jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Wladimir Ledóchowski

Wladimir Ledóchowski (født 7. oktober 1866 i Loosdorf ved St. Pölten i Østerrike, død 13. desember 1942 i Roma) var en polsk greve som var jesuittordenens 26. generalsuperior.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Wladimir Ledóchowski stammet fra en gammel polsk adelsslekt. Han var broren til den saligkårede ordensgrunnleggeren grevinne Maria Teresia Ledóchowska og den hellige ordensgrunnleggeren grevinne Ursula Ledóchowska, og slektning av kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski.
Fra 1877 til 1884 var Ledóchowski elev ved Theresianum i Wien og var samtidig pasje ved det keiserlige hoff. Etter matura (eksamen artium) studerte han jus i Wien 1884/1885|85.
Så trådte han inn i presteseminaret i Tarnów. Mellom 1886 og 1889 studerte Ledóchowski filosofi ved Collegium Germanicum et Hungaricum i Roma, og teologi ved Det pavelige universitet Gregoriana. Studiene endte med graden dr. phil.


=== Prest ===
I 1889 var han ved presteseminaret i Starawies ved Kraków og ble presteviet i 1894.
I 1900 ble kan rektor ved jesuittkollegiet i Kraków. I 1901 avanserte han til viseprovinsial for de galisiske provinser, og året etter ble han provinsial for disse områder. Dette embede hadde han til 1906.
Den 8. september 1906 kalte den nettopp valgte generalsuperior Franz Xaver Wernz til ordenssekretær i moderhuset i Roma.


=== Jesuittordenens generalsuperior ===
Etter at Wernz døde den 19. august 1914, ble Ledóchowski valgt til ordenens 26. generalsuperior. På grunn av Italias inntreden i første verdenskrig i 1915, la han for en periode ordensledelsen til Zizers ved Chur i Sveits.
Da Vatikanet i 1918 satte i kraft en ny kirkerett, tilpasset Ledóchowski jesuittenes ordensrett til denne. Prosessen med omleggingen var ferdig i 1923.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi i Bautz Lexikon
Ernst Bergmann

Ernst Bergmann (født 7. august 1881 i Colditz i Sachsen i Tyskland, død 16. april 1945 i Naumburg) var en tysk filosof og forkjemper for nasjonalsosialismen.
Han studerte filosofi og tysk filologi ved Universitetet i Leipzig og fikk doktorgrad i 1905. Deretter fortsatte han med studier i Berlin. Senere vendte han tilbake til Leipzig der han ble privatdosent ved universitetet i 1911, og professor i 1916.
Han utviklet en religiøs filosofi med mystiske aspekter. Den «völkisch-religiøse» bevegelse som var så viktig i - sammen med folk som Herman Wirth, Artur Dinter og Ludendorfferne - er blitt beskrevet som «et utfløde av en protestantisme som manglet enhver kirkelig forankring og dermed ble stadig mer styrt av sine egenåpenbaringer».Senere sluttet han seg til nasjonalsosialismens tankegods og ble en av nazismens fremste akademiske forkjempere. 
Hans arbeider Die deutsche Nationalkirche og Die natürliche Geistlehre ble satt på Vatikanets liste over forbudte bøker (Index Librorum Prohibitorum) i hhv.  in 1934 og 1937.
I verket Die 25 Thesen der Deutschreligion anså han at Det gamle testamente og deler av Det nye testamente ikke var passende for Tyskland. Han hevdet at Jesus ikke var jøde, men snarere av nordisk bakgrunn. Han foreslo Adolf Hitler som den nye  messias, og anså hakekorset som et egnet symbol som kunne erstatte det kristne kors.
Han meldte seg inn i NSDAP i 1930, men under krigen ble han stadig mer fremmedgjort av regimet og i 1943 ble han ekskludert fra partiet.Han begikk selvmord i 1945 etter at de allierte inntok Leipzig.


== Bibliografi ==
Erkenntnisgeist und Muttergeist. Eine Soziosophie der Geschlechter, 1932.
Die Deutsche Nationalkirche, 1933.
Deutschland, das Bildungsland der neuen Menschheit. Eine nationalsozialistische Kulturphilosophie, 1933.
Die 25 Thesen der Deutschreligion. Ein Katechismus, 1934.
Die natürliche Geistlehre. System einer deutsch nordischen Weltsinndeutung, 1937.


== Litteratur ==
Ekkehard Hieronimus: Zur Religiosität der völkischen Bewegung. I: Hubert Cancik (Hrsg.): Religions- und Geistesgeschichte der Weimarer Republik. Patmos, Düsseldorf 1981, ISBN 3-491-77248-6


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Liste over forelesninger ved Universitetet i Leipzig (sommersemestret 1911 til sommersemestret 1914)
Wanghiatraktaten

Wanghiatraktaten,  (kinesisk: 中美望厦条约, pinyin:  Zhōng-Měi Wàngxià tiáoyuē) er en av de traktater som blir kalt de ulikeverdige traktater som fremmede makter var i stand til å avtvinge Qing-dynastiets Kina etter Opiumskrigen. Den gjaldt USA og Kina og ble undertegnet den 3. juli 1844 i landsbyen Wanghia nord i den portugisiske kolonien Macao. Dette er nå Macaos bydel Mong Ha på Macaohalvøya.
Undertegnerne var amerikanernes fullmektige Caleb Cushing og den kinesiske generalguvernør for Guangxi og Guangdong, Qiying.
Innholdet er lik Nanjingtraktaten (1842), ved at de rettigheter som da ble innrømmet Storbritannia også ble gjort gjeldende for USA. Det betød at tidligere handelsinnskrenkelser ble opphevet fra kinesisk side. Wanghiatraktaten er imidlertid mer spesifikk enn sitt forbilde og innrømmer amerikanske borgere ytterligere rettigheter. 
Slik fikk amerikanerne i traktatens artikkel 17 tillatelse til å kjøpe fast eiendom for kirke- og syhehusbygg og for gravplasser. Med artikkel 18 opphevde den forbudet mot at utlendinger lærer seg kinesisk. Artikkel 21 unndro, på liknende måte som britene i Humentraktaten, amerikanere fra straffeforfølgelse fra det kinesiske rettsvesen.
På ett punkt var amerikanerne imidlertid mer på kinesisk side enn britene hadde vært. Artikkel 33 forbød opiumshandel. Amerikanere som forbrøt seg mot dette, skulle overleveres til den kinesiske justis. 


== Litteratur ==
Jonathan D. Spence: Chinas Weg in die Moderne, Hanser, München 2001, ISBN 3423307951
Kuo, Ping Chia: «Caleb Cushing and the Treaty of Wanghia, 1844», i The Journal of Modern History 5, no. 1 (1933): 34-54.
Swisher, Earl, red.: China's Management of the American Barbarians; a Study of Sino-American Relations, 1841–1861, with Documents. New Haven, CT: Published for the Far Eastern Association by Far Eastern Publications, Yale University, 1953.
Merritt Parkway

Merritt Parkway, oppkalt etter kongressmannen Schuyler Merritt fra Connecticut, er en amerikansk motorvei med begrenset adgang (ikke for lastebiler eller busser) i Fairfield County i  Connecticut. Den er en av de få motorveier i USA som er blitt designert som National Scenic Byway. Den er en del av Route 15 og løper fra grensen mot staten New York i Greenwich, der den viderefører Hutchinson River Parkway til Housatonic River i Stratford, der den avløses av  Wilbur Cross Parkway. Merritt kan skjelnes fra Wilbur Cross fremfor alt ved at den er for det meste mer naturskjønt anlagt og ved at alle broer den passerer under ble arkitektutformet av en og samme arkitekt i Art deco-stil, men samtidig slik at alle broene var unike. 
Merritt Parkway er en av USAs eldste såkalte parkways. Strekningen fra Greenwich til Norwalk ble åpnet 29. juni 1938, og resten ble ferdig i 1940.  


== Litteratur ==
Radde, Bruce, The Merritt Parkway, ISBN 0-300-06877-8. New Haven, Connecticut: Yale University Press, 1993
Traveling the Merritt Parkway, ISBN 0-7524-0946-8
Historic American Engineering Record (Library of Congress)


== Eksterne lenker ==
Fotos
Fotos og informasjon
Nikita Bitsjurin

Nikita Jakovlevitsj Bitsjurin (Никита Яковлевич Бичурин) (født 29. august 1777, død  11. mai 1853), bedre kjent under sitt munkenavn Iakinf (Иакинф), Iakinf  Bitsjurin, var en russisk sinolog.
Han kom fra en tsjuvasjisk prestefamilie og studerte ved det russisk-ortodokse presteseminaret i Kazan. I 1802 ble han tonsurert og så sendt til Beijing i Kina. Der tilbragte han de neste 14 år av sitt liv. Han interesserte seg sterkt for Kinas historie og kinesisk språk. Denne interessen var så altoppslukende at den religiøse iver kom i annen rekke.Han ble til slutt ble anklaget for religiøs slapphet, fratatt sin abbedrang og fengslet i Valamoklosteret i Ladoga. Der oversatte han mane gamle kinesiske dokumenter som tidligere hadde vært ukjente for europeerne. Hans forfatterskap innen kinesisk og mongolsk historie ble etterhvert meget omfattende, og det gikk også inn på områdenes geografi, landbruk, religion og statistikk. 
I 1837 åpnet han den første språkskole for kinesisk i Den russiske rike. Hans bidrag til kinaforskningen var grunn til at han ble opptatt som medlem av de russiske, prøyssiske og franske vitenskapsakademier. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Russiskspråklig biografi
Perleflodens delta

Perleflodens delta (珠江三角洲; Zhūjiāng sānjiǎozhōu) i Folkerepublikken Kina er både en geografisk region og en politisk-økonomisk region. Den omfatter områdene der Perlefloden og dens bielver renner ut i Sør-Kina-havet. Geografisk og geologisk må den  sies å omfatte de lavereliggende områder rundt elvearmene som renner ut i havet, og da er det et spørsmål om Hongkong og Shenzhen kan medregnes ettersom de ligger i fjellandskaper som ikke gjennomtrekkes av elver, og noe øst for elvemunningene. 
Økonomisk er det imidlertid vanlig å medregne disse to byene, slik at alle administrative enheter rundt viken der Perlefloden renner ut inngår. Den kinesiske formelle avgrensning av deltaet som politisk-økonomisk region medregner ni prefekturer i provinsen Guangdong, nemlig Guangzhou, Shenzhen, Zhuhai, Dongguan, Zhongshan, Foshan, Jiangmen, deler av Huizhou (Huizhou by, Huiyang, Huidong, Boluo), og deler av Zhaoqing (Zhaoqing by, Gaoyao og Sihui). Dessuten medregnes Hongkong og Macao.  
Den østlige delen av regionen (Shenzhen, Dongguan, Guangzhou, Hongkong) er generelt den mest økonomisk utviklede. Nye transportårer og planlagte mellom Hongkong, Macao og Zhuhai antas å akselerere den økonomiske vekst på vestsiden. Den foreslåtte 29 kilometer lange Hongkong-Zhuhai-Macao-broen inngår i dette.


== Eksterne lenker ==
(en) Pearl River Delta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nanjing pedagogiske universitet

Nanjings pedagogiske universitet (kinesisk: 南京师范大学, pinyin: Nánjīng Shīfàn Dàxué) er et pedagogisk universitet i  Nanjing i Jiangsu i Folkerepublikken Kina.

Universitet ble grunnlagt på Jinling Colleges tidligere campus i 1952. Jinling (Ginling) College (金陵女子学院) ble på sin side gjenopprettet på dets opprinnelige standsted av Nanjings pedagogiske universitet og tidligere studenter ved Jinling kvinneuniversitet i 1987. Jinling ble opprettet i 1902.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nanjing Normal University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Deng Yingchao

Deng Yingchao (kinesisk: 鄧穎超, opprinnelig Deng Wenshu 鄧文淑, født 4. februar 1904 i Nanning i Guangxi i Kina, død 11. juli 1992 i Beijing) var forkvinne for Det kinesiske folks politiske konsultative komite fra 1983 to 1988 og medlem av Det kinesiske kommunistparti. 


== Liv og virke ==
Hun hadde slektsbakgrunn fra Guangshan fylke 光山縣 i Henan, skjønt ble født og vokste opp i Guangxi. Hun vokste opp i en fattig familie. Faren døde da hun var svært liten, og moren var alene med henne samtidig som hun studerte medisin og senere arbeidet som lege. 
Deng var aktiv som gruppeleder innen Fjerde mai-bevegelsen, og det var i den forbindelsen hun først møtte Zhou Enlai, som senere ble statsminister i Folkerepublikken Kina. De giftet seg 8. august 1925 i Tianjin.
Deng og Zhou fikk ingen egne barn, men adopterte flere foreldreløse barn etter «revolusjonens martyrer». En av dem var Li Peng, som også ble statsminister i Kina. 
Deng Yingchao arbeidet for å stanse skikken med fotsnøring.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Deng Yingchao maleri og foto
Eksterior av minnehallen over Dang og Zhou
Encyclopédie des sciences ecclésiastiques

Encyclopédie des sciences ecclésiastiques er et stort leksikalsk forehavende påbegynt i 1890-årene av forlaget Letouzey et Ané i Paris. Det tar sikte på å dekke hele det teologiske fagområde med omfattende oppslagsverker. 
De enkelte delprosjektene er 

Dictionnaire de la Bible, fem dobbelbind, 1895­−1912; begynt av Fulcran-Grégoire Vigouroux, fra 1928 er det blitt utgitt en Supplémentserie, begynt av Louis Pirot, så langt 13 bind (til stikkordet «Targum»). Serien er ennå ikke ferdig.Dictionnaire de théologie catholique, 15 dobbeltbind, 1903−1950, 3 registerbind, 1951−1972; begynt av Jean-Michel-Alfred Vacant, bragt videre av Eugène Mangenot.Dictionnaire d'archéologie chrétienne et de liturgie, 15 dobbeltbind, 1907−1951; begynt av  Fernand Cabrol og Henri Leclercq.Dictionnaire d'histoire et de géographie ecclésiastiques, siden 1912; begynt av Alfred Baudrillart, Albert Vogt og Urbain Rouziès, hittil 29 bind (stikkord «Lambardi (Giacomo)»). Serien er ennå ikke avsluttet.Dictionnaire de droit canonique, 7 bind, 1935−1965; begynt av Raoul Naz.
Cayugaene

Cayugaene er en irokesisk stamme med tradisjonelt hjemsted i det nordøstlige USA, fortrinnsvis i delstaten New York. Cayugaene var blant de fem (senere seks) irokesiske indianerstammer som sammen utgjorde irokeserføderasjonen som ble dannet i 1142.Deres opprinnelige bosettingsområde var mellom seneca- og onondaga-stammenes.
I 1776 var det 1200 medlemmer av cayugaene. Ved utbruddet av den amerikanske uavhengighetskrig allierte mange av cayugaene seg med britene og dro til Canada. De gjenværende ble opptatt som medlemmer av andre stammer i irokeserforbundet. Skjønt grupper av cayuga og seneca som flyttet til Ohiodalen smeltet sammen til et nytt folk, mingos.Cayugane bor nå hovedsakelig på Six Nations-reservatet i Ontario i Canada. Andre har flyttet tilbake til New York, hvor satte i gang med å oppkjøpe land i sitt opprinnelige område ved Cayuga Lake. Den senere cayuga-seneca-stamme, mingoene, finner man dels i Oklahoma. De to USA-grupperinger omfatter 4699 personer (2011)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Pritzker, Barry M. (2000). A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-513877-1.
Poyangsjøen

Poyangsjøen (kinesisk: 鄱阳湖, pinyin: Póyáng Hú, feilaktig ofte transkribert Pcho-jang-chu), som ligger i provinsen Jiangxi, er den største ferskvannsinnsjøen i Folkerepublikken Kina. Den har et overflateområde på 3585 km² og et volum på 25 km³. Avhengig av regntiden varierer arealet fra 1 000 km² til 4 400 km². Dimensjonene er 170 x 17 km, og gjennomsnittlig dybde er åtte meter.  
Sjøen gir habitat for en halv million trekkfugler, av 124 arter. Elvene Gan og Xiu renner inn i sjøen, som er knyttet til Chang Jiang (Yangtse) ved en kanal. 
I alt 224 km² av habitatet har Ramsar-vern, og området har 45 pattedyr-arter og om lag 80 amfibier.
I 1363 fant det sted et stort og avgjørende sjøslag på innsjøen. Det skulle få betydning for etableringen av Mingdynastiet i etterkant.


== Eksterne lenker ==
(en) Poyang Lake – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Global Nature Fund.
Foshan University

Foshan University 佛山科学技术学院 er et universitet i Foshan i Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt i 1995.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Foshan University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell hjemmeside på engelsk
China Medical University
Lærerindenes Missionsforbund

Lærerindenes Missionsforbund var et norsk luthersk misjonsforbund opprettet i 1902 og som støttet opp under Det norsk-lutherske Missionsforbunds arbeide. 
Lærerinnenes Misjonsforbund er et "støtteselskap" som støtter misjonsarbeid gjennom andre organisasjoner. De 2 200 medlemmer gir til sammen ca. 2,5 millioner hvert år til arbeid i mer enn 10 land gjennom en rekke ulike organisasjoner. Opp mot 20 misjonærer er støttet av Lærerinnenes Misjonsforbund.Misjon.info sin side om lærerinnenes misjonsforbund
Gabriele Allegra

Gabriele Allegra  (født 26. desember 1907 i San Giovanni La Punta nær Catania i Italia, død 24. januar 1976 i Hongkong) var en katolsk kinamisjonær tilhørende fransiskanerordenen. Han er kjent for sitt livsverk, sin oversettelse av Bibelen til kinesisk.
Allegra trådte i 1923 inn i fransiskanerordenen på Sicilia, ble presteviet i 1930, og dro i 1931 til Hunan i Kina som misjonær. Inspirasjonen til bibeloversettelsesarbeid hadde han fått i 1928 da han deltok i 600-årsfeiringene av Giovanni di Monte Corvino, som i sin tid også hadde forsøkt å oversette Bibelen til kinesisk.
Han begynte på sin bibeloversettelse i 1935.  De første ni årene arbeidet han alene, og kom seg gjennom hele Det gamle testamente. Etterhvert fikk han medarbeidere.
I 1945 grunnla han i Beijing et senter for sosiologi og bibelstudium som fikk i oppdrag blant annet å granske oversettelsesarbeidet. 
GT ble trykket i  1954 (åtte bind),  og Det nye testamente i 1961 (tre bind).


== Referanser ==
Mihoko Oka

Mihoko Oka (født 1974) er en japansk historiker, japanolog og sinolog. Hun er tilknyttet Universitetet i Tokyo som amanuensis. Hun er spesialist på de diplomatiske og kommersielle forbindelsene mellom den portugisiske «Estado da Índia» og Japan.


== Verker i utvalg ==
«Great Merchant in Nagasaki in 17th Century: Suetsugu Heizô Ⅱ and the System of Respondência», i Bulletin of Portuguese/Japanese Studies 2, Lisboa: Centro de História de Alé-Mar, New University of Lisbon, 2001, s. 37-56.
O centro financeiro ‘Macau’ na Ásia Marítima do século XVII, 2007


== Referanser ==
Nation of Islam

Nation of Islam er en religiøs, sosial og politisk organisasjon grunnlagt i USA i 1930 av Wallace Fard Muhammad og Elijah Muhammad. Organisasjonen er en av de største og eldste innenfor svart nasjonalisme, en idéhistorisk strømning som har som mål å gi afroamerikanere ny stolthet over sin egen opprinnelse. 

Ifølge NOI er Gud en svart mann, og organisasjonen har sin egen versjon av menneskehetens historie: det opprinnelige, Gud-skapte mennesket var svart, og bodde i Arabia og langs Nilen. Den hvite mann er menneskeskapt, og influert av djevelen, som i 6 000 år har lært hvite mennesker å undertrykke den svarte verden. Organisasjonen var fra starten av tilhenger av en streng moral med pietistisk-protestantiske trekk: avhold, troskap i ekteskapet, flid, nøysomhet og sømmelighet.I boken Message to the Blackman in America (1965) formulerte Elijah Muhammad, som var NOIs leder i 41 år fra 1934 til 1975, et program i 10 punkter for «Hva ønsker muslimene?»: frihet, rettferdighet, like muligheter, en egen stat for afroamerikanere, løslatelse av muslimer i amerikanske fengsler, slutt på politivold og gjengangrep mot negre, like arbeidsmuligheter, skattefrihet, lik rett til utdanning, forbud mot blandede ekteskap. Flere av kravene var begrunnet som kompensasjon for århundrers undertrykkelse. 
Trossamfunnet driver avisen The Final Call, forlag, skoler, aldershjem, sykehus, radiostasjon og andre forretningsforetak, og omtales som «den mest potente økonomiske organisasjonen i det svarte USA.» Organisasjonen ledes i dag (2011) av Louis Farrakhan og har blant annet hatt Malcolm X og Muhammad Ali som medlemmer. Nation of Islam var medarrangør av Millionmannmarsjen som samlet over en million mennesker i Washington, DC i 1995.


== Tekster på norsk ==
Siden vi ikke kan leve i fred og likhet med dem etter å ha gitt dem vår svette og vårt blod i 400 år uten å få annet tilbake enn den mest nedrige behandlingen mennesker noensinne har vært utsatt for, mener vi at det vi har gjort for dette landet samt den lidelsen som det hvite Amerika har påført oss, rettferdiggjør vårt krav om total adskillelse i vår egen stat eller på vårt eget landområde

Utdrag fra tekster av Wallace Fard Muhammad, Elijah Muhammad, Malcolm X og Louis Farrakhan er utgitt på norsk i antologien Svart Messias, 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Nation of Islam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Nation of Islams avis Final Call
"Nation of Islam", Federal Bureau of Prisons, Technical Reference Manual on Inmate Beliefs and Practices
Caroline Dhavernas

Caroline Dhavernas (født 15. mai 1978 i Montréal i Canada) er en kanadisk skuespillerinne. 
Hun er datter av de fransk-kanadiske skuespillerne Sébastien Dhavernas og Michèle Deslauriers. Hun begynte sin karriere som åtteåring å dubbe stemmer for tegneserier for fjernsyn. Som tolvåring spilte hun i filmen  Comme un Voleur (1990).
Dhavernas spilte svømmersken Marilyn Bell i fjernsynsfilmen Heart: The Marilyn Bell Story (1999). Hun har også hatt roller i filmene Edge of Madness (2002), Out Cold (2001), Lost and Delirious (2001), Niagara Motel,These Girls, Hollywoodland, Breach (2007) og Surviving My Mother  (2007).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Caroline Dhavernas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Caroline Dhavernas på Internet Movie Database 
(sv) Caroline Dhavernas i Svensk Filmdatabas 
(da) Caroline Dhavernas på Scope 
(fr) Caroline Dhavernas på Allociné 
(en) Caroline Dhavernas på AllMovie 
(en) Caroline Dhavernas hos The Movie Database
John A. O’Shea

John A. O'Shea (født 7. oktober 1887 i Deep River i Connecticut i USA, død 10. oktober 1969 i Ridgefield i Connecticut) var en amerikansk katolsk biskop som virket i Kina, i et område som i 1930-årene var dominert av kommunistene og kalt Den kinesiske sovjetrepublikk.  
Han ble presteviet i 1914, og ble koadjutor for den apostoliske prefekt av Ganzhou i provinsen Jiangxi i 1927 og bispeviet neste år. Da forgjengeren avgikk i 1931, overtok O'Shea, og ble   ordinær biskop da Ganzhou ble oppgradert til bispedømme i 1946. Etter den kommunistiske maktovertakelsen måtte han forlate Kina.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Francesco Albani  (1720-1803) *1760
Pave Pius VI (1717-1799) *1775
Kardinal Carlo Bellisomi (1736-1808) *1775
Biskop Marcelino José Da Silva (1749-1830) *1790
Biskop Roque José Carpegna Díaz, (1760-1845) *1803
Biskop François-Alexis Rameaux (1802-1845) *1840
Biskop Bernard-Vincent Laribe (1802-1850) *1845
Biskop Jean-Henri Baldus (1811-1869) *1845
Biskop Louis-Gabriel Delaplace (1820-1884) *1852
Biskop François-Ferdinand Tagliabue (1822-1890) *1870
Biskop Jean-Baptiste-Hippolyte Sarthou (1840-1899) *1885
Biskop Jules Bruguière (Brughiero) (1851-1906) *1891
Biskop Pierre-Marie-Alphonse Favier (1837-1905) *1898
Biskop Stanislas-François Jarlin (1856-1933) *1900
Biskop Paul-Marie Dumond, C.M. (1864-1944) *1912
Biskop John A. O’Shea (1887-1969) *1900


== Referanser ==
Gonzaga College High School

Gonzaga College High School er en high school for gutter, under ledelse av jesuittene. Skolen ligger i Washington, DC i USA. Den er oppkalt etter den katolske helgenen St. Aloysius Gonzaga. Gonzaga er den eldste utdannelsesinstitusjonen innen Washingtons opprinnelige bygrenser, og den eldste high school for gutter i dagens Washington.Gonzaga ble grunnlagt av pater Anthony Kohlmann i 1821, og ble opprinnelig kalt Washington Seminary. Den opererte under charteret til Georgetown College (i dag Georgetown University).
Paul Provenza

Paul Provenza (født 31. juli 1957 i New York City i USA) er en skuespiller, komiker og filmregissør. Provenza vokste opp i nabolaget  Pelham Parkway i the Bronx. Han tok høyere utdannelse i teaterfag ved University of Pennsylvania.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Provenza på Internet Movie Database 
(sv) Paul Provenza i Svensk Filmdatabas 
(da) Paul Provenza på Filmdatabasen 
(da) Paul Provenza på Scope 
(fr) Paul Provenza på Allociné 
(en) Paul Provenza på AllMovie 
(en) Paul Provenza hos The Movie Database 
(en) Paul Provenza hos Internet Broadway Database
Macaomuseet

Macaomuseet (portugisisk: Museu de Macau) er et museum på høyden Fortaleza do Monte, som var et fort bygd i Macao på 1500-tallet. Museet presenterer byens og områdets fortid og samtid. Planleggingen av museet tok til i april 1995, byggingen i september 1996. Museet ble åpnet   18. april 1998. Museumsbygningen er i fortets indre, det er på 2800 m², hvorav 2100 m² er utstillingsareal.


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(pt) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Museum of Macau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons