jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dragsetmoen

Dragsetmoen (eller Drogsetmoen) er en grend i Orkland kommune i Trøndelag.
Stedet ligger langs elva Orkla, omtrent halvveis mellom Storås og Bjørnli. Fylkesvei 65 går igjennom grenda.
Grunnkretsen «16360202 Drogsetmoen», som definert av Statistisk sentralbyrå, hadde 179 innbyggere i 2009.


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1924

Vitenskapsåret 1924 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1924.


== Hendelser ==
31. januar – Asteroiden 1056 Azalea oppdages.
5. februar – Tidssignaler hver time fra Royal Greenwich Observatory begynner å sendes over radio.
30. desember – Edwin Hubble slår fast att det finnes andre galakser.


== Prisvinnere ==
Bôcherprisen: Eric Temple Bell og Solomon Lefschetz
Bruce-medaljen: Arthur Stanley Eddington
Clarkemedaljen: Joseph Maiden
Copleymedaljen: Edward Albert Sharpey-Schafer
Darwinmedaljen: Thomas Hunt Morgan
Faradaymedaljen: Sebastian Ziani de Ferranti
Hans Egede-medaljen: Knud Rasmussen
Ingenjörsvetenskapsakademien deler ut Den store gullmedaljen til Johannes Ruths
James Craig Watson-medaljen: C.V.L. Charlier
Nobelpriser:
Fysikk: Manne Siegbahn
Kjemi: Ingen pris ble utdelt
Fysiologi/medisin: Willem Einthoven
Wollastonmedaljen: Arthur Smith Woodward


== Fødsler ==
23. mars – Bjørn G. Andersen, norsk geolog (død 2012)
3. juni – Torsten Wiesel, svensk-amerikansk vitenskapsmann, nobelprisvinner 1981
7. juni – Donald W. Davies, britisk informatiker (død 2000)
21. juni – Pontus Hultén, svensk kurator og museumsdirektør (død 2006)
1. august – Georges Charpak, polsk-fransk fysiker, nobelprisvinner.
19. august – Karl Egil Aubert, norsk matematiker, ekspert på abstrakt algebra, da spesielt idealteori (død 1990)
19. august – Willard Boyle, canadisk fysiker
20. november – Benoît Mandelbrot, matematiker, grunnleggeren av den fraktale geometrien.
3. desember – John Backus, amerikansk informatiker (død 2007)


== Dødsfall ==
11. mars – Helge von Koch, svensk matematiker (født 1870)
4. april – Arnold Pick, tsjekkoslovakisk nevrolog og psykiater (født 1851)
10. november – Archibald Geikie, skotsk geolog (født 1835)
8. desember – Carl Anton Larsen, norsk hvalfanger, sydhavsfarer og oppdager (født 1860)
Kristin Joachimsen

Kristin Joachimsen (født 12. mai 1969) er en norsk teolog, bibelforsker og professor ved Det teologiske menighetsfakultet fra 1. mai 2015.
Hun er utdannet cand.theol. ved Universitetet i Oslo i 1996 og ble dr.theol. samme sted i 2007. Hun har vært førsteamanuensis ved Universitetet i Tromsø - Norges arktiske universitet - siden 2002, og var instituttleder på Institutt for religionsvitenskap fra 2004 til 2009. Hun har deltatt i Det norske bibelselskaps revisjon av Det gamle testamente fra 2006. Ved Universitetet i Tromsø underviste  Joachimsen i religionsvitenskapelig teori og metode, Bibelen, bibelhebraisk og jødedom. Ved Menighetsfakultetet har hun primært ansvar for å undervise og forske på Det gamle testamente - Den hebraiske Bibelen.
I 2009 var hun i omtalt i media i forbindelse med at Israel nekter henne å være sammen med kjæresten Mordechai Vanunu. 19. mai 2015 giftet de seg i den tyske menigheten i Redeemer Church i Jerusalem.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(no) Publikasjoner av Kristin Joachimsen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Kristin Joachimsen i BIBSYS
Hochwanner

Hochwanner (tidligere Kothbachspitze) er med 2 744 moh det nest høyeste fjellet i Tyskland etter Zugspitze (2 962 moh) – så sant man betrakter det høyere Schneefernerkopf som en bitopp til Zugspitze. Hochwanner ligger i fjellkjeden Wettersteingebirge i Alpene på grensen mellom Bayern i Tyskland og Tirol i Østerrike. 
Hochwanner er den høyeste toppen i Wettersteins hovedkam. Fra Hochwanner-massivet er det en flott rundskue til Reintal, østerrikske Leutaschtal, Gaistal, Zugspitze, Mieminger Kette, Jubiläumsgrat, Karwendelfjellene og langt inn i Sentral-Alpene. Til tross for sin store høyde og spektakulære, over 1400 m høye nordvegg – en av de høyeste fjellveggene i De nordlige kalkalper – er Hochwanner relativt ukjent. En grunn kan være at det ligger utilgjengelig til skjult bak Alpspitze og Höllentalspitze. Mange tror derfor at det langt mer kjente, men lavere, Watzmann, er det nest høyeste fjellet i Tyskland.
Den letteste atkomsten er fra syd, fra Rotmoosalm (3 timer) eller fra Gatterl. Delvis veiløst eller på utydelige stier bærer det deretter over bratte graskledte partier, senere over et kort klatreparti (vanskelighetsgrad 1) og til slutt på overveiende bratte, slitsomme steinrøyser. Ruta er nokså sparsomt markert med små varder.
Nordveggen byr på en lang og svimlende klatretur.   


== Eksterne lenker ==
(de) Hochwanner
Likvidasjon (økonomi)

For andre betydninger, se likvidasjon.Likvidasjon er i jus og økonomi en prosess der et selskap (eller en del av et selskap) blir lagt ned, og aktivaene og eiendommen blir solgt, hvorpå virksomhetens aktiva blir gjort likvide. Etter innfrielse av selskapets gjeld, utbetales et eventuelt overskudd til selskapets eier(e). Ved likvidasjonen opphører virksomhetens eksistens. Likvidasjon kan være enten tvungen eller frivillig.
Watzmann

Watzmann er det sentrale fjellmassivet i Berchtesgadener Alpen. Det ligger sydøst i Oberbayern, i Nationalpark Berchtesgaden i kommunene Ramsau bei Berchtesgaden og Schönau am Königssee. Det høyeste punktet er Watzmann-Mittelspitze, som med sine 2 713 moh er det høyeste punktet i Landkreis Berchtesgadener Land.
Ramsau og Schönau ligger i dalbunnen over 2.000 høydemeter under toppene, i Alpene er det en uvanlig stor høydeforskjell for et såvidt lavt fjell.  Østveggen regnes som den høyeste veggen i Øst-Alpene.
På det kjente bildet fra Berchtesgaden ser man Große Watzmann til høyre, Kleine Watzmann (med hovedtoppen Watzmannfrau, 2.307 moh) til venstre og på egga mellom dem de fem mindre Watzmannkinder.
Rangeringen av de tyske fjellene er blitt mye diskutert, men det er allmenn enighet om at Watzmann skal regnes som det tredje høyeste fjellet i Tyskland etter Zugspitze, 2 962 moh og Hochwanner, 2 746 m.
Mittelspitze (2713 moh, Watzmanns hovedtopp) er forbundet med Südspitze (2712 moh) – tidligere også kalt Schönfeldspitze – og Hocheck (2651 moh) over egga Watzmanngrat. I tillegg til disse tre dominerende toppene på Große Watzmann finner man framfor alt Kleine Watzmann («Watzmannfrau», 2307 moh) og Watzmannkinder.
Tilgangen skjer stort sett fra nord med utgangspunkt i Wimbachbrücke i Ramsau eller fra parkeringsplassen Hammerstiel i Hinterschönau over Watzmannhaus (1928 moh).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Watzmann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Watzmann – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Watzmann på Peakware
Watzmann på SummitPost
Kordfløyel

Kordfløyel eller korderoy er fløyel, altså vevd tekstil med loaktig overflate, som har langsgående, snorliknende striper. Stripene oppstår ved at stoffet ribbeveves med ekstra veftstråder (poltråder) som siden kuttes opp. Kordfløyel brukes til klær og møbeltrekk.


== Se også ==
Fløyel


== Eksterne lenker ==
«DigitaltMuseum: Søk:  'kordfløyel'».
Rød klippekrabbe

Rød klippekrabbe eller Sally Lightfoot-krabbe er en krabbeart som finnes langs kysten av vestkysten Sør-Amerika og på Galápagos. På ungdyr er skallet mørkebrunt og går i ett med lavaen, men som voksne er ryggskjoldet og beina røde med hvite eller gule tegninger og er en av de mest karakteristiske artene på Galápagos.


== Bygning og levevis ==
Klippekrabber er små, raske krabber som lever på klipper i langs kysten. De lever i all hovedsak av alger som de beiter på klippene, men vil også spise åtsler.
Voksne røde klippekrabber blir omkring 8 cm over ryggskjoldet.
Rød klippekrabbe er svært rask til bens (derav den engelske navnet Lightfoot (lett på foten). Den kan springe like raskt i alle retninger. I normal sitteposisjon står øynene rett opp på stilk og gir den godt utsyn. Selv om den kan forekomme i store mengder langs kystklippene, er den bortimot umulig å fange med hendene.


== Eksterne lenker ==
(en) rød klippekrabbe – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) rød klippekrabbe i Encyclopedia of Life 
(en) rød klippekrabbe i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rød klippekrabbe hos Artsdatabanken 
(en) rød klippekrabbe hos ITIS 
(en) rød klippekrabbe hos NCBI 
(en) Kategori:Grapsus grapsus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Grapsus grapsus – detaljert informasjon på Wikispecies
Rungstedlund

Rungstedlund er et landsted med tilhørende parkområde ved Strandvejen i Rungsted, Hørsholm kommune nord for København i Danmark. Stedet huser også Karen Blixen Museum. 


== Landstedets historie ==
Den eldste delen av Rungstedlund stammer fra ca. 1680 da stedet tidligere har vært vertshus med tilhørende landbruk. På vertshuset har flere berømte personer oppholdt seg, bl.a. Ludvig Holberg og Johannes Ewald. Ewald var nedbrutt av gikt og alkohol og var i pleie på vertshuset i perioden 1773–1776. Han skrev mange av sine dikt mens han var på Rungstedlund, blant annet Rungsteds Lyksaligheder – En Ode. Oppholdet ga han også inspirasjon til syngespillet Fiskerne fra 1779 med den danske kongesangen Kong Christian stod ved højen mast.
Vertshuset ble lagt ned i 1803 og etter det ble gården utelukkende drevet som landbruk. Senere ble landbruket slått sammen med de nærliggende eiendommene Rungstedgaard og Folehavegaard. I 1879 ble de fire eiendommene kjøpt av Wilhelm Dinesen, Karen Blixens far.
Det Danske Akademi, som ble stiftet i 1960, har siden forfatterens død i 1962 hatt fast tilhørighet på Rungstedlund.  
Rungstedlund forvaltes av Rungstedlundfonden, stiftet av Karen Blixen og hennes søsken i 1958 med det formål å oppretholde et fuglereservat i den parken som hører til eiendommen. Parken er på 16,6 hektar.
Rungstedlund ble fredet i 1964.


== Karen Blixen Museum ==
Rungstedlund er innredet som museum og minnestuer for Karen Blixen som vokste opp og bodde her de siste årene av sitt liv. Museet ble innviet den 14. mai 1991. Museet inneholder mange bøker fra Karen Blixens bibliotek og noen av hennes portrettmalerier fra Afrika. 
Karen Blixen ligger begravet i parken ved foten av Ewalds Høj, som er oppkalt etter forfatteren Johannes Ewald.


== Eiere av Rungstedlund ==
(1520–1613) Krongods
(1613–1879) Diverse eiere
(1879–1895) Wilhelm Dinesen
(1895–1939) Ingeborg Westenholz, gift Dinesen
(1939–1958) Karen Christentze Dinesen, gift von Blixen-Finecke
(1958–) Rungstedlundfonden


== Se også ==
Karen Blixen Museum (Kenya)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rungstedlund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lassen Volcanic nasjonalpark

Lassen Volcanic nasjonalpark er en nasjonalpark i delstaten California, USA. Parken ble etablert 9. august 1916, og er på 429 km². De viktigste naturattraksjonene i nasjonalparken er det vulkanske fjellet Lassen Peak og landskapet rundt det.
Den vulkanske aktiviteten i området skyldes at Gordaplaten presses under den nordamerikanske kontinentalplaten (se også San Andreas-forkastningen). Området er ett av de få områdene i verden hvor fire ulike typer vulkaner finnes: pluggdom, skjoldvulkan, kjeglevulkan og stratovulkan.
Europeerne som kom til området på 1800-tallet brukte fjellet som et landemerke. En av de første innvandrerne var en dansk smed ved navn Peter Lassen som bosatte seg i Nord-California på 1830-tallet. Lassen Peak er oppkalt etter ham. 
Området der nasjonalparken ligger i dag ble først gitt navnet Lassen Peak Forest Preserve. Lassen Peak ble erklært som et National Monument i mai 1907 av daværende president Theodore Roosevelt. 104 594 hektar av parken regnes som villmark. National Park Service forvalter villmarken i tråd med Wilderness Act fra 1964.
Mellom mai 1914 og frem til 1921 skjedde det en rekke både små og store utbrudd fra vulkanen i nasjonalparken. Disse hendelsene skapte et nytt krater og pøste ut lava og en del aske. På grunn av advarsler på forhånd om at vulkanen ville få utbrudd ble ingen drept, men flere hus i området ble ødelagt. Det var på grunn av alle utbruddene at området ble erklært som nasjonalpark i 1916.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Lassen Volcanic National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lassen Volcanic National Park – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Grave

Grave kan være:

Grave (Noord-Brabant) - by og kommune i Nederland
Grave (masseenhet)
Grave (band)
Tempo-markering i musikk
Largo

Largo har flere betydninger

En tempobetegnelse, musikk
Largo (bok), Agnar Mykles siste bok fra 1967
Largo (skuespill), Václav Havel, 1984
Largo (Florida), by i Florida i USA
Storå

Storå kan vise til:

Storå (Bjerkreim) – ei elv i Bjerkreim kommune i Rogaland
Storå (Sirdal) – ei elv i Sirdal kommune i Vest-Agder
Storå (Tysfjord) – ei bygd i Tysfjord kommune i Nordland
Storå (Danmark) – ei elv i Vestjylland i Danmark
Storå (Västmanland) – et tettsted i Lindesberg kommune i Sverige
Storå (Finland) – en kommune i Södra Österbotten i Finland


== Se også ==
Storåa
Varatun Gård

Varatun Gård er et kultursenter og aktivitetssenter for både barn og unge, voksne og eldre i Sandnes. Gården har tidligere vært fattiggård, feltsykehus, lokaler for ungdomsklubb, generasjonsverksted og barnehage.


== Historie ==
Gården, som var cirka 500 mål, ble kjøpt av Sandnes kommune i 1899 fra Eiven J. Lura for 8 000 kroner. Grunnen til oppkjøpet var at det i 1868 var et felles  kommunestyremøte mellom kommunene Sandnes, Høyland, Time og Klepp der man ble enige  å opprette en fattiggård. Men det ble ikke gjort noe før gården til Lura ble kjøpt opp. Navnet Varatun ble konstruert for å unngå begrepet fattiggård. Den  17. oktober 1893 flyttet de første åtte personene inn. Belegget lå på 25–35 personer; svært mange av dem som bodde på Varatun var barn.
Tiltaket med Varatun Gård som en arbeidsgård ble sett på som en sosial nyvinning i en tid der mennesker som var fattige og uten arbeid måtte gå på legd på gårdene og ellers ble tatt hånd om av kommunens fattigstyre og den frivillige fattigpleie. 
Under den andre verdenskrig ble en del av gårdshuset okkupert og brukt som feltsykehus av tyske styrker. Arbeidsgården var i virksomhet frem til 1969, da den ble nedlagt.
Gården ble i  1970 overtatt seksjonen for kultur- og fritid. Deretter ble  den første ungdomsklubben i Sandnes ble etablert i våningshuset. Ungdomsklubben holdt til her frem til 1994, da Lura bydelshus sto ferdig i 1994 og da ble alt ungdomsarbeid flyttet over dit. Varatun utviklet seg til å bli et allaktivitetshus med bydelshusfunksjoner for Trones og Smeaheia. I låvebygningen ble det i 1984 etter midler fra byoriginal Lars H. Lende fra Stavanger etablert et «lendeverksted», et generasjonsverksted for unge og eldre, der ideen var at pensjonister og ungdom skulle arbeide og lære av hverandre. På låven ble det etablert snekkerverksted, dreieverksted og verksted for treskjærervirksomhet. Lendeverkstedet ble Sandnes kommunes første arbeidstreningsprosjekt på 1980-tallet for ungdom med adferdsvansker. Dette prosjektet ble nedlagt i 1998, men lendeverkstedet arbeider fremdeles etter generasjonstanken.
På begynnelsen av 1990-tallet gjennomgikk hovedhuset en større rehabilitering, som i hovedsak ble finansiert av staten. Gården har siden vært et kultur- og aktivitetssenter for både barn og unge, voksne og eldre. Det ble drevet barnehage på gården fra 2008 til 2009.


== Kilder ==
www.sandnes.kommune.no Varatun Gård
Horntrio (Brahms)

Horntrio i Ess-dur, op. 40 av Johannes Brahms er et kammermusikkverk i fire satser, for naturhorn, fiolin og piano. Brahms skreiv denne musikken i 1865 til minne om mora si, Christiane, som døde tidligere samme år. Verket blei urframført i Zürich den 28. november 1865, og blei utgitt ett år seinere i november 1866. Horntrioen var det siste kammermusikkstykket Brahms laga på åtte år.Brahms valgte i dette verket å skrive for naturhorn i stedet for ventilhorn til tross for at ventilhornet på denne tida var blitt mer vanlig. Dette kan ha med å gjøre at naturhornet gir en annen klang som assosierer mer til natur og jakt. Brahms sa selv at åpningstemaet fra første sats kom til han mens han gikk på tur i skogen. Dessuten lærte Brahms å spille naturhorn (i tillegg til piano og fiolin) da han var liten, noe som kan være en annen grunn til at han valgte å skrive for disse tre instrumentene like etter at mora døde.Horntrioens fire satser har følgende betegnelser:

I. Andante
II. Scherzo (Allegro)
III. Adagio mesto
IV. Allegro con brio


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Brahms Horn Trio, Op.40: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.
Aletschhorn

Aletschhorn er et 4192 meter høyt fjell i Bern-Alpene i Sveits. Fjellet hører med i Jungfrau-Aletsch-Bietschhorn-området som UNESCO har tatt med på sin verdensarvliste. Aletschbreen ligger ved foten av fjellet.


== Geografi ==
Aletschhorn er den nest høyeste fjelltoppen i Bern-Alpene, kun Finsteraarhorn er høyere. På nordsiden av fjellet ligger Aletschfirn, en del av Aletschgletscher. I sørvest ligger Ober Aletschgletscher, mens Mittel Aletschgletscher ligger i sør. Begge disse breene er nedbørsfelt til elva Massa, som har sine utspring i Aletschgletcher og ender opp i elva Rhône. Aletschhorn, som ligger midt inne i breområdet, er mindre kjent enn fjelltoppene Jungfrau og Eiger. Disse ligger omtrent ti kilometer lenger nord.


== Klatrehistorie ==
Aletschhorn ble besteget for første gang i 1859 av Francis Fox Tuckett, Johann J. Bennen, V. Tairraz og Peter Bohren. Den 18. juni startet de bestigningen fra Mittel Aletschgletscher, på sørsiden av fjellet. Slik mange andre klatrere gjorde på den tiden, tok Tuckett med seg et barometer og gjorde vitenskapelige observasjoner. Han registrerte ekstremt kalde temperaturer og svært sterk vind. Vinden var så kraftig at den truet med å slå klatrerne over ende.
Etter at de hadde nådd toppen, skilte Tuckett og Bennen lag, og Tuckett startet på nedstigningen på nordveggen sammen med Bohren og Tairraz. Han ønsket å gå rett ned i dalen Lötschentall. Like etter at de startet på nedstigningen, gikk et snøskred rett under føttene på klatrerne. De vendte derfor tilbake og foretok nedstigningen på Mittel Aletschgletscher.
Alexander Gerschenkron

Alexander Gerschenkron (russisk: Александр Гершенкрон – Aleksandr Gersjenkron; født 1904 i Odessa i Det russiske keiserriket, død 1978) var en russisk økonomihistoriker som tok utdanning i Østerrike, og som jobbet på Harvard i USA. Gerschenkron er kjent for å ha funnet Gerschenkron-effekten, og Alexander Gerschenkron Prize in Economic History er oppkalt etter han.


== Viktige verk ==
Bread and Democracy in Germany (1943)
Economic Relations with the USSR (1945)
The Soviet Indices of Industrial Production (1947)
A Dollar Index of Soviet Machinery Ouptut, 1927-8 to 1937 (1951)
Social Attitudes, Entrepreneurship and Economic Development (1953)
Economic Backwardness in Historical Perspective (1962)
Continuity in History and Other Essays (1968)
Europe in the Russian Mirror (1970)
An Economic Spurt that Failed (1977)


== Referanser ==


== Kilder ==
cepa.newschool.edu – liten biografi
Alexandra Park

Alexandra Park er en stor park i London Borough of Haringey i Stor-London. Den dekker et areal på hele 79,3 hektar. Parken ligger på en ås rett ved siden av Muswell Hill og Wood Green. Alexandra Palace ligger i parken. Fra 1936 til 1981 overførte BBC TV-sendinger fra en høy mast på et av tårna i bygget. I 1980 brant store deler av palasset ned, men det har senere blitt restaurert og er nå et konferanse- og utstillingssenter.


== Eksterne lenker ==
(en) Alexandra Park, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Friends of Alexandra Park - nettside som promoterer Alexandra Park
(en) Alexandra Palace' offisielle nettside
Alexandre Guilmant

Félix-Alexandre Guilmant (født 12. mars 1837 i Boulogne-sur-Mer, død 29. mars 1911 i Meudon) var en fransk organist og komponist.
Sammen med Charles-Marie Widor grunnla han den fransk-romantiske orgelskole, etter at de hadde lært hos den belgiske organisten Jaak-Nicolaas Lemmens på stipend fra orgelbyggeren Aristide Cavaillé-Coll.


== Biografi ==
Alexandre Guilmant ble født i Boulogne-sur-Mer. Han studerte under sin far, og deretter hos den belgiske mesteren Jacques-Nicolas Lemmens, hvorpå han ble organist og lærer i sin fødeby.
I 1871 ble han utnevnt til å spille orgel på fast basis ved Église de la Sainte-Trinité i Paris, en posisjon han innhadde i hele 30 år. Fra da av fulgte Guilmant en karrierevei som en virtuos. Han holdt konserter i De forente stater (den første større franske organist som turnerte i USA) og i Canada, så vel som i Europa hvor han spesielt ofte besøkte England. Hans amerikanske prestasjoner inkluderte i 1904 en serie av ikke mindre enn 40 konserter på det største orgel i verden, St. Louis Exposition Organ, nå bevart som kjernen av Philadelphias Wanamaker Organ.


== Opusliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexandre Guilmant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alexandre Guilmant på Discogs 
(en) Alexandre Guilmant på MusicBrainz 
(en) Alexandre Guilmant på Spotify 
(en) Alexandre Guilmant på AllMusic
John Maybury

John Maybury (født 25. mars 1958 i London) er en engelsk filmskaper som har vunnet en rekke priser. I 2005 havnet han på en liste over de 100 mest innflytelsesrike homoseksuelle mennesker i Storbritannia. 
Han gikk på Central Saint Martins College of Art and Design. 
Gjennom 1980-årene produserte han en rekke kortfilmer og musikkvideoer, blant annet videoen til låten Nothing Compares 2 U av Sinéad O'Connor. I 1998 laget han sin første helfilm Love Is the Devil: Study for a Portrait of Francis Bacon, en biografisk film om Francis Bacon med Derek Jacobi og Daniel Craig i hovedrollene. 
I 2005 var han regissør for filmen The Jacket med Adrien Brody og Keira Knightley. Han var også regissør på den siste episoden av tv-serien Rome.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Maybury på Internet Movie Database 
(sv) John Maybury i Svensk Filmdatabas 
(da) John Maybury på Filmdatabasen 
(da) John Maybury på Scope 
(fr) John Maybury på Allociné 
(en) John Maybury på AllMovie 
(en) John Maybury hos The Movie Database
Vuggesang (Brahms)

«Brahms' vuggesang» er det vanligste navnet på en av våre mest berømte vuggesanger, som synges i utallige varianter med ulike tekster, men med tilnærmet lik melodi. Originalen er laget av Johannes Brahms og heter Wiegenlied: Guten Abend, gute Nacht, Op. 49, No. 4 (utgitt i 1868). Første vers stammer fra en samling tyske folkedikt som kalles Des Knaben Wunderhorn, andre er vers er diktet av Georg Scherer.


== Tekst ==
Brahms' originale versjon hadde tysk tekst: 

Guten Abend, gute Nacht, mit Rosen bedacht,
Mit Näglein besteckt, schlüpf unter die Deck!'
Morgen früh, wenn Gott will, wirst du wieder geweckt
Morgen früh, wenn Gott will, wirst du wieder gewecktGuten Abend, gute Nacht, von Englein bewacht
Die zeigen im Traum, dir Christkindleins Baum
Schlaf nun selig und süß, schau im Traum's Paradies
Schlaf nun selig und süß, schau im Traum's ParadiesFølgende norske gjendiktning er laget av Carl Dysthe:

Nå i ro slumre inn,
lille hjertevenn' min.
Når du legger deg ned,
vil til drømmenes sted
dine tanker fly hen
til du vekkes igjen,
dine tanker fly hen,
til du vekkes igjen.Visst en engel du ser,
når i drømme du ler,
som i lysende prakt
ved din seng står på vakt,
og med kyss på din munn
vugger ømt deg i blund.
og med kyss på din munn
vugger ømt deg i blund.


== Innspillinger (i utvalg) ==
Glenn Miller and His Orchestra (med refr. Ray Eberle and Chorus). Arr.: Chapman. Innspilt i New York City 20. mai 1941. Utgitt på 78-platene Bluebird B 11203, HMV BD 5733 og HMV A.L.2855 (i Norge)
Kjell Bækkelund, klaver. Innspilt på platen HMV 7EGK 1087.
Oslo Sporveiskor. Dir: Sverre Lind. Som «Vuggevise». Tekst: C.D. Innspilt i juni 1956. Utgitt på 78-platen Harmoni 293.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Noter til Brahms' Lullaby (Wiegenlied)
Wiegenlied gratis lett piano papir musikk