jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Miyanomori-bakken

Miyanomori-bakken (japansk: 宮の森ジャンプ競技場, Miyanomori-jampu-kyōgijō) er en hoppbakke i Sapporo i Japan. Bakken ligger i Miyanomori-området i bydelen Chūō-ku, i hellingen av fjellet Okura. Den har K-punkt 90 meter og bakkestørrelse 100 meter, og ble brukt under vinter-OL 1972 og ski-VM 2007, samt vinter-Universiaden i 1991. I alle tre mesterskapene ble storbakkerennet holdt i den større Ōkurayama-bakken, som ligger ca. 1 km nord for Miyanomori-bakken.
Bakken ble konstruert av den tyske hoppbakkekonstruktøren Heini Klopfer, som døde i 1969. Byggingen startet i oktober 1968 og bakken sto ferdig i januar 1972, da med størrelse K86. Den opprinnelige planen var å bygge normal- og storbakken på samme sted, men dette ble endret da det ble bestemt at Ōkurayama-bakken skulle utbygges til OL, siden det ikke var plass til begge bakkene der storbakken lå. Miyanomori-bakken har i dag plastmatter slik at den kan brukes hele året.
Miyanomori-bakken har vært arena for flere verdenscuprenn i hopp, sist i 1997. De senere årene har bakken blitt brukt blant annet i kontinentalcupen og FIS-cupen.
Anerkjent bakkerekord er 102 meter, satt av Adam Małysz (Polen) i VM (spesielt hopp) 3. mars 2007. Eric Frenzel (Tyskland) hoppet 106 meter i VM (kombinert) 2. mars 2007.


== Se også ==
Verdenscuprenn og mesterskap i Miyanomori-bakken


== Referanser ==


== Kilder ==
Skisprungschanzen-Archiv: Sapporo (Miyanomori)
Offisiell rapport for vinter-OL 1972 Arkivert 26. februar 2008 hos Wayback Machine. s. 120-122, 246, 268-270
Representasjonsutgifter

Representasjonsutgifter er kostnader ved tiltak som retter seg utad til personer, bedrifter ol., som ikke er knyttet til bedriften som eier, ansatt, styremedlem, aksjonær m.v. Representasjonskostnader pådras gjerne i forbindelse med forhandlinger eller demonstrasjon av varer eller tjenester.
Kostnader tilknyttet representasjon er etter hovedregelen ikke fradragsberettiget for den næringsdrivende. Det er likevel unntak ved enkel bevertning, i hovedregelen under 421 kr (fra 2013) per person og ikke brennevin. Dersom kostnadene per person overstiger dette beløpet, vil ingen del av kostnadene være fradragsberettiget.
Møte- og kurskostnader er i utgangspunktet er fradragsberettiget, men om kunder og forretningsforbindelser deltar på kurs og møter vil det kunne anses som ikke fradragsberettiget representasjon dersom kostnadene overveiende er tilknyttet selskapeligheter.
Ikke fradragsberettiget representasjon føres på egne konti i regnskapet, slik at bedriften ikke oppnår inntektsfradrag for kostnaden.
Representasjon skal være dokumentert på en slik måte i regnskapet at et ev. bokettersyn kan konkludere med at representasjonskostnaden er innenfor lovverkets rammer.


== Referanser ==
Bonniers Litterära Magasin

Bonniers Litterära Magasin (BLM) var et svensk litterært tidsskrift som ble utgitt av Bonniers forlag i perioden 1932–2004, og som gjennom store deler av 1900-tallet var toneangivende i formidling og kritikk av moderne litteratur i Norden.


== Redaktører ==

1932–1948: Georg Svensson
1949–1961: Åke Runnquist
1962–1966: Daniel Hjorth
1962–1972: Lars Gustafsson
1966–1970: Leif Zern
1970–1971: Jan Stolpe
1973–1976: Theodor Kallifatides
1977–1984: Hans Isaksson
1977–1982: Lars Grahn
1982–1987: Lennart Hagerfors
1985–1990: Ola Larsmo
1988–1990: Åsa Beckman
1991: Magnus Palm
1992–1993: Maria Schottenius
1993–1996: Stephen Farran-Lee
1997: Astrid Trotzig
1997–1999: Jan Henrik Swahn
Ikke utgitt 2000–2002
2002–2004: Kristoffer Leandoer och Aase Berg


== Eksterne lenker ==
Libris
Ny illustreret Tidende

Ny illustreret Tidende var et norsk ukeblad som utkom 1874–1890.
Bladet ble grunnlagt i 1874 av forlegger Hans Jacob Jensen for å ta opp konkurransen med det danske Illustreret Tidende, 1859-1924, og som hadde det mål å bli et ukeblad for hele Skandinavia. Også i Sverige kom et liknende blad, Ny Illustrerad Tidning, 1865–1900, som også hadde som ambisjon å dekke Unionen Sverige-Norge.
Det norske ukebladet hadde ikke samme ekspansive planer som de tilsvarende danske og svenske, men la innholdsmessig større vekt på det norske både i tekst og bilder.
Ny illustreret Tidende ble redigert av Kristian Winterhjelm inntil utgangen av 1879, da det både skiftet eiere og redaksjon. Sommeren 1880 overtok bibliotekar og litterat Jens Braage Halvorsen redaktøransvaret, noe som ble svært godt mottatt: «Hr. Halvorsen er her den eneste der har arbeidet i den af Poul Botten Hansen begyndte Retning.» Nettopp sammenstillingen med Paul Botten-Hansen og hans Illustreret Nyhedsblad var åpenbar. Han var også bibliotekar, arkivar og litterat, og hadde æren for utgivelsen av det mest varierte, folkeopplysende organ i norsk ukepresse, hvor både de dikterne leverte bidrag og våre fremste forskere populariserte sin viten.
Til tross for høy billedmessig og litterær kvalitet ble ukebladet nedlagt i 1890.


== Referanser ==


== Kilder ==
Salmonsens konversationsleksikon, 2. utg.,  bind XII, s. 234. København: J. H. Schultz, 1922.
Carl Warmuth

Carl Warmuth (født 27. mai 1844 i Christiania, død 19. juli 1895 i Fredriksvern, dagens Stavern) var en norsk musikkforlegger og musikkhandler.
Carl Warmuth var sønn av den tyske musikeren Carl Gottfried Warmuth (1811–92), som kom til Christiania i 1840 som medlem av musikk-kapellet «Harz-Verein» og samme år åpnet en musikkhandel i byen. Sønnen inntrådte i forretningen i 1861, og overtok den helt i 1874. Forlagshandelen, som ble grunnlagt i 1851, ble etter hvert drevet opp til et betydelig omfang etter nordiske forhold. Til forretningen ble det også knyttet et musikalsk leiebibliotek og et konsertbyrå. Warmuth utga også en del sanger og klaverstykker, og var en viktig person i musikklivet i Christiania.


== Referanser ==


== Kilder ==
Salmonsens konversationsleksikon, 2. utg., bind XXIV, s. 567. København: J. H. Schultz, 1928.
Kari Michelsen: ''Butikk og musikk. Carl Warmuth og hans hus'', digital utgave, 2017.
Wang Dan

Wang Dan (kinesisk: 王丹; pinyin: Wáng Dān, født 26. februar 1969) er en dissident fra Kina. Han studerte ved Pekinguniversitetet og ble en av lederne under studentdemonstrasjonene på Den himmelske freds plass i Beijing i 1989. Etter at demonstrasjonene var slått ned av de kinesiske myndighetene ble Wang Dan arrestert og dømt til fire års fengsel. 
Han ble løslatt i 1993, men ble arrestert igjen i 1995 på grunn av opposisjonell virksomhet. Denne gangen ble han dømt til 11 års fengsel. 
Rett før den amerikanske president Bill Clintons statsbesøk til Kina i 1998 ble Wang løslatt av medisinske grunner, og fikk fly til USA for behandling. 


== Eksterne lenker ==
Wang Dans personlige hjemmeside
Lord Chamberlain’s Men

Lord Chamberlain's Men var et teaterkompani hvor William Shakespeare jobbet som skuespiller og skuespillforfatter i store deler av karrieren. Gruppen ble dannet i en periode med store og hyppige endringer i teatermiljøet i London, og hadde innen 1603 blitt én av byens to ledende grupper og fikk støtte av Jakob I. Gruppen ble dannet i 1594, mens Elisabeth I regjerte.


== Se også ==
Lord Chamberlain («hoffmarskalk»)
Sataniske vers (roman)

Sataniske vers (engelsk: The Satanic Verses) er en roman av den indisk-engelske forfatteren Salman Rushdie. Da boka ble utgitt i 1988, skapte den mye oppstyr, spesielt i den muslimske verden, da mange muslimer anså bokas innhold for blasfemisk, ettersom Rushdie i et kapittel henviser til en apokryf muslimsk legende, der profeten Muhammed i et svakt øyeblikk anerkjenner andre guddommer enn Allah. India var det første land som helt bannlyste boka, og andre land fulgte så etter.
Den handler om to indere som flyr fra India til England. Flyet sprenges av terrorister og styrter i Den engelske kanal, men de to inderne overlever. Mystiske ting skjer. Den ene omvandles til en engel, og den andre får utseendet og lukten til Djevelen. I et av kapitlene drømmer engelen om muslimens profet, Muhammed. Han drømmer at Muhammed godtar at det finnes flere guder enn Allah. 
Etter boken ble utgitt ble flere bokhandlere angrepet som en reaksjon på utgivelsen.
Forlagssjef William Nygaard i Aschehoug forlag - som hadde utgitt boken - ble utsatt for et attentat i 1993. Han ble truffet av tre skudd, men overlevde.
M2 flammekaster

M2 flammekaster er en amerikansk bærbar flammekaster som ble brukt i andre verdenskrig, designet av US Army Chemical Warfare Service.
Den hadde en maks brennetid på 7 sekunder og rekkevidde på maks 33 meter. Selv med disse begrensningene var den et funksjonelt våpen og hadde sin funksjon. Etter hvert som flammekastere ble mer integrert i panservogner, noe som ga større sikkerhet for brukeren og lengre brenntid på grunn av større brenselstanker, ble behovet for den mindre, og den ble så faset ut.
I Vietnamkrigen ble det brukt en variant, M2A1-7, som var en oppdatert utgave.
Ostinato

Ostinato (Latin ostinatus, «hardnakket») er i musikken betegnelsen på en stadig gjentatt musikalsk figur, f.eks. en melodi, en bestemt rytme (jfr. Ravels Bolero) eller et annet musikalsk element.
Prinsippet bak ostinato har ganske sikkert eksistert så lenge mennesker har laget musikk. Den første kilden går tilbake til høymiddelalderen. På 1600- og 1700-tallet, den såkalte generalbassens tidsalder, ble ostinatoen vanligvis utført i bass-stemmen (basso ostinato). Ostinato falt ut av bruk som kunstnerisk uttrykksmiddel i klassismen, men fikk en liten oppblomstring på 1800-tallet.
En harmonisk ostinato er en akkordgang som gjentas om igjen og om igjen.
I rocken er navnet for en ostinat figur riff, i jazz kalles det vamp, og i electronica loop.


== Se også ==
Passacaglia
Chaconne
Basso ostinato


== Kilder ==
«Ostinato», Encyclopædia Britannica
«Ostinato», berkleejazz.org
Skate 2

Skate 2 (ofte skrevet skate 2) er et rullebrettspill, som er utviklet av EA Black Box og gitt ut av Electronic Arts. Handlingen foregår fra et Tredjepersonsskytespill
Spillet er oppfølgeren til spillet Skate fra 2007. Skate 2 ble gitt ut i januar 2009 på PlayStation 3 og Xbox 360. Oppfølgeren Skate 3 ble gitt ut i mai 2010.


== Handlingen ==
Spilleren befinner seg i den fiktive byen San Vanelona, ​​og skal kontrollere en skateboard-utøver om nettopp har blitt løslatt fra fengsel etter å ha blitt arrestert for 5 år siden. San Vanelona har blitt rammet av et jordskjelv, og etterlot byen i ruiner. Byrådet og handelskammeret anser nå skateboarding som en forbrytelse, og em organisasjon kalt Mongocorp har kjøpt opp og gjenoppbygd det meste av byens eiendom.
Bedriften har også installert en privat sikkerhetsstyrke for å hindre innbyggerne fra å drive med skateboarding. Rett etter å ha blitt løslatt fra fengsel møter spilleren Giovanni Reda, som skal følge spilleren gjennom hele spillet og tilbyr kommentarer. Spilleren må deretter gjenoppbygge sin karriere, og gjøre skateboard veldig populært i San Vanelona igjen.
Spilleren kan få poeng ved å utføre triks. Et kart er tilgjengelig i spillets meny, som også viser utfordringer over hele San Vanelona, ​​og lar spilleren teleportere direkte til de områdene man ønsker. Hvis spilleren ikke deltar i utfordringer, kan man fritt vandre over resetn  av spillets miljø. Spilleren får også tilgang til en mobiltelefon i spillet, som kan brukes til å få tilgang til en liste over kontakter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skate 2
Albert Lee

Albert Lee (født 21. desember 1943 i Leominster i Herefordshire) er en britisk gitarist som vant en Grammy i 2002.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Albert Lee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Albert Lee på Internet Movie Database 
(en) Albert Lee hos The Movie Database 
(en) Albert Lee på Discogs 
(en) Albert Lee på MusicBrainz 
(en) Albert Lee på Songkick
Toni Seelos-Olympiabakken

Toni Seelos-Olympiabakken (tysk: Toni-Seelos-Olympiaschanze) er et skihoppanlegg i Seefeld i Østerrike. Anlegget består av to hoppbakker med størrelse K99 (HS109) og K68 (HS75). Den største bakken ble brukt i normalbakke-rennene under vinter-OL 1964 og 1976, ski-VM 1985 og vinter-Universiaden 2005 og under Ski-VM 2019. I alle mesterskapene ble storbakkerennene holdt i Bergiselbakken i Innsbruck. 
Bakken brukes hovedsakelig til verdenscupen i kombinert. I spesielt hopp har bakken blant annet blitt brukt i kontinentalcupen og FIS-cupen. Bakken ble brukt under ungdoms-OL i Innsbruck i 2012.
Bakkerekorden i K99-bakken er 114,5 meter, satt av Marjan Jelenko (Slovenia) i Alpen Cup i kombinert 18. desember 2010. I K68-bakken er rekorden 81 meter, satt av Anže Lanišek (Slovenia) i ungdoms-OL 14. januar 2012.


== Historie ==
Bakken ble bygd i 1931, da med navnet Jahn-bakken (Jahn-Schanze). I 1948 ble den oppkalt etter alpinisten Anton Seelos. Etter ombyggingen til OL i 1964 hadde bakken K-punkt 72,5 meter. Etter at Denver hadde trukket seg som arrangørby for OL i 1976, ble Innsbruck igjen valgt til å arrangere lekene, og på ny ble hopp normalbakke og kombinert hopp holdt i Seefeld. Da hadde bakken K-punkt 82 meter. I VM i 1985 var Seefeld hovedby, mens hopp stor bakke igjen ble holdt i Bergiselbakken i Innsbruck. Ved dette mesterskapet hadde Toni Seelos-Olympiabakken K-punkt 90 meter. Ved moderniseringen i 2003 ble de mindre bakkene med K50, K37 og K20 revet, slik at bare K90-bakken sto igjen. I 2010 ble bakken utvidet til K99, og det ble bygd en ny K68-bakke ved siden av den.


== Viktige renn (spesielt hopp) ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Kilder ==
Seefeld Sports: Sprungschanzen – Daten & Fakten
Skisprungschanzen-Archiv: Seefeld
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
FIS: Resultater, spesielt hopp (ikke fullstendig)
Filmåret 1946

Filmåret 1946 er en oversikt over lanserte filmer, fødte og avdøde filmpersonligheter i 1946.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Årets filmer ==


=== A - G ===
Ballongen
Befriende ild
Chock
Den store søvnen
Det regner på vår kjærlighet
Dragonwyck
Driver dugg, faller regn
Duell i solen
Englandsfarere
En natt i Casablanca
En utflykt till landet
Etter regn kommer solskinn
Gilda
Grønne år
Luftens erobrer


=== H - N ===
The Harvey Girls
Hennes egen sønn
Hundra dragspel och en flicka
I dødens venteværelse
I legens venteværelse
Ivan den grusomme II
Mitt barn er mitt
Kjærlighet og utforrenn
Livet er vidunderlig
Mens porten var stengt
Night and Day
Notorious!


=== O - U ===
Penger
Uten hemninger
Skopusserne
Skygger i halvmørke
Store forventninger


=== V - Å ===
Ziegfeld Follies
Åsa-Hanna


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1946 in film – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ludwig von Wallmoden-Gimborn

Ludwig von Wallmoden-Gimborn (født 6. februar 1769, død 22. mars 1862) var en østerriksk general. Han ledet kavaleriavdelinger og er mest kjent for sin trening av lett infanteri og videreutvikling av tirailleursystemet, infanteriavdelinger som tok opp kamp foran hovedstyrken.


== Referanser ==
Brunpudret taigafly

Brunpudret taigafly (Xestia gelida) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den ble beskrevet fra Sør-Varanger i 1883, men typeeksemplaret er ennå det eneste kjente funn fra Norge av denne arten.


== Utseende ==
Et middelsstort (vingespenn 38 – 42 mm), litt spinkelt, grått nattfly med et svakt brunskjær. Forvingen er nokså lyst grå med en smal, svart rotstrek. Ringmerket er svartkantet, bakerst er kantstreken forlenget utover i vingen som en kort lengdestrek. Nyremerket er utydelig. Ytre mellomlinje er svart og bølgete, utenfor denne med et par mer eller mindre tydelige, svarte flekker. Bakvingen er silkeaktig gråhvit med en kommaformet, grå flekk litt foran midten.


== Levevis ==
Larvene lever på blåbær og løvetann. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli.


== Utbredelse ==
Det er en esktremt nordlig art som er utbredt i det nordligste Fennoskandia og Russland østover til Sibir. Fra Norge er det bare kjent ett eksemplar, innsamlet i Sør-Varanger i 1882, som arten ble beskrevet ut fra av den norske entomologen Hans Jacob Sparre Schneider.


== Referanser ==


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Utbredelsesdata: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) brunpudret taigafly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) brunpudret taigafly hos Artsdatabanken 
(sv) brunpudret taigafly hos Dyntaxa 
(en) brunpudret taigafly hos Fauna Europaea 
(en) brunpudret taigafly hos NCBI 
(en) Kategori:Xestia gelida – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Xestia gelida – detaljert informasjon på Wikispecies
Joseph Vijay

Vijay (tamilsk: விஜய்), (født Joseph Vijay 22. juni 1974 i Madras, Tamil Nadu) er en indisk skuespiller og sanger. Allerede som ung mann begynte han å spille inn film, produsert av faren S. A. Chandrasekhar. Han hadde sin egen stil som Rajinikanth og M. G. Ramchandran. Kamal Haasan har beskrevet ham som en stille og rolig kar. Han spilte i filmen Master fra 2020.


== Bakgrunn ==
Vijay Chandrasekhar ble født 22. juni 1974 til filmprodusenten S. A. Chandrasekhar og sangeren Shoba Chandrasekhar. Han hadde en søster som het Vidhya Chandrasekhar og døde da hun var to år. Han giftet seg med Sangeetha Sornalingam fra Sri Lanka 25. august 1999. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph Vijay på Internet Movie Database 
(fr) Joseph Vijay på Allociné 
(en) Joseph Vijay på AllMovie 
(en) Joseph Vijay hos Rotten Tomatoes 
(en) Joseph Vijay hos The Movie Database
Intra cornea ring

Intra cornea ring er et implantat i øyets hornhinne (cornea). Implantatet betgnes med ICR, ICRS, Intacs eller KeraVision-Ring etter produsenten. Metoden kom i bruk ca. 1996. Et sett ICR består av to små ringsegmenter med en samled diameter på ca. 6,5 mm. De er fremstilt av klar PPMA (Polymethylmethacrylat), det samme materialet som i ca. 30 år er anvendt som linseerstatning ved kataraktoperasjon.
Ringsegmentene settes inn i stroma i cornea. Dette fører til en utflating av cornea.
Avhengig av versjon kan en korrigere en nærsynthet (myopi) mellom -1 dioptri und -4 dpt. Det opererte øyet bør ikke ha noen uttalt astigmatisme.
Dersom en ikke oppnår det ønskede resultat kan implantatet erstattes med et annet med andre parametre eller fjernes.
Denne operasjonen har vist seg effektfull. Den er imidlertid delvis utkonkurrert av korreksjon ved hjelp av laser. En fordel ved ICRS er imidlertid muligheten for å reversere behandlingen ved å fjerne implantatet. 
ICRS er fortsatt i bruk til stabilisering av cornea hos pasienter med keratoconus


== Se også ==
Refraktiv kirurgi


== Eksterne lenker ==
Oversikt over noen refraktiv-kirurgiske teknikker.
Keratokonus. En skjematisk animasjon av hvordan et ICRS implantat kan fungere ved keratoconus.
Kristen K. Flaa

Kristen Kristiansen Flaa (født 3. oktober 1925, død 10. januar 2021) var en norsk gårdbruker og politiker (Sp). 
Flaa var ordfører i Birkenes kommune fra 1972 til 1992 og fylkesordfører i Aust-Agder fra 1972 til 1975. Fra 1987 til 1991 var han styreformann i Fædrelandsvennen.Flå ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1992.


== Referanser ==
Insurgentes (album)

Insurgentes er det første fullengdes albumet til musiker og plateprodusent Steven Wilson, mest kjent som frontmann i det psykedeliske/progressive rockebandet Porcupine Tree. Albumet ble innspilt over hele verden i studioer fra Mexico by til Japan og Israel, mellom januar og august 2008. Det ble gitt ut i november 2008 som en multidisk postordreutgave, med ordinær utgivelse i februar 2009. Albumet er oppkalt etter Avenida de los Insurgentes, den lengste alléen i Mexico by, der deler av albumet ble innspilt.


== Kilder ==

(en) Insurgentes (album) på Discogs
Steven Wilson

Steven John Wilson (født 3. november 1967 i Kingston upon Thames i England) er en engelsk gitarist, vokalist, låtskriver og grunnlegger av det progressive rockebandet Porcupine Tree. Han er også en selvlært produsent, lydtekniker, gitarist og keyboardspiller (samt kyndig på andre instrumenter). I tillegg til bandet Porcupine Tree har han også vært medlem av bandene Blackfield, No-Man og Bass Communion. Siden 2008 har Wilson gitt ut plater under sitt eget navn. Steven Wilson er også en aktiv produsent, og har blant annet produsert albumer for artister som Fish, Anja Garbarek, og band som Opeth og Anathema..


== Musikalske prosjekter ==
Porcupine Tree
Storm Corrosion
No-Man
I.E.M
Bass Communion
Blackfield
Storm Corrosion


== Solokarrière ==
I de siste årene har han også hatt en vellykket solokarrière under sitt eget navn.

Insurgentes (2008)
Grace for Drowning (2011)
The Raven That Refused to Sing (And Other Stories) (2013)
Hand. Cannot. Erase. (2015)
To the Bone (2017)
The Future Bites (2021)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Steven Wilson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Steven Wilson – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Steven Wilson på Internet Movie Database 
(en) Steven Wilson hos The Movie Database 
(en) Steven Wilson på Apple Music 
(en) Steven Wilson på Discogs 
(en) Steven Wilson på MusicBrainz 
(en) Steven Wilson på Encyclopaedia Metallum 
(en) Steven Wilson på SoundCloud 
(en) Steven Wilson på Spotify 
(en) Steven Wilson på Songkick 
(en) Steven Wilson på Last.fm 
(en) Steven Wilson på Genius — sangtekster 
(en) Steven Wilson på AllMusic 
Steven Wilson på Twitter 
Steven Wilson på Facebook 
Steven Wilson på Instagram 
Steven Wilson på YouTube 
Steven Wilson på Myspace 
Steven Wilson på TikTok
Centre for the Study of Civil War

Centre for the Study of Civil War (Senter for borgerkrigsstudier) var et senter for fremragende forskning med sin hovedfinansiering fra Norges forskningsråd. Sentret ble opprettet i 2003, og ble avsluttet ved utgangen av 2012.
Sentrets leder var Scott Gates, og styret ved Institutt for fredsforskning (PRIO) var også styre for senteret. Sentret var en del av PRIOs organisasjon, men nøt utstrakt autonomi.
Viktige aktører bak opprettelsen av senteret var, foruten direktøren Scott Gates, Nils Petter Gleditsch og Dan Smith (daværende direktør i PRIO).
Sentrale forskere på senteret var foruten de ovennevnte Jon Elster, Ola Listhaug, Kaare Strøm, Halvard Buhaug, Sabine Carey, Jeffrey T. Checkel, Karl Ove Moene og Håvard Hegre, som alle ledet arbeidsgrupper ved sentret.


== Eksterne lenker ==
CSCWs hjemmesider Arkivert 18. februar 2009 hos Wayback Machine.
Charlton Automatic Rifle

Charlton Automatic Rifle er et lett maskingevær fra New Zealand, designet av Philip Charlton  i 1941.
Den er en helautomatisk ombygd versjon av Lee-Enfield riflen, som en erstatning for Brengun og Lewisgun maskingevær, som det var stor mangel på i New Zealand under andre verdenskrig.
Den opprinnelige Charlton Automatic Rifle ble bygget på utgåtte Lee-Metford og Magazine Lee-Enfield rifler, fra helt tilbake fra boerkrigen. De var tenkt i bruk som halvautomat, men med mulighet for helautomatisk ild ved nødstilfeller. De brukte standard 10-patroners Lee-Enfield våpenmagasiner, eller 30-patroner Brengun magasiner. De finnes to versjoner, New Zealand versjonen designet og produsert av Charlton Motor Workshops i Hastings, og en versjon produsert i Australia av Electrolux, hvor de bygde om SMLE Mk III* riflen. De var forskjellige av utseende, men hadde samme mekanismer og funksjoner.
Omtrent 1 500 rifler ble produsert på New Zealand, hvor omtrent alle ble ødelagt i en brann kort tid etter andre verdenskrig. Det finnes kun noen få kjente eksemplarer, en på Imperial War Museum i London, en ved National Army Museum i Waiouru på New Zealand, en på Army Museum i Australia, + noen få til.


== Eksterne lenker ==
1 2 - bilder