jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bodo Bittner

Bodo Bittner (født 5. februar 1940 i Berlin, død 23. september 2012) var en vesttysk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck.
Bittner vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1976 i Innsbruck. Han var med på den vesttyske firerboben som kom på tredjeplass bak Øst-Tyskland og Sveits. De andre på laget var Wolfgang Zimmerer, Peter Utzschneider og Manfred Schumann.


== OL-medaljer ==
1976  Innsbruck -  Bronse i bobsleigh, firerbob  Vest-Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bodo Bittner – Olympedia 
(en) Bodo Bittner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Jorge Hernández Aldana

Jorge Hernández Aldana (født 1969) er en venezuelansk filmskaper og regissør som bor i Mexico by.
I 1986 begynte han å studere ved Universidad Simón Bolívar i Caracas, for å bli eletriker, men i en alder av 23 bestemte han seg for å i stedet starte en filmkarriere. I 1993 startet han på Lodz Film School i Polen. I 2002 vant han Kortfilmfestivalen i Caracas. Guillermo Arriaga som på den tiden var medlem av juryen, ble overrasket over kvaliteten på Hernandezs kortfilm og ba ham om å gjøre et prosjekt med ham i Mexico. Arriaga Hernandes bidro med å produsere hans neste kortfilm Aprendiz i 2005.
I 2007 kom Hernandez' debutfilm, The Night Buffalo (spansk: El búfalo de la noche), er basert på en roman av hans venn Arriaga. Filmen hadde premiere på Sundance Film Festival. Hernandez har også regissert flere filmprosjekter for det progressive rockebandet The Mars Volta, han har for eksempel laget musikkvideoen for deres Grammy-vinnende singel «Wax Simulacra». Han har også filmet en dokumentar om bandet.


== Eksterne lenker ==
(en) Jorge Hernández Aldana på Internet Movie Database 
(fr) Jorge Hernández Aldana på Allociné 
(en) Jorge Hernández Aldana på AllMovie 
(en) Jorge Hernández Aldana hos The Movie Database
Anonymarkitektur

Anonymarkitektur er en betegnelse som brukes om arkitektur som ikke er knyttet til navngitte formgivere - arkitektur uten arkitekt. Anonymarkitektur kan ha stor verdi både fordi bygningene er arkitektonisk gjennomarbeidede og bygget med høye, håndverksmessige kvaliteter. Disse bygningene kan fortelle om byggherrens og byggmesterens tekniske og estetiske forbilder, inspirasjon og påvirkning, regionalt og lokalt. Anonymarkitektur kan også betegnes som folkelig arkitektur som er utviklet gjennom år på bakgrunn av tradisjon, felles interesser og nytte. 
Det er viktig å legge merke til at anonymarkitektur ikke nødvendigvis er det samme som anonym arkitektur.
I Norge starter den planmessige, skolerte arkitekturen med festningsverkene som ble oppført fra midten av 1600-tallet med offisersutdannede ingeniører som ansvarlige. En egen, sivil, norsk arkitektutdannelse kom først på plass da NTH ble opprettet i 1910. Før dette valgte mange en utdannelse som bygningsingeniør eller studerte til arkitekt ved institusjoner i utlandet. Helt frem til vår tid har det vært vanligst at det er en byggmester som står for utforming, tegning og teknisk beregning av private bygninger.
Anonymarkitektur var et begrep som kom inn i språket på 1960-tallet, da tidsånden gav rom for at man ikke bare så de store, monumentale, signerte bygningene, men også oppdaget hvordan enkeltbygninger og strøksbebyggelse kunne fortelle viktige historier om en sivilisasjon, en betydelig utvikling eller en historisk hendelse. Over tid vokste det tilsynelatende betydningsløse og uinteressante til å få kulturell og historisk verdi. I mange tilfeller vil anonymarkitektur representere og gjenspeile det folkelige og folkets tenking og utvikling langt bedre enn de monumentale byggverkene – som ofte er unntak og ikke representerer det hverdagslige og allmenne.
Melkeramper i Selbu er et godt eksempel på anonymarkitektur fra Norge, et annet er de norske bondestuene og ensartet boligbygging.
I Tysfjord kommune har man i flere år arbeidet med restaureringen av Rørvik gård. Gården er et eksempel på et selvbergingsbruk og folkelig arkitektur.Anonymarkitektur har vært løftet frem av Riksantikvaren i forbindelse med markeringen av Kulturminneåret 2009.


== Se også ==
Byggeskikk


== Referanser ==
Hans Jürgen Gerhardt

Hans-Jürgen Gerhardt (født 5. september 1954), østtysk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1980 i Lake Placid.
Gerhardt ble olympisk mester i bobsleigh under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Han var med på det østtyske laget som vant konkurransen i firerbob. De andre på laget var Bernhard Germeshausen, Meinhard Nehmer og Bogdan Musiol. Sammen med Bernhard Germeshausen vant han sølv i toerbob.
Gerhardt ble verdensmester i bobsleigh tre ganger, i firerbob 1977 i St. Moritz og i både toer- og firerbob 1981 i Cortina d'Ampezzo.


== OL-medaljer ==
1980  Lake Placid -  Gull i bobsleigh, firerbob  Øst-Tyskland
1980  Lake Placid -  Sølv i bobsleigh, toerbob  Øst-Tyskland


== Eksterne lenker ==
(de) Hans Jürgen Gerhardt – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Hans Jürgen Gerhardt – Olympedia 
(en) Hans Jürgen Gerhardt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Wax Simulacra

Wax Simulacra er en Grammy Award-vinnende singel fra albumet The Bedlam in Goliath av The Mars Volta. Singelen debuterte 18. november 2007 på San Francisco's Live 105 FM. Den hadde tidligere vært spilt live av bandet under navnet «Idle Tooth». B-siden «Pulled to Bits» er en cover av en Siouxsie & the Banshees-sang.
Sangen fikk en Grammy for Best Hard-Rock Performance.


== Spor ==
«Wax simulakre» – 2:40
«Pulled To Bits» – 3:33
G. William Skinner

George William Skinner (født 14. februar 1923 i Oakland i California i USA, død 25. oktober 2008 var en ledende amerikansk antropolog och sinolog, mest kjent for sine studier av markeder og handel på den tradisjonelle kinesiske landsbygden.
Skinner gjennomførte sitt antropologiske feltarbeide i provinsen Sichuan mot slutten av  1940-årene, der han blant annet traff den svenske sinologen Göran Malmqvist, som også forsket i regionen.
Han var ved sin død professor emeritus ved University of California i Davis, og hadde tidligere undervist ved Cornell University og Stanford University. Han var tidlig en ledende talsmann for vekten av spatiale faktorer i studiet av Kina. Han redegjorde i en berømt forelesning for Association for Asian Studies i 1985 for hva han mente med dette.Hans største innflytelse ble ved de teoriene omkring Kinas fysiografiske makroregioner som han videreutviklet. Hans klassiske studie om dette tema fra tidlig i 1960-tallet er fortsatt viktig for studiet av Kinas antropologi, økonomi og geografi. Under sine siste år var han en av de drivande kreftene bak et projekt basert ved Harvard- og Fudan-universitetene ved navn China Historical Geographic Information Systems.


== Verker i utvalg ==
«Marketing and Social Structure in Rural China», i Journal of Asian Studies 24, nr. 1, 2 og 3 (1964).
«Presidential Address: The Structure of Chinese History», i Journal of Asian Studies 44, nr. 2 (1985): 271-92.


== Referanser ==
Gun Röring

Gun Margareta Röring (født 16. juni 1930 i Umeå, død 17. mars 2006 samme sted) er en tidligere svensk turner. Hun representerte Gymnastikföreningen Ryck In.
Hun deltok i OL 1952, 22 år gammel. Her vant Sverige gull i troppskonkurransen; de hadde et program der de brukte baller. Sovjetunionen på andreplass brukte ringer, på samme måte som i moderne rytmisk gymnastikk. I lagkonkurransen sammenlagt kom Sverige på 4.-plass. Individuelt kom hun på 23.-plass sammenlagt, og ble Sveriges nest beste utøver. Karin Lindberg ble lagets beste, på 17.-plass.


== Eksterne lenker ==
(en) Gun Röring – Olympedia 
(en) Gun Röring – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Profil med bilde hos Sveriges Olympiska Kommitté
Profil på DatabaseOlympics.com
Konfuciusinstituttet

Konfuciusinstituttet (kinesisk: 孔子学院; pinyin: Kǒngzǐ xuéyuàn) er et språk- og kulturinstitutt representert i et høyt antall land. Instituttet støtter undervisning i kinesisk internasjonalt gjennom sine lokale avdelinger. Instituttet, som er oppkalt etter oldtidsfilosofen Konfucius, har sitt hovedkontor i Beijing i Kina og er understilt et regjeringskontrollert organ for undervisning i kinesisk utenlands.
Ett slikt institutt ble grunnlagt som et forsøk i Tasjkent i Usbekistan i juni 2004 og det første egentlige instituttet ble innviet i Seoul i Sør-Korea i november samme år. Per juli 2010 fantes det 316 konfuciusinstitutter og 337 konfuciusklasserom i 94 land og territorier. Da er ikke konfuciusinstituttet på nettstedet «Second Life» regnet med. 
Det første Konfuciusinstituttet i Europa ble etablert i  Sverige; Nordiska Konfuciusinstitutet ved Stockholms universitet, som ble innviet av den kinesiske ambassadøren Lü Fengding den 18. februar 2005.Ettersom Konfuciusinstituttet til forskjell fra andre statsstøttede språk- og kulturinstitusjoner som Goethe-Institut eller British Council virker direkte ved universitetene er det blitt kritisert som en angivelig trussel mot den akademiske frihet.


== Referanser ==
Tåkebaklys

Tåkebaklys er en type hjelpelys på biler og andre motorkjøretøy. Som navnet sider er tåkebaklys, ett eller to, plassert bak på bilen. Enkeltlys plasseres på bilens venstre side, to lykter skal ha symmetrisk plassering. De detaljerte reglene for plassering finnes i Kjøretøyforskriften.Tåkebaklys skal betjenes med separat bryter og det skal være en egen kontrollampe som varsler føreren om at lyset er tent. Tåkebaklys skal i likhet med andre hjelpelys som f.eks tåkelys bare brukes til det formål det er bestemt for.


== Bruk av tåkebaklys ==
Riktig brukt kan tåkelys og tåkebaklys øke veisikkerheten og er en del av bilens aktive sikkerhetsutstyr.
Tåkebaklys skal bare brukes under ekstreme forhold, f.eks ved svært tett tåke (med sikt under 100 meter eller mindre) og ved tett snøfall. Detaljene i bestemmelsene om bruk varierer fra land til land. I Tyskland sier bestemmelsene under 50 meters sikt kombinert med en regel som sier at maksimalhastigheten i slike tilfeller er 50 km/t. I Belgia er siktgrensen 100 meter. I Frankrike er det ikke angitt en spesifikk siktgrense, men bruk av tåkebaklys i regn er forbudt. Kommer nedbøren som regn, vil det sterke, røde lyset og lysrefleksene i regnvannet kunne virke blendende på andre trafikanter, spesielt bakenforkjørende. 
Grunnregelen for all lysbruk er at man ikke må blende andre trafikanter med lysutstyr. Dette impliserer i praksis at så snart føreren av en bil med tente tåkebaklys ser lysene fra en bakenforkjørende i bakspeilet, skal tåkebaklyset slås av. Tåkebaklys bør av samme grunn også slås av i det man kjører forbi et annet kjøretøy. Det kan slås på når man ikke lenger har andre bakenforkjørende. 
Forelegget for feil bruk av lysutstyr i Norge er 2 000 kroner.


== Referanser ==
Gastroenterologi

Gastroenterologi (fra gresk gastros, «mage», enteron, «tarm» og logos, «fornuft») er læren om fordøyelsessystemet og dets organer og sykdommer i disse. Gastroenterologi er en underdisiplin i indremedisin, en del av klinisk medisin. 
Videreutdanningen til gastroenterolog tar vanligvis 6 år etter medisinstudiet.
Typiske sykdommer som blir behandlet i gastroenterologien er:

Kronisk-inflammatorisk tarmsykdom (bl.a. Crohn sykdom og Ulcerøs Kolitt)
Cøliaki
Kreft i spiserør, mage, tarm, lever, galleblære og bukspyttkjertel
Infeksjoner i mage-tarmsystemet
Pankreatitt
Galleblæresykdommer og gallestein
Leversykdommer (f.eks. hepatitt, primær skleroserende kolangitt)
Gastroøsofageal reflukssykdom, dyspepsi, øsofagitt og gastritt
SvelgforstyrrelserTypiske undersøkelser utført i gastroenterologien:

Endoskopi (gastroskopi, colonoskopi, sigmoidoskopi osv.)
ERCP (endoskopisk retrograd kolangiopankreatoduodenoskopi)
CT og MRI
Barium-kontrast røntgen


== Kjente gastroenterologer ==
Burill Bernhard Crohn
Barry Marshall
Robin Warren
Adolph Kussmaul
William Beaumont


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norske doktoravhandlinger om gastroenterologi, i fulltekst
Chrétien-Louis-Joseph de Guignes

Chrétien-Louis-Joseph de Guignes (født 1759, død 1845) var en fransk diplomat og reisende med sinologiske interesser. Han var sønn av Joseph de Guignes.
Han ble blant annet medlem av Académie des sciences de l'Institut de France (seksjonen for geografi og navigasjon) og av Académie des inscriptions et belles-lettres. 
I 1784 begav Guignes seg til Kina. Som tolk ledsaget han i 1794
en nederlandsk sendeferd til Beijing som ble ledet av Isaac Titsingh. Han
utgav etter sin hjemkomst Voyage a Pékin ... . 
Han utgav også en lett bearbeidet versjon av fransiskanerpateren Basile da Glemonas (1648–1704) Dictionnaire Chinois, Français et Latin, ... . Dette gjorde han på oppdrag av keiser Napoleon. Han gjorde imidlertid ikke oppmerksom på at verket ikke var hans eget. Kort etter at det ble utgitt, ble forholdet oppdaget – Guignes hadde ikke gjort særlig mer enn å bruke et annet sorteringssystem (system for oppføring «alfabetisk») enn det pater Basile da Glemona hadde benyttet. Forholdet ble sterkt kritisert av professor Jean-Pierre Abel-Rémusat (1788–1832).


== Verker ==
Voyage a Pékin, Manille et l'Ile de France. Paris: Imprimerie Impériale, 1808.
Dictionnaire Chinois, Français et Latin, le Vocabulaire Chinois Latin. Paris: Imprimerie Impériale, 1813.


== Referanser ==
Lingala

Lingala (lingala: Lingála) er et bantuspråk i nigerkongo-familien som snakkes i Den demokratiske republikken Kongo og Republikken Kongo. Det er offisielt i begge disse landene, og det er omtrent 8 millioner andrespråksbrukere i tillegg til de to millioner morsmålsbrukerne. Det brukes også til en viss grad i Angola og Den sentralafrikanske republikk.


== Historie ==
Lingala stammer fra bobangi, et språk som ble snakka langs elva Kongo mellom Lisala og Kinshasa. Bobangi fungerte som et regionalt handelsspråk før opprettelsen av Fristaten Kongo. I det nittende århundrets to siste tiår, før Leopold II av Belgias styrker erobra området og begynte kommersiell utnytting av det, økte bruken av bobangi. Språket ble lært av og påvirka av vestlige mellommenn og tolker. Koloniadministrasjonen, som trengte et fellesspråk for regionen, begynte å bruke språket til misjons- og administrative formål, og kalte det bangala for å skille mellom det og det gamle bobangi. Språket utvikla naturlig nok trekk vanlige for andre pidginspråk; til forskjell fra andre lokale bantuspråk er setningsstrukturen, ordstillinga og lydsystemet forenkla, og de som snakker det låner ofte ord og konstruksjoner fra andre språk de kan.
Rundt århundreskiftet 1900 begynte misjonærer fra CICM et prosjekt for å «rense» språket, og gjøre det til et «rent bantuspråk» igjen. Bruken av lingala har med årene vokst i takt med innflytelsen til språkets hovedområde, Kinshasa.


== Fonologi ==


=== Vokaler ===
Lingala har sju vokalfonemer, fordelt på fremre og bakre vokaler.


=== Konsonanter ===
Der konsonanter opptrer i par er den til høyre stemt.


=== Toner ===
Lingala er et tonespråk, dvs. at tone er betydningsskillende i minimale par. Språket har to toner, vanlig (lav) og høy. Høy tone markeres i skriftspråket med akutt aksent (´). Eksempler på minimale par er moto «menneske» mot motó «hode», kokoma «å skrive» mot kokóma «å ankomme».


== Grammatikk ==
Som alle andre bantuspråk har lingala et substantivklassesystem der substantiv klassifiseres etter hvilket prefiks de har og hvilke prefiks de utløser i samsvarsbøying. Tabellen under viser substantivklassene i lingala, og bruker tallsystemet som er vanlig i beskrivelsen av bantuspråk (se bantuspråk for mer informasjon).

De enkelte klassene utgjør par av entall/flertall. Oddetallsklassene 1–9 tar partallsklasseen 2–10 i flertall. «Unntak» fra dette er at mange husholdningsord i klasse 9 tar prefiks fra klasse 2 (lutu «skje», balutu «skjeer»). Ord i klasse 11 tar som regel klasse 10 i flertall. De fleste ord i klasse 14 (mengdeord, abstrakter) tar som regel ikke flertall.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lingala - UCLA Language Materials Project, University of California Los Angeles (UCLA).
Innføring i lingala (fransk)
Iman (modell)

Iman Mohamed Abdulmajid (somali: Iimaan Maxamed Cabdulmajiid; arabisk: arabisk: ايمان محمد عبد المجيد‎; født 25. juli 1955), profesjonelt kjent som Iman («tro» på arabisk), er en somalisk-amerikansk motemodell, skuespiller og entreprenør. En pionerer innenfor feltet med etnisk kosmetikk, og dessuten kjent for sitt veldedighetsarbeid.
Hun er enke etter den britiske rockemusikeren David Bowie, som hun giftet seg med i 1992.


== Liv og virke ==
Hun gikk på videregående skole i Egypt og senere bodde hun i Kenya der hun studerte statsvitenskap ved Universitetet i Nairobi.
Iman er muslim og snakker flytende arabisk, engelsk, fransk, italiensk og somalisk. Mens hun gikk på Universitetet i Nairobi ble Iman oppdaget av den amerikanske fotografen Peter Beard, og senere flyttet hun til USA for å starte på sin modellkarriere. Hennes første oppdrag som modell var for bladet Vogue i 1976. Iman ble en umiddelbar suksess innen moteverdenen og ble ofte brukt av kjente designerne som Gianni Versace, Calvin Klein og Yves Saint-Laurent.
Iman er også aktivt engasjert i flere veldedige organisasjoner og opptrer noen ganger som talsmann for organisasjonen Keep a Child Alive samtidig som hun arbeider tett med organisasjoner som Children's Defense Fund.


== Privatliv ==
Iman giftet seg for første gang i en alder av atten år med en ung somalisk mann som hun hadde forelsket seg i. Ekteskapet endte et par år senere da hun flyttet til USA for å begynne på sin modellkarriere. I 1977 giftet hun seg igjen med den amerikanske basketballspilleren Spencer Haywood. De fikk datteren Zulekha Haywood som ble født i 1978. De to skilte seg i februar 1987. Den 24. april 1992 giftet Iman seg med den britiske musikeren David Bowie. De har en datter sammen som heter Alexandria Zahra «Lexi» Jones (født 15. august 2000).


== Bibliografi ==
I Am Iman (2001)
The Beauty of Color (2005)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted Arkivert 20. desember 2013 hos Wayback Machine.
(en) Iman på Internet Movie Database 
(fr) Iman på Allociné 
(en) Iman på AllMovie 
(en) Iman hos Turner Classic Movies 
(en) Iman hos The Movie Database 
Iman Cosmetics
Basile da Glemona

Basile da Glemona (Basile Brollo, født 1648 i Gemona i Italia, død 1704) var en katolsk prest og kinamisjonær tilhørende fransiskanerordenen. Han ble en dyktig kjenner av kinesisk skrift og språk. 
For å hjelpe sine medarbeidere på misjonsmarken forfattet han en omfattende ordbok som han gav tittelen «Han-Yise Si-Yi – vestlig (europeisk) forklaring av de kinesiske skrifttegn». Denne ordboken ble raskt ettertraktet, og ble utbredt i store deler av Asia på grunn av sin praktiske oppbygning. 
Hundre år etter hans død ble verket også plagiert av Louis-Joseph de Guignes i Frankrike. Guignes nevnte ikke den opprinnelige forfatters navn, skjønt hans eget bidrag begrenset seg til en annerledes organisering av oppslagene – og hyppige avskriftsfeil. 


== Litteratur ==
Flavia Cuturi: In nome di Dio. L'impresa missionaria di fronte all'alterità,, Meltemi Editore srl, 2004, ISBN 88-8353-348-8
Pietro Cappellari: Vita breve del P. Basilio Brollo da Gemona francescano riformato missionario e vicario apostolico del Xensì nella China, Tip. Jacob e Colmegna, 1871
Simonetta Polmonari: Padre Basilio Brollo da Gemona in dialogo con la cultura cinese, Biblioteca di Studi Ecumenici 8, Vicenza, 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
books.google.de
Gallisk

Gallisk er et eldre keltisk språk som ble snakket i deler av Europa så sent som i Romerrikets tid. I snever forstand er gallisk det språket som ble snakket av keltiske innbyggere i Gallia (moderne Frankrike, Belgia og nordlige Italia). I videre forstand utgjør det varianter av det keltiske språk som ble snakket over det meste av Sentral-Europa («østkeltisk»), deler av Balkan, og Anatolia (galatisk), og som det er antatt var meget beslektet med. Det mer avvikende lepontisk i nordlige Italia har tidvis blitt gruppert under gallisk.Sammen med lepontisk og keltiberisk som ble snakket på den iberiske halvøy utgjør gallisk geografisk sett fastlandskeltiske språk. De nøyaktige lingvistiske slektskapene blant dem, foruten mellom dem og moderne øykeltiske språk, er usikker og gjenstand for akademisk debatt i og med den knappe dokumentasjonen.
Gallisk er dokumentert i rundt 800 inskripsjoner, mange av dem fragmentariske, inkludert kalendere, skrift på potteskår, gravmonumenter, korte dedikasjoner til guddommer, innskrift på mynter, utsagn om eierskap, og andre tekster, muligens tavler med forbannelser og besvergelser. Galliske tekster ble først skrevet med gresk alfabet i det sørlige Gallia og i en rekke gammelitaliske alfabet i nordlige Italia. Etter den romerske erobringen av disse regionene, ble det latinske alfabetet innført som skriftkode. Gallisk ble fortrengt av vulgærlatin og en rekke germanske språk fra 400-tallet og framover.


== Historie ==
De tidligste kontinentale keltiske nedskrivningene som kan dateres til så tidlig som 500-tallet f.Kr., er leptoniske. De ble funnet i Gallia Cisalpina, og var i form av det etruskiske alfabetet. Nedskrivninger med det greske alfabetet har blitt datert til å være fra 200-tallet f.Kr. Disse ble funnet nær munningene til elven Rhône. Senere nedskrivninger som skriver seg fra romersk gallisk, har stort sett vært skrevet med det latinske alfabetet.
Gregorius av Tours skrev på 500-tallet at det fantes noen innbyggere fra hans region som fortsatt kunne snakke gallisk.


== Grammatikk ==


=== Tallord ===
Som man kan forvente etter mange års utvikling, er gallisk mer likt latin enn de moderne keltiske språkene er like romanske språk i dag.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eska, Joseph F. (2008a): «Continental Celtic» i: Woodard, Roger D.: The Ancient Languages of Europe, Cambridge: Cambridge UP, s. 165–188
McCone, Kim (1996): Towards a relative chronology of ancient and medieval Celtic sound change, Maynooth
Stifter, David (2012): Old Celtic Languages (lecture notes), Københavns Universitet
Watkins, Calvert (1999): «A Celtic miscellany» i: Jones-Blei, K. et al.: Proceedings of the Tenth Annual UCLA Indo-European Conference, Los Angeles 1998, Washington: Institute for the Study of Man, s. 3–25


== Eksterne lenker ==
Gaulish language, av L.A. Curchin
two sample inscriptions, TITUS
Bogdan Musioł

Bogdan Musiol (født 25. juli 1957 i Świętochłowice i Polen) er en østtysk bobsleighkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1980 i Lake Placid, 1984 i Sarajevo, 1988 i Calgary, 1992 i Albertville og 1994 på Lillehammer.
Musiol ble olympisk mester i bobsleigh i Lake Placid i 1980. Han var med på det østtyske laget som vant konkurransen i firerbob foran Sveits. De andre på laget var Bernhard Germeshausen, Meinhard Nehmer og Hans Jürgen Gerhardt. Sammen med Meinhard Nehmer vant han bronse i toerbob.
Han vant siden fem sølvmedaljer i de tre neste olympiske vinterleker, i både toer- og firerbob i Sarajevo i 1984 og i Calgary i 1988, og i toerbob i Albertville i 1992.
Musiol ble verdensmester i bobsleigh tre ganger, i firerbob 1978 i Lake Placid, i toerbob 1989 i Cortina d'Ampezzo og i firerbob 1991 i Altenberg.
Bogdan Musiol er far til skihopperen Julian Musiol.


== OL-medaljer ==
1980  Lake Placid -  Gull i bobsleigh, firerbob  Øst-Tyskland
1984  Sarajevo -  Sølv i bobsleigh, toerbob  Øst-Tyskland
1984  Sarajevo -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Øst-Tyskland
1988  Calgary -  Sølv i bobsleigh, toerbob  Øst-Tyskland
1988  Calgary -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Øst-Tyskland
1992  Albertville -  Sølv i bobsleigh, firerbob  Tyskland
1980  Lake Placid -  Bronse i bobsleigh, toerbob  Øst-Tyskland


== Eksterne lenker ==
(de) Bogdan Musiol – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Bogdan Musiol – Olympics.com 
(en) Bogdan Musiol – Olympedia 
(en) Bogdan Musiol – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bogdan Musiol – databaseOlympics.com (arkivert)