jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dino Baggio

Dino Baggio (født 24. juli 1971 i Camposampiero) er en italiensk tidligere fotballspiller. Han har spilt 60 landskamper for Italia. Han er kjent som en taklingssterk defensiv midtbanespiller.


== Klubbkarriere ==
I løpet av karrieren har Baggio spilt for Torino (1989–91), Internazionale (1991–92), Juventus (1992–94), Parma AC (1994–2000), SS Lazio (2000-03 og 2004-05), Blackburn Rovers (2003–04), Ancona (2004). Etter at han gikk til Triestina i Serie B sommeren 2005, brøt han kontrakten på grunn av personlige uoverensstemmelser med treneren Pietro Vierchowod.
Baggio var med på å vinne UEFA-cupen tre ganger, to ganger med Parma og en gang med Juventus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Dino Baggio – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Dino Baggio – Olympedia 
(en) Dino Baggio – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dino Baggio – FIFA 
(en) Dino Baggio – UEFA 
(en) Dino Baggio – Transfermarkt 
(en) Dino Baggio – national-football-teams.com 
(en) Dino Baggio – WorldFootball.net 
(en) Dino Baggio – Soccerbase.com 
(en) Dino Baggio – FootballDatabase.eu 
FIGC statistikk A-landslag
FIGC statistikk U21-landslag
FIGC statistikk OL-landslag
Zadok the Priest

Zadok the Priest (HWV 258) er en kroningshymne komponert av Georg Friedrich Händel (1685–1759) med tekst fra King James Bible. Hymnen blir brukt under kroningen av den britiske monarken. Zadok the Priest ble først brukt under kroningen av Georg II av Storbritannia i 1727 og har blitt brukt på hver eneste kroning av den britiske monarken siden den gang. Tradisjonen er at den framføres under monarkens salvelse. 


== Tekst ==
Tekstene til alle fire kroningshymnene ble valgt av Händel selv, selv om de fleste hadde blitt brukt i tidligere britiske kroninger. Det er mulig at Händel gjorde valgene ut ifra hvilke tekster som var mest tilgjengelige, da de hadde blitt brukt ved tidligere kroninger, blant annet Jakob II av Englands i 1685. Selv om teksten opprinnelig er bibelsk er den ikke ordrett fra den engelske bibeloversettelsen, mulig er denskrevet av komponisten selv. Teksten tar for seg kroningen av kong Salomo.
Fra 1. kongebok kapittel 1, vers 38 til 40

Zadok, the Priest and Nathan, the Prophet anointed Solomon King.
And all the people rejoic'd, and said:
'God save The King, long live The King, may The King live for ever!
Amen, Hallelujah!'Norsk oversettelse:

Presten Sadok og profeten Natan salvet kong Salomo.
Og alle frydet seg og sa:
«Gud signe kongen, lenge leve kongen, må kongen leve evig!
Amen, Hallelujah!»


== Oppbygning ==
Stykket er skrevet for SS-AA-T-BB-kor og orkester (to oboer, to fagotter, tre trumpeter, timpani, strykere, basso continuo). Musikken bygger opp spenningen i den orkestrale introen ved å legge åttedels- og sekstendelsnoter sammen og så – når koret kommer inn – kommer dramaet når koret synger lengre noter som firedelsnoter og halvnoter. 
Den midtre delen, med teksten "And all the people rejoic'd, and said" er i 3/4-takt: koret synger da akkorder og strykerne har punkterte rytmer. 
Den siste delen «God save the King osv.» er en tilbakekomst til 4/4-takt. God save the King-seksjonen høres med akkorder og amen i alle de seks stemmene med sekstendelsnoter. Mens amen blir sunget akkompagnerer de andre stemmene med firedelsnoter. Koret slutter av med å synge «Alleluia» i largo med kandens i ekte barokkstil.


== Annet bruk ==
UEFA Champions League-hymnen som introduserer kamper og TV-sendinger relatert til Champions League er basert på denne hymnen. Den blir (noen ganger daglig) spilt på populær-klassiske radiostasjoner i Storbritannia som f. eks. Classic FM.
Mary av Danmark brukte dette stykket da hun vandret opp til brudgommen kronprins Fredrik av Danmark i Københavnkatedralen den 14. mai 2004.
Musikken brukes ironisk i filmen The Madness of King George i scenen der han blir holdt tilbake og satt i asyl, og går over i slutteksten. (sporet kalles «He Will Be Restrained» på soundtrack-CD-en)
Stykket var åpningstema i fjernsynsserien Royal Heritage (1977).
Første strofe brukes i den norske filmen Lange flate ballær.


== Eksterne lenker ==
Gratis noter av dette verket i Choral Public Domain Library (ChoralWiki).
Youtube.com Zadok the Priest framført av BBC symfoniorkester og symfonikor på «Queen's Conserts»
Norsk Munnspillforum

Norsk Munnspillforum (NMf) er en landsomfattende og en frivillig organisasjon for utøvere på kromatisk munnspill i Norge. Forumet ble formelt stiftet 30.07 1987. NMf arrangerer årlig munnspillseminar på ulike steder i landet. 
I 2015 teller NMf ca. 110 medlemmer, herav noen utenlandske utøvere.  
Norsk Munnspillforum er medlem av Norsk Musikkråd og Musikkens studieforbund.  
Norsk Munnspillforum (NMf) er en organisasjon for utøvere på kromatisk munnspill med repertoar innen klassisk musikk, folkemusikk/viser og moderne stilarter. NMf skal være et koordinerende organ for munnspillinteresserte fra hele landet og arbeide spesielt for å formidle og spre informasjon mellom medlemmene, formidle egnet notemateriell til medlemmene, og stimulere lokale munnspillmiljø, også innen andre sjangere enn de som allerede er nevnt.  
Frem til fylte 25 år kan man delta på munnspillseminar første gang uten å betale seminaravgift, men bør være medlem. Deltakelse på seminar ut over dette skjer til halv pris frem til fylte 25 år. 
Deltakere under 25 år kan også søke om å få tildelt reisetilskudd. Søknaden sendes styret.  
Æresmedlemmer i Norsk Munnspillforum:  

Tommy Reilly
Sigmund Groven
Berit Pollestad
Georg Pollestad
Tore Reppe
Vegard Austli KjøsnesLær mer om NMf ved å gå inn på forumets hjemmeside: http://www.musikk.no/nmf
Facebook : https://www.facebook.com/NMf1987 


== Eksterne lenker ==
Norsk Munnspillforums nettsider
Norsk Munnspillforums facebook-side
The Box Set

For Kiss sin samleboks, se: The Box Set (Kiss)The Box Set også kjent som Boxed set (utgitt 1998) er det første samlealbum fra det norske black metal bandet Satyricon. Albumet finnes bare i 1000 kopier, nummerert for hånd. Albumet består av tre vinylplater med bilde på oversiden av platene, og med tilhørende omslag.


== Album ==
Dark Medieval Times (43:31)
The Shadowthrone (49:01)
Nemesis Divina (42:48)


== Artister ==
Frost – trommer
Samoth – bass
Kveldulv – gitar
Nebelhexë – vokal i deler av låten «The Dawn Of A New Age»
Satyr – vokal, gitar og bass
Sverd – synthesizer og piano
Torden – keyboard


== Kilder ==
Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) The Box Set på Discogs
Gjøkunge

Gjøkunge er betegnelse på en «person som trenger seg fram på bekostning av dem som har hjulpet vedkommende fram».Uttrykket har sin bakgrunn i observasjonen av at gjøken legger egg i andre fuglers reir, disse må så mate ungen som klekkes, og den er ofte større enn de som kommer fra fuglens egne egg og vil derfor fortrenge dem. 


== Eksempler på bruk ==
Noen eksempler på bruk av uttrykket kan være: «Nasjonale prøver - en gjøkunge i norsk skole», «Forskning - USAs gjøkunge?», «Fra gjøkunge til livskraftig selskap», og mange flere. 


== I litteraturen ==
Også i skjønnlitteraturen finner man uttrykket brukt, blant annet i boktitler:

Laurits Fjørtoft: Gjøkungen skuespill, 1917
Fredrik Wisløff: Gjøkungen  roman, 1969
Mary Higgins Clark: Gjøkungen roman 1981 ISBN 82-7001-826-0
Marianne Viermyr: Gjøkungen roman 1991 ISBN 82-05-20268-0
Ellinor Rafaelsen: Gjøkungen roman 2005 ISBN 82-02-24835-3
Frid Ingulstad: Gjøkungen roman 2007 (Bok 17 i serien Sønnavind) ISBN 978-82-04-13476-9


== Referanser ==
Tiananmenrapporten

Tiananmenrapporten er en rapport som skal ha blitt utarbeidet av regjeringen i folkerepublikken Kina etter massakren på Den himmelske freds plass. Rapporten gir et detaljert bilde av maktkampen innenfor kommunistpartiet i forbindelse med protestene.
Rapporten ble smuglet ut av Kina av et anonymt medlem av regjeringen og publisert i USA. Eksperter på Kina strides om rapporten er autentisk eller om den er forfalsket.


== Eksterne lenker ==
Artikkel i tidsskriftet Foreign Affairs om Tiananmenrapporten (engelsk)
Omtale av Tiananmenrapporten i The National Security Archive (engelsk)
Edain

Edain var de første menneskene i Tolkiens fiktive verden.
Edain bestod av tre hus:

1.  Bëors hus var mørkhårede.
2.  Huset Haleth var mørkhårede, men mindre en de fra Beörs hus.
3.  Huset Hador var også kalt Huset Marach. De var høye og gyllendhårende.
I Keltisk mytologi er Edain et alternativt navn for Epona
Essoskogen

Essoskogen er en skog med turstier på Slagentangen i Tønsberg kommune i Vestfold. Området er et kulturlandskap ved kysten av Oslofjorden og har en rik vegetasjon som vokser på skjellsand. Det finnes blant annet et stort utvalg av edelløvtrær og bartrær, og om våren er store deler av skogbunnen dekket av hvitveis og blåveis. Skogen har også kystplanter som kubjelle (humleblom). Skogen eies av det amerikanske oljeselskapet ExxonMobil og fikk navnet da området ble beholdt som verneskog sør for Essoraffineriet som ble bygd på Slagentangen i 1960.
Essoskogen er fredet av Vestfold fylkeskommune og ligger i nær tilknytning til Karlsvika friområde like sør for skogsområdet. Det var tidligere feriekoloni i Essoskogen.


== Referanser ==


== Se også ==
Slagentangen


== Eksterne lenker ==
Søkeordet «Essoskogen» i lokalavisa Tønsbergs Blads nettarkiv
Biofokus-rapport om Essoskogen
Miljolare.no om Essoskogen
Justin Rose

Justin Peter Rose (født 30. juli 1980) er en engelsk profesjonell golfspiller.
Han ble født i Johannesburg i Sør-Afrika, og flyttet til England som femåring. Han gjorde seg bemerket i turneringen The Open Championship i 1998, der han som 17 år gammel amatør endte på delt fjerdeplass. Uken etter ble han profesjonell.
Justin Rose har vunnet sju turneringer på PGA-touren og åtte på Europatouren.  Han vant major-turneringen US Open i 2013. To av oppføringene på Europatouren er som følge av at WGC-Cadillac Championship og US Open arrangeres av PGA-touren og Europatouren i fellesskap, og regnes som en seier på begge tourene.
I 2016 vant han olympisk OL-gull da golf var tilbake på OL-programmet for første gang siden 1904.
Nyttårsaften 2016 mottok Rose den britiske hedersbevisningen Order of the British Empire.


== Seire som profesjonell ==


=== PGA-touren ===
2015 Zurich Classic of New Orleans
2014 Quicken Loans National
2013 US Open
2012 WGC-Cadillac Championship
2011 BMW Championship
2010 The Memorial Tournament, AT&T National


=== Europatouren ===
2015 UBS Hong Kong Open
2014 Aberdeen Asset Management Scottish Open
2013 US Open
2012 WGC-Cadillac Championship
2007 Australian Masters (i 2006, men turneringen inngikk i 2007-sesongen), Volvo Masters
2002 Dunhill Championship, Victor Chandler British Masters


== Olympiske leker ==
2016 Gull


== Lagturneringer ==
Ryder Cup: 2008, 2012, 2014, 2016
Seve Trophy: 2003, 2007
World Cup (for England): 2002, 2003, 2007, 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Justin Rose – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Justin Rose – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Justin Rose – Olympedia 
(en) Justin Rose – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Justin Rose – Storbritannias olympiske komité 
(en) Justin Rose – PGA-touren 
(en) Justin Rose – Europatouren 
(en) Justin Rose – Japantouren 
(en) Justin Rose – Sunshine-touren 
(en) Justin Rose – Verdensrankingen 
Justin Rose på Twitter 
Justin Rose på Instagram
Roadkill Extravaganza

Roadkill Extravaganza (utgitt 2001) er den andre musikkvideoen og første filmen til det norske Black metal bandet Satyricon.
Den er både utgitt på DVD og VHS. Videoen ble tatt opp under Satyricons turnerer i 2000, gjennom klipp fra deres konsertopptredener, backstage, m.m. Filmen ble ikke ordentlig klippet sammen og gjennomført med sammenheng, dette var fordi filmen var spesielt ment for fansen. Filmen er 2 timer og 10 minutter lang og tar for seg bandets liv fra januar til juli 2000. Forsidepiken er Elizabeth Engebretsen.


== Band i filmen ==
Crazy Italians
Cronos
Dan Eggen
Darkthrone
Don´t mention the war
Drunkenness
Emperor
European gardens
Faust
Goth advertisements
Immortal
Pantera
Ring-girls
Satyricon
Shane Embury
Sportscars
Sunny Schweinburger
Testdrive section


== Sporliste ==
«Varierte konsertopptredener til Satyricon»


== Kilder ==
Encyclopaedia Metallum
Satyricons diskografi
Europeisk nettverk av geoparker

Europeisk nettverk av geoparker (engelsk: European Geoparks Network, EGN) er en grenseoverskridende partnerskap av geoparker over Europa som ble etablert i 2004. Hensikten var gi felles støtte til å etablere og utrede mulige geoparker over det europeiske kontinentet. En avtale i 2004 sørget for at alle geoparker godkjent av det europeiske nettverket også ble medlemmer av UNESCOs Globale nettverk av geoparker (GGN).Begynnelsen på Europeisk nettverk av geoparker kom i 2000 med kun fire geoparker, den formelle etableringen var i 2004 og per begynnelsen av 2017 er det 69 geoparker i 23 land over hele Europa. Medlemmene av nettverket har møter minst to ganger årlig for å diskutere emner av felles interesse, for å velge og akseptere nye geoparker og validere eksisterende. Fokuset til nettverket er å oppnå bærekraftig økonomisk vekst i de aktuelle områdene ved å gjøre det meste ut av deres kulturelle, geologiske og bredere naturarv, ikke minst via utvikling av geoturisme.


== Definisjon på geopark ==

En geopark er et avgrenset geografisk område som viser en viktig del av Jordens geologi. De utvalgte geoparkene framhever seg med et geologisk mangfold som er enestående. Hensikten med geoparkene er å formidle kunnskap til lokalbefolkning og besøkende om geologiens betydning for landskap, biologisk mangfold, landbruk, bosetning, industriutvikling, samferdsel og kultur.
En geopark må ha en solid administrasjon og finansiell basis. Den må sørge for en god forvaltning av geologisk naturarv i området. Det innebærer en strategi for bærekraftig bruk. Geoparker skal komme innbyggerne til gode ved å være en ressurs i småskala næringsutvikling, reiseliv, undervisning og lokal identitetsbygging.


== Norske geoparker ==
Gea Norvegica Geopark var den første geoparken i Norden. Den består av kommunene Larvik og Lardal i Vestfold, samt seks kommuner i Telemark: Bamble, Kragerø, Nome, Porsgrunn, Siljan og Skien. Gea Norvegica Geopark ble åpnet i 2008 av nærings- og handelsminister Dag Terje Andersen.
Magma Geopark er den andre geoparken i Norden. Den består av kommunene Bjerkreim, Eigersund, Lund og Sokndal i Rogaland, samt Flekkefjord i Vest-Agder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Europeisk Geopark blant annet Geanor.no og Magmageopark.com
Nettverket av europeiske geoparker Europeangeoparks.org
Dennis Rommedahl

Dennis Rommedahl (født 22. juli 1978 i København) er en dansk fotballspiller som for øyeblikket spiller for den danske klubben Brøndby IF. Han har representert Danmarks landslag i over 90 kamper, og har scoret 17 mål. Han spilte for Danmark under VM 2002 og EM 2004. Han ble kåret til Årets fotballspiller i Danmark i 2007.


== Klubbkarriere ==
Rommedahl spilte ungdomsfotball for flere klubber, bl.a. B 93 og Lyngby FC. Han debuterte i seniorsammenheng i 1995 for Lyngby, som spilte i den danske superligaen.


=== PSV ===
I 1997 gikk han til den nederlandske klubben PSV Eindhoven, der han debuterte 22. mars mot SC Heerenveen. Etter at han hadde spilt en kamp til, lånte PSV ham ut til RKC Waalwijk for sesongen 1997–98. Han kom tilbake til PSV i 1998 og fikk fast plass på laget etter godt spill. Totalt vant han fire Eredivisie-mesterskap med PSV, i tillegg til Johan Cruijff-schaal fire ganger.


=== Charlton ===
Rommedahl gikk fra nederlandsk til engelsk fotball sommeren 2004, da han signerte en fireårskontrakt med Charlton Athletic. Den første sesongen tilbrakte han mye tid på innbytterbenken, men sesongen etter løsnet det, og han hadde en viktig rolle i Charltons ferd oppover på Premier League-tabellen.


=== Ajax ===
Den 20. juli 2007 ble Rommedal solgt til Ajax for £680 000. Her var han med på vinne sin femte Johan Cruijff-schaal da klubben slo PSV Eindhoven 1-0.


== Landslagskarriere ==
Da Morten Olsen, tidligere sjef i Ajax, overtok treneransvaret for det danske landslaget, ble Rommedahl straks innkalt, og han fikk sin debut i august 2000. Rommedahl spilte hver eneste av Danmarks neste 38 landskamper, i de 32 første var han i startoppstillingen. De 38 kampene inkluderte Danmarks fire kamper i VM 2002, der han scoret et mål mot tittelforsvarerne Frankrike.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dennis Rommedahl – FIFA 
(en) Dennis Rommedahl – UEFA 
(en) Dennis Rommedahl – Transfermarkt 
(en) Dennis Rommedahl – national-football-teams.com 
(en) Dennis Rommedahl – WorldFootball.net 
(en) Dennis Rommedahl – Soccerbase.com 
(en) Dennis Rommedahl – FootballDatabase.eu 
(en) Dennis Rommedahl – Soccerway 
(da) Dennis Rommedahl – Dansk Boldspil-Union 
(en) Dennis Rommedahl – FBref
The Pentagram Burns

«The Pentagram Burns» er den andre singlen til det norske black metal bandet Satyricon. Det ble utgitt som en promo i 2006. Det eksisterer også en musikkvideo til denne låten.


== Sporliste ==
«The Pentagram Burns» (4:05) (radio/video format)
«The Pentagram Burns» (5:39) (album format)


== Kilder ==
Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) The Pentagram Burns på MusicBrainz
Teddy Scholten

Teddy Scholten-van Zwieteren (født 11. mai 1926 i Rijswijk i Nederland, død 8. april 2010 samme sted) var en nederlandsk sangerinne. Hun vant Eurovision Song Contest for Nederland i 1959 med sangen Een Beetje (Litt). Musikken ble komponert av Dick Schallies og teksten var av Willy van Hemert.


== Liv og virke ==
Teddy Scholtens karriere som sangerinne går tilbake til 1940-årene, da hun var den ene halvduoen som en del av duen Scholten & Van 't Zelfde, som opplevde suksess i hjemlandet. I 1945 forlovet hun seg med Henk Scholten, som hun giftet seg med året etter.
I 1950 ble hun invitert av Coca-Cola company til å opptre i et show i USAs. Hun var en av de første nederlandske popartister som opptrådte i landet.
I 1959 tok hun del i den nederlandske nasjonale finalen i forkant av Eurovision Song Contest. I var det totalt åtte bidrag, og hver artist fremførte to sanger: en med et stort orkester og en med lite orkester. Scholten sang sangene «De regen» og «Een beetje», hvor førstnevnte endte på andreplass og sistnevnte vant. Sangeren John de Mol sang den andre versjonen av «Een beetje».Under Eurovision Song Contest 1959 i Cannes ble hun nok en gang vinner. Med 21 poeng kom hun på førsteplass foran bidragene til Storbritannia og Frankrike. Vinnersangen, som ble spilt inn i to versjoner på nederlandsk, oppnådde en fjerdeplass på de nederlandske salgslistene. Teddy Scholten ga også ut sangen på tysk («Sei ehrlich»), fransk («Un p'tit peu»), svensk («Om våren») og italiensk («Un poco»). Sistnevnte versjon nådde en 13.-plass på de italienske listene.


== Diskografi (album, delvis med Henk Scholten) ==
'k Heb m'n wagen volgeladen
En we zingen...en we springen...en we zijn zo blij (Alle bekende sinterklaasliedjes)
Peter en de wolf & Kindersymfonie
Alles op één plaat (1959)
Klein Klein Kleutertje (1959)
Klein Klein Kleutertje 2 (1960)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Teddy Scholten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Teddy Scholten på Internet Movie Database 
Teksten til «Een beetje»
Jonas Qvale

Jonas Qvale (født 1972) er en norsk politiker, billedkunstner og musiker. Han er leder av den eksperimentelle musikk- og performancegruppen Hornorkesteret som spiller på instrumenter av gevir fra hjortedyr. Qvale har sin utdannelse fra Kunstakademiet i Trondheim, NTNU hvor han ble uteksaminert i 2000.


== Referanser ==
André Claveau

André Claveau (født 17. desember 1911 i Paris, død 4. juli 2003 i Brassac i Agen i Frankrike) var en populær fransk chanson-sanger fra 1940- til 1960-årene. Han deltok også som skuespiller i flere filmer. Han er mest kjent for å ha vunnet Eurovision Song Contest 1958 for Frankrike med sangen «Dors, mon amour» («Sov min kjære»).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Claveau var sønn av en møbeltapetserer, og allerede som barn bestemte han seg for å bli møbelsnekker. Etter å ha vært lærling i snekkerfaget og møbelsnekkerfaget, fikk han plass ved den velrenommerte, kombinerte yrkesfagskolen og kunsthåndverksskolen École Boulle i Paris. Han jobbet senere som grafisk designer og smykkedesigner, og var også scenograf for flere teaterproduksjoner, blant annet Jean Anouilhs skuespill «L'Hérmine». Han lagde også plakatene til flere forestillinger og konserter, blant annet for sangerne Damia og Jean Lumière.


=== Musikkarriere ===
I 1936 gikk han av med seieren i en chanson-konkurranse for amatører som ble arrangert av radiostasjonen Le Poste parisien, og som ble kalt «Premières Chances». Dette førte til at han ble han kjent med chansonforfatteren og komponisten Alexandre Siniavine. De neste seks årene opptrådte Claveau på forskjellige scener i Paris, som Mogador (1939), Pacra (1940) og Européen (1941) – han hadde ikke solokonserter i denne perioden, men stod på programmet sammen med en rekke andre artister som opptrådte i et format som også på fransk er kjent under det engelske begrepet «music hall».
Han fikk et gjennombrudd under andre verdenskrig, nærmere bestemt i 1942, da 27 år gamle Claveau ble oppdaget av agenten Marc Duthyl. Etter Paris' frigjøring fra den tyske okkupasjon sommeren 1944 gikk det to år da Claveau ble nektet å opptre i radio under henvisning til hans virksomhet under krigen, men etter hvert fikk han igjen slippe til på eteren. Han medvirket også i flere filmer i perioden 1947–1955. 
Før han vant Eurovision Song Contest hadde han hatt en viss suksess i Europa med sangene «La Petite Diligence» og «La Ronde De L'Amour», som kom høyt på salgslistene flere steder. Vinnersangen hans fra Eurovision Song Contest 1958 var komponert av Pierre Delanoë og med tekst skrevet av Hubert Giraud.
Mot slutten av 1960-årene begynte karrieren hans å bli på hell. Han sluttet han å opptre, og trakk seg helt og holdent tilbake fra det offentlige liv. 
Han døde den 4. juli 2003 i en alder av 87 år.


== Filmografi (utvalg) ==
1947: Le Destin s'amuse
1949: Les Vagabonds du rêve
1951: Coeur-sur-Mer
1951: Pas de vacances pour Monsieur le Maire
1952: Les Surprises d'une nuit de noces
1952: Un jour avec vous
1953: Rires de Paris
?: Saluti e baci
1953: French Cancan – regissør: Jean Renoir
1960: Prisonniers de la brousse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) André Claveau på Internet Movie Database 
(sv) André Claveau i Svensk Filmdatabas 
(fr) André Claveau på Allociné 
(en) André Claveau hos The Movie Database
Giuseppe Bergomi

Giuseppe Bergomi (født 22. desember 1963 i Milano) er en tidligere italiensk fotballspiller som tilbrakte hele karrieren i Internazionale og var en nøkkelspiller på Italias landslag i 1980- og 90-årene. Han omtales ofte som «Lo zio» («onkelen») på grunn av den imponerende barten han bar da han spilte i VM 1982 som 18-åring. Dermed virket han eldre enn han var, derav tilnavnet. Han betraktes som en av Italias beste forsvarsspillere gjennom alle tider. Han gikk også under betegnelsen «Il Capitano» («kapteinen»).
Bergomi debuterte for Inter sesongen 1980/81, 17 år gammel. De 19 sesongene han spilte for Inter ble ofte tiilbrakt i skyggen av AC Milan, og han vant ikke Serie A mer enn én gang, i 1989 (han vant UEFA-cupen tre ganger). Med landslaget vant Bergomi VM 1982, og han spilte også i verdensmesterskapene i 1986 og 1990, samt i EM 1988. Etter at han ble utvist i en EM-kvalifiseringskamp mot Norge i 1991, gikk det tre år før han igjen ble innkalt til tjeneste for gli Azzurri, men så fikk han en overraskende innkalling til VM 1998. Han la opp i 1999, 36 år gammel, etter å ha spilt 86 ganger for hjemlandet. I dag arbeider han som ekspertkommentator for satellittkanalen Sky Italia, og kommenterte Italias kamper i VM 2006 sammen med Fabio Caressa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Giuseppe Bergomi – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Giuseppe Bergomi – FIFA 
(en) Giuseppe Bergomi – Transfermarkt 
(en) Giuseppe Bergomi – national-football-teams.com 
(en) Giuseppe Bergomi – WorldFootball.net 
(en) Giuseppe Bergomi – FootballDatabase.eu 
(en) Giuseppe Bergomi – EU-Football.info 
(en) Giuseppe Bergomi – FBref