Chaconne

Chaconne (fransk, spansk chacona, fra baskisk chocuna «lystig») er en spansk folkedans fra 1500-tallet, nært beslektet med passacaglia. Det italienske begrepet ciaccona blir ofte brukt, og andre skrivemåter som ciacona, chiaccona, ciaconia og lignende forekommer også.


== Historie ==
Chaconnen var opprinnelig en hurtig dans som oppsto i spansk folkekultur på slutten av 1500-tallet. Dansen ble utført med erotiske bevegelser og sunget med spottende tekster. Ifølge Curt Sachs er chaconnen av latinamerikansk opprinnelse og med en sanselig, vill og tøylesløs karakter. 
I kunstmusikken er chaconnen en ostinat musikkform med variasjoner over et gjentatt harmoniskjema på fire til åtte takter.
Chaconnen var stort sett bare i vanlig bruk i barokken, men ble delvis tatt fram igjen på 1800-tallet. En av de største romantiske symfoniske chaconnene er sluttsatsen i symfoni nr 4 i e-moll op. 98 av Brahms. Det vakre temaet er med små forandringer hentet fra Bach-kantaten Nach dir, Herr, verlanget mich BWV 150. Temaet presenteres av blåserne og utvikles i over 30 variasjoner med temaet tilstede i bassinstrumentene nesten hele tiden.


== Chaconne og passacaglia ==
På 1800-tallet og tidlig 1900-tall skilte en del teoretikere mellom passacaglia og chaconne. Enkelte definerte chaconne som variasjoner over et harmoniskjema, mens de definerte passacaglia som variasjoner over en bassmelodi. Siden andre samtidige teoretikere snur definisjonene på hodet må skillet regnes som tilfeldig. Heller ikke i praktisk bruk gjennom musikkhistorien er skillet klart og noen ganger kombineres de to i en enkelt komposisjon, som i Cento partite sopra passacaglia av Girolamo Frescobaldi, i den første suiten i Les Nations (1726) og i Pièces de Violes (1728) av François Couperin.


== Eksempler på chaconner ==
En av de mest kjente chaconner er sluttsatsen i Johann Sebastian Bachs partita nr 2 i d-moll fra Sonater og partitaer for solofiolin. Denne 265-takters chaconnen tar utgangspunkt i en melankolsk firetakters melodi og utvikles gjennom en fargerik musikalsk reise i både dur- og molltonearter.


=== 1600-tallet ===
Dietrich Buxtehude: Orgelchaconne i e-moll (BuxWV 160)
Dietrich Buxtehude: Preludium, fuge og chaconne i C-dur (BuxWV 137)
Jean-Baptiste Lully: Chaconne fra Phaëton (1683)
Marin Marais: Chaconne i G-dur for to gamber og continuo, no. 47 fra Première Livre de pièces de violes (1686–89)
Marin Marais: Chaconne fra suite no. 1 i C-dur i Pièces en trio pour les flûtes, violon, et dessus de violes (1692)
Marin Marais: Chaconne fra Suitte d'un goût Etranger, fra Quatrième Livre de Pièces à une et à trois violes (1717)
Claudio Monteverdi: Zefiro Torna fra Scherzi musicali cioè arie et madrigali (Venice, 1632) et tidlig eksempel på vokalmusikk sunget til en akkompagnerende chaconne.
Johann Pachelbel: Canon i D
Henry Purcell: Chacony for strykere og continuo i G-moll Z.730 (1680)


=== 1700-tallet ===
Johann Sebastian Bach: "Chaconne" fra Partita for solo fiolin nr. 2 i d-moll
François Couperin: La Favorite, Chaconne a deux tems, Troisième ordre.
Georg Friedrich Händel: Chaconne fra suite i g-moll for klaver
Jean-Philippe Rameau: L'hymen—Chaconne, scene VI fra Les fêtes d'Hébé (1739)
Tomaso Antonio Vitali: Chaconne i G-moll for solo fiolin (dubiøs>)
Silvius Leopold Weiss: Ciacona i g-moll


=== 1800-tallet ===
Johannes Brahms: Symfoni nr. 4 i e-moll, op. 98, finale


=== 1900-tallet ===
John Adams: andre sats Chaconne: Body Through Which the Dream Flows i fiolinkonsert (1993)
Benjamin Britten: Chacony, tredje sats av strykekvartett i nr. 2, i C-dur (1946)
John Corigliano: Chaconne for Violin and Orchestra
Philip Glass: Echorus for to fioliner og strykeorkester (1995)
Philip Glass: Symfoni nr. 3, tredje, langsomme sats (1995)
Gustav Holst: Chaconne fra  First Suite in Eb for Military Band (ifølge en skribent teknisk sett en passacaglia, men ifølge andre teknisk sett en chaconne)
Carl Nielsen: Chaconne, op. 32, for piano (1916–17)
Fartein Valen: Symfoni nr. 4, tredje sats (1949)


== Litteratur ==
Thomas Schmitt: Passacaglio ist eigentlich eine Chaconne. Zur Unterscheidung zweier musikalischer Kompositionsprinzipien. I Frankfurter Zeitschrift für Musikwissenschaft.Årgang. 13, 2010, ISSN 1438-857X, s. 1–18, (PDF; 364 kB).


== Referanser og noter ==