jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Antoine Laurent de Jussieu

Antoine Laurent de Jussieu (født 12. april 1748, død 17. september 1836) var en fransk botaniker. Han var den første til å foreslå en naturlig klassifisering av blomsterplanter, i motsetning til Carl von Linnés kunstige system. Mye av systemet hans er fortsatt i bruk i dag, og han står som autor for 76 fortsatt gyldige plantefamilier. Autornavn Juss. brukes for taksa han publiserte.
Han var professor ved Muséum national d'histoire naturelle i Paris.
Jussieus klassifisering baserte seg på det systemet hans onkel, Bernhard de Jussieu (1699-1777, autornavn B. Juss.), utviklet for plassering av planter i hagen til Versailles-slottet.
Også Antoine Laurents sønn ble botaniker; Adrien-Henri de Jussieu (1797-1853, autornavn A. Juss. eventuelt Adr. Juss.).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Adolphe Brongniart (1837). «Notice historique sur Antoine-Laurent de Jussieu». Annales des sciences naturelles. Partie Botanique (fransk). 7: 5–24. 
Marie-Jean-Pierre Flourens (1840). «Éloge historique d’Antoine-Laurent de Jussieu». Mémoires de l’Académie des sciences (fransk). 17: i–lx. 
Peter F. Stevens (1994). The Development of Biological Systematics: Antoine-Laurent de Jussieu, Nature, and the Natural System (engelsk). New York: Columbia University Press. ISBN 0-231-06440-3.
Joel Glazer

Joel Glazer er et av medlemmene i Glazer-familien som kontrollerer First Allied Corporation, Zapata Corporation, Tampa Bay Buccaneers i NFL og storklubben Manchester United i England. Familien er for det meste bosatt i Florida i USA.Joel Glazer har tatt sin utdannelse ved American University i Washington D.C. Han deler på styreleder-stillingen sammen med sin bror Avram Glazer. Begge ble det utnevnt av Malcolm Glazer, deres far. De tok over i styrelederstillingen etter Roy Gardner i 2005.


== Referanser ==
Cecilie Meiden

Cecilie Meiden er en fiktiv person i sagaen om Isfolket som er skrevet av den norske forfatteren Margit Sandemo. Vi hører for første gang om Cecilie i boken Lengsel, men hun er også med i bøker som Dødssynden, Den onde arven, Spøkelsesslottet, Den ensomme, Demonfjellet, samt flere bøker hvor hun er nevnt. Hun er en frisinnet person som kanskje har kanskje litt for mye av det gode. I boken Dødssynden ble hun gift med den velstående mannen Alexander Paladin. Cecilie Meiden jobbet i Danmark første gang hun møte ham. Etter en reise hjem for å besøke familien kom hun tilbake til Danmark og møtte markgreven igjen den dagen hun kom. Etter det søkte hun hans hjelp for noe var i ferd med å skje og hun og Alexander Paladin bestemte seg for å gifte seg for å redde begge to. Alexander Paladin sto under en dødsdom og Cecilie Meiden kunne også få døden etter seg, på grunn av den synden hun nettopp hadde begått.
Jimmy Murphy

James (Jimmy) Patrick Murphy (født 8. august 1910, død 14. november 1989) var en walisisk fotballspiller og senere fotballtrener.


== Liv og virke ==
Han var lenge assisterende trener for Matt Busby i Manchester United. I denne perioden trente og utviklet han spillere som Duncan Edwards og Bobby Charlton. Etter München-ulykken i 1958 tok han for en kort tid over som hovedtrener på Old Trafford etter at Matt Busby kom seg etter skadene. Jimmy Murphy var ikke på flyet i ulykken fordi han var opptatt med å trene landslaget til Wales på den tiden.
Selv om han fikk tilbud om å trene Brasil, Juventus og Arsenal fortsatt han som assisterende trener for Manchester United under Busby helt til 1971. Han spilte for landslaget til Wales i 30-årene og trente laget de året de nådde kvartfinalene i VM i fotball 1958. Dette er det eneste året Wales har hevdet seg på et slikt internasjonalt nivå.
I sin karriere som spiller spilte han for klubber som West Bromwich Albion FC og Swindon Town FC.
I 2011 ble portrettert av skuespiller David Tennant TV-filmen United fra BBC Two som fokuserte på Busby Babes og München-ulykken.


== Referanser ==
Violeta Szekely

Violeta Szekely (født 26. mars 1965 i Dolhesti Mari i Romania) er en tidligere rumensk  friidrettsutøver, som hovedsakelig konkurrerte på 1500 meter. Szekely la opp etter 2002-sesongen. I 2001 var hun en av seks utøvere som tok del i gullpotten gjennom sine seirer i Golden League.


== Rivaliseringen med Gabriela Szabo ==
I 1995 etter at Szekely ble utestengt i tre år for bruk av anabole steroider, startet en verbal feide med Szabo. I 1999 vant Szabo 1500 meter under innendørs VM, men nektet å ta ta Szekely i hånda da hun ville gratulere. I 2001, etter at Szekely ikke var blitt invitert til et stevne i Stuttgart, uttalte Szabo i et intervju på rumensk fjernsyn, at årsaken var at arrangørene synest at Szekely var for stygg. I august 2001 gjentok hun disse uttalelsene i den rumenske utgaven av Playboy. Szekely truet deretter med å saksøke Szabo for £100,000 for ærekrenkelse. Lovgivningen i Romania er slik at sladder/baktaling har en strafferamme på inntil fem års ubetinget fengsel. I 2003 ble Szabo i en rumensk domstol dømt til å betale Szekely £2,700


== Andre høydepunkter ==
1500 meter


== Personlige rekorder ==
800 Meter – 1:58.57 (1998)
1000 Meter – 2:36.74 (1989)
1500 Meter – 3:58.29 (2000)
Engelsk mil – 4:21.69 (1993)
2000 Meter – 5:48.8 (1998)
3000 Meter – 8:47.3 (1998)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Violeta Szekely – Olympedia 
(en) Violeta Szekely – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Violeta Szekely – World Athletics 
(en) Violeta Szekely – Track and Field Statistics
Dvergskarv

Dvergskarv (Microcarbo pygmeus) en skarv som er markant mindre enn både storskarv og toppskarv, og den har i tillegg innslag av mer hvitt i fjærdrakten.
Dvergskarven er flekkvis utbredt fra Sørøst-Europa og Tyrkia og østover til Aralsjøen og Tadsjikistan, samt sørover til Israel og Irak i Midtøsten og det ekstremt nordøstre Nord-Afrika (Egypt). Den hekker gjerne i sivrike innsjøer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dvergskarv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Dvergskarv hos Artsdatabanken 
(sv) Dvergskarv hos Dyntaxa 
(en) Dvergskarv hos ITIS 
(en) Dvergskarv hos NCBI 
(en) Kategori:Microcarbo pygmaeus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Microcarbo pygmaeus – detaljert informasjon på Wikispecies
Vinterstorm

Vinterstorm er den tiende boken i serien om sagaen om Isfolket som er skrevet av den norske forfatteren Margit Sandemo. Serien ble gitt ut fra 1982 til 1989. Serien er en slektssaga som følger slekten Isfolket gjennom århundrene.


== Hovedpersoner ==
Villemo Kalebsdatter Elistrand
Eldar Svartskogen
Niklas Lind av Isfolket
Irmelin Meiden
Gabriella Paladin
Kaleb
Dominic Lind av Isfolket


== Handling i Vinterstorm ==
Villemo Kalebsdatter Elistrand er fylt sytten år, og er gal som få. Da hun forelsker seg vilt i den erfarne kvinneforføreren Eldar Svartskogen, roter hun seg bort i opprørsbevegelsen, noe hun skal få betale for senere. Når Eldar så blir anklaget for mord og må gjemme seg for fogden, begynner hun letingen etter ham. Det var ikke spesielt vanskelig å høre seg frem, og til slutt finner hun ut hvor han holder seg skjult. Hun oppsøker han med mat og drikke, men Eldar blir rasende over hennes tankeløshet. Når Woller-folket finner henne må hun drepe den ene for å verge seg. Så er jakten i full gang, og Villemo og Eldar må søke seg til et nytt sted. Villemo er knust, hun får ikke komme tilbake til foreldrene sine før til våren igjen. Villemos følelser blir bare sterkere og sterkere, men vil egentlig Eldar gifte seg med henne?
Ottadekke

Ottadekke er et veidekke som fungerer som en mellomting mellom grusdekke og asfaltdekke. Dekketypen består av et underlag av stein og grus med et tynt lag av bindemiddel (olje) oppå. Det er billigere å legge enn asfaltdekke, og krever mindre vedlikehold enn veidekke av grus. Dekketypen ble utviklet i Norge fra 1963 til 1965. I tillegg til i Norge, ble ottadekke raskt tatt i bruk i andre land, blant annet Island, Sverige, Chile, Bangladesh, Australia, samt flere land i Afrika. I Norge ble det lagt over 12 000 km ottadekke fram til midten av 1980-årene, tilsvarende rundt 20 % av alle veiene med fast dekke. Siden da har imidlertid stadig flere veier fått asfaltdekke, og ottadekke i mindre grad blitt brukt i Norge. Men i 2016 ble det lagt Ottadekke ved Søsterkirkene i Gran på Hadeland. Da måtte man hente utstyr og mannskap fra Sverige ettersom man ikke lenger hadde utstyr og kompetanse til å legge oljegrus i Norge. 
Ottadekke brukes særlig på veier med mindre trafikk. Det er noe mindre komfortabelt å kjøre på enn asfaltdekke, men tåler noe telehiv, hvilket er en fordel under norske forhold. Etter at dekket er lagt, vil det ligge løs grus på toppen i 3–4 uker. Mye av grusen kjøres ned i dekket, og den overflødige grusen kostes så bort. Løsgrusen kan medføre en viss støvplage.
Navnet ottadekke kommer av at dekketypen først ble utprøvd på riksvei 15 i Ottadalen.


== Kilder ==
Statens vegvesen: Otta-dekket (21. mars 2006)
Statens vegvesen: A Guide to the Use of Otta Seals
Statens vegvesen: Utviklingen av vegdekker i Norge
Statens vegvesen: Om forskjellige dekketyper (28. oktober 2004)
Vegen og Vi: Globetrotter'n (nr. 8/2004, 6. mai 2004, s. 24)
Renessanse for Ottadekket. Artikkel i Våre veger 29. juli 2016
Svermen

Svermen (originaltittel: The Swarm) er en amerikansk katastrofe-grøsser fra 1978 regissert og produsert av Irwin Allen. Filmen handler om en enorm bisverm som truer flere byer i Texas. Forskere og militære myndigheter forsøker å stanse trusselen, men på hver sin måte. De ledende rollene spilles av Michael Caine, Katharine Ross, Richard Widmark, Richard Chamberlain, Olivia de Havilland, Ben Johnson, Lee Grant og Henry Fonda. Filmen er basert på en roman av Arthur Herzogs, utgitt i 1974.


== Handling ==
En kjempesverm giftige "Afrika-bier" truer Amerika. Det viser seg at afrikanske "drapsbier" har parret seg med langt mer harmløse bier som man vanligvis finner i nordlige klima. Den nye aggressive arten brer seg gradvis lengre nordover og etterhvert når de USA. En dag angriper den enorme svermen en flybase i Texas. Like etter angriper den småbyen Marysville, og etterhvert setter svermen kursen mot storbyen Houston. Biene forårsaker kaos, død og en masse ulykker – og myndighetene står nærmest maktesløse. En gruppe vitenskapsmenn, ledet av Dr. Bradford Crane, forsøker febrilsk å finne en motgift samt en effektiv måte for å stoppe den dødbringende svermen. Samtidig med dette må han også kjempe en kamp mot general Slater som ønsker å bruke militære metoder mot biene. Til slutt finner forskeren og de militæret en løsning sammen. 


== Om filmen ==


=== Popularitet og økonomi ===
Svermen ble ingen publikumssuksess og spilte bare inn $10 millioner i USA. Produksjonskostnadene var på om lag $21 millioner.


=== Anmelderne ===
Den fikk dårlig mottakelse av filmanmelderne og har bare oppnådd 11 % på Rotten Tomatoes.VG gav den terningkast fire.


=== Priser ===
Svermen ble nominert til en Oscar i kategorien beste kostyme.


=== Annet ===
Filmen er en av flere filmer på 1970-tallet som skildrer mennesker i kamp mot naturen satt inn i et økologisk perspektiv der menneskeheten er den egentlige årsake til problemene. Flere filmer involverer insekter og krypdyr, slik som The Bees, Mark - de biter og Froskene.


== I rollene ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svermen på Internet Movie Database 
(sv) Svermen i Svensk Filmdatabas 
(fr) Svermen på Allociné 
(nl) Svermen på MovieMeter 
(en) Svermen på AllMovie 
(en) Svermen på Turner Classic Movies 
(en) Svermen på Rotten Tomatoes
Emilie Flygare-Carlén

Emilie Flygare-Carlén (født 8. august 1807 i Strömstad, død 5. februar 1892 i Stockholm) var en svensk forfatter.
Emilie Flygare-Carlén tematiserte i sine tidlige romaner enkle menneskers liv og brukte ofte kystsamfunnet i Bohuslän der hun vokste opp som bakgrunn (Rosen på Tistelön, Pål Värning, Enslingen på Johannisskäret, Jungfrutornet og Ett köpmanshus i skärgården). 
I senere romaner hentet hun handlingen fra middel- og overklassen (Fosterbröderna, Fideikommisset, Ett år, En nyckfull kvinna, Kamrer Lassman, og Vindskuporna).
Hennes bøker er oversatt til flere språk.


== Verk ==
Waldemar Klein (1838)
Representanten (1839)
Gustaf Lindorm (1839)
Professorn och hans skyddslingar (1840)
Fosterbröderne (1840)
Kyrkoinvigningen i Hammarby (1840–41)
Skjutsgossen (1841)
Rosen på Tistelön (1842)
Kamrer Lassman (1842)
Ända in i döden(1843)
Fideikomisset (1844)
Pål Värning (1844)
Vinskuporna (1845)
Bruden på Omberg (1845)
Enslingen på Johannisskäret (1846)
Ett år (1846)
En nat vid Bullarsjön (1847)
Jungfrutornet (1848)
En nyckfull qvinna (1848–49)
Romanhjeltinnan (1849)
Familjen i dalen (1849)
Ett rykte (1850)
Ett lyckligt parti (1851)
Förmyndaren (1851)
Et köpmannshus i skärgaerden (1860–61)
Skuggespel, tidmaelningar och ugdomsbilder (1865)
En resa till vestra kusten (1869)
Minnen af svenskt författarlif (1878)
Efterskörd från en 80-årings författarebana (1887–88)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emilie Flygare-Carlén – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Emilie Flygare-Carlén på Internet Movie Database 
(sv) Emilie Flygare-Carlén i Svensk Filmdatabas 
(en) Emilie Flygare-Carlén hos The Movie Database
Fylkesvei 339 (Hedmark)

Fylkesvei 339 (Fv339) i Hedmark gikk mellom Ilagsmoen og Ilag i Eidskog kommune. Veien var 1,6 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 1982.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Eidskog
202Fylkesvei 202 Ilagsmoen
Fv346Fylkesvei 346 Ilag


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Alexander Paladin

Alexander Paladin er en fiktiv person i sagaen om Isfolket som er skrevet av den norske forfatteren Margit Sandemo. Vi hører for første gang om Alexander i boken Lengsel, og i boken Dødssynden blir han en del av den merkelige slekten Isfolket. Etter å ha hatt visse tilbøyeligheter forelsker han seg vilt og hodekulls i den frimodige Cecilie Meiden. I hans tidligste barndom ble han utsatt for overgrep av familiens tjener, og det skulle koste ham dyrt i fremtiden.
Fylkesvei 1998

Fylkesvei 1998 går mellom Kjerret og riksgrensen ved Skoglund i Kongsvinger.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 361 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 KongsvingerGrensebakken 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1998
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 2090

Fylkesvei 2090 går mellom Linna og Rundmyra i Åsnes kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 459 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 ÅsnesPeistorpvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2090
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Cooperøya

Cooperøya (engelsk: Cooper Island) er en øy sørøst for Sør-Georgia i Sør-Atlanteren. Øya tilhører det britiske oversjøiske territoriet Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene. Øya er om lag 4 km lang og 1,2 km bred og ligger på nordsiden av inngangen til Drygalskifjorden. Øya ble oppdaget av en britisk ekspedisjon under ledelse av James Cook i 1775 og har fått sitt navn etter løytnant Robert Palliser Cooper, som var offiser ombord på ekspedisjonsskipet HMS «Resolution».Øya er adskilt fra Sør-Georgia av det 1,6 km brede Coopersundet. Høyeste punkt er 416 moh.


== Dyreliv ==
Øya er rottefri og har store bestander av fugler som hekker her, inkludert snøpetrell, antarktishvalfugl og svartbrynalbatross. I tillegg er det store bestander av ringpingvin og gulltoppingvin på øya.
Øya er dekt av tussokgress.


== Referanser ==
Fylkesvei 2004

Fylkesvei 2004 går mellom Tronbøl og Brøderud i Kongsvinger kommune. Veien er 4,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 368 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Kongsvinger
205Fylkesvei 205 Tronbøl
Fv2002Fylkesvei 2002 Brøderud


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2004
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 376 (Hedmark)

Fylkesvei 376 (Fv376) i Hedmark går mellom Hokås bru og Homsjøen i Kongsvinger kommune. Veien er 8,2 km lang.
2019 ble veien del av Fylkesvei 2014.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Kongsvinger
205Fylkesvei 205 Hokås bru
Fv377Fylkesvei 377 fra Homsjøen til Europavei 16 Jammerdal (11,0 km), kommunal vei til 205Fylkesvei 205 Bergersætra (5,1 km)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Tokchon

Tokchon (Tŏkch'ŏn si) er en by i provinsen Sør-Pyongan i Nord-Korea.
Byen er blant annet hjem til Sungrifabrikken, etablert i 1950, samt annen industri. Satellittbilder av byen viser st den er dekket av sot uten, menneskelig aktivitet, noe som tyder på at byen er helt eller delvis fraflyttet.


== Administrativ inndeling ==
Byen er delt inn i en ŭp (småby), fire rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 13 ri (landsby).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kart over Pyonganprovinsene
(ko) Detaljert kart
(ko) North Korean Human Geography
Sunchon

Sunchon (Sunch'ŏn si) er en by i provinsen Sør-Pyongan i Nord-Korea.


== Administrativ inndeling ==
Byen er delt inn i 21 dong (nabolag) og 11 ri (landsby).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kart over Pyonganprovinsene
(ko) Detaljert kart
(ko) North Korean Human Geography
Kaechon

Kaechon (Kaech'ŏn si) er en by i provinsen Sør-Pyongan i Nord-Korea.


== Administrativ inndeling ==
Byen er delt inn i 25 dong (nabolag) og 11 ri (landsby).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kart over Pyonganprovinsene
(ko) Detaljert kart
(ko) North Korean Human Geography
Nampo

Nampo (Namp'o T'ŭkpyŏlsi eller Nampo spesialby, offisiell kortform Nampho) er en by i provinsen Sør-Pyongan i Nord-Korea.
Byen er en viktig havneby på vestkysten av landet. Den ble administrerty som en direktestyrt by (Chikhalsi) på samme måte som dagens byer Pyongyang og Rason fra 1980 til 2004 da den fikk ny status som spesialby (T'ŭkgŭpsi) og samtidig en del av provinsen Sør-Pyongan. Samtidig ble fire tilgrensende fylker lagt til byen; Ch'ŏllima-gun (천리마군; 千里馬郡), Kangsŏ-gun (강서군; 江西郡), Ryonggang-gun (룡강군; 龍岡郡) og Taean-gun (대안군; 大安郡).
Byen ligger 50 km vest for hovedstaden Pyongyang ved munningen til elva Taedong. Opprinnelig lå det en liten fiskerlandsby her, men byen var en som Korea ble tvunget til å åpne for inetrnasjonal handel i 1897. Dette startet en modernisering av byen og havneområdet, men en moderne ny ble det ikke før etter frigjøringen i 1945. I dag er byen et knutepunkt for eksport og import, tung- og lett-industri. Byen er senter for landets skipsbyggingsindustri. Epler dyrket i Nampo's Ryonggang-distrikt (룡강군) er et kjent produkt.
Byen er også kjent for Nampobarrieren, som er en 8 km lang demning ved utløpet av Taedongelva, bygget for å kontrollere tidevannet opp elva. Barrieren har slusessytemer som kan håndtere skip opp til 50 000 tonn. Havna er ikke tilgjengelig om vinteren på grunn av is, ellers kan den motta skip opp til 20 000 tonn.
I 2011 er Nampo gitt status som spesialby.


== Administrativ inndeling ==
Byen er inndelt i tre guyŏk og fire kun, som igjen er inndelt i 36 dong (nabolag) og 15 ri (landsby).

Waudo-guyŏk (와우도구역/臥牛島區域)
Hanggu-guyŏk (항구구역/港口區域)
Ch'ŏllima-gun (천리마군; 千里馬郡)
Kangsŏ-gun (강서군; 江西郡)
Ryonggang-gun (룡강군; 龍岡郡)
Taean-gun (대안군; 大安郡)


== Kjente personer fra Nampo ==
Paik Sun-yup, sørkoreansk general under Koreakrigen (1920–)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kart over Pyonganprovinsene
(ko) Detaljert kart
(ko) North Korean Human Geography
Rue

Ruing er en behandling av ull der småfibrer rives ut av stoffets overflate slik at bindingsmønsteret forsvinner. I praksis blir ullen mykere og mer lodden etter ruingen.  Maskinelt foregikk ruing i en ruemaskin med en trommel med naturborer (kardeborer) som ruet («rev opp») de ytterste fibrene i eksempelvis et ullteppe.


== Referanser ==
Fylkesvei 493 (Hedmark)

Fylkesvei 493 (Fv493) i Hedmark gikk mellom Lundbyvollen i Våler og Kynnberget i Elverum. Veien var 18,9 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 2096.


== Kommuner og knutepunkter ==

 ElverumSørskogbygdvegen 

 VålerSørskogbygdvegen 

 Silksjødammen bru (Silkåa, 13 m)
Risberget


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Gerard Batliner

Gerard Batliner (født 9. desember 1928, død 25. juni 2008) var en regjeringssjef i Liechtenstein (1962–1970) og advokat. Han ble født i Eschen i Liechtenstein.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gerard Batliner hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(de) Kommentar ang Liechtensteins grunnlov
(de) Profil DDr. h.c. Gerard Batliner
Gubernija

Gubernija (russisk: губе́рния) var en type stor administrativ inndeling i Det russiske keiserriket, vanligvis oversatt som guvernement eller provins. Et gubernija ble styrt av en guvernør (russisk: губернатор – gubernator), et ord lånt fra enten det latinske gubernator eller det greske kybernates. Uttrykket «gubernija» ble uformelt også brukt om selve guvernørembetet.
Denne typen administrativ inndeling ble opprettet etter et edikt (ukaz) fra Peter den store av 18. desember 1708, som delte inn Russland i åtte gubernijaer. I 1719 ble gubernijaene videre oppdelt i provinser (russisk: провинции – provintsii). Antallet gubernijaer ble senere økt til 23.
Ved reformen i 1775 ble inndelingen i gubernijaer og videre i ujezder (russisk: уезды) basert på befolkningstall, og uttrykket «gubernija» ble formelt erstattet av det russiske synonymet: namestnitsjestvo (russisk: наместничество). Men uttrykket «gubernija» ble imidlertid fortsatt brukt. En namestnitsjestvo ble styrt av namestniker (russisk: наместник) (direkte oversatt: «fullmektig») eller generalguvernører (russisk: генерал-губернатор). Embetet som generalguvernør hadde større administrativ makt og var i en høyere posisjon enn det tidligere guvernør-embetet. Noen ganger styrte en generalguvernør flere gubernijaer.
Etter det russiske senatets ukaz av 31. desember 1796 ble embetet som generalguvernør degradert til det tidligere guvernør-embetet, og Russland ble igjen inndelt i gubernijaer, som ble inndelt i ujezder, som igjen ble inndelt i voloster (russisk: волость). 
Etter februarrevolusjonen ble guvernørtittelen endret til gubernijakommissær. Etter oktoberrevolusjonen ble inndelingen beholdt, men styreapparatet ble erstattet av gubernijasovjeter (russisk: губернский совет). Den faktiske inndelingen av Sovjetunionen i territoriale enheter var gjenstand for mange endringer, spesielt i perioden 1918–1929. Men til slutt, i 1929, ble de tidligere typene inndelinger erstattet av begrepene oblast, okrug og rajon.
Fylkesvei 1934

Fylkesvei 1934 går mellom Knapper og Mo bru i Nord-Odal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 266 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Nord-OdalØstsida 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1934
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Total institusjon

Totale institusjoner er et begrep som brukes innen mange akademiske disipliner som fellesbetegnelse for institusjoner som fengsler, psykiatriske sykehus, militærleirer o.l. altså institusjoner som fungerer som oppholds- og arbeidssteder for mennesker som holdes utenfor resten av samfunnet i lengre perioder.
Begrepet brukes ofte innenfor sosialantropologi og sosiologi, og den mest kjente teoretikeren innenfor dette området var Erving Goffman, som skrev boken «Asylums» Boken er basert på et feltarbeid ved et stort psykiatrisk sykehus i USA. Boken foreligger ikke i norsk oversettelse, men er lett tilgjengelig i dansk utgave, hvor den har  tittelen «Anstalt og menneske. Den totale institution socialt set».


== Litteratur ==
Goffman, Erving: Anstalt og menneske. Den totale institution socialt set. Jørgen Paludans Forlag, 2006
Fylkesvei 1930

Fylkesvei 1930 går mellom Ringkilen og Skulstad i Nord-Odal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 264 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Nord-OdalVestsida 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1930
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger