jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fortuna (Spania)

Fortuna er en liten by i den autonome regionen Murcia i Spania. Byen er kjent for sine varme kilder. Det har ligget spaanlegg i byen i mange hundre år, man vet blant annet at varmekildene ble benyttet av romerne under okkupasjonen av Spania i tiden mellom Jesu fødsel og Vest-Romerrikets fall i 476. Dagens anlegg ble våren 2004 nyoppuset og åpnet for vanlig drift sommeren samme år. I Fortuna ligger også Spanias første termalbutikk og et spa-museum som dokumenterer utnyttelsen av de varme kildene helt tilbake til den gresk-romanske perioden. Spaanleggene er svært populære, særlig blant folk som lider av reumatisme, allergi og andre former for hud- og leddsykdommer, og det ligger flere hoteller i den lille byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fortuna (Murcia) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Grønngylt

Grønngylt (Symphodus melops) er en fiskeart i gruppen leppefisker. Den blir inntil 30 cm lang og lever fra fjæra og ned til 30 meters dyp. Grønngylt er vanlig fra kysten av Marokko og nordover til kysten Trøndelag i Norge. Arten finnes også i vestlige deler av Middelhavet og vestlige deler av Østersjøen. Det er stor variasjon i føden, men hovedsakelig består den av muslinger og copepoder. 
Hannen kan være enten territorial eller sniker. De territoriale lager komplekse reir som de forsvarer mens snikeren etterligner hunnen for å snike til seg fertilisering. Av hanner vil andelen av snikere naturlig være rundt 5-20%.
Grønngylten har egenskapen til å fjerne parasitter fra andre fisk, som resulterte i at fisken fikk en nytteverdi i akvakulturen. Der brukes den til å fjerne lakselus. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Moen, Frank Emil (2003). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (3 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 82-90823-54-1. Pethon, Per (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. Deady, S., Varian, S. J. A. and Fives, J. M. (1995) The use of cleaner-fish to control sea lice on two Irish salmon (Salmo salar) farms with particular reference to wrasse behaviour in salmon cages. Aquaculture. 131: 73-90.
Potts, G.W. (1973) Cleaning symbiosis among British fish with special reference to Crenilabrus melops (Labridae). J. mar. biol. asso. UK. 53: 1-10.
Potts, G.W. (1985) The nest structure of the corkwing wrasse, Crenilabrus melops (Labridae: Teleostei). J. mar. biol. ass. UK. 65: 531-546.
Sayer, M. D. J., Gibson, R. N. and Atkinson, R. J. A. (1996) Growth, diet and condition of the corkwing wrasse and rock cook on the west coast of Scotland. J. Fish. Biol. 49(1): 76-94.
Uglem, I. & Rosenqvist, G. (2002) Nest Building and Mating in Relation to Male Size in Corkwing Wrasse, Symphodus Melops. Environmental Biology of Fishes. 63(1): 17-25.


== Eksterne lenker ==
(en) Grønngylt – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Grønngylt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Grønngylt hos Artsdatabanken 
(sv) Grønngylt hos Dyntaxa 
(en) Grønngylt hos FishBase 
(en) Grønngylt hos ITIS 
(en) Grønngylt hos NCBI 
(en) Kategori:Symphodus melops – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Symphodus melops – detaljert informasjon på Wikispecies
Gressgylt

Gressgylt er en fiskeart i gruppen leppefisker. Den blir inntil 18 cm lang og lever fra fjæra og ned til 25 meters dyp. Grønngylt er vanlig fra kysten av Portugal og nordover til kysten av Norge. Arten er også registrert ved østkysten av Grønland.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Moen, Frank Emil (2003). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (3 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 82-90823-54-1. Pethon, Per (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) gressgylt – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) gressgylt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gressgylt hos Artsdatabanken 
(sv) gressgylt hos Dyntaxa 
(en) gressgylt hos FishBase 
(en) gressgylt hos ITIS 
(en) gressgylt hos NCBI 
(en) Kategori:Centrolabrus exoletus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Centrolabrus exoletus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Centrolabrus exoletus (Linnaeus, 1758) Rock cook - FishBase
Sankt Pega

Sankt Pega (født ca. 673, død ca. 719) var en kvinnelig eremitt fra Mercia og var søster av sankt Guthlac, som også levde og døde som eremitt. 
Pega var født i kongedømmet Mercia i England. Hennes far var Penwald, en adelsmann i Mercia og hennes mor het Tette. Hun levde som eremitt ved det sted som etter henne ble hetende Peakirk (navnet er et muntlig sammendrag fra «Pegas kirke») i dagens fylke Cambridgeshire, ikke så langt unna eremittsted på øya Croyland, i dag kalt Crowland.
Da Guthlac innså at slutten nærmet seg i 714 inviterte han sin søster til sin begravelse. For dette seilte hun nedover elven Welland, kurerte etter sigende en mann fra Wisbech for hans blindhet mens hun var på veg. Hun arver Guthlacs salmer og svøpe, begge ble etter sigende senere gitt videre til Croyland-klosteret som ble reist til Guthlacs ære etter hans død.
Pega dro deretter på pilegrimsreise til Roma og døde der en gang rundt år 719. Krønikeskriveren Orderic Vitalis hevder at hennes relikvier er blitt bevart i en ukjent kirke og det skjedde mirakler der. Hennes festdag er 8. januar. 
Guthlacs kult eksisterte innenfor et begrenset område, men ble likevel viktig gjennom hele middelalderen. Ni kirker eksisterer, eller var tidligere, dedikert til hans minne, men kun én kirke, St Pega's Church ved Peakirk, er reist for sankt Pegas minne. Hun står klart i skyggen av sin brors helgendom, og har i motsetningen til sin bror nærmest forsvunnet fra de historiske opptegnelsene. I Felixs helgenbiografi Vita Sancti Guthlaci er Pega en stum figur og ingen av hennes prekener blir resitert eller gitt innholdet av. 
I senere helgenbiografier har hun som regel ikke et eget navn, men blir nevnt i forbindelse med sin bror. På 1200-tallet blir derimot legenden om Pega utviklet i en mer kvinnehatsk retning hvor hun fremstår som en djevel som forsøker å friste sin bror til å bryte sin ed om ikke å spise, resultatet er at bror og søster lever atskilt. Denne versjonen av historien gjengis av Matthew Paris' Chronica Maiora.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Attwater, Donald and John, Catherine Rachel: The Penguin Dictionary of Saints. 3rd edition. New York: Penguin Books, 1993. ISBN 0-140-51312-4.
Vito Volterra

Vito Volterra (født 3. mai 1860 i Ancona, død 11. oktober 1940) var en italiensk matematiker og fysiker, kjent for sitt arbeid med matematisk biologi.
Han ble utnevnt til æresdoktor ved Det Kongelige Fredriks Universitet i forbindelse med feiringen av 100-årsdagen for Niels Henrik Abels fødsel i 1902.


== Referanser ==
Kvadrilje (hestesport)

Kvadrilje er en rideoppvisning med flere deltakere som rir til musikk og er som oftest synkron. Kvadriljen er en innøvd koreografi.


== Eksterne lenker ==
Kvadrilje - Selskapsdans som ble til en hestesport; fjordhest.no
«Erzherzog Johann»

Erzherzog Johann var en armert fregatt anskaffet av Tysklands Reichsflotte i 1849, og senere brukt som skoleskip.Opprinnelig ble skipet bygget som ett av de fire første passasjerskipene for det nye rederiet Cunard Line i transatlantisk post- og passasjertransport. Det første navnet var «Acadia». Med en kapasitet på 115 passasjerer reiste RMS «Acadia» fra Liverpool, England til Halifax, Nova Scotia og deretter Boston i USA under jomfruturen fra 4. august 1840.
Etter 33 reiser fram og tilbake over Atlanterhavet ble det solgt sammen med sitt søsterskipet RMS «Britannia» til den tyske riksmarinen i januar 1849.
Først hadde det vært planlagt om å sende de to tidlige passasjerskipene sammen til Tyskland, men «Arcadia» grunnstøtte ved Terschelling og kom til Bremerhaven 25. mars 1849. Skadene etter grunnstøtingen tvang tyskerne til å sette skipet i tørrdokk for omfattende reparasjoner.
Det ble omdøpt til «Erzherzog Johann», men kom aldri ut i aktiv tjeneste som et armert krigsfartøy fordi det var ikke godt nok ombygget for å ha tyngre kanonskyts. Arbeidet med å rette ut skadene ble meget tidkrevende. I 1851 ble «Erzherzog Johann» sjøsatt, men det kom for sent til å delta i den dansk-tyske krigen. Den tyngre armerte fregatten var ikke lenger nødvendig for den tyske marinen som tok det i bruk som skoleskip for sjøkadetter.
Etter oppløsningen av den tyske forbundsmarinen i 1852 ble det holdt auksjon i Bremerhaven 20. mars 1853. Rederiet Fritze & Co kjøpte den eldre hjuldamperen for transatlantisk fart fra Tyskland til Amerika.
Under nytt navn «Germania» seilte det som et passasjerskip fra Bremerhaven over Atlanterhavet. Etter fire turer ble det leid ut til det britiske Royal Navy som troppetransportskip under Krimkrigen. I 1858 ble skipet hogd opp i Greenwich.


== Referanser ==
Tang Fei

Tang Fei 唐飛 (født 15. mars 1933) var Republikken Kinas statsminister fra 20. mai til 16. oktober 2000 under Chen Shui-bians regjering, selv om han var medlem av partiet Kuomintang (KMT).  Chens utnevnelse av Tang ble alment ansett som et forsøk på å samarbeide med KMT, både av nasjonale og internasjonale grunner. Utnevnelsen var også ansett som et fremstøt for å berolige Folkerepublikken Kina om at Chen, fra det mer taiwannasjonalistiske Demokratisk framskrittsparti ikke planla noen snarlig uavhengighetserklæring av Taiwan.
Tang fratrådte i oktober samme år, og oppgav helsegrunner. Imidlertid ble det av mange ansett som følge av hans frustrasjon over hans relativt svake kontroll over medlemmene i eget regjeringskabinett. De fleste var blitt utnevnt av Chan, ikke av Tang. 
Tang ble deretter invitert tilbake til KMT, men fornyet ikke sitt medlemskap. Han ble senere visiting scholar ved The Hoover Institution ved Stanford University i USA.
Under den tidligere Lee-administrasjonen hadde Tang vært forsvarsminister.
Chang Chun-hsiung

Chang Chun-hsiung 張俊雄 pinyin: Zhāng Jùnxióng (født 23. mars 1938 i Chiayi på Taiwan i Republikken Kina) er en taiwankinesisk politiker. Han har vært statsminister for Republikken Kina siden 2007, et verv han også innehadde i perioden 2000 til 2006. Han ble i 2000 den første politiker fra Demokratisk framskrittsparti som var statsminister på Taiwan. 
Han er en av grunnleggerne av Demokratisk framskrittsparti (Democratic Progressive Party – DPP).
Yu Shyi-kun

Yu Shyi-kun 游錫堃 pinyin: Yóu Xíkūn (født 15. april 1948 i Dongshan i Yilan på Taiwan i Republikken Kina) er en taiwankinesisk politiker fra Demokratisk framskrittsparti som han var med på å grunnlegge. Han er formann for dette parti, og var tidligere Republikken Kinas president, fra 2002 til 2005.
Konkordieboken

Konkordieboken eller Concordia (1580) er den historisk læremessige standard til den lutherske kirke, bestående av ti trosmessige dokumenter anerkjent som autorative innen lutheranismen siden 1600-tallet. Den har blitt kategorisert som en kanon eller corpus doctrinæ samlet av Jakob Andreae og Martin Chemnitz. Den ble utgitt på tysk den 25. juni, 1580 i Dresden, femti år etter dagen for fremleggelsen av Den augsburgske bekjennelse til Keiser Karl V på Riksdagen i Worms. Den autorative latinske utgave ble utgitt i 1584 i Leipzig.


== Innhold ==
De tre universelle symbolene:
Den apostoliske trosbekjennelse
Den nikenske trosbekjennelse
Den athanasianske trosbekjennelse
Den augsburgske bekjennelse
Apologi for Den augsburgske bekjennelse
De schmalkaldiske artikler
Traktaten om pavens makt og overhøyhet
Luthers lille katekisme
Luther's bok om brudevielse (1529) og bok om dåp (1526) var inkludert som part av den lille katekisme i noen 1580-utgaver av den tyske Konkordieboken.
Luthers store katekisme
Konkordieformelen


== Trykte utgaver på norsk ==
I 1862 utgav Carl Paul Caspari og Gisle Johnson den første norske oversettelse av Konkordieboken, som kom i nytt opplag 1866, og senere i flere opptrykk. 
I 1866 er en utgave av Caspari og Johnsons norske oversettelse med noen rettelser og historisk-teologisk innledning trykket i Madison i USA av Lisbons Forlagsforening etter initiativ av den norske presten Christian Mathias Hvistendahl ved den kjente Muskegokirken (hjemmeside her Arkivert 28. oktober 2008 hos Wayback Machine.) i Wisconsin. I 1892 ble den norske utgaven trykket og utgitt i Decorah, Iowa, og i forbindelse med de lærestridigheter som pågikk blant lutheranerne i USA på siste halvdel av 1800-tallet bidro den til at mange norske utvandrere fulgte holdningene til den tyske Missourisynoden på basis av Konkordieboken.
I 1957 utgav Dr. Philos Olav Valen-Sendstad sin spesielle utgave av Konkordieboken kalt "Dogmatikk for legmenn".  Denne utgaven gjengav ikke skriftene fortløpende, men ut fra hovedtema.
I 1985 kom en ny norsk oversettelse under ledelse av Jens Olav Mæland. Bidragsytere var: Arthur Berg, Arve Brunvoll, Tormod Engeslviken, Gunnar Heiene, Oddvar Johan Jensen og Carl Fredrik Wisløff.


== Eksterne lenker ==
Konkordieboken i fulltekst på norsk
Konkordieboken i fulltekst på dansk
Konkordieboken i fulltekst på svensk
The Book of Concord, Triglot utgave, i PDF og HTML, og andre nyttige ressurser på engelsk.
Dogmatikk for legmenn Deler av Konkordieboken utgitt av Olav Valen-Sendstad i 1957.
Bayerische Staatsbibliothek

Bayerische Staatsbibliothek (BSB, Det bayerske statsbiblioteket) er statsbiblioteket i Fristaten Bayern, en av Tysklands delstater, og ligger i München.

Bayerische Staatsbibliothek er etter Staatsbibliothek zu Berlin det nest største universalbiblioteket i det tyskspråklige Europa. Bibliotekets beholdning av bøker utgjør ca. 9 millioner bind. I tillegg har biblioteket en av de viktigste håndskriftsamlingene i verden. Statsbiblioteket har også den største inkunabelsamlingen i Tyskland.
Biblioteket ble grunnlagt som huset Wittelsbachs hoffbibliotek av hertug Albert V av Bayern i 1558.
Det har vært pålagt å levere plikteksemplarer av alle verk som har blitt trykt i Bayern til statsbiblioteket siden 1663.
Sitt nåværende navn fikk biblioteket i 1919, etter at Kongeriket Bayern ble republikk under navnet Fristaten Bayern.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Bayerische Staatsbibliothek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons * Bayerische Staatsbibliothek
Albert V av Bayern

Albert V tysk Albrecht (født 29. februar 1528 i München, død 24. oktober 1579 samme sted), var hertug av Bayern fra 1550 til sin død.
Han var gift med Anna av Habsburg, datter av keiser Ferdinand I. Albert var en streng katolikk og en viktig leder for den tyske motreformasjonen. Han fremmet også kunsten, og grunnla en rekke samlinger, bl.a. Wittelsbachernes antikksamling, den egyptiske samling, myntsamlingen og skattkammeret i residensen samt Wittelsbachernes hoffbibliotek.Albert er begravet i Frauenkirche i München.


== Referanser ==
Brazil (film)

Brazil er en britisk surrealistisk science fiction-komedie fra 1985 regissert av Terry Gilliam. De ledende rollene spilles av Jonathan Pryce, Robert De Niro, Kim Greist og Michael Palin.


== Handling ==
Brazil er en surrealistisk film der handlingen aller mest handler om det lille mennesket i et overbyråkratisert fremtidssamfunn – en moderne versjon av Kafkas Prosessen.
Tiden er juleaften en eller annen gang i det 20.århundre. Vi møter Sam Lowry (Pryce), en beskjeden kontorist med et usedvanlig rikt fantasiliv. Samfunnet han tjener er gjennomsyret av byråkrati der individualitet blir knust. Det finnes regler og paragrafer for alt, og papirer som må fylles ut for alt. Hovedkvarteret for dette galskapens samfunn er et statlig organ kalt «Information Retrieval» (Informasjonsgjenfinning). Deres slagord er «suspicion breeds confidence» («mistanke avler tillit»). Lignende motto er hengt opp overalt, og man oppfordres til å være på vakt og tyste på naboen og andre hvis de gjør noe som er litt utenom reglene. Hverdagen til Sam består av å fylle ut skjemaer og slavisk følge regler i grå, triste lokaler. Han ser ikke ut til å være særlig klar over hvor undertrykkende det ekstremt byråkratiske og overvåkende systemet, som han er en del av, er, og hvilke følger det har for folk rundt ham. Men som en kontrast til den grå hverdagen, drømmer Sam at han er en superhelt som flyr over og gjennom gyldne skyer og vakre landskap. I begynnelsen ser vi at dette er noe han drømmer, men etterhvert dukker slike drømmeinnslag ofte opp midt i handlingen, i "våken tilstand", og det sår tvil om hva som er drøm og hva som er virkelighet. Etterhvert møter han en kvinnen som han kjenner igjen fra drømmene sine, en kvinne som har til hensikt å knuse det undertrykkende samfunnet de lever i.


== Om filmen ==
Filmen bygger på en rekke tidligere filmer og litteratur som skildrer fremtiden, men først og fremst er den en uhøytidelig satire over Orwells dystopiske roman 1984. Filmen har flere ganger blitt omtalt som et komisk mareritt om verden der byråkratiet har vunnet.Brazil fikk gode kritikker, men gjorde det dårlig kommersielt. Den har imidlertid oppnådd en status som kultfilm.De norske anmelderne var også meget gode. Blant annet fikk den terningkast seks av FilmMagasinet og fem av både Dagbladet, VG, Dagsavisen og Aftenposten.Filmen vant to BAFTA priser og ble nominert til to Oscar.


== I rollene ==
Jonathan Pryce: Sam Lowry
Robert De Niro: Archibald „Harry“ Tuttle
Kim Greist: Jill Layton
Katherine Helmond: Mrs. Ida Lowry
Ian Holm: Mr. M. Kurtzmann
Bob Hoskins: Spoor
Michael Palin: Jack Lint
Jim Broadbent: Dr. Jaffe
Ian Richardson: Mr. Warrenn
Peter Vaughan: Mr. Helpmann
Ray Cooper: Techniker
Simon Jones: Arrest Official


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brazil på Internet Movie Database 
(no) Brazil hos Filmfront 
(sv) Brazil i Svensk Filmdatabas 
(da) Brazil i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Brazil på Allociné 
(nl) Brazil på MovieMeter 
(en) Brazil på AllMovie 
(en) Brazil på Turner Classic Movies 
(en) Brazil på Rotten Tomatoes 
(en) Brazil på Metacritic 
Omtale hos NRK-filmpolitiet (2006)
Dinosaurenes planet

Dinosaurenes planet (originaltittel: Planet of Dinosaurs) er en amerikansk science fiction- og eventyrfilm fra 1977 regissert og produsert av James Shea. Hovedrollene spilles av Max Thayer og James Whitworth.
Dette er den eneste filmen som Shea har regissert.


== Handling ==
Da romskipet Oddysey nærmer seg en ukjent planet, klarer mannskapet såvidt å redde seg ut før skipets atomreaktor eksploderer. De overlevende lander i «livbåten» utstyrt med våpen og forsyninger. Vel nede på den ukjente planeten blir de angrepet av vesener som ligner på forhistoriske kjempeøgler. De oppdager at øglene er planetens herskende livsform. For å unnslippe de blodtørstige dinosaurene skjønner gruppen etterhvert at de må begi seg opp i høyden slik at de kan holde stand for de største øglen, samt vente på redningsaksjonen.


== Om filmen ==
En lavbudsjettfilm med et B-preg. Det meste av finansene gikk til filmeffektene, noe som gjorde at filmskaperen måtte ansette ukjente skuespillere. Til tross for dårlige kritikker vant filmen i 1980 en Saturn Award i kategorien «beste film produsert på budsjett under $1 million».Filmens begynnelsen gir assosiasjoner til Apeplaneten.


== I rollene ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dinosaurenes planet på Internet Movie Database 
(sv) Dinosaurenes planet i Svensk Filmdatabas 
(fr) Dinosaurenes planet på Allociné 
(nl) Dinosaurenes planet på MovieMeter 
(en) Dinosaurenes planet på AllMovie 
(en) Dinosaurenes planet på Rotten Tomatoes
Janez Drnovšek

Janez Drnovšek (født 17. mai 1950 i Celje, død 23. februar 2008 i Zaplana ved Vrhnika) var en slovensk politiker og statsmann. Han var Republikken Slovenias statsminister 1992-2002 og president 2002-2007. Fra 1989 til 1990 var han Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavias president.
Drnovšek var utdannet økonom fra Universitetet i Ljubljana. Han avla i 1986 doktorgraden ved samme universitet. Drnovšek var aktivt medlem av kommunistpartiet. I 1986 ble han innvalgt som medlem av den slovenske republikkforsamlingen og til republikk- og provinskammeret i Jugoslavias nasjonalforsamling. Drnovšek ble i 1989 valgt til medlem av Jugoslavias kollektive presidentskap. Han var presidentskapets formann fram til 1990. I samme periode var han generalsekretær for Organisasjonen av alliansefrie nasjoner.
Ved Jugoslavias sammenbrudd og Slovenias selvstendighetserklæring i 1991, var Drnovšek sentral i framforhandlingen av avtalen som gjorde at Jugoslavias hær trakk seg tilbake fra slovensk territorium etter en ti dagers krig. Etter Slovenias selvstendighet gikk Drnovšek inn i politikken for partiet Slovenias Liberale Demokrati, som han ble leder for i 1992. Drnovšek var statsminister i Slovenia i to perioder, fra mai 1992 til mai 2000 og igjen fra november 2000 til desember 2002. Han gikk av som partileder i 2002 og ble valgt til Slovenias president i valget i november-desember samme år. Drnovšek satt som president fra desember 2002 til desember 2007. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielle sider for President Drnovšek
Presentasjon fra Slovenias Departement for offentlig administrasjon
Viksfjorden

Viksfjorden (også skrevet Viksfjord) er en liten fjordarm til Larviksfjorden i Larvik kommune, fem kilometer utenfor Larvik bys sentrum.
Fjorden har innløp mellom Malmøya og Hummerberget ved Rekkevik, og strekker seg omtrent syv kilometer nordøstover forbi Vikerøya. Vikerøya deler Viksfjord i to og den østlige delen heter Kolladjupet, mens den nordlige delen heter Varillfjorden. Varillfjorden har en lengde på omtrent to kilometer, og på det smaleste er den bare omtrent to meter bred mellom Vikerøya og fastlandet.Området var inntil 1988 en del av den tidligere Tjølling kommune.
Kaupangen i Skiringssal var en handelsplass som lå ved Kaupangkilen i Viksfjord. Kaupangen betraktes som Norges første by. En antar at det på 800-tallet kan det ha bodd 400–600 mennesker der.


== Viksfjordsangen ==
Melodien er Rhenvinets lof av John Peters, teksten er skrevet av Øyvind Næss. Leif Enger (vokalist) spilte inn sangen på 78-plate i 1949 sammen med NGK Studioorkester. Plateselskapet var Norsk Grammofonkompani/Larvik Seilforening.


== Referanser ==
Alfredo Reinado

Alfredo Alves Reinado (født 11. november 1968, død 11. februar 2008) var en øst-timorsk militæroffiser og opprørsleder. 
Reinado var major i Øst-Timors forsvarsstyrker inntil han deserterte 4. mai 2006 og sluttet seg til omkring 600 andre tidligere soldater som hadde blitt avskjediget etter protester med bakgrunn i misnøye med favorisering når det gjaldt forfremmelser. Reinado stilte seg i spissen for soldatene og ledet et opprør mot myndighetene. 11. februar 2008 gjennomførte opprørerne under ledelse av Reinado et angrep mot Øst-Timors president José Ramos-Horta og statsminister Xanana Gusmao. Reinado ble skutt og drept under attentatforsøket.


== Referanser ==