jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Veten (Bergen)

Se også andre VetenVeten er det høyeste fjellet i Åsane bydel i Bergen kommune. Fjellet har en høyde på 486 moh.
Den trondhjemske postvei passerer mellom Veten og Høgstefjellet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Veten
Gjeldssanering

Begrepet gjeldssanering er resultatet som fremkommer etter at det har vært foretatt en eller annen form for gjeldsforhandling. Gjeld kan avskrives helt eller delvis etter en gjeldsforhandling (privat eller offentlig) med kreditor eller kreditorene, etter en vurdering av debitors betalingsevne/ langsiktig gjeldshåndtering.


== Se også ==
GjeldsforhandlingGjeldsordning
Vladimir Makovskij

Vladimir Jegorovitsj Makovskij, (født 26. januarjul./ 7. februar 1846greg. i Moskva i Russland, død 21. februar 1920 i Petrograd), var en russisk kunstmaler og kunstsamler.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Makovskij var født som sønn av en kunstsamler. Faren, Jegor Ivanovitsj Makovskij, var en av grunnleggerne av Moskva kunstskole. Vladimir hadde to brødre, Nikolaj og Konstantin Makovskij, og en søster, Aleksandra og de var alle berømte kunstmalere. 
Vladimir studerte ved Moskvas skole i maling, skulptur og arkitektur. Han fullførte studiene  i 1869. 


=== Maler ===
Det påfølgende året var han en av grunnleggerne av Forbundet for vandrende kunstutstillinger, Peredvizjniki. Mange års utmerket arbeid brakte han etter hvert frem til en lederposisjon i forbundet.


=== Realismemaler ===
Makovskijs verk ble oppfattet som gjennomgående humoristiske, eller med en grovkornet ironi og avsky. I 1870-årene handlet maleriene hans i første rekke om folk i småbyen. Maleriene «Fruktpreservering» (1876), «Gratulanten» (1878) og «Druesaft-selgeren» (1879), skildrer forskjellige scener der stemningen er nøyaktig avstemt, ofte lett lattervekkende. Andre av verkene hans, slik som «Velgjøreren» (1874) og «Straffangen» (1878) er dyptfølte med sosial bevissthet. I disse kritiserer Makovskij aristokratiets falske sympatier i forhold til de fattige. Eller han retter oppmerksomheten mot undertrykkelsen og forfølgelsen som tsarens politi stod ansvarlig for.
På 1880-tallet, tiden for russisk «demokratisk» kunstmaling, laget Makovskij flere av sine mest oppskattede verk. Noen av Makovskijs fremste verk fra denne perioden er «I forværelset til forliksrådet» (1880), «Bank-kollapsen» (1881) og «Den frigitte fangen» (1882).


=== Lærer, samfunnskritiker og portrettmaler ===
I 1882 fikk Makovskij stilling som professor ved Moskvas skole i maling, skulptur og arkitektur, etter Vasilij Perovs død. Der underviste han i tolv år. Han ble da i 1894 leder ved studioet for sjangermaleri ved St. Petersburgs kunstakademi.
Fra slutten av 1880-årene begynte Makovskij å lage mer dystre verk. Svært viktige arbeid fra den perioden er «På boulevarden» (1888) og «Du skal ikke gå» (1892). Han var ellers en dyktig portrettmaler og han laget illustrasjoner til bøker.


=== På 1900-tallet ===
Etter den første russiske revolusjonen, malte Makovskij «9. januar 1905, på Vasiljev-øya» der han skildrer væpnet politi som skyter på forsvarsløse mennesker. I et annet maleri, «Ofringene på Khodyn-marken» (viser til da tusen mennesker mistet livet under kroningsseremonien av tsar Nikolaj II), sto han igjen kompromissløst på det undertrykte folkets side. Etter oktober-revolusjonen i 1917 tok han del i å føre tradisjonene i realismen over i det tidlige stadium av sosialrealismen.
Makovskij døde i Petrograd.


== Referanser ==
Vasilij Maksimov

Vasilij Maksimovitsj Maksimov (russisk: Василий Максимович Максимов; født 17. januarjul./ 29. januar 1844greg.  i landsbyen Lopino nær Novaja Ladoga i Russland, død 18. novemberjul./ 1. desember 1911greg. i St. Petersburg) var en russisk kunstmaler, et fremstående medlem av Peredvizjniki-gruppen.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Maksimov ble født inn i en bondefamilie. Han ble tidlig foreldreløs, og arbeidet i et verksted hvor de fremstilte og solgte ikonmalerier. Her lærte han å male. I 1863 begynte han å studere ved Det keiserlige kunstakademiet i St. Petersburg.


=== Maler ===
Året etter ble han medlem av et kunstnerartell dannet av P.N. Krestonovtsev, etter eksempel fra Ivan Kramskoj. Kartellet eksisterte bare et år og ble så oppløst. Maksimov malte Sykt barn (1864) på den tiden, et bilde som akademiet belønnet med en gullmedalje.
Maksimov fullførte alle kursene ved akademiet på bare tre år. I 1865 avslo han (slik gruppen på 14 ledet av Ivan Kramskoj tidligere hadde gjort) å ta del i konkurransen til akademiets store gullmedalje. Han argumenterte med at han ikke trengte å studere utenlands (det var en del av prisen), han ville heller studere den russiske landsbyen. Etter at han hadde avlagt alle prøvene ved kunstakademiet flyttet han til landsbyen Sjubino i Tver-guvernementet. Der malte han bilder fra bondelivet, og tjente ellers til livets opphold som malerlærer i en høyadelsfamilie.


=== Bondemaler ===

Maksimovs maleri Bestemors fortellinger (1867) ble vist på en Peredvizjniki-utstilling, der det vant en pris og ble kjøpt av Pavel Tretjakov. I 1872 fikk han innpass i Peredvizjniki-gruppen, og ble raskt et av gruppens mest prominente medlemmer. Ilja Repin omtalte Maksimov som «den mest uknuselige steinen i fundamentet til peredvizhnechestvo». Maksimov malte mange bilder fra bondebefolkningens hverdag.
Malerier i den realistiske stilen var ikke lengre mote i Maksimovs senere leveår. Han fortsatte likevel med å male bilder som i all hovedsak hentet motiver fra bondelivet. Til disse fantes det knapt kjøpere, og kunstneren levde et liv i fattigdom og sykdom.
Han døde i St. Petersburg.


== Se også ==
Peredvizjniki
Tretjakovgalleriet


== Referanser ==
Erik Bartnes

Erik Bartnes (født 27. november 1939 i Beitstad i Nord-Trøndelag, død 26. september 2020) var en norsk gårdbruker og politiker (Sp) som var ordfører i Steinkjer og fylkesordfører i Nord-Trøndelag.
Han vokste opp på slektsgården Øvre Bartnes i Beitstad. Faren Inge Einarsen Bartnes var gårdbruker, fylkessekretær og senere stortingsrepresentant for Senterpartiet.Erik Bartnes gikk Steinkjer offentlige landsgymnas og Mære landbruksskole før han utdannet seg til sivilagronom i landbruksøkonomi ved Norges landbrukshøgskole på Ås. Han var konsulent og avdelingsleder ved Norges Bondelags hovedkontor i Oslo frem til han overtok slektsgården i Beitstad i 1970.Han var medlem av Steinkjer kommunestyre 1980–1992 og Steinkjers ordfører 1982–1989. I 1988 ble han medlem av arbeidsgiverutvalget i Kommunenes Sentralforbund (KS). Han var i mange år forhandlingsleder for KS nasjonalt. Bartnes var leder i Nord-Trøndelag Senterparti 1990–1992, medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1992–2007, leder i Senterpartiets fylkestingsgruppe 1999–2003 og Nord-Trøndelags fylkesordfører 2003–2007. Han var den første fylkesordføreren under den parlamentariske ordningen i fylket.Han var gift med Liv Astrid Kyseth. De fikk fire barn, deriblant Inge Bartnes og Lars Erik Bartnes, som begge har vært statssekretærer.


== Referanser ==
Bagnsmoen

Bagnsmoen er en sentral del av Sør-Aurdal kommunes tusenårssted sammen med Vangen og Ulekyrkjetomta. Her er det en intakt butikk fra 1881, som i sin tid skal ha vært den største forretninga i Valdres, i flg. heftet: «Krambua på Bagnsmoen». Bagnsmoen har en vakker og sentral beliggenhet, nær Bagn kyrkje med den vakre elva Begna elv flytende langs Kjørkjevangen. (skrivemåte 1813) Mikkjel Fønhus.
Liaåsen

Liaåsen ligger på grensen mellom Nord-Aurdal og Sør-Aurdal kommune i Valdres. For å komme til Liaåsen kjører man enten opp fra Stavedalen eller opp fra Liagrenda.
Det er fra gammelt av åtte større stølsområder på Liaåsen: Dugurdssletta, Fuggelhaugen/Slette, Nystølen, Nørre og Sørre	Tørkjellstølen,	Skardsstølen,	Skålebakkatn og Søreistølatn/Brennahaugen. I tillegg er det tre mindre stølsområder: Bakomberg, Fetsetre og Haraldstølen. Det er også rester etter et gammelt teglverk på Liaåsen. Fra Liaåsen kan en blant annet gå opp til Makalaus som ligger på ca. 1099 moh.
John Ellerton

John Ellerton (født 16. desember 1826 i Clerkenwell, Middlesex, død 15. juni 1893 i Torquay, Devon) var en britisk hymnolog, salmedikter og prest som virket flere steder i England. 


== Salmer ==
Ellerton skrev eller oversatte minst 86 salmer.  Hans salme «Den dag du gav oss, er til ende» kom med i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013, oversatt til norsk av Johannes Smemo. 
I The English Hymnal with Tunes fra 1933 er han representert med sju egne salmer og to bearbeidelser:

«The day Thou gavest, Lord, is ended»
«Saviour, again to thy dear name we raise»
«This is the day of light»
«Behold us, Lord, a little space»
«God the Almighty one! King who ordainest» (vers 1 & 2 av Henry F. Chorley, 3-5 av Ellerton)
«Now the laborer's task is o'er»
«Week-day Worship»


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum Forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0, s. 1071111
Fédération Internationale de Volleyball

Fédération Internationale de Volleyball, forkortet FIVB, er en internasjonal sportsorganisasjon, godkjent av Den internasjonale olympiske komité som den eneste godkjente representant for volleyball og sandvolleyball.
FIVB leder og utvikler volleyball- og sandvolleyballspillet og arbeider for at det skal bli en ledende mediasport. FIVB ble stiftet i 1947 og har sitt sete i Lausanne i Sveits. 222 nasjonale volleyballforbund er tilsluttet FIVB.FIVB arrangerer VM i volleyball og VM i sandvolleyball. FIVB regner seg som en av de tre største internasjonale idrettsorganisasjoner med 33 millioner utøvere med lisens.


== Se også ==
Verdensrankingen i sandvolleyball


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Odalisk

Odalisk (tyrkisk Odalık) var en kvinnelig slave i et osmansk serai. Hun var assistent eller lærling hos konkubinene og hustruene, og kunne avansere i status til å bli en av dem. De fleste odalisker tilhørte det keiserlige haremet, sultanens hushold. 


== Etymologi ==
Ordet «odalisk» kommer fra is tyrkisk odalık, som betyr «kammerpike», fra oda, «kammer» eller «rom».


== Status ==

En odalisk var ikke konkubine i et harem, men det var mulig at hun senere kunne ble en. Odalisker sto nederst på rangstigen i haremet og betjente ikke sultanen, men først og fremst for konkubinene og hustruene som personlige kammerpiker. Odalisker var som oftest slaver som var gitt i gave til sultanen. Vanligvis ble en odalisk aldri sett av sultanen, men var i stedet under direkte oppsyn av hans mor, søstre, døtre eller andre kvinnelige slektninger. Hvis en odalisk var spesielt vakker, eller hadde et spesielt talent for dans eller sang, kunne hun få opptrening som en mulig konkubine. Hvis hun ble utvalgt, ville en odalisk bli trent opp til konkubine for å betjene sultanen seksuelt, og bare etter en slik seksuell kontakt ville hennes status endres, slik at hun deretter var en konkubine, hvilket var en seksuell slave.


== Senere bruk ==
I populær bruk kunne ordet odalisk utenfor den osmansk-tyrkiske konteksten også benyttes i overført betydning om en formuende manns elskerinne eller konkubine. På engelsk kalles en slik mann for en «sugar daddy».
På 1800-tallet ble odalisker en vanlige fantasifigur innenfor romantisk billedkunst som ble karakterisert som orientalisme, og ble framstilt i mange erotiske avbildninger.
Edvard Grieg skrev en sang :Odalisken synger: Nu synker Solen i Asiens Dale (1870) etter et dikt av Carl Alfred Bruun.


== Eksterne lenker ==
(en) Odalisques – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Noen portretter av odalisker
Herbert Kroemer

Herbert Kroemer (født 25. august 1928) er  professor i data- og elektroteknikk ved University of California i Santa Barbara, USA. Han mottok en doktorgrad i teoretisk fysikk i 1952 fra universitetet i Göttingen, Tyskland, med sin avhandling om varme elektron-effekter i den nye transistoren. I 2000 ble Dr. Kroemer, sammen med Zhores I. Alferov og Jack S. Kilby tildelt Nobelprisen i fysikk.
Han hadde tidlig suksess i et ganske annet emne da han sammen med Burgess og Houston i 1953 oppdaget en matematisk feil i Nordheims teori om elektron-tunnelen gjennom bilde-styrken med avrundet barriere som brukes i teorien i feltet om utslipp av elektroner. 
Herbert Kroemer arbeidet i en rekke forskningslaboratorier i Tyskland og USA og underviste i elektroteknikk ved University of Colorado fra 1968 til 1976. Han sluttet seg til UCSB-fakultetet i 1976.
Herbert Kroemer er medlem av National Academy of Engineering. Sammen med Charles Kittel er han medforfatter av den populære læreboken Thermal Physics (Termisk fysikk på norsk) som ble publisert for første gang i 1980, og som fremdeles er i bruk i dag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 2000 hos Nobelprize.org
(en) Herbert Kroemer hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 2000
Makalausfjellet

Makalausfjellet, eller bare Makalaus, er en fjelltopp som ligger på grensen mellom Sør-Aurdal og Nord-Aurdal kommune. Det har en høyde på 1 099 meter over havet, med fantastisk utsikt i alle retninger.
Flystøtta er en minnestein over to flygere som styrta den 9. mars 1949.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Turbeskivelse fra Valdres natur- og kulturpark
Mervyn Wood

Mervyn Thomas Wood (født 30. april 1917 i Sydney, død 19. august 2006 i Sydney) var en australsk roer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin, 1948 i London, 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.
Wood ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1948 i London. Han vant singelsculler foran Eduardo Risso fra Uruguay.


== OL-medaljer ==
1948  London -  Gull i roing, singelsculler
1952  Helsingfors -  Sølv i roing, singelsculler
1956  Melbourne -  Bronse i roing, dobbeltsculler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mervyn Wood – Olympics.com 
(en) Mervyn Wood – Olympic.org 
(en) Mervyn Wood – Olympedia 
(en) Mervyn Wood – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mervyn Wood – Australian Olympic Committee 
(en) Mervyn Wood – Sport Australia Hall of Fame 
(en) Mervyn Wood – Commonwealth Games Federation 
(en) Mervyn Wood – FISA
Flystøtta

Flystøtta er en minnestein over to flygere som styrta den 9. mars 1949 like ved Stavedalen i Sør-Aurdal kommune.
Den australske sportsmedaljen

Den australske sportsmedaljen (engelsk: Australian Sports Medal) er en australsk minnemedalje innstiftet i 1999 og tildelt i 2000, året da Sydney var åsted for de olympiske sommerleker og de paralympiske leker, for å hedre australske borgere som har bidratt til å gjøre landet til en ledende idrettsnasjon.


== Utforming ==
Medaljen er laget i nysølv. Den har som motiv løpebaner fra landets nasjonale friidrettsstadion i kombinasjon med stjernene i sørkorset, et australsk nasjonalsymbol som også finnes i landets flagg. Baksiden har et lignende motiv, innskrift «TO COMMEMORATE AUSTRALIAN SPORTING ACHIEVEMENT» i en bue langs øvre kant og årstallet «2000» i nedre del.Medaljen er opphengt i et gult bånd som mot høyre har fire smale, grønne stripper i ulik tykkelse. Gult og grønt er Australias sportsfarger.


== Tildeling ==
Den australske sportsmedaljen ble tildelt idrettsutøvere, trenere, tillitsvalgte i idrettsorganisasjoner og personer som på annen måte har vært involvert i organisering og drift av idrett i Australia. Det ble til sammen foretatt mer enn 18 000 tildelinger av Den australske sportsmedaljen.


== Referanser ==
Hundreårsmedaljen

Hundreårsmedaljen (engelsk: Centenary Medal) er en australsk minnemedalje innstiftet i 2001 i anledning av hundreåret for etableringen av den australske føderasjonen. De seks britiske koloniene i Australia gikk den 1. januar 1901 sammen i Australsambandet. Medaljen ble tildelt australske borgere som har ytt et særlig bidrag til det australske samfunnet og til styringen av landet. 


== Utforming ==
Medaljen har en sjutagget stjerne som motiv. En slik stjerne forekommer også i Australias flagg og kalles føderasjonsstjernen. Hver av stjernens stråler representerer en av de seks delstatene, mens den sjuende står for territoriene. I midten av stjernen er det plassert et aboriginsk motiv of rundt dette en bord med omskriften «CENTENARY OF FEDERATION 1901–2001». Medaljen har en perlerad bestående av 100 perler langs kanten. Baksiden bærer konturene av en sjutagget stjerne samt omskriften «FOR CONTRIBUTION MADE TO AUSTRALIAN SOCIETY». Medaljen er opphengt i et blått bånd, som i midten har sju striper i gult og rødt. Rødt skal representere føderasjonen, mens blått og gult står for det 21. århundre. De gule og røde stripene representerer delstatenes samling i føderasjonen.


== Tildeling ==
Hundreårsmedaljen ble tildelt personer som har bidratt med en særlig innsats i lokalsamfunnet og for fremragende innsats innen vitenskap og kunst. Medaljen ble også tildelt statstjenestemenn og politikere, som har bidratt til det australske styresettet. Medaljen ble også tildelt dem som var født før 31. desember 1901 og som opplevde å få delta i hundreårsjubileet for føderasjonen 1. januar 2001. Den generelle tildeling av medaljen fant sted i 2001, men har deretter opphørt med unntak av at medaljen fortsatt tildeles dem som fyller 100 år. I forbindelse med hundreårsjubileet ble det foretatt 15 833 tildelinger. Antallet har senere økt, som følge av tildelinger til personer som fyller 100 år.


== Referanser ==
Hope Race

Hope Race eller Hope Sled Dog Race er et internasjonalt tidligere trekkhund løp mellom Nome, Alaska og Anadyr, Russland, over Beringstredet.
Hope Race ble etablert i 1991, like etter Sovjetunionens fall, og ble sist avholdt i 2004.  Løperne tilbakela 1200 miles, men gikk faktisk ikke over Beringstredet, men ble fraktet over med båter.I 1995 ble Alaska hundekjører Bob Holder eneste person som deltok i Hope Race, Iditarod Trail Sled Dog Race, og Yukon Quest i samme år.


== Se også ==
Hundekjøring
Liste over hundekjøringsløp


== Referanser ==
Karolina Petersen

Karolina Else Frederikke Petersen (født 27. september 1924 på Toftir, død 11. oktober 2006) var en færøysk sosialarbeider, skoleforstander og politiker. Hun var medlem av Færøyenes regjering med ansvar for sosial- og kommunalsaker 1988–1989, som representant for Framsóknarflokkurin.


== Liv og virke ==
Hun var datter av skipsreder Andreas Hansen og hustru Sanna Frederikke Thorkildshøj. Hennes morfar var lagtingsmann Simon Thorkildshøj, mormorens bror var prost, lagtings- og landstingsmann Fríðrikur Petersen, og oldefaren var lagtings- og landstingsmann Johannes Petersen. På farssiden var hun kusine av lagtingsmann Adolf Hansen. Hun giftet seg i 1955 med Peter Petersen, som var sogneprest i Hvalvík i 27 år.Hun ble rammet av tuberkulose som 17-åring, og var i lange perioder innlagt på sanatorier på Færøyene og i Danmark. Det vakte interessen for sosiale problemer og rehabiliteringsarbeid. Hun la ned en stor innsats for syke, uføre og funksjonshemmede. Hun var forstander ved Færøyenes skole for barn med særskilte behov (ALV) fra 1956 til 1999 samt ved to psykiatriske sykehjem. Han var styremedlem ved Landssjúkrahúsið i Tórshavn og styreleder ved det færøyske sykehushotellet i København fra 1976 til 1986.Sammen med lagtingsmann Adolf Hansen brøt hun i 1985 med Kristiligi Fólkaflokkurin og dannet Framsóknarflokkurin. I april 1988 gikk Framsóknarflokkurin inn i regjeringen istedenfor Kristiligi Fólkaflokkurin. Karolina Petersen ble sosial- og kommunalminister. Hun sørget for bofellesskap for funksjonshemmede og for å opprette eldreråd og råd for funksjonshemmede. Framsóknarflokkurin falt ut av Lagtinget ved lagtingsvalget i november samme år. Petersen lot seg nominere til Lagtinget av Sjálvstýrisflokkurin i Suðurstreymoy i 1990 og 1994, men ble ikke valgt.Karolina Petersen ble i 2005 utnevnt til ridder av Dannebrogordenen for sitt samfunnsnyttige virke.


== Referanser ==
Vindelälvsdraget

Vindelälvsdraget er en 40 mil lang hundekjøring stafett fra Ammarnäs til Vännäsby, der Vindelälven flyter sammen med Umeälven.


== Se også ==
Vindeln
Liste over hundekjøringsløp


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Rituvík

Rituvík (IPA: [ˈɹiːtʊvʊik], foreldet dansk skrivemåte: Ridevig) er en bygd på Færøyene. Den ligger på sørøstkysten av Eysturoy. Bygda har veiforbindelse med Runavík og tilhører Runavíkar kommuna.
Rituvík lå opprinnelig i Toftirs bygdeallmenning. Stedet ble først bosatt som en utflytterbygd fra Toftir i 1873.Det første leddet i stedsnavnet Rituvík kommer av færøysk rita, krykkje.Kapellet i Rituvík ble innviet før jul i 1955.Rituvík er et godt egnet som dykkersted med sand og tett tangskog og undersjøiske klipper og kløfter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rituvík – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rituvík – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Novec 1230

Novec 1230, C6F12O, (3M Novec 1230 Fire Protection Fluid) er en miljøvennlig brannslokkevæske som ertsatter bruk av halon i gasslokkesystemer. Slokkesystemet brukes gjerne i sammenhenger hvor et tradisjonelt vannbasert sprinklersystem vil skade objektet som skal sikres, som datatekniske rom, fredete bygningsinteriører, museumsmagasiner, biblioteker og arkiver. Slokkemetoden er best egnet i bygninger hvor luftutskiftingen kan holdes på et lavt nivå. 


== Se også ==
Hypoksisk luft


== Eksterne lenker ==
Brannmannen
Alfa Brannvern AS
3M produktinformasjon
SAPPHIRE® slokkesystem
FORCE™500 slokkesystem
RBG

RBG kan referere til:

Rovernes Beredskapsgruppe, Norges speiderforbunds hjelpekorps
Roseburg Regional Airport, flyplass i USA
Riksborgerloven (Reichsbürgergesetz), raselov fra NürnbergPersoner:

Ruth Bader Ginsburg, amerikansk høyesterettsdommer


== Se også ==
RGB, fargemodell
Akie

Akie, også kalt mosiro, er en etnisk og språklig gruppe basert i Tanzania. I år 2000 var akie-befolkningen på 5268. Akiene, som andre jegere og samlere i Kenya og Tanzania, blir ofte kalt dorobo eller wandorobo.


== Referanser ==
Akiek

Akiek er en etnisk og språklig gruppe basert nord i Tanzania og sør i Kenya. I år 2000 var akiek-befolkningen på 36 869, selv om antall folk som snakker akiek-språket var så lavt som 500. 
Akiek er en undergruppe av okiek eller ogiek.
Tustumena 200

Tustumena 200 Sled Dog Race er et hundekjøring løp på Kenai Peninsula i Alaska over 200 miles. Løpet arrangeres hvert år på siste weekend i januar, med hundekjørere fra Alaska, lower 48, of internasjonalt. Tustumena 200 gir pengepremier fra $25 000 og opptil $30 000.


== Se også ==
Liste over hundekjøringsløp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Romolo Catasta

Romolo Catasta (født 26. mars 1923, død 26. mars 1985)  var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Catasta vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i singelsculler bak australske Mervyn Wood og  Eduardo Risso fra Uruguay.


== OL-medaljer ==
1948  London -  bronse i roing, singelsculler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Romolo Catasta – Olympics.com 
(en) Romolo Catasta – Olympic.org 
(en) Romolo Catasta – Olympedia 
(en) Romolo Catasta – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Romolo Catasta – Italias olympiske komité 
(en) Romolo Catasta – FISA
Lamba (Eysturoy)

Lamba, før 2011 Lambi (foreldet dansk skrivemåte: Lamhauge), er en bygd på Færøyene. Den ligger innerst i Lambavík på østkysten av Eysturoy. Lambi ligger i Runavíkar kommuna. Den 1. januar 2021 bodde det 166 personer i Lamba.Lamba er en gammel jordbruksbygd. Den er første gang nevnt i skriftlige kilder i Hundebrevet fra 1300-tallet.Bebyggelsen i Lamba ligger mer spredt enn i de færøyske bygdene som har oppstått som klyngetun. Bygda ligger i en trang dal, og nede ved fjorden er det en liten båthavn. På havna er det en stor stein som ingen ønsker å fjerne, fordi den ifølge gammel folketro er bebodd av huldufólk.Nyttårsaften 1707 sank det danske handelsskipet «Nordische Löve» i Lambavík, og skipsklokken finnes i dag i Tórshavn domkirke. Mange dykkere har lett etter skipet gjennom årene, men de har ikke funnet noe av interesse. Det sies at skipet hadde en gullskatt om bord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lambi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lambi – galleri av bilder, video eller lyd på Commons