jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Marshall kullkraftverk

Marshall kullkraftverk er et kullkraftverk i Catawba County, delstaten Nord-Carolina i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet (effekt) på 1 996 – 2 090 MW, fordelt på 4 enheter. Brenselkilden er kull.  Operatør og eier er Duke Energy. Anlegget stod ferdig utbygd i 1965.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 11.425.788 tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Coal-fired power plants – Duke Energy. Besøkt 3. juli 2010.
Roxboro kullkraftverk

Roxboro kullkraftverk er et kullkraftverk ved Semora i Person County, delstaten Nord-Carolina i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 558 MW, fordelt på 4 enheter. Dette er delstatens største termiske kraftverk målt etter installert effekt. Brenselkilden er kull.
Utbyggingen skjedde 1964–1980. Operatør og hovedeier er energiselskapet Progress Energy Co.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 15,10 mill tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Jack Watson kraftverk

Jack Watson kraftverk er et gasskraftverk i byen Gulfport i delstaten Mississippi i det sørlige USA. Pr. februar 2022 har anlegget en netto produksjonskapasitet på 919,1 MW. Operatør er Mississippi Power Co.Anlegget ble bygget ut i årene 1955–1961 og ble utvidet i 1968–1973. Brenselkilden var opprinnelig kull, men anlegget ble i 2015 konvertert til naturgass. Det nåværende anlegget (per februar 2022) består av to dampturbiner, en på 299,2 MW ble bygget i 1968, og den andre på 578 MW sto ferdig i 1973. I tillegg er det en mindre gassturbin på 41,9 MW fra 1970.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jack Watson Generating Plant på Global Energy Monitor wiki
Red Hills kraftverk

Red Hills kraftverk er et kombinert varmekraftverk i Choctaw County, delstaten Mississippi i det sørlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 490 MW, fordelt på 1 blokk / turbin. Operatør er Suez Energy Generation Co (GDF Suez).
Anlegget ble bygget ut i årene 1998–2002. Brenselkilden er lignitt fra Red Hill Mine, samt naturgass og biomasse (trepellets).
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 4,874 mill tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Arkansas, Louisiana & Mississippi»
Maja Usova

Maja Valentinovna Usova (russisk: Майя Валентиновна Усова; født 22. mai 1965 i Gorkij) er en russisk tidligere kunstløper, som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville og 1994 i Lillehammer.
Usova vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under vinter-OL 1992 i Albertville. Sammen med Aleksander Zjulin kom hun på tredjeplass i isdans, bak Marina Klimova / Sergej Ponomarenko som også representerte Samveldet av uavhengige stater og søskenparet Isabelle Duchesnay / Paul Duchesnay fra Frankrike.
To år senere, under vinter-OL 1994 i Lillehammer vant hun og Aleksander Zjulin sølvmedaljene i isdans. De ble nummer to bak sine landsmenn Oksana Grisjtsjuk og Jevgenij Platov.
Usova ble verdensmester i kunstløp 1993, i isdans sammen med Aleksander Zjulin.


== OL-medaljer ==
1994  Lillehammer -  Sølv i kunstløp, isdans  Russland
1992  Albertville -  Bronse i kunstløp, isdans  SUS


== VM-medaljer ==
VM 1993 –  Gull i kunstløp, isdans
VM 1989 –  Sølv i kunstløp, isdans
VM 1990 –  Sølv i kunstløp, isdans
VM 1992 –  Sølv i kunstløp, isdans
VM 1991 –  Bronse i kunstløp, isdans
VM 1994 –  Bronse i kunstløp, isdans


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Maja Usova – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Maja Usova – Olympedia 
(en) Maja Usova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Daniel kraftverk

Victor J. Daniel Jr kraftverk , også kjent som Plant Daniel, er et kombinert gasskraftverk og varmekraftverk i Jackson County i delstaten Mississippi i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 2.090 MW, fordelt på ulike blokker og turbiner. Dette er delstatens største, termiske kraftverk målt etter effekt. Brenselkilden er kull, naturgass og fyringsolje. 
Eiere er Mississippi Power og operatørselskapet Gulf Power, begge er en del av Southern Company. Ved anlegget ble det i 2008 gjennomført demonstrasjonsdrift med karbonfangst og -lagring i en geologisk formasjon i nærheten.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 9 094 mill. tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Operatørens kraftverk, oversikt Arkivert 14. juli 2011 hos Wayback Machine. – Mississippi Power.
Aleksandr Zjulin

Aleksandr Vjatsjeslavovitsj Zjulin (russisk: Александр Вячеславович Жулин; født 20. juli 1963 i Moskva), russisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville og 1994 i Lillehammer.
Zjulin vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under vinter-OL 1992 i Albertville. Sammen med Maja Usova kom han på tredjeplass i isdans, bak Marina Klimova / Sergej Ponomarenko som også representerte Samveldet av uavhengige stater og søskenparet Isabelle Duchesnay / Paul Duchesnay fra Frankrike.
To år senere, under vinter-OL 1994 i Lillehammer vant han og Maja Usova sølvmedaljene i isdans. De ble nummer to bak sine landsmenn Oksana Grisjtsjuk og Jevgenij Platov.
Zjulin ble verdensmester i kunstløp 1993, i isdans sammen med Maja Usova.


== OL-medaljer ==
1994  Lillehammer -  Sølv i kunstløp, isdans  Russland
1992  Albertville -  Bronse i kunstløp, isdans  SUS


== VM-medaljer ==
VM 1993 –  Gull i kunstløp, isdans
VM 1989 –  Sølv i kunstløp, isdans
VM 1990 –  Sølv i kunstløp, isdans
VM 1992 –  Sølv i kunstløp, isdans
VM 1991 –  Bronse i kunstløp, isdans
VM 1994 –  Bronse i kunstløp, isdans


== Eksterne lenker ==
(de) Aleksandr Zjulin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Aleksandr Zjulin – Olympedia 
(en) Aleksandr Zjulin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Artumas Group

Artumas Group Inc. (OSE: AGI) er et uavhengig lete- og produksjonsselskap innen olje og gass-sektoren. Selskapet har sitt hovedkontor i Calgary i Canada og er notert på Oslo Børs. 
Selskapet opererer i Tanzania og Mosambik. Selskapet skiftet i 2010 navn til Wentworth Resources Ltd.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Aleksej Urmanov

Aleksej Jevgenjevitsj Urmanov (russisk: Алексей Евгеньевич Урманов; født 17. november 1973 i Leningrad) er en russisk tidligere kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville og 1994 i Lillehammer.
Dmitrijev ble olympisk mester i kunstløp under vinter-OL 1994 i Lillehammer. Han vant konkurransen i single for menn, foran Elvis Stojko fra Canada og Philippe Candeloro fra Frankrike.


== OL-medaljer ==
1994  Lillehammer -  Gull i kunstløp, single menn  Russland


== VM-medaljer ==
VM 1993 –  Bronse i kunstløp, single menn


== Eksterne lenker ==
(de) Aleksej Urmanov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Aleksej Urmanov – Olympedia 
(en) Aleksej Urmanov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
I Am an Astronaut

«I Am an Astronaut» er en britisk sang med melodi og tekst av Marty Wilde og Peter Shelley. Sangen ble spilt inn på plate i 1972 av Martys dengang elleve år gamle sønn, Ricki Wilde.
I 1973 spilte den norske barneartisten Anne-Mette Torp inn en svensk versjon, «Jag är en astronaut», og utgav den på single. 
Sten Carlberg blir angitt som opphavsmann til den svenske teksten da den i 1974 ble spilt inn av barn fra Boo-Nacka musikskola under ledelse av Marianne Ottosson, Katarina og Karin Stigmark, Claes Dieden, Göran Wiklund og utgitt på LP-platen Barnens bästisar.
På engelsk handler teksten om et barn som leker forskjellige eventyrleker en sen kveld mens foreldrene sover, deriblant at det er en astronaut.
På norsk og svensk handler teksten utelukkende om romfart og at sengen er den romraketten barnet reiser i fra jorden til månen, ser jorden på avstand og hvor liten den virker, kommer frem, men synes det er mørkt og kaldt og reiser tilbake til jorden igjen.
I 1985 spilte svenske Linus Wahlgren inn «Jag är en astronaut» på plate. Teksten var blitt endret, slik at «astronauten» – akkurat som i den engelskspråklige teksten – nå også var på vei til Mars.
Punkrockgruppen Charta 77 utgav i 1988 en coverversjon av sangen på titommersplaten White Face, en versjon som også gjenfinnes på gruppens samleplate Bly.
«I Am an Astronaut» ble i 2005 spilt inn som cover av gruppen Snow Patrol på Colours Are Brighter, en samleplate for Redd Barna. Den fantes også som B-siden på gruppens single Open Your Eyes.
I januar 2007 ble en nyinnspilling av «Jag är en astronaut» med Pernilla Wahlgrens dengang ni år gamle sønn, Benjamin Wahlgren Ingrosso (Linus Wahlgrens nevø) utgitt på single. 


== Norsk versjon ==
Eivind Torp har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Jeg er en astronaut». Anne-Mette Torp, Terje Fjærns orkester har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singlen Talent TS 005 i 1973.


== Referanser ==
Gammakniven

Gammakniven, tidligere kalt «Strålekniven», er et redskap for behandling av svulster og enkelte andre sykdommer i hjernen. Metoden kalles stereotaktisk strålekirurgi. Ved behandling blir en stor dose radioaktiv stråling rettet mot for eksempel en kreftsvulst i løpet av en dag. Der skiller behandlingen seg fra andre strålebehandlinger som ofte går over lengre tid.


== Historie ==
Gammakniven ble utviklet av Professor Börje Larsson fra Uppsala universitet og neurokirurgen Lars Leksell fra Karolinska universitetssykehus i 1967. Haukeland universitetssjukehus er det eneste sykehuset i Norge som har gammakniv, og har hatt landsfunksjon for behandling med denne siden 1988, da verdens gammakniv nummer 5 ble installert der.


== Funksjon ==
Gammakniven inneholder 192 kobolt-60-kilder, med omtrent 30 curie (1.1 TBq) for hver av dem. De radioaktive strålingskildene er plassert i en tungt beskyttet rundt anordning, og strålingen blir fokusert til et mål i pasientens hjerne. Pasienten har på seg en spesielt tilpasset hjelm, som er festet til skallen for å sikre at strålingen rettes rett mot målpunktet. En ablativ dose med stråling sendes da gjennom svulsten, mens annet vev er relativt upåvirket. Hver enkel strålingsbølge har relativ lav energi, og har derfor liten innvirkning på mellomliggende vev, men blir svært konsentrert ved tumoren for å fjerne den eller redusere dens størrelse.


== Effektivitet ==
Gammakniven har vist seg å være effektiv hos pasienter med godartede og ondartede hjernesvulster, deformerte blodkar som arterievenøs malformasjon (AVM), smerter eller andre funksjonelle problemer. Ved behandling av trigeminusnevralgi kan prosedyren gjentas flere ganger.Risikoen ved stråleterapi med gammakniven er veldig liten, og komplikasjoner knyttes til sykdommen som behandles.


== Referanser ==
Bårjås

Bårjås er et lulesamisk populærvitenskapelig tidsskrift som blir utgitt av det lulesamiske museet og kultursenteret Árran på Drag i Tysfjord. Tidsskriftet har blitt utgitt siden 1999 og kommer ut med ett nummer i året. I Bårjås finnes det artikler på norsk, svensk og lulesamisk.


== Oversikt over tidligere utgitte Bårjås-utgaver ==
Bårjås 1999: Dutkam julevsáme guovllon / Forskning i lulesamisk område
Bårjås 2000: Læstádianissma – Tjuorvvo jienas sjadde giedjegij / Læstadianismen – Fra en ropende røst til en voksende blomst
Bårjås 2001: Sámij duobddága – Samiske landskap
Bårjås 2002: Julevsámegiella uddni – ja idet? / Lulesamisk språk i dag – og i morgen?
Bårjås 2003: Politihkka, láttaga ja identitehtta / Politikk, multebær og identitet
Bårjås 2004: Fuolkke, juolge ja stiebila – nuorran Sámen / Røtter, føtter og slagstøvler – om å være ung i Sábme
Bårjås 2005: Vantsa, guollim ja álmmukjáhkko – Sáme merragáddekultuvrra / Båter, fiske og folketro – Samisk kystkultur
Bårjås 2006: Ulmutja, årudagá ja guhkes ájádusá… / Folk, hus og lange tanker…
Bårjås 2007: Subttsasa, árvo ja boahtteájgge / Fortellinger, verdier og framtid
Bårjås 2008: Valjesvuohta / Mangfold
Bårjås 2009: Kulturmujto / Kulturminner
Bårjås 2010: Kultuvrra ja luonndoárbbe / Kultur og naturarv
Bårjås 2011: Sáme – dutkamobjevtas dutken / Samer – fra forskningsobjekt til forskere
Bårjås 2012: Iellemvuoge – boatsojæládus, varresvuohta ja dutkametihkka / Livsmønster – reindrift, helse og forskningsetikk


== Eksterne lenker ==
Árran lulesamisk senter
№ 85 Squadron RAF

№ 85 Squadron RAF var en skvadron hos britiske Royal Air Force.


== Første verdenskrig ==
Skvadronen ble opprettet 1. august 1917 ved Upavon på Royal Flying Corps Central Flying School. Den ble kort tid senere flyttet til Mousehold Heath, og i november ble den flyttet til Hounslow i Essex. 1. april 1918 ble skvadronen overført til Royal Air Force, og gjorde tjeneste i Frankrike. Den ble kreditert for 99 seire i den korte tiden den var involvert i konflikter der, og returnerte til Storbritannia i 1919. Den ble så oppløst 3. juli samme år.


== Andre verdenskrig ==
Skvadronen ble igjen opprettet 1. juni 1938, og hadde base hos RAF Debden i Essex. Etter slaget om Storbritannia ble den flyttet til Yorkshire. I løpet av krigen var flere nordmenn tilknyttet skvadronen, blant andre Svein Heglund og Tarald Weisteen, som begge fløy Mosquito nattjagere.
Skvadronen ble oppløst igjen 10. juli 1991.


== Aktiv ==
1. august 1917 – 3. juli 1919
1. juni 1938 – 31. oktober 1958
30. november 1958 – 31. mars 1963
1. april 1963 – 19. desember 1975
19. desember 1975 – 1. juli 1991
Árran

Árran er et nasjonalt lulesamisk senter, på Drag i Tysfjord kommune i Nordland. Senteret inneholder lulesamisk barnehage, museum, språksenter og forskningsavdeling.  I tillegg har samiske institusjoner som NRK Sápmi og Sametingets administrasjon kontorplasser ved senteret. 
Árran arrangerer kurs i lulesamisk. Med utgangspunkt i Árran-miljøet har det blitt publisert læreverk – Sámasta, og ei norsk-lulesamisk ordbok. Árran har siden 1999 utgitt et populærvitenskapelig tidsskrift, Bårjås. Noen av artiklene har blitt publisert på lulesamisk, og artiklene på norsk eller svensk har sammendrag på lulesamisk.
Direktør siden 2011 er Lars Magne Andreassen. Museet ved Árran mottok i 2017 et stort arkiv etter Mikal Urheim.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Árran – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Elverhøj (skuespill)

Elverhøj av Johan Ludvig Heiberg med musikk av Friedrich Kuhlau (1828) er kjent som det danske nasjonalskuespillet.
Elverhøj ble skrevet på bestilling, da kong Frederik VI ønsket et festspill til bryllupet mellom sin yngste datter Vilhelmine Marie og prins Frederik Carl Christian (den senere Frederik VII), som fant sted den 1. november 1828. Fem dager etter, den 6. november, hadde Elverhøj premiere.
Heiberg foreslo å bygge dramaet opp over en kombinasjon av sagnet om en elverkonge på Stevns samt en historie om forbyttede barn, hvor kong Christian IV er en slags detektiv, som avslører alt. Historien er derfor meget typisk for sin tid, hvor romantikken var en dominerende åndsretning.
Heiberg har neppe kunnet forutse at dette stykket skulle bli nasjonalscenens største suksess, som etter 175 år stadig trekker publikum. Det var lenge en tradisjon at dette stykket skulle være det første man som barn fikk se på Det Kongelige Teater.
Heiberg ble belønnet med 665 riksdaler i honorar, samt fast ansettelse ved Det Kongelige Teater som dikter og oversetter. Kuhlau fik 400 riksdaler i honorar, samt en professortittel.
Stykket har siden premieren vært oppført over 1 000 ganger på Det Kongelige Teater.
I 1910 ble det stumfilm av stykket, og i 1939 spilte man inn filmen av samme navn.Som en kuriositet kan nevnes at i filmen Olsenbanden for full musikk tar banden seg inn i Nationaltheatret, under en fremføring av Elverhøj. Bandens bråk med verktøy kamufleres av ouverturen, som er forlenget for anledningen av Bent Fabricius-Bjerre. I den danske originalfilmen ble scenen nesten kassert, men kom med likevel.


== Referanser ==
Jutullaget

Jutullaget er en norsk gammeldansgruppe som ble opprettet i 1988, da Jon Amund Karusbakken, Inge Gjevre og Stig Ove Kveen gikk sammen. Gruppen kommer hovedsakelig fra Vågå.
Navnet stammer fra sagnet om Jutulen og Blessomen.


== Besetning ==


=== Nåværende medlemmer ===
(1988–) Jon Amund Karusbakken – torader
(1988–) Inge Gjevre – torader
(1991–) Svein Ove Brun – gitar
(2000–) Bjarne Odde – bass
(2021–) Geir Marius Thorud – torader


=== Tidligere medlemmer ===
(2008–2021) Kjell Arne Kolden – torader
(1988–2008) Stig Ove Kveen – torader
(1996–2000) Øyvind Grindstuen – bass


== Diskografi ==
Jutullaget (1997)
Luringen (2000)
Trivle (2005)
XXV (2014)
Kvitbrille (2021)


== Meritter ==
1993 Norgesmestere på Titano, Vinstra
1994 Norgesmestere i NM durspel, Norske Trekkspillers Landsforbund, Klæbu
1996 Gull på Landsfestivalen i Gamaldansmusikk, Fagernes
1996 Gull i 'Kappspel', NRKs gammeldanskonkurranse
1999 Sølv i 'Kappspel', NRKs gammeldanskonkurranse
2002 Bronse på Landsfestivalen i Gamaldansmusikk, Førde
2004 Gull på Landsfestivalen i Gamaldansmusikk, Oppdal
2005 Gull på Landsfestivalen i Gamaldansmusikk, Harpefoss
2011 Storefjellmestere
2012 Storefjellmestere
2016 Gull på Landsfestivalen i Gamaldansmusikk, Gaupne


== Eksterne lenker ==
(en) Jutullaget på Discogs 
(en) Jutullaget på Spotify 
(no) Jutullaget på Rockipedia
Air Crew Europe Star

Air Crew Europe Star er en britisk kampanje-utmerkelse fra andre verdenskrig.
Den ble gitt spesifikt til flypersonell fra Samveldet av nasjoner for flyoppdrag over Europa fra britiske baser. For å bli kvalifisert måtte man ha to måneder med operativ flyvning frem til 5. juni 1944, og allerede mottatt 1939–1945 Star. Etter dette ble man kvalifisert for France and Germany Star ved operative flyginger over Europa.


== Spenner ==
Medaljebåndet kunne ha en av to spenner:

Med innskriften «ATLANTIC» – til de som fikk Atlantic Star
Med innskriften «FRANCE AND GERMANY» – til de som fikk France and Germany StarPå båndstripen ble spenner markert med en rosett.


== Litteratur ==
Peter Duckers: British Military Medals: A Guide for the Collector and Family Historian, Barnsley: Pen and Sword, 2009, s. 110
John W. Mussell: The Medal Yearbook 2010, Honiton: Token Publishing, 2009, s. 179


== Se også ==
1939–1945 Star
Africa Star
Arctic Star
Atlantic Star
Burma Star
France and Germany Star
Italy Star
Pacific Star
Metropolitan Opera

Metropolitan Opera House, populært kalt The Met, er et av verdens fremste operahus. Det ligger ved Lincoln Square i New York og er en av de tolv kulturinstitusjonene som tilsammen utgjør Lincoln Center for the Performing Arts.
Operahuset ble grunnlagt i april 1880 og teateret Old Met ble åpnet 22. oktober 1883 med framføringen av Charles Gounods opera Faust med svenske Christina Nilsson i en av hovedrollene. Dagens hus ved Lincoln Center, med utsmykninger av Marc Chagall har vært i bruk siden 1966 og tar 3 765 tilskuere.
The Met har i dag et bredt repertoar med rundt 27 operaer årlig, i en sesong som varer fra midten av september og ut mai. Forestillingene blir presentert i et roterende spilleskjema med syv forestillinger av fire ulike verker hver uke. Hver sesong har en rekke nye produksjoner, hvorav noen er gjestespill fra eller fellesproduksjoner med andre operahus. De øvrige forestillinger er videreføringer fra den forutgående sesongen. Live-overføringer fra The Met har blitt en stor suksess. I Norge overføres operaforestillingene til Gimle og Ringen kino i Oslo, Asker kino, Bergen kino, Kilden kino i Tønsberg, Tromsø kino og Trondheim kino. 
Operaen er også hjemmescenen for American Ballet Theatre.
Den første norske som opptrådte på Metropolitan var Ivar F. Andresen i rollen som Daland i Wagners opera Den flyvende Hollender den 11. januar 1930. 
I februar 1935 gjorde den i verdenssammenheng ennå ukjente dramatiske sopranen Kirsten Flagstad sin sensasjonelle debuten på Metropolitan som Sieglinde i Richard Wagners Valkyrien.  Kirsten Flagstad var i løpet av en lørdag formiddag blitt verdens største stjerne og hadde reddet «The Met» fra å gå konkurs.Andre norske sangere som har opptrådt ved The Met er Ingrid Bjoner, Ragnar Ulfung, Aase Nordmo Løvberg, Anne Gjevang, Solveig Kringlebotn, Randi Stene, Elizabeth Norberg-Schulz og Ingeborg Schübeler Gillebo. Kolbjørn Høiseth gjestet Metropolitan med Stockholmsoperaen.


== Eksterne lenker ==
The Metropolitan Opera Arkivert 12. juni 2014 hos Wayback Machine.
Nordskogen skole

Nordskogen skole kan referere til:

Nordskogen skole (Båtsfjord)
Nordskogen skole (Horten)
Nygård skole

Nygård skole kan referere til:

Nygård skole (Bergen)
Nygård skole (Rødøy)
Nygård skole (Søgne)
Nygård barneskole i Lund i Rogaland
Gemma Bellincioni

Gemma Bellincioni, egentlig Matilda Cesira (født 18. august 1864 i Monza, død 23. april 1950 i Napoli), var en italiensk sopran og en av de mest berømte operasangerne på slutten av 1800-tallet. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Gemma Bellincioni var datter av to sangere: Bassisten Cesare Bellincioni og alten Carlotta Soroldoni. Hun ble undervist av sin mor, og studerte i Napoli hos ei Giovanni Corsi og Luigia Ponte dell'Armi.


=== Sangerinne ===
Gemma Bellincioni debuterte i 1880 ved Teatro della Società Filarmonica i Napoli i operaen Il segreto della duchessa av Giuseppe dell'Orefice. To år etter opptrådte hun på Teatro San Carlos i Lisboa ved siden av Enrico Tamberlick som Gilda i Giuseppe Verdis Rigoletto.
I løpet av de neste to tiårene reiste hun rundt i Europa og Sør-Amerika. Hun opptrådte imidlertid bare en gang i London (på Royal Opera House i Covent Garden i 1895). Til tross for sin berømmelse opptrådte hun aldri ved USAs mest prominente operascene Metropolitan Opera i New  York City.
17. mai 1890 skapte hun hovedrollen Santuzza i Pietro Mascagnis store gjennombruddsverk Cavalleria rusticana da det hadde premiere på Teatro Costanzi i Roma. Hun spilte her mot sin ektemann, den sicilianske tenoren Roberto Stagno; de hadde giftet seg i Argentina fire år tidligere. 
Hun sang også førstestemmen og skapte hovedrollen i Umberto Giordanos Fedora den 17. november 1898.Her sang hun mot den unge, lovende tenoren Enrico Caruso. Åtte år senere hadde hun førstestemmen ved den italienske premieren av Richard Strauss' Salome.


=== Sanglærer, skuespillerinne, forfatter ===
Hun trakk seg tilbake fra scenen i 1911 og begynte som sanglærer, men kom tilbake i 1916 for å spille den kvinnelige hovedrollen i stumfilmversjonen av Cavalleria rusticana, regissert av Ugo Falena.
Bellincioni skrev en lærebok for sangere, som ble gitt ut i Berlin i 1912 og skrev en selvbiografien Io e il palcoscenico som ble gitt ut i Milano i 1920. Hun levde sine siste år i Napoli, hvor hun døde 85 år gammel.


== Referanser ==


== Litteratur ==
John Warrack og Ewan West: The Oxford Dictionary of Opera, 1992, 782 pag., ISBN 0-19-869164-5
Necrologio su il Mattino, Napoli, 24 aprile 1950
Michael Scott: The Record of Singing, 1977, volume one, 243 pag, ISBN 0-7156-1030-9


== Eksterne lenker ==
(en) Gemma Bellincioni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gemma Bellincioni på Internet Movie Database 
(en) Gemma Bellincioni på MusicBrainz