Waterloo (Iowa)

Waterloo er en by øst i delstaten Iowa i USA. Byen er administrativ hovedstad for Black Hawk County og har 68 747 innbyggere (2000).
Det amerikanske traktorfirmaet John Deere har sin hovedproduksjon for det nordamerikanske markedet i Waterloo.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Waterloo, Iowa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Milo Sturgis

Milo Sturgis er den nest viktigste figuren i Jonathan Kellermans Alex Delaware-romaner.  Han er en politimann i LAPD. Mens hans livsstil ikke passer til stereotypen av en homofil så stemmer den bedre overens med arketypen av en overarbeidet og tøff politidetektiv.
Aurelio Zen

Aurelio Zen, som er hovedpersonen i en serie bøker, er en fiktiv italiensk politiinspektør skapt av krimforfatteren Michael Dibdin.
Forfatteren Michael Dibdin døde i 2007 kort tid etter å ha avsluttet den siste boken i serien, End Games.


== Bibliografi ==


=== Oversettelser til norsk ===


== Kilder ==
Michael Dibdens Aurelio Zen: En oversikt av Antonia Moras: Web Mystery magazine, Vår 2004: Årgang 1 Utgave 4
Øystein Gudim

Øystein Gudim (født 17. april 1955) er en norsk organisasjonsleder og tidligere frilansjournalist. Han er tidligere leder i Sosialistisk Ungdom hvor han overtok etter Erik Solheim og satt i ledelsen der sammen med Kristin Halvorsen som overtok ledervervet etter Gudim.Øystein Gudim er utdannet cand.mag. fra Universitetet i Oslo med fagene statsvitenskap, historie og sosiologi. Han har vært ansatt i en rekke organisasjoner i Norge, inkludert Norges Gymnasiastsamband (NGS), Operasjon Dagsverk, Akershus SV, Sosialistisk Ungdom og FN-sambandet. 
I årene 1988 – 1992 arbeidet han først i Tanzania for FN (ILO) og seinere ved FN-seksjonen i Utenriksdepartementet. Han var svært aktiv i Fellesrådet for det Sørlige Afrika fra 1975 – 1994, der han særlig arbeidet med boikott av Sør-Afrika. I en periode fra 1992 – 1993 var han ansatt som daglig leder. Han hadde flere stillinger ved internasjonal avdeling i Norsk Folkehjelp (1994 – 2001) og var seinere seksjonsleder ved LOs internasjonale avdeling (2001 – 2005). Fra april 2005 til juni 2020 var han  daglig leder i Adopsjonsforum, som er Norges største adopsjonsforening. Fra november 2020 er han pensjonist og frilans skribent.  


== Bibliografi ==
En innføring i marxisme (Red. Flere bidragsytere).(Sosialistisk Ungdom 1981).
Stopp sparekniven – et hefte om høyresidas omfordelingspolitikk [Sosialistisk Ungdom 1982] (flere bidragsytere)
Forandre verden? – sosialistisk politikk for 80- og    90-åra 1985 sammen med Bent Arne Sæther og Steinar Stjernø ISBN 82-565-0111-1
A defeat for the shipping lobby? The Norwegian Experience (bidrag i boka EMBARGO. Apartheid's oil secrets revealed), Amsterdam University Press (1995) ISBN 90-5356-135-8


== Referanser ==
Erik Hamrén

Erik Anders Hamrén (født 27. juni 1957 i Ljusdal, Sverige) er en svensk fotballtrener som sist var landslagstrener for Island. 
Han var trener for Aalborg BK ut 2007/08-sesongen, og overtok som Rosenborg Ballklubs hovedtrener 1. juni 2008. Hamrén ledet Aalborg til seriegull i sin siste sesong i klubben. 
Han tok seriegull med Rosenborg Ballklub i 2009-sesongen. Avgjørelsen var et faktum 27. september 2009. RBK var ubeseiret gjennom hele 26 tippeligakamper, før de tapte i den 3. siste kampen, da Start scoret seiersmålet på straffe 3. min på overtid. 
Den 4. november ble det klart at Hamrén skulle ta over Sveriges herrelandslag, samtidig som han skulle trene Rosenborg ut august 2010. Hamrén ledet Rosenborg for siste gang i bortekampen mot Viking mandag 24. mai 2010. Etter dette overtok Nils Arne Eggen laget ut 2010-sesongen.


== Trenerkarriere ==
Island (2018&ndash-2020;)
Sverige (2009–2016)
Rosenborg Ballklub (2008– 2010)
Aalborg BK (2004–[2008)
Örgryte IS (1998–2003)
AIK (1995–1997)
Degerfors IF (1994)
Vasalunds IF (1992–1993)
Brommapojkarna (1990–1991)
Väsby IK (1989)
Enköpings SK (1987–1988)
IFK Sundsvall


== Klubber som spiller ==
Ljusdal IF
Stockvik


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Hamrén – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cascata delle Marmore

Cascata delle Marmore (Marmorfallene) er en kunstig foss som romerne lagde i Italia. Den har et totalt fall på 165 meter, som den høyeste menneskelagde fossen i verden. Fossen har tre fall, der det øverste er det høyeste på 83 meter. 
Fossen ligger 7,7 km fra Terni, i regionen Umbria.
Fossen er en del av elva Velino etter at elva har forlatt innsjøen Piediluco nær Marmore. Den stuper ned i dalen til elva Nera og vannstrømmen ble skrudd av og på etter et fast skjema. Synet av vannet som stuper utenfor kanten er en turistattraksjon.  


== Historie ==
Velino renner igjennom et høyland som ligger rundt byen Rieti. I antikken skapte elva et våtmarksområde som førte til sykdom i området (antakelig malaria). For å bli kvitt dette problemet i Rieti gav den romerske konsulen Manlius Curius Dentatus i 271 f.Kr. ordre om å omdirigere vannet over klippene ved Marmore og ned i elva Nera nedenfor. Løsningen førte imidlertid til et problem siden Nera i våte perioder flommet over og truet byen Terni. Dette medførte en konflikt mellom de to byene som til slutt kom opp i Senatet i år 54 f.Kr. uten at de kom fram til noen løsning. 
Mangel på vedlikehold av kanalen førte til at vannføringen i kanalen minket og til slutt dukket våtmarksområdet opp igjen. I 1422 ga Pave Gregor XII derfor ordre om å bygge en ny kanal for å gjenopprette vannstrømmen. I 1545 ga Pave Paul III ordre om å bygge nok en ny kanal. Planen var å utvide den forrige kanalen for å regulere vannføringen. 50 år senere, i 1598, sto kanalen ferdig. Igjen førte dette til flom i Neradalen nedanfor. I 1787 ga Pave Pius VI ordre om å at det skulle gjøres arbeid på sprangene nedenfor fossen, og slik fikk fallene utseendet de har i dag. Dette løste også de verste flomproblemene.


== Fossen i dag ==
Størsteparten av tida brukes vannet over fossen til produksjon av vannkraft, så vannføringa i fossen er som regel veldig lav. Piedilucosjøen over fossen ble brukt som reservat for vannkraftverket Galleto som ble bygd i 1929. For å tilfredsstille turistene ble vannet «skrudd på» til visse tider på døgnet. Normalt skjer dette fra mellom kl. 12 og 13 til mellom kl. 16 og 17, med utvidede åpningstider om sommeren. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cascata delle Marmore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cascata delle Marmore – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Informasjon på engelsk
Office for Metropolitan Architecture

Office for Metropolitan Architecture (OMA) er et nederlandsk arkitektkontor. OMA ble grunnlagt i Rotterdam i 1975 av Rem Koolhaas og Elia Zenghelis. I 2002 vant OMA arkitektkonkurransen om utnyttelse av tomten ved Vestbanestasjonen i Oslo.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Office for Metropolitan Architecture – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell Facebook-side (daglige oppdateringer)
Fylkesvei 5412

Fylkesveg 5412 går mellom Modalen og Steinsland i Modalen kommune. Veien er 22,0 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 345 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Modalen
569Fylkesvei 569 Modalen
Endepunkt Steinsland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5412
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Freske fraspark

Freske fraspark er en norsk filmkomedie fra 1963 regissert av Bjørn Breigutu. Manuset ble skrevet av Kjell Aukrust og Breigutu. Stoffet var tidligere dramatisert for Det norske teatret i 1960 med tittelen Dobbeltsats og freske fraspark og var basert på episoder fra Aukrusts bøker Simen og Bror min, utgitt i 1958 og 1960.
Freske fraspark ble spilt inn i Alvdal, Tolga og Vingelen. 
Filmen fikk svært dårlig mottakelse av VGs anmelder som gav den terningkast én.


== Handling ==
Den gamle bygdestriden mellom Alvdal og Tynset blusser stygt opp igjen vinteren 1936. Grunnen er at Per Sætermyrmoen har vunnet 50-kilometeren i Holmenkollen, og begge bygdene vil ha eiendomsrett og gjøre stas på skiløperen ved hjemkomsten. De ryker bokstavelig talt i tottene på hverandre og plasserer noen velrettede springskaller og dobbelsats i et eneste stort bygdeslag. Gammelt agg og frisk blodtørst overvinner bondevettet, og sportsgalskapen tar helt overhånd på mannfolka, mens kvinnene gjør i stand til fest på lokalet med kjøttkaker og polentagrøt.


== Rolleliste ==
Henki Kolstad – Embret Trondsbakken
Einar Vaage – Bessfar
Birger Løvaas – Martin
Alf Malland – Ollvar
Frank Robert – Jostein
Ragnhild Michelsen – Oline (Embrets kone)
Turid Balke – Martins kone
Elsa Lystad – Ollvars kone
Kari Diesen – Josteins kone
Carsten Byhring – Redaktøren
Leif Juster – Torgrim Skarpjordet
Svein Byhring – Én av alvdølene


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Freske fraspark – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Freske fraspark på Internet Movie Database 
(no) Freske fraspark i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Freske fraspark hos Filmfront 
(no) Freske fraspark på NRK TV 
(en) Freske fraspark på AllMovie
Johan Anker

Johan August Anker (født 26. juni 1871 i Halden, død 2. oktober 1940 samme sted) var en norsk forretningsmann, konstruktør av kappseilingsbåter og seilsportsmann.
Anker tok gull i seiling under Sommer-OL 1912 i 12-meterklassen og gull i seiling under Sommer-OL 1928 sammen med kronprins Olav i 6-metersklassen med den selvkonstruerte 6-meteren Norna.
Anker var gift to ganger, første gang med Julie Frederikke Jacobsen som han fikk den senere seileren Erik Anker med, og andre gang med Nini Roll Anker.


== Politikk ==
Da kong Haakon VII og Kronprins Olav i april 1940 var på flukt fra tyske okkupanter og mens det norske administrasjonsrådet i realiteten styrte landet i samarbeid med tyskerne, forsøkte den tyskvennlige Anker å overtale kronprinsen til å begå statskupp.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Elin Kragset Vold og Ole Engen: Johan Anker. Linjenes mester. Cappelen 2003. ISBN 9788202202422


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Anker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Johan Anker – Olympedia 
(en) Johan Anker – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
It’s a Long Way to Tipperary

«It's a Long Way to Tipperary» er varietésang- og marsj skrevet av Jack Judge og Harry Williams (Henry James Williams). Sangen sies å ha blitt skrevet for et veddemål om 5 shilling i Stalybridge 30. januar 1912 og fremført neste kveld på stedets varietéteater. Refrenget lyder slik:

It's a long way to Tipperary,
It's a long way to go.
It's a long way to Tipperary
To the sweetest girl I know!
Goodbye Piccadilly,
Farewell Leicester Square!
It's a long, long way to Tipperary,
But my heart's right there.Sangen ble gjort populær av The Connaught Rangers mens de marsjerte gjennom Boulogne den 13. august 1914, fulgt av Daily Mails korrespondent George Curnock og rapportert 18. august samme år. Sangen ble deretter plukket opp og sunget av andre soldater i the British Army.
Melodien er også brukt i den norske barnesangen "Det er en fin ting å vinne venner".


== Eksterne lenker ==
Varieté

Varieté er en særpreget slags scenefremførelse som omfatter trylling, sjonglering, akrobatikk, utbryterkunst, sketsjer og i noen tilfeller også musikk, dans og lignende scenekunster.Berepet brukes også av og til som benevnelse på scenebasert sirkusunderholdning og om sirkusforestillinger som ikke inneholder dressurnumre.


== Se også ==
Kabaret
Vaudeville
Revy
Show
Sirkus
Nysirkus
Burlesk


== Varietéartister ==
Malte Knapps hjemmeside
Richardos (Richard Ljungman) hjemmeside


== Litteratur ==
Berthelsen, Herman: På varieté i hovedstaden i Byminner nr.3-2010, s.12-25
Henrik Nielssøn

Henrik Nielssøn (født ca. 1500, død 12. februar 1567 i Trondheim) var en norsk geistlig.


== Biografi ==
Henrik var uekteskapelig sønn av riksråd Nils Henriksson. Han studerte fra 1518 i Rostock, og deretter fikk han, som født utenfor ekteskap, pavelig dispensasjon til å virke som kannik ved Nidaros domkapittel. Han ble etterhvert sokneprest til Inderøy.
Henrik var utpreget antidansk og prosvensk.
Henriks uekteskapelige sønn Christopher Henrikssøn var sokneprest til Stjørdal, og Henriks datter, som også var uekteskapelig og hvis navn er ukjent for ettertiden, ble gift med farens etterfølger som kannik og sokneprest. Henrik hadde gode forbindelser med sin fars familie, og han var formynder for nevøen Aage Bielke, halvsøsteren Lucie Nielsdatters sønn, da denne i en alder av sju år arvet Austråttborgen etter sin far.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oscar Albert Johnsen. «Henrik Nielssøn» I: Norsk biografisk leksikon; 1. utg.; bd 10; 1949
Mirnyj (Arkhangelsk oblast)

Mirnyj (russisk: Ми́рный, direkte oversatt: fredfull) er en lukket by i Arkhangelsk oblast i Russland, som betjener den nærliggende Plesetsk kosmodrom.
Byen ble grunnlagt i 1957 som en bosetning for ansatte ved utskytningsramper for ballistiske missiler, og fikk status som lukket by i 1966 i samband med utbyggingen av kosmodromen.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mirnyi, Arkhangelsk Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gustaf Tenggren

Gustaf Adolf Tenggren (født 3. november 1896 i bygda Magra i Västergötland i Sverige, død 9. april 1970 i tettstedet Dogfish Head i Maine i USA) var en svensk illustratør og animatør. Han var ateliersjef hos det amerikanske The Walt Disney Company da selskapet lagde tegnefilmene Snehvit og de syv dverger (1937), Pinocchio (1940), Fantasia (1940) og Bambi (1942).


== Liv og arbeid ==
Faren til Gustaf Tenggren utvandret til USA da sønnen var to år, og gutten vokste opp hos farfaren Johan Teng i Sverige. Han studerte ved Valands konstskola og etterfulgte den svenske eventyrtegneren John Bauer som illustratør for den populære bokserien Bland tomtar och troll i 1916 og fortsatte med det fram til 1925. Han var blant andre inspirert av den engelske bokillustratøren Arthur Rackham. I 1920 emigrerte Tenggren til USA og innledet en karriere som avis-, reklame- og plakattegner før han tilpasset stilen etter den amerikanske moten. Gustaf Tenggren illustrerte ei rekke eventyrbøker, og en kan ofte se svenske gjenstander som kurbits-malte moraklokker i bakgrunnen i hans eventyrillustrasjoner. I 1936 ble han ansatt av Walt Disney, der han som concept artist særlig lagde inspirasjonstegninger til bakgrunnsmiljøer i tegnefilm fram til 1940. Dokkemakeren Gepetto i Pinocchio skal ha mange trekk som minner om Gustafs farfar. Det har også blitt sagt at den berømte scenen der Bambi sklir på isen skal ha blitt hentet fra Tenggrens barndomsopplevelser på innsjøen Anten nordvest for Alingsås. 
Tegngren etablerte seg deretter som illustratør av barnebøker. Han tegnet blant annet til Janette Sebring Lowreys The Poky Little Puppy som kom ut  i 1942 som én av de tolv første bildebøkene i Simon and Schusters populære billigbokserie Little Golden Books. Fram til 2001 var det i USA solgt i alt 15 millioner eksemplarer av denne boka, som dermed ble rangert som landets mestselgende barnebok. The Poky Little Puppy kom på norsk som Vimsekoppen i 1954 i serien Tidens gullbøker, oversatt av Alf Prøysen. Flere bøker fikk seinere navn etter Gustaf Tenggren, for eksempel The Tenggren Tell-It-Again Book, The Tenggren Story Book, Tenggren's Cowboys and Indians, Tenggren's Thumbelina, Tenggren's Jack and the Beanstalk og Tenggren's Mother Goose.
Gustaf Tenggren dro aldri tilbake til Sverige, men samlet en mengde antikviteter som han testamenterte til Dalarnas museum i Falun, der de utgjør en egen avdeling. Flere av tegningene hans ble gitt til Kerlan Collection of Children's Literature ved University of Minnesota.
Tenggren var gift med Anna Tenggren-Brink.
Den amerikanske popkunstneren Jim Dine har laget en 9 meter høy Pinocchio-statue i bronse som det er planer om å reise i Borås til minne om Tenggren som ble født like nord for byen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Västgöten som ritade sagofigurer åt Walt Disney (på svensk)
BPIB - Om Tenggren med bildekesempler (på engelsk) Arkivert 12. januar 2008 hos Wayback Machine.
ASIFA – Gustaf Tengren (på engelsk)
Illustrasjoner av Tenggren til Grimms eventyr (på engelsk)
(en) Gustaf Tenggren på Internet Movie Database 
(sv) Gustaf Tenggren i Svensk Filmdatabas 
(en) Gustaf Tenggren hos The Movie Database
Mandal prestegjeld

Mandal prestegjeld var et prestegjeld i Den norske kirke. Det ble i 1788 delt slik at Holum prestegjeld med Øyslebø og Laudal annekser ble utskilt med egen sogneprest, mens Mandal, Halse og Harkmark utgjorde Mandal prestegjeld. i 1970 ble Holum sogn overført til Mandal prestegjeld. Prestegjeldet gikk ut da prestegjeldene gikk ut som administrasjonsnivå i Den norske kirke fra 2004 og utover.


== Kilder ==
Slettan, Bjørn (2006). Mandal bys historie. 3. Mandal: Mandal kommune. s. 578-579. ISBN 82-990256-2-1. 


== Eksterne lenker ==
Arkivverket: Prestegjeld og sogn i Vest-Agder
Daphnis hypothous

Daphnis hypothous er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den ligner på slektningen oleandersvermer (Daphnis nerii) og erstatter denne i Sørøst-Asia.


== Utseende ==
En stor (vingespenn 86–120 mm) og kraftig svermer, ganske lik oleandersvermeren men skiller seg fra denne ved at fargen er brunlig med lite eller intet innslag av grønt. Hodet og den fremste del av brystet er grå, den bakerste delen av brystet svartbrun med en lysere, gråbrun kileformet flekk. Bakkroppen er brun, de to fremste leddene grønnaktig svarte, det fremste med hvit bakkant. Forvingen er mønstret som hos oleandersvermeren, men uten grønnskjær i fargen, og har en lys flekk ved vingespissen som oleandersvermeren mangler. Bakvingen er mørkt sjokoladebrun med et bølgete, gulhvitt tverrbånd. Larven er grønn med et gul (i den fremre delen) og rød (i den bakre delen) lengdestripe. Under denne stripen sitter det en rekke med avlange, blå flekker. «Hornet» på bakkroppen er rødbrunt.

		
		
		


== Levevis ==
Den er en rask og utholdende flyger. Larven lever på planter i maurefamilien (Rubiaceae).


== Utbredelse ==
D. hypothous lever fra India og Sri Lanka i vest til Indonesia i øst. Den kan vandre en del og det finnes en del funn fra langt nord for det normale utbredelsesområdet. Det ble en gang funnet et eksemplar i Skottland, men dette hadde trolig klekt fra en puppe som var kommet inn med varer fra India.


== Kilder ==
Pittaway, A.R. (2007) Sphingidae of the Western Palearctic [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Daphnis hypothous i Encyclopedia of Life 
(en) Daphnis hypothous i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Daphnis hypothous hos NCBI 
(en) Kategori:Daphnis hypothous – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Daphnis hypothous – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Daphnis hypothous – detaljert informasjon på Wikispecies
Tarjei Grimsby

Tarjei W. Grimsby (født 15. april 1971) er en norsk musiker (trombone)  som har sitt virke innen klassisk og jazz. Han er fast ansatt i Det Norske Blåseensemble, men er også aktiv som frilanser innenfor teater, studio og TV.
Han har vært fast i blåserekken til det norske rockebandet Bigbang og i orkesteret i TV 2-programmet Skal vi danse.
Grimsby er mye brukt som solist og har i senere tid også jobbet mye som dirigent. I 2014 var han sammen med saksofonist Knut Risnæs, første mottaker av Frode Thingnæs legat.
I 2016 ble han som første trombonist i Skandinavia, artist for det prestisjetunge trombonemerket Rath.


== Diskografi ==


=== Det Norske Blåseensemble ===
Sketches of Spain (2007), med Arve Henriksen & Maria Schneider
The Brass from Utopia – A Frank Zappa Tribute (2013)
Aztec Jazz (2013), med Tom Russell
Into the Void (2014), med Poing, Eivind Buene & Christian Eggen


=== Deltar på ===
Bigbang: Girl In Oslo EP (2000)
Bigbang: New Glow EP (2000)
Bigbang: Clouds Rolling By (2000)
Bigbang: Girl In Oslo EP (2001)
Bigbang: Radio Radio TV Sleep (2003)
Bigbang: Poetic Terrorism (2005)
Bigbang: Not A Rolling Stone EP (2005)
Håkon Storm: Matsukaze (2006)
Torgeir & Kjendisene: Go Harry (2006)
Bigbang: Too Much Yang (2007)
Bigbang: Something Special – The Best of Bigbang (2007)
Erling Wicklunds storeslem: Live at Lancelot (2008)
Jono El Grande: Phantom Stimulance (2010)
Rune Brodahl: Little Brother Out of the Pit (2011)
Paal Flaata: Wait By the Fire – Songs of Chip Taylor (2012)
Frode Alnæs: Envy the Man (2013)
Chip Taylor: Block Out the Sirens of This Lonely World (2013)
Michael Wollny Trio: Oslo (2018)
TOBB: Lighthouse (2018)
Centralbanken for Norge

Centralbanken for Norge var en norsk bank med hovedkontor i Kristiania etablert av Centralforeningen for Norges private Banker udenfor Christiania i 1897.
Centralbanken for Norge ble grunnlagt som en fellesbank (avregningskontor og formidler) for forretningsbanker med hovedkontorer utenfor Oslo, som ønsket å delta i den sterke veksten i finansnæringen i byen.
Hovedkontoret i nybarokk ble oppført mellom 1919 og 1922 i Kirkegata 14-16-18 i Kristiania og ble tegnet av 
Waldemar Hansteen og Henrik Bull.Banken hadde i tiden under og umiddelbart etter første verdenskrig en svært stor omsetning, men utover i 1920-årene gikk det dårligere. I løpet av 1923 ble 20 forretningsbanker og fem sparebanker slått konkurs og satt under offentlig administrasjon, deriblant Centralbanken og Foreningsbanken. Driften opphørte i 1936.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Centralbanken, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Centralbanken for Norge». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
La Tchadienne

La Tchadienne er Tsjads nasjonalsang. Teksten er skrevet av Louis Gidrol og hans studentgruppe, mens melodien er komponert av Paul Villard. Den har vært landets offisielle nasjonalsang siden uavhengigheten i 1960.


== Tekst ==


== Referanser ==