jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Calycanthaceae

Calycanthaceae er en plantefamilie i ordenen Laurales. Den har 6 arter fordelt på 3 slekter.


== Slekter ==
De 6 slektene i familien omfatter:

Calycanthus'
Chimonanthus
Sinocalycanthus


== Eksterne lenker ==
(en) Calycanthaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Calycanthaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Calycanthaceae hos Artsdatabanken 
(en) Calycanthaceae hos Fossilworks 
(en) Calycanthaceae hos ITIS 
(en) Calycanthaceae hos NCBI 
(en) Calycanthaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Calycanthaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Calycanthaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Calycanthaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Calycanthaceae Arkivert 13. desember 2010 hos Wayback Machine. – beskrivelse av arten i: L. Watson og M. J. Dallwitz (1992–), The Families of Flowering Plants .
Gomortega keule

Gomortega keule er en den eneste arten i familien Gomortegaceae. 
Dette er et tre som vokser i Chile. Frukten er gul, søt og spiselig, og brukes lokalt i en slags marmelade.


== Eksterne lenker ==
(en) Gomortega keule i Encyclopedia of Life 
(en) Gomortega keule i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gomortega keule hos NCBI 
(en) Gomortega keule hos The International Plant Names Index 
(en) Gomortega keule hos Tropicos 
(en) Kategori:Gomortega keule – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Gomortega keule – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gomortega keule – detaljert informasjon på Wikispecies 
Gomortegaceae – beskrivelse av arten i: L. Watson og M. J. Dallwitz (1992–), The Families of Flowering Plants .
Hernandiaceae

Hernandiaceae er en plantefamilie i ordenen Laurales. Den har 54 arter gruppert i totalt 5 slekter.


== Slekter ==
Gyrocarpus
Hazomalania
Hernandia
Illigera
Sparattanthelium


== Eksterne lenker ==
(en) Hernandiaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Hernandiaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hernandiaceae hos Artsdatabanken 
(en) Hernandiaceae hos Fossilworks 
(en) Hernandiaceae hos ITIS 
(en) Hernandiaceae hos NCBI 
(en) Hernandiaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Hernandiaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Hernandiaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hernandiaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Hernandiaceae – beskrivelse av arten i: L. Watson og M. J. Dallwitz (1992–), The Families of Flowering Plants .
Monimiaceae

Monimiaceae er en plantefamilie i ordenen Laurales. Den har minst 150 arter gruppert i 26 slekter.


== Slekter ==
Austromatthaea
Decarydendron
Dryadodaphne
Ephippiandra
Faikea
Hedycarya
Hennecartia
Hortonia
Kairoa
Kibara
Kibaropsis
Lauterbachia
Levieria
Macropeplus
Macrotorus
Mattha
Mollinedia
Monimi
Palmeria
Parakibara
Peumus
Steganthera
Tambourissa = syn. Ambora
Tetrasynandra
Wilkiea
Xymalos


== Eksterne lenker ==
(en) Monimiaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Monimiaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Monimiaceae hos Artsdatabanken 
(en) Monimiaceae hos Fossilworks 
(en) Monimiaceae hos ITIS 
(en) Monimiaceae hos NCBI 
(en) Monimiaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Monimiaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Monimiaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Monimiaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Monimiaceae – beskrivelse av arten i: L. Watson og M. J. Dallwitz (1992–), The Families of Flowering Plants .
Siparunaceae

Siparunaceae er en plantefamilie i ordenen Laurales. Den har minst 160 arter gruppert i 3 slekter som vokser i Latin-Amerika, Afrika, og Asia.


== Slekter ==
Siparuna
Bracteanthus
Glossocalyx


== Eksterne lenker ==
(en) Siparunaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Siparunaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Siparunaceae hos Artsdatabanken 
(en) Siparunaceae hos Fossilworks 
(en) Siparunaceae hos ITIS 
(en) Siparunaceae hos NCBI 
(en) Siparunaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Siparunaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Siparunaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Siparunaceae – beskrivelse av arten i: L. Watson og M. J. Dallwitz (1992–), The Families of Flowering Plants .
Francoaceae

Francoaceae er en plantefamilie i ordenen Geraniales. Den tilhører den store kladen Rosidae. Den omfatter 2 arter fordelt på 2 planteslekter.


== Slekter ==
De to slekten er:

Francoa
Tetilla


== Eksterne lenker ==
(en) Francoaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Francoaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Francoaceae hos ITIS 
(en) Francoaceae hos NCBI 
(en) Francoaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Francoaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Francoaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Francoaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Francoaceae – beskrivelse i: L. Watson og M. J. Dallwitz (1992–), The Families of Flowering Plants .
Ledocarpaceae

Ledocarpaceae er en plantefamilie i ordenen Geraniales. Den tilhører den store kladen Rosidae. Den omfatter 11 arter fordelt på 2 planteslekter i Andesfjellene.


== Slekter ==
De to slekten og artene er:

Balbisia = syn. Ledocarpon
Wendtia


== Eksterne lenker ==
(en) Ledocarpaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ledocarpaceae hos ITIS 
(en) Ledocarpaceae hos NCBI 
(en) Ledocarpaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Ledocarpaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ledocarpaceae Arkivert 24. oktober 2017 hos Wayback Machine. – beskrivelse i: L. Watson og M. J. Dallwitz (1992–), The Families of Flowering Plants .
Lars Kristian Flemmen

Lars Kristian Flemmen (født 19. oktober 1987 i Molde) er en norsk regissør og serieskaper, kjent blant annet for TV-seriene Jul i Blodfjell (TVNorge) og Parterapi (NRK). Jul i Blodfjell ble nominert til Cannes Short Form Competition og Parterapi var nominert til beste Comedy i Rose d’Or. Han ble nominert til Gullrutens Fagpris 2014 for Costa del Kongsvik som samme året vant prisen for beste humorprogram. Flemmens produksjoner har vunnet eller vært nominert til 12 gullruter og fire komipriser, i tillegg til internasjonale nominasjoner. 
Fra 2009 studerte Flemmen psykologi parallelt med regiarbeidet, og i perioden 2010-2020 var han ansatt i Seefood TV som regissør for en rekke underholdning- og humordramaproduksjoner. 
Han var tidligere programleder for NRKs barneprogram Puggandplay og TV 2s Waschera. I 2010 regisserte han blant annet to musikkvideoer for Alexander Rybak. Han hadde også regien på Rybaks juleshow som turnerte i desember 2010.


== Filmografi ==


=== TV ===
Parterapi s4 - regi (NRK 2020)
Jul i Blodfjell s2 - regi (TVNorge 2019)
Parterapi s3  - regi (NRK 2019)
Jul i Blodfjell - regi (TVNorge 2017)
Parterapi - regi (NRK 2017)
Asbjørns Karantenenøtter - regi (TVNorge 2020)
Costa Del Kongsvik s2 - regi (TVNorge 2016)
Mellom Bakkar og Berg - regi (TVNorge 2015)
Costa Del Kongsvik s1 -  regi (TVNorge 2014)
Asbjørn Brekke show s2 - regi (TVNorge 2013)
Asbjørn Brekke show s1 - regi (TVNorge 2012)
Kollektivet s2 - regi (TV2 2012)
Kollektivet s1 - regi (TV2 2011)


=== Reklame ===
Pant - Tangrystan Productions for Infinitum
Sukker - Seefood TV for Helsedirektoratet
REN - Seefood TV for Renovasjonsetaten
Improvisasjoner - Seefood TV for Westerdahls
Finnland - Seefood TV for FINN.no


=== Musikkvideo ===
Predikant - Predikant (2016)
Djevelen i Detaljene - Evig Poesi, Definite, Conurbia (2011)
Oah - Alexander Rybak (2010)
Fela igjen - Alexander Rybak (2009)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gjør læring gøy
Melianthaceae

Melianthaceae er en plantefamilie i ordenen Geraniales. Den tilhører den store kladen Rosidae. Den omfatter 15 arter fordelt på 2 planteslekter i tropiske og sørlige Afrika.


== Slekter ==
De to slekten og artene er:

Bersama
Melianthus


== Eksterne lenker ==
(en) Melianthaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Melianthaceae hos Artsdatabanken 
(en) Melianthaceae hos Fossilworks 
(en) Melianthaceae hos ITIS 
(en) Melianthaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Melianthaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Melianthaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melianthaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Melianthaceae Arkivert 26. april 2020 hos Wayback Machine. – beskrivelse i: L. Watson og M. J. Dallwitz (1992–), The Families of Flowering Plants .
Vivianiaceae

Vivianiaceae er en plantefamilie i ordenen Storkenebbordenen. Den tilhører den store kladen Rosidae. Den omfatter 30 arter fordelt på 2 planteslekter i det sentrale og sørligeSør-Amerika. Ingen av disse vokser naturlig i floraen i Norge.


== Slekter ==
De to slekten og artene er:

Rhynchotheca
Viviania


== Eksterne lenker ==
(en) Vivianiaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Vivianiaceae hos Artsdatabanken 
(en) Vivianiaceae hos Fossilworks 
(en) Vivianiaceae hos ITIS 
(en) Vivianiaceae hos NCBI 
(en) Vivianiaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Vivianiaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Vivianiaceae Arkivert 10. oktober 2007 hos Wayback Machine. – beskrivelse i: L. Watson og M. J. Dallwitz (1992–), The Families of Flowering Plants .
Kolbjørnviksjøen

Kolbjørnviksjøen (også skrevet Kolbjørnsviksjøen) er en innsjø i Viken. Den ligger der grensene mellom Rakkestad, Marker og Aremark kommuner møtes.
Den populære badeplassen ved Kolbjørnviksjøen ligger i Marker kommune. Badeplassen er tilpasset handikappede. Rakkestad kommune leier badeplassen for 10kr for 10 år. Leieavtalen går ut i 2011, så da skal Rakkestad finne ut om de skal inngå en ny leieavtale, eller kjøpe badeplassen av Marker.


== Historie ==
I gamledager ble det funnet skjellsand i sjøen, og skjellsanden ble brukt på jorder og til høns. De vurderte å sprenge en tunnel fra Kolbjørnsviksjøen til Aremarkssjøen for å tømme den for vann. Da kunne de grave frem all skjellsanden, men det ble det aldri noe av.
Det er lagt ut en flytebrygge, stupebrett, brygge med nedgang for handikappede, bord og benker.


== Fakta ==
Avkjøringen til Kolbjørnsviksjøen er merket fra vei 124 mellom Degernes og Aremark.  De siste kilometerne frem til badeplassen er på grusvei.
Stranden er stor og langgrunn, og har en stor gressplen med enkeltstående trær. Plassen har to store parkeringsplasser og handicap-toaletter og renovasjon. Vannet består av ferskvann og tjern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Kolbjørnviksjøen». Rakkestad kommune. Besøkt 30. mars 2018.
Bjørn Rogstad (1968)

Bjørn Einar Rogstad (født 24. mai 1968) er en norsk platedirektør. Han har vært direktør i EMI Music Norway siden 2006.
Rogstad er utdannet fra NMH, før han begynte i en salgsjobb i EMI. Han var deretter markedssjef for Virgin og EMI, før han overtok sjefsjobben i den norske EMI-avdelingen etter Per Eirik Johansen i 2006.Rogstad var talsmann for kampanjen «Piracy Kills Music» i 2007. Denne kampanjen var tidenes største kampanje mot ulovlig musikkopiering i Norge, og var satt i gang av GramArt, MFO, Norsk Artistforbund, TONO, FONO og IFPI.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjørn Rogstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Isabella Leonarda

Isabella Leonarda (1620–1704) var en italiensk nonne og komponist av adelig avstamming.


== Biografi ==
Man vet ikke sikkert hvem som ga henne musikalsk undervisning, men Gasparo Casati  som var maestro di cappella i Novaras katedral utga i 1640  en samling av sine egne verk som også inneholdt Leonardas første komposisjoner, og det er en indikasjon på at han kan ha vært hennes lærer.
Hun trådte inn i ursulinerklosteret Collegio di Sant'Orsola som 16-åring i 1636, og tilbrakte størstedelen av sitt liv som nonne. I 1686 ble hun abbedisse og i 1696 madre vicaria.


== Musikk ==
Leonarda publiserte over 200 enkeltstykker i 20 egne samlinger, først og fremst kirkemusikk som motetter for soli og continuo og en messe for soli, kor, strykere og continuo. Hennes eneste instrumentalverk (op. 16, Bologna 1693) inneholder elleve triosonater og en solosonate, og er de første instrumentalverkene publisert av en kvinnelig komponist.
Sammenlignet med andre samtidige komponister, som for eksempel Arcangelo Corelli skapte hun lengre sonater, ofte med seks satser mot de vanlige fire. Hun modulerte også mer, og med en større bredde av relaterte tonearter innen sonatene.


== Publiserte verk ==


== Kilder ==
Giulia Grilli: «Leonardi (Leonarda), Isabella», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 64 (2005. 
Isabella Leonarda, klassica.info (tysk)


== Referanser ==
Estlands kulturfonds litteraturpris

Estlands kulturfonds litteraturpris (estisk: Kultuurkapitali kirjanduspreemia) er en årlig estisk litteraturpris som deles ut av Estlands kulturfond (Eesti Kultuurkapital). 
Prisen tildeles for en betydelig litterær innsats i prisåret. Prisvinneren kåres av fondets styre etter forslag fra litteraturutvalget i kulturfondet. I tillegg til denne hovedprisen for årets mest betydelige litterære verk, deles fondet også ut priser for beste verk innen de enkelte litterære sjangre. 


== Prisvinnere ==
1995: Karl Muru og Endel Priidel; for å ha redigert den årlige diktantologien Sõnarine (Sonár)
1996: Aarne Vinkel,
1997: Jaan Kaplinski
1998: Jaan Kross, for romanen Paigallend (svensk tittel På stället flyg, engelsk tittel Treading air)
1999: Ilmar Talve, for selvbiografien i tre bind: Kevad Eestis, Kutsumatu külaline og Kolmas kodumaa (Vår i Estland, Ubuden gjest og Tredje hjemland)
2000: Jaan Kaplinski, for romanen Silm. Hektor (Øye. Hektor), essaysamlingen Kevad kahel rannikul ehk tundeline teekond Ameerikasse (Vår ved to kyster, en sentimental reise til USA) og samlede dikt med tittelen Kirjutatud (Skrevet)
2001: Ene Mihkelson, for romanen Ahasveeruse uni (Ahasverus' søvn)
2002: Aleksander Suuman, for dikt i utvalg Tondihobu tõugud vetikatega (Ormer og tang fra spøkelseshesten)
2003: Toomas Liiv, for dikt i samling 1968-2002
2004: Krista Aru, for hennes virke ved Eesti Kirjandusmuuseum (Estlands litteraturmuseum)
2005: Paul-Eerik Rummo, for dikt i samling
2006: Mati Sirkel, for oversettelser fra tysk, særlig Robert Musils Mannen uten egenskaper
2007: Kristi Viiding, Jana Orion og Janika Päll; for å ha redigert antologien O Dorpat, urbs addictissima musis...Valik 17. sajandi Tartu humanistlikku juhuluulet, en samling tidlig lyrikk fra Tartu
2008: Mari Tarand, for Ajapildi sees
2009: Hendrik Lindepuu
2010: Mats Traat
2011: Indrek Hargla
2012: Aino Pervik
2013: Andrus Kivirähk
2014 : Hasso Krull
2015 : Ilmar Trull
Oslo Camerata

Oslo Camerata (etablert 1998)  er et kammerensemble med tidligere og nåværende studenter og lærere fra Barratt Due musikkinstitutt i Oslo, under ledelse av Stephan Barratt-Due, assistert av Truls Mørk. De har turnert Kanariøyene (1999), Spania med Soon-Mi Chung (2001, 2006), India med Arve Tellefsen (2005) og Brasil med Catharina Chen (2005).
Tidligere var navnet brukt på et mindre barokkensemble (1990).


== Utgivelser ==
De fire årstider (2001).
Klavermusikk av Mozart (2006). Med Arvid Engegård på taktstokk og Christian Ihle Hadland solo.
Musikk av Grieg (Naxos, 2006). Nominert til Spellemannprisen 2006.


== Referanser ==
Erich Haenisch

Erich Haenisch (født 27. august 1880 i Berlin i Tyskland, død 21. desember 1966 i Stuttgart) var en tysk sinolog, mongolist og mandsjurist. Han var en av Wilhelm Grubes elever.
Fra 1913 underviste han ved Humboldt-Universität zu Berlin; i 1925 underviste hun ved Universität Göttingen, men skiftet samme år til Universität Leipzig. Fra 1932 vendte han tilbake som professor for sinologi til Berlin. Parallelt var han årene 1927-1951 professor for østasiatisk kultur og språkvitenskap i München.
Hans «Lehrgang der [sogenannten] klassischen chinesischen Schriftsprache»  var lenge det retningsgivende læreverk innen det tyske språkområde. Et pionerarbeid er en oversettelse og utlegning av Geheimen Geschichte der Mongolen: aus einer mongolischen Niederschrift des Jahres 1240 von der Insel Kode'e im Keluren-Fluss (2., verb. Aufl. Leipzig 1948). I 1937 hadde Haenisch redigert originalteksten, Manghol un niuca tobca'an, og i 1939 fulgte han opp med en ordbok for verket.
Haenisch ble i 1952 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Herbert Franke (utg.): Studia sino-altaica. Festschrift für Erich Haenisch zum 80. Geburtstag. Gabler, Wiesbaden 1961
Wolfgang Bauer: «Erich Haenisch (1880–1966)», i Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft, bind 117, 1967, s. 205-210
Oscar Benl: «Erich Haenisch in memoriam (1880–1966)», i Oriens Extremus, bind 15, 1968, d. 121-122
Deutsche Biographische Enzyklopädie, 1. utg., bind 4


== Eksterne lenker ==
Biografi
Literatur von und über Erich Haenisch im Katalog der SUB Göttingen
Brynseng skole

Brynseng skole er en grunnskole på Brynseng i Oslo som åpnet i 2017. Skolen har 840 elever og flerbrukshall. Skolen ligger like ved Brynseng stasjon, i overgangen mellom Brynseng og Alnadalen. Skolen åpnet august 2017 med elever som ble flyttet fra Teglverket skole og Vålerenga skole. Inntaksområdet til den nye skolen består i all hovedsak av området Etterstad.Vibeke Saltnes Olsen er tilsatt som rektor ved Brynseng skole. Hun kom fra rektorstillingen ved Vestli skole.


== Besøk av Hasle skole ==
Hasle skole benyttet ledige arealer på Brynseng skole mens Vollebekk skole ble bygget til i skoleårene 2017/2018 og 2018/2019.


== Pilot på nesten nullenergibygg ==

Brynseng skole planlegges som en pilot på nesten nullenergibygg (nNEB). Skolen bygges etter passivhus-standarden, og opp mot 90 prosent av oppvarming- og varmtvannsbehovet dekkes av varmepumpe med brønnpark. Et fasadeintegrert solcelleanlegg på 1046 m² skal produsere 105 000 kWh per år. Dette blir Oslos første nær nullenergiskole, i tillegg til å ha et av Norges største fasadeintegrerte solcelleanlegg. Skolen ligger sentralt på Bryn med kort vei til T-banestasjonen på Brynseng og til togstasjonen på Bryn. Med unntak av to HC-plasser og to elbil-plasser med ladestasjon vil skolen bygges uten parkeringsplasser for biler. Skolen får rundt 400 sykkelparkeringsplasser, og spyle- og mekkefasiliteter, samt garderober med dusj. Prosjektet har også fått Enova-støtte på 4,5 millioner kroner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside
Oslo kommunes nettside om Brynseng skole
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 7. februar 2018.
Antispila

Antispila spp. er en slekt av  sommerfugler som hører til familien bladhullmøll (Heliozelidae). Én art, Antispila metallella, er funnet i Norge, men er trolig utdødd i dag.


== Utseende ==
Små (vingespenn 5 – 9 mm for de artene som forekommer i Norden), slanke møll. Antennene er trådformede, rundt halvparten så lange som forvingen. De artene som finnes i Norden er bronseglinsende brunlige med metalliske flekker og tverrbånd på forvingen.


== Levevis ==
Hunnene legger egg på ulike busker og løvtrær. Begge artene som forekommer i Norden, har larver som lever på bladene av kornell (Cornus spp.). Larven lager en flekkmine i bladet, når den er utvokst, skjærer den ut et ovalt bladstykke som den bruker til å lage seg et hylster, og firer seg ned på bakken. Larven etterlater dermed et karakteristisk, ovalt hull i bladet ved siden av den tomme minen. De voksne sommerfuglene flyr om dagen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika, Europa og det nordlige Asia, dessuten forekommer den i det sørlige Afrika og på Madagaskar.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Incurvarioidea
Familien bladhullmøll, Heliozelidae
Slekten Antispila Hübner, 1825
Antispila metallella (Denis & Schiffermüller, 1775)  – på kornell
Antispila treitschkiella (Fischer von Röslerstamm, 1843) – bare kjent fra Öland i Norden


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 287 – 289. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Antispila i Encyclopedia of Life 
(en) Antispila i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Antispila hos Artsdatabanken 
(sv) Antispila hos Dyntaxa 
(en) Antispila hos Fauna Europaea 
(en) Antispila hos ITIS 
(en) Antispila hos NCBI 
(en) Kategori:Antispila – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Antispila – detaljert informasjon på Wikispecies
George Kennedy

George Kennedy er navnet til flere personer:

George Kennedy (skuespiller)
George Kennedy (sinolog)
Fredrik Fällman

Fredrik Fällman (kinesisk navn 杨富雷 pinyin: Yáng Fùléi; født 1970) er en svensk fil.dr. i sinologi og forsker ved Kungliga Vitterhetsakademien, med virke ved Stockholms universitet. Fällman arbeider primært med kristendommen og dens rolle i dagens Kina men også kristendommens historie i Kina. Han har særlig interessert seg for kinesiske intellektuelle og deres trosoppfatninger, og har skrevet en bok om fenomenet «kulturkristne». Han har også interessert seg for islam i Kina, den såkalte navneskolen og filosofen Gongsun Longzi men også bildet av Kina i Vest og vice versa.
I årene 2005-2006 var Fällman koordinator for Nordiska Konfuciusinstitutet i Stockholm. Årene 2004-2006 arbeidet han også som Asiasekretær i Svenska Missionskyrkan. Fällman har også vært sjefredaktør for tidsskriftet Orientaliska Studier 2001-2008 og samtidig ordførrt for Föreningen för orientaliska studier. Fredrik Fällman er siden 2008 Research Fellow ved Renmin University of China i Beijing.


== Bibliografi (utvalg) ==
Chinese Christianity is more than Calvin (The Guardian den 6. juni 2009)
Charta 08 – upprop för frihet (Svenska Dagbladet den 22. desember 2008, sammen med Torbjörn Lodén)
Salvation and Modernity: Intellectuals and Faith in Contemporary China, Lanham: University Press of America, 2008, ISBN 0761840907
«Hermeneutical Conflict? Reading the Bible in Contemporary China», i Chloë Starr (red.), Reading Christian Scriptures in China, London: T&T Clark 2008, ISBN 0567032922
China’s Development and Global Role, Stockholm: Nordic Confucius Institute/Utrikespolitiska institutet 2006, ISBN 9197628905 (sammen med Torbjörn Lodén).
60 år för Gud i Kina: Svenska Missionsförbundet i Hubei 1890-1951, Stockholm: Centrum för Stillahavsasienstudier, 1997, ISBN 916306202X
«En vit häst är inte en häst», i Orientaliska Studier nr 85, 1995. (artikkel med oversettelse og kommentar til Gongsun Longs skrifter)


== Referanser ==


== Kilder ==
Fredrik Fällmans side ved Stockholms universitet
Forskningspresentasjon, Stockholms universitet
Presentasjon, Renmin University of China, Beijing
Navneskolen

Navneskolen eller sofistene, dialektikerne, logikerne (kinesisk: 名家 , pinyin: mingjia), er navnet på en av de såkalte hundre skoler som i den senere del av Zhou-dynastiet / De stridende staters tid kappedes om de kinesiske fyrsters gunst. Skolen fokuserte på den logiske delen av moismen, en skole grunnlagt av Mozi. Den mest kjente eksponenten for navneskolen er verket Gongsun Longzi.