jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Morten Sigval Bergesen

Morten Sigval Bergesen (født 2. juni 1951) er en norsk forretningsmann og tidligere skipsreder. Han ble partner i rederiet Sig. Bergesen d.y. i 1974, tok over styringen av rederiet i 1976 sammen med fetteren sin Petter C. G. Sundt. Fra 1986 til 1998 var han adm.dir. i Bergesen d.y.-gruppen og fra 1998 til 2003 styreformann.
I dag sitter han blant annet i styret i det børsnoterte selskapet Roxar.


== Referanser ==
JoBeth Williams

Margaret JoBeth Williams (født 1948) er en amerikansk skuespiller som huskes best fra skrekkfilmen Poltergeist.
Williams filmdebuterte i Kramer vs. Kramer (1979), hvor hun hadde en liten birolle. Hun har siden hatt sentrale roller i filmer som blant annet To tufser bak gitter (1980), Poltergeist (1982),  Endangered Species (1982) og Dagen etter (1983). 
Hun tv-debuterte i 1974 i en episode av Jabberwocky. Hun har siden hatt faste roller i serier som Somerset (1975–1976) og Guiding Light (1977–1981), samt de kortlivede seriene The Client (1995–1996) og Payne (1999). Hun har også hatt gjesteopptredener i kjente serier som blant annet Frasier (1994), Judging Amy (2003), Numb3rs (2006), Criminal Minds (2006), Dexter (2007), NCIS (2011), Privat Praksis (seks episoder, 2009–2011) og Rizzoli & Isles (2016). Hun har også medvirket i en rekke tv-filmer, deriblant Dagen etter (1983), Adam (1983), Murder Ordained (1987), My Name Is Bill W. (1989), Victim of Love (1991), 14 Hours (2005) og In My Dreams (2014).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) JoBeth Williams på Internet Movie Database 
(sv) JoBeth Williams i Svensk Filmdatabas 
(da) JoBeth Williams på Filmdatabasen 
(da) JoBeth Williams på Scope 
(fr) JoBeth Williams på Allociné 
(en) JoBeth Williams på AllMovie 
(en) JoBeth Williams hos The Movie Database
Odd Arne Pedersen

Odd Arne Pedersen (født 1962) er en norsk forretningsmann. Han er utdannet Siviløkonom fra BI og i tillegg har han en MBA i Finans fra Norges Handelshøyskole. Han har jobbet innen norsk finans siden 1987. Først som finanssjef i Den Norske Hypotekforening frem til 1991 og deretter som obligasjonsmegler og bevillingshaver i Fearnley Fonds frem til 1997.  I 1997 var han en av flere grundere som sammen med en rekke norske sparebanker etablerte Terra Gruppen AS, nå Eika Gruppen AS. Siden 1998 har han hatt flere stillinger i sparebankgruppen, først som administrerende direktør i Terra Fonds ASA i perioden 1998-2006. Da Terra Securities gikk konkurs i 2007, var Odd-Arne Pedersen administrerende direktør i Terra Forvaltning AS. Senere gikk han inn som finansdirektør i Terra Boligkreditt AS, nå Eika Boligkredit AS hvor han fortsatt jobber.Han har hatt en rekke tillitsverv innen norsk finanssektor og var i perioden 2000-2006 blant annet styremedlem i Norges Fondsmeglerforbund, medlem i Fondsmeglerforbundets Etiske Råd, samt styremedlem i Verdipapirforetakenes sikringsfond.


== Referanser ==
Edward Fox

Edward Charles Morrice Fox (født 1937) er en britisk skuespiller som har vært aktiv både på film, tv og scene. 
Fox filmdebuterte i This Sporting Life (1963), hvor han hadde en liten birolle. Han har siden hatt fremtredende roller i filmer som blant annet Slaget om Storbritannia (1969), Sjakalen (1973), Kampene ved Arnheim (1977), Gandhi (1982), Mytteriet på Bounty (1984) og Wild Geese II (1986).
Han tv-debuterte i en episode av BBC Sunday-Night Play i 1964 og hadde deretter gjentatte opptredener i tv-serier som ITV Play of the Week (1964–1967), ITV Saturday Night Theatre (1969–1972) og Play of the Month (1970–1976). Han har også hatt fremtredende roller i miniserier som Edward & Mrs. Simpson (1978), Voor koningin en vaderland (1979), Shaka Zulu (1986), Strauss Dynasty (1991), Daniel Deronda (2002) og Oliver Twist (2007). 
Fox har vunnet BAFTA-prisen tre ganger; I 1972 og 1978 for beste mannlige birolle (Budbringeren og Kampene ved Arnheim) og i 1979 for beste mannlige hovedrolle (miniserien Edward & Mrs. Simpson). I 2003 ble han utnevnt til Order of the British Empire.
Han er bror til skuespiller James Fox.
Han har medvirket i over 110 film- og tv-produksjoner i løpet av karrieren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edward Fox på Internet Movie Database 
(sv) Edward Fox i Svensk Filmdatabas 
(da) Edward Fox på Filmdatabasen 
(da) Edward Fox på Scope 
(fr) Edward Fox på Allociné 
(en) Edward Fox på AllMovie 
(en) Edward Fox hos Rotten Tomatoes 
(en) Edward Fox hos The Movie Database
Peter Coyote

Peter Coyote (født 1941) er en amerikansk skuespiller og forfatter.
Coyote er utdannet ved Grinnell College i 1964. Han flyttet deretter til San Francisco hvor han hvor han ble medlem av San Francisco Mime Troupe. I 1967 var han med på å danne den anarkistiske teatergruppen «Diggers», som drev med improvisasjonsteater. Han var politisk aktiv på venstresiden på 1960-tallet.Coyote filmdebuterte i Die Laughing (1980). Han har siden medvirket i filmer som Døden i sumpene (1981), E.T. (1982), Skjult trussel (1982), Kniven er eneste vitne (1985), Bitter Moon (1992), Sphere (1998) og Behind Enemy Lines II: Axis of Evil (2006). Han har også medvirket i en rekke tv-produksjoner. Blant annet hadde han sentrale roller i miniserier som Echoes in the Darkness (1987) og The Disappearance (2017). Han hadde en fast rolle i Law & Order: LA og The 4400, og hadde i tillegg gjentatte gjesteroller i serier som blant annet Brothers & Sisters og  Perception.
Han gav i 1998 ut selvbiografien Sleeping Where I Fall: A Chronicle.
Coyote er Zen buddhist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Peter Coyote – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Peter Coyote på Internet Movie Database 
(sv) Peter Coyote i Svensk Filmdatabas 
(sv) Peter Coyote i Svensk Filmdatabas 
(da) Peter Coyote på Filmdatabasen 
(da) Peter Coyote på Scope 
(fr) Peter Coyote på Allociné 
(en) Peter Coyote på AllMovie 
(en) Peter Coyote hos Turner Classic Movies 
(en) Peter Coyote hos The Movie Database
Zetherini

Zetherini er en liten gruppe av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Bortsett fra slekten Callarge, som det er usikkert om hører til her, lever alle artene i den Orientalske faunaregion (Sørøst-Asia). Medlemmene i Zetherini etterligner gjerne giftige arter i gruppen monarksommerfugler (Danainae), og kan variere mye i utseende etter hvilke arter de etterligner.


== Utseende ==
Forholdsvis store (vingespenn gjerne rundt 70 mm) sommerfugler, slanke med store, brede vinger. Noen slekter (Neorina, Xanthotaenia) er mørkebrune med gule skråstriper på forvingene, mens andre er mørke med mange lyse lengdestriper (Zethera, Penthema).


== Etterligner giftige arter ==
En stor del av Zetherini etterligner sannsynligvis giftige monarksommerfugler, og unngår dermed å bli spist av fugler.
Mulige modeller finnes i monarksommerfugl-slektene Danaus, Euploea og Ideopsis.


== Systematisk inndeling ==
Artstallene følger  Tree of Life

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae
Gruppen Zetherini Reuter, 1896
Xanthotaenia busiris Westwood, 1858
Slekten Neorina Westwood, 1850 – store, mørkebrune, fem arter
Slekten Penthema Doubleday, 1848 – etterligner slekten Parantica (Danainae). fire arter, Sikkim-Taiwan
Slekten Zethera C.Felder, 1861 – etterligner Ideopsis og Euploea (Danainae). Seks arter, Filippinene og Sulawesi
Slekten Ethope Moore, 1866 – etterligner kanskje Euploea. Fire arter, Malayiske halvøy
Slekten Callarge – to arter, Kina og Japan. Usikkert om denne bør plasseres her.


== Eksterne lenker ==
(en) Zetherini hos NCBI 
(en) Kategori:Zetherini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Zetherini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Catalogue of Life, 2007 checklist Listen tar ikke hensyn til synonymier.
Zetherini på Tree of life
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 28.12. 2011
Richard Crenna

Richard Donald Crenna (1926–2003) var en amerikansk skuespiller best kjent fra Rambo-filmene (1982–1988).
Han medvirket i 120 film- og tv-produksjoner i løpet av karrieren. Han fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame i 1988.Crenna startet skuespillerkarrieren som barn i radioprogrammet Boy Scout Jamboree, hvor han sporadisk opptrådte i forskjellige roller fra 1937 til 1948. Deretter var han fast i den radiosendte komiserien Our Miss Brooks, og var også med da den ble til fjernsynserie i 1952.

Han filmdebuterte i Let's Dance (1950) hvor han hadde en liten birolle. Han gjorde seg siden bemerket i filmer som blant annet Kanonbåten San Pablo (1966), Alliert med mørket (1967), Marooned - Havari i verdensrommet (1969), Skitne penger (1972), Toget til Fort Humbolt (1975), The Evil (1978), Het puls (1981), The Flamingo Kid (1984) og Hot Shots! Part Deux (1993). Han huskes best fra rollen som Oberst Trautman i actionfilmen First Blood (1982), samt dens to første oppfølgere: Rambo: First Blood 2 (1985) og Rambo 3 (1988).Han tv-debuterte i 1952 i en episode av I Love Lucy. Siden gjorde han seg bemerket i komiserier som Our Miss Brooks, hvor han hadde en fast rolle fra 1952 til 1955 (radioversjon før det), og i The Real McCoys, hvor han hadde en fast rolle fra 1957 til 1963. Han hadde også en fast ledende rolle i dramaserien Slattery's People (1964–1965) og i de kortlivede seriene All's Fair (1976–1977), It Takes Two (1982–1983) og Pros and Cons (1991–1992). I tillegg hadde han gjesteopptredener i flere kjente serier, deriblant JAG (4 episoder, 1995–1998), Chicago Hope (1999) og Judging Amy (13 episoder, 2000–2002). Han hadde også fremtredende roller i miniserier som Centennial (1978), On Wings of Eagles (1986) og Intruders (1992). I tillegg spilte han i en rekke tv-filmer, deriblant Devil Dog: The Hound of Hell (1978), The Case of the Hillside Stranglers (1989), 20 000 Leagues Under the Sea (1997) og Out of the Ashes fra 2002, som også var hans siste rolle. 
Han giftet seg i 1950. Ekteskapet ble oppløst i 1955. Han ble gift for andre gang 1959. Han hadde tre barn. 
Crenna døde av kreft i 2003, 76 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Richard Crenna på Internet Movie Database 
(sv) Richard Crenna i Svensk Filmdatabas 
(da) Richard Crenna på Filmdatabasen 
(da) Richard Crenna på Scope 
(fr) Richard Crenna på Allociné 
(en) Richard Crenna på AllMovie 
(en) Richard Crenna hos Turner Classic Movies 
(en) Richard Crenna hos Rotten Tomatoes 
(en) Richard Crenna hos The Movie Database
Schweizerische Bundesbahnen

Schweizerischen Bundesbahnen SBB (forkortelse SBB, fransk Chemins de fer fédéraux suisses CFF, italiensk Ferrovie federali svizzere FFS, retoromansk Viafiers federalas svizras VFS er Sveits' statlige jernbaneselskap. Selskapet har sitt hovedsete i Bern.
Schweizerischen Bundesbahnen (SBB) har eksistert som organisasjon siden 1. januar 1902. Landets fem største private jernbaner ble suksessivt overført til SBB i årene 1901 til 1909. 


== Statistikk ==
Passasjerer per år (2006): 285,1 mill.
Godsmengde per år: 60 mill. tonn
Jernbanelengde: ca. 3000 km med normalspor (per 2005 +ca. 74 km meterspor)
Stasjoner: 824
Stasjoner åpne for persontrafikk: 760
Stasjoner med godstrafikk: 452
Stasjon med størst persontrafikk: Zürich (300 000)
Ansatte: 27 933SBBs skinnenett er nesten fullstendig elektrifisert, så nær som Brünigbahn med meterspor. 


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(fr) Offisielt nettsted 
(it) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) SBB-CFF-FFS – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Libération

Libération (ofte omtalt som Libé) er en fransk dagsavis. Den ble grunnlagt i Paris i 1973 av Jean-Paul Sartre, Pierre Victor alias Benny Lévy og Serge July i kjølvannet av protestbevegelsene i mai 1968. 
Libération er en av de fire store dagsavisene i Frankrike, og det var den første franske dagsavisen med utgave på Internett.


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Libération – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
StudData

StudData er en database for studier av rekruttering og kvalifisering til profesjonell yrkesutøving.
Datamaterialet skal gi grunnlag for panel- og forløpsstudier i forbindelse med forskningsprosjekter. Det er en større og langsiktig satsing som omfatter tyve profesjoner/profesjonsutdanninger. StudData er et samarbeidsprosjekt der elleve høgskoler og universitet deltar. 
Senter for profesjonsstudier (SPS) ved Oslomet – storbyuniversitetet leder og koordinerer oppbyggingen av databasen, som er finansiert av Norges forskningsråd og Oslomet.


== Eksterne lenker ==
StudData, Senter for Profesjonsstudier, OsloMet Arkivert 10. desember 2019 hos Wayback Machine.
Melanitini

Melanitini er en gruppe av tropiske sommerfugler som tilhører underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).


== Utseende ==
Ganske store, mørke sommerfugler med store, brede vinger og smal kropp. Grunnfargen på oversiden er mørk brun, mange arter har et gult eller blått, skrått bånd i forvingen, noen har en stor øyeflekk nær forvingens forhjørne, men denne er lite påfallende på grunn av den mørke grunnfargen. På undersiden har vingene fine tverrstriper og ofte også øyeflekker. Forvingenes forhjørner er ofte litt sigdformet uttrukne, men kan være rettvinklede eller helt avrundet. Vingenes ytterkant er ofte noe flikete. Bakvingen har ofte en kort, utoverrettet "stjert" ytterst.


== Levevis ==
Som mange andre ringvinger unngår Melanitinae gjerne sterkt sollys. Artene er ofte mest aktive i grålysningen og skumringen. Den meget vidt utbredte arten Melanitis leda har larver som lever på ris, sukkerrør, Sorghum og andre gressarter.


== Systematisk inndeling ==

Artstallene følger Tree of life [1]

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae
Gruppen Melanitini Reuter, 1896
Manataria hercyna (Hübner, 1821) – Sør-Amerika
Parantirrhoea marshalli Wood-Mason, 1891 – sørlige India
Slekten Gnophodes Westwood, 1849 – tre arter, Afrika inkludert Madagaskar
Slekten Melanitis Fabricius, 1807 – 12 arter, fra Afrika østover til Australia, noen arter meget vidt utbredt
Slekten Cyllogenes Butler, 1868 – tre arter
Slekten Bletogona Felder & Felder, 1867 – to arter, bare på Sulawesi


== Eksterne lenker ==
(en) Melanitini hos NCBI 
(en) Kategori:Melanitini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melanitini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Catalogue of Life, 2007 checklist. Listen tar ikke hensyn til synonymier.
Melanitini på Tree of life
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 28.12. 2011
Walter Hill

Walter Hill (født 1942) er en amerikansk filmregissør, filmprodusent og manusforfatter som er kjent for filmer som Nattens krigere og 48 timer.
Hill regidebuterte med filmen Harde tider (1975). Han har siden gjort seg bemerket med filmer som Nattens krigere (1979), The Long Riders (1980), Døden i sumpene (1981), 48 timer (1982), Crossroads (1986), Nye 48 timer (1990) og Bullet to the Head (2012) .
Hill debuterte som manusforfatter med filmen Jakten på Mary Jane (1972). Han har utover dette skrevet manus for filmer som blant annet The Getaway (1972), Tyven som kom til middag (1973), Nattens krigere (1979), Døden i sumpene (1981) og 48 timer (1982). Han har også vært produsent for flere filmer.
Foruten film har han vært involvert i TV-serier som Tales from the Crypt, både som produsent, manusforfatter og regissør. I 2006 regisserte og produserte han TV-filmen Broken Trail.


== Filmografi ==
1972: Jakten på Mary Jane (Hickey & Boggs) – Manus
1972: The Getaway – Manus
1973: Rett i fellen (The Mackintosh Man) – Manus
1973: Tyven som kom til middag (The Thief Who Came to Dinner) – Manus
1975: Siste stikk til Harper (The Drowning Pool) – Manus
1975: Harde tider (Hard Times) – Manus, regi
1978: Driver (The Driver) – Manus, regi
1979: Alien – den 8. passasjeren (Alien) – Produsent
1979: Nattens krigere (The Warriors) – Manus, regi
1980: The Long Riders – Regi
1981: Døden i sumpene (Southern Comfort) – Manus, regi
1982: 48 timer (48 Hrs.) – Manus, regi
1984: Streets of Fire – Manus, regi
1985: Brewsters millioner (Brewster's Millions) – Regi
1985: Rustlers' Rhapsody – Produsent
1986: Crossroads – Regi
1986: Blue City – Produsent, manus
1986: Aliens – Produsent, manus
1987: Uten hensyn (Extreme Prejudice) – Regi
1988: Rød purk (Red Heat) – Produsent, regi, manus
1989: Johnny Handsome – Regi
1990: Nye 48 timer (Another 48 Hrs.) – Regi
1992: Alien 3 – Produsent, manus
1992: Forbudt område (Trespass) – Regi
1993: Geronimo (Geronimo: An American Legend) – Produsent, regi
1994: The Getaway – Manus
1995: Wild Bill – Produsent, regi, manus
1995: Demon Knight – Produsent
1995: W.E.I.R.D. World – Produsent
1996: Bordello of Blood – Produsent
1996: Last Man Standing – Produsent, regi, manus
1997: Alien: Oppstandelsen (Alien Resurrection) – Produsent
2000: Supernova – Regi
2002: Ubeseiret (Undisputed) – Produsent, regi, manus
2002: Ritual – Produsent
2004: Alien vs. Predator – Produsent
2004: Deadwood – Regi
2007: Aliens vs. Predator: Requiem – Produsent
2012: Prometheus – Produsent
2012: Bullet to the Head – Regi
2016: The Assignment – Regi, manus
2017: Alien: Covenant – Produsent


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Hill – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Walter Hill på Internet Movie Database 
(sv) Walter Hill i Svensk Filmdatabas 
(da) Walter Hill på Filmdatabasen 
(da) Walter Hill på Scope 
(da) Walter Hill på Scope 
(fr) Walter Hill på Allociné 
(en) Walter Hill på AllMovie 
(en) Walter Hill hos Turner Classic Movies 
(en) Walter Hill hos Rotten Tomatoes 
(en) Walter Hill hos The Movie Database
Stegaberg

Stegaberg er navnet på et gårdsbruk som ligger på østsiden av Førresfjorden i Tysvær kommune i Rogaland (Gårds og bruksnummer 67/1). Gården har gitt navn til Stegaberg skolekrets og Stegaberg idrettslag. Navnet antas å komme av den bratte tilkomsten gården hadde fra sjøen. Man måtte «stige opp på berget». 
Gården ligger mellom Sørvågen i Førresfjorden og strekker seg som et smalt belte rundt 2 kilometer vestover mot Rønnevik i Tysvær. Gårdens beskjedne størrelse førte til at den ikke er delt opp, slik andre og større gårder ble. Det har bodd folk sammenhengende på Stegaberg siden 1600-tallet og man kjenner navnet til de fleste.
Stegaberg skole ble nedlagt høsten 2009. Elevene ble overført til den nye Frakkagjerd barneskole. 
Før 1965 tilhørte denne delen av Tysvær Avaldsnes kommune. Stegaberg hadde da gårds og bruksnummer 60/1 (1886–1965).
Skyt Carter

For 2000-versjonen av denne filmen, se Get Carter (2000)Skyt Carter (originaltittel: Get Carter) er en britisk krim-thriller-film fra 1971 med Michael Caine i hovedrollen. Regi er ved Mike Hodges.


== Handling ==
Jack Carter (Caine) er en britisk gangster som drar til Newcastle for å finne ut mer om sin bror Franks mistenkelige død. Han finner etterhvert ut at hans bror hadde oppdaget noe som involverte hans datter, noe som kostet ham livet.


=== Om filmen ===
En nyinnspilling av denne filmen, Get Garter (2000), med Sylvester Stallone i hovedrollen ble lansert i 2000. Filmen Hit Man fra 1972 regnes også som en remake av Skyt Carter.


== I rollene ==
(utvalg)

Michael Caine ....  Jack Carter
Ian Hendry ....  Eric Paice
Britt Ekland ....  Anna Fletcher
John Osborne ....  Cyril Kinnear
Tony Beckley ....  Peter
George Sewell ....  Con
Geraldine Moffat ....  Glenda
Dorothy White ....  Margaret
Rosemarie Dunham ....  Edna
Petra Markham ....  Doreen Carter


== Eksterne lenker ==
(en) Skyt Carter på Internet Movie Database 
(no) Skyt Carter hos Filmfront 
(sv) Skyt Carter i Svensk Filmdatabas 
(fr) Skyt Carter på Allociné 
(nl) Skyt Carter på MovieMeter 
(en) Skyt Carter på AllMovie 
(en) Skyt Carter på Turner Classic Movies 
(en) Skyt Carter på Rotten Tomatoes 
(en) Skyt Carter på Metacritic
From Enslavement to Obliteration

From Enslavement to Obliteration er det andre albumet til det engelske grindcore-bandet Napalm Death, utgitt på Earache i 1988.
Det er det eneste Napalm Death-albumet med Lee Dorrian som eneste vokalist, hvor han fremfører i den lave, gryntende vokalstilen, og fra tid til annen i sangene skriker han i et merkelig toneleie, ikke ulikt statikk-støy. Han betraktes som en av de første ekstrem metal-vokalistene som veksler mellom gutturale growl og skrik i høye toneleier, en teknikk som skulle bli utdypet av grind-kollegene i Carcass (som ofte blir kreditert som oppfinnerne av denne vokalstilen) og imitert av talløse band i fremtiden.


== Sporliste ==
«Evolved as One» – 3:13
«It's a M.A.N.S World!» – 0:54
«Lucid Fairytale» – 1:02
«Private Death» – 0:35
«Impressions» – 0:35
«Unchallenged Hate» – 2:07
«Uncertainty Blurs the Vision» – 0:40
«Cock-Rock Alienation» – 1:20
«Retreat to Nowhere» – 0:30
«Think for a Minute» – 1:42
«Display to Me...» – 2:43
«From Enslavement to Obliteration» – 1:35
«Blind to the Truth» – 0:21
«Social Sterility» – 1:03
«Emotional Suffocation» – 1:06
«Practice What You Preach» – 1:23
«Inconceivable?» – 1:06
«Worlds Apart» – 1:24
«Obstinate Direction» – 1:01
«Mentally Murdered» – 2:13
«Sometimes» – 1:06
«Make Way!» – 1:36


=== Ekstraspor på CD-utgivelsen ===
«Musclehead» – 0:50
«Your Achievement» – 0:06
«Dead» – 0:05
«Morbid Deceiver» – 0:45
«The Curse» – 3:17


== Besetning ==
Lee Dorrian – Vokal
Shane Embury – Bass
Bill Steer – Gitar
Mick Harris – Trommer


== Eksterne lenker ==
(en) From Enslavement to Obliteration på Discogs 
(en) From Enslavement to Obliteration på MusicBrainz 
(en) From Enslavement to Obliteration på Spotify
Vittorio De Sica

Vittorio De Sica (født 7. juni 1901 i Sora i Italia, død 13. november 1974 i Paris) var en italiensk filmregissør, manusforfatter og skuespiller.
De Sica var en skuespiller av sjarmørfaget frem til han skiftet spor og ble regissør. Han blir nevnt som pioner for den italienske neorealismen og ervervet gjennom årene fire Oscar-statuetter i kategorien beste fremmedspråklige film, blant annet for Sykkeltyvene og Finzi-Continis have.


== Filmografi som regissør ==


=== Spillefilmer ===


=== Episodefilmer/medregissør ===
1940 Rose scarlatte
1953 De elskende i Villa Borghese (Villa Borghese)
1958 Anna fra Brooklyn (Anna di Brooklyn)
1962 Boccaccio '70
1966 Hvilke hekser (Le streghe)
1970 Le Coppie


== Filmografi som skuespiller (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vittorio De Sica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vittorio De Sica på Internet Movie Database 
(sv) Vittorio De Sica i Svensk Filmdatabas 
(da) Vittorio De Sica på Filmdatabasen 
(da) Vittorio De Sica på Scope 
(fr) Vittorio De Sica på Allociné 
(en) Vittorio De Sica på AllMovie 
(en) Vittorio De Sica hos Turner Classic Movies 
(en) Vittorio De Sica hos The Movie Database