jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Romanias riksvåpen

Romanias riksvåpen ble vedtatt i sin nåværende from av nasjonalforsamlingen 10. september 1992.
Riksvåpenet er  et blått skjold med en gull ørn med røde klør og nebb. Ørnen holder et kors i nebbet, et sverd i høyre klo og et septer i venstre klo. Ørnen er dokumentert brukt første gang av Vladislav I av Valkia 1368. Sverdet symboliserer Moldovas  legendariske fyrste Stefan III (1437–1504). Septeret står for Mikael den modige som i 1600, for første gang, forente de rumenske fyrstedømmene Transilvania, Valakia og Moldova i en kortvarig union.
På ørnen er det et hjerteskjold med fem felter. Hvert av feltene har våpenet til en av de historiske rumenske provinsene.

Første felt representerer Valakia: I blått den samme ørnen som i hovedskjoldet, omgitt av en sol og en halvmåne.Andre felt viser Moldovas våpen: I rødt et svart uroksehode under en femtakket gull stjerne. Til heraldisk høyre en sølv rose, til venstre en sølv halvmåne.Tredje felt representerer Banatet: I rødt en gull bro fra den romerske keiseren Trajan. Under den er Donaus blå bølger . Fra brua er det en gull oppstigende løve som svinger en sølv krumsabel.Fjerde felt står for Transilvania, medregnet grenseområdene Maramureș' og Crișana. Feltet er igjen delt i blått og gull av en smal rød bjelke. I øverste felt en oppstigende sølv ørn under en sol og en halvmåne. I nederste felt er Transilvanias syv (4 over 3) røde tårn (borger) (Siebenbürgen).Nederste spiss har i blått to nedvendte delfiner som siden 1880 symboliserer landets maritime region Dobrudsja.


== Historisk utvikling ==
Riksvåpenet var opprinnelig kongedømmet Romanias våpen fra 1921. I ny form er kongekronen fjernet. Kongehusets, Huset Hohenzollerns, kvadrerte skjold er også fjernet.
Lene G. Storløkken

Lene Glesåsen Storløkken (født 20. juni 1981 i Lørenskog) er en norsk tidligere fotballspiller. Hun er tvillingsøster til Hege Storløkken som også er tidligere fotballspiller. Tidligere klubber er Athene Moss, Setskog/Høland og Kurland.
Hun har spilt 15 A-landskamper på landslaget, og scoret ett mål – mot Finland i Algarve Cup. Storløkken har også spilt 45 kamper for fire norske aldersbestemte landslag. Hun har to seriesølv og cupsølv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lene Storløkken – Olympedia 
(en) Lene Storløkken – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lene Storløkken – FIFA 
(no) Lene Storløkken – Norges Fotballforbund 
(de) Lene Storløkken – Soccerdonna 
(en) Lene Storløkken – FBref
Kija

Kija (russisk: Ки́я) er ei elv i Tomsk og Kemerovo oblast i Russland. Den er ei sideelv til Tsjulym (i Obs nedbørfelt). Elva er 548 kilometer lang og har et nedbørfelt på 32 200 km². Elva har sitt utspring i fjellkjeden Kuznetskij Alatau og renner i en nord-nordvestlig retning. Den munner ut i Tsjulym rundt 40 kilometer oppstrøms fra byen Asino.  
De viktigste sideelvene er fra høyre: Tjazjin og Tsjet, og fra venstre: Kozjakh og Antibes.
Byen Mariinsk ligger ved Kija.


== Referanser ==
Rød flaggmåler

Rød flaggmåler (Catarhoe rubidata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne broket fargete arten er ganske sjelden i Norge og er listet som kritisk truet (CR) i Norsk rødliste for arter 2021.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 22 – 27 mm), slank, brokete farget måler. Den kan kjennes på den rødlige fargen og på at forvingenes brede tverrbånd er nesten helt hvitt i den ytre og bakerste delen. Forvingens grunnfarge er kanelbrun til rødlig brun. Vingen er grå ved roten. Rundt midten har den et bredt tverrbånd som er mørkt langs kantene, nesten helt hvitt i den bakerste og ytre delen og ellers lys grått. Ytterkanten av tverrbåndet er sagtakket i den bakerste halvdelen. Begge vingepar har smalt mørke ytterkanter. Bakvingen er silkeaktig gråhvit. Larven er ganske slank, naken og gulbrun på farge.


== Levevis ==
Arten lever i åpen skog, buskmarker og enger. Den er forholdsvis varmekjær. Larvene lever på ulike arter av maure (Galium spp.), spesielt gulmaure. Biotopen er tørre enger med vertsplanten. De voksne målerne flyr om natten i juni – juli.


== Utbredelse ==
Arten finnes over det meste av Europa, men er stort sett sjelden over alt. Den forekommer også i Midtøsten. Arten er kjent fra 7 lokaliteter ved Oslofjorden, spesielt midtre deler (Østfold, Akershus og den østlige delen av Buskerud), dessuten er det én lokalitet i Hole i Buskerud. Den er meget sjelden og antatt å være sterkt utryddingstruet.


== Rødlistevurdering ==
Arten trues av nedbygging, gjengroing og slitasje. I Sverige har arten gått sterkt tilbake på grunn av at engene der den lever, gror igjen. Artens forekomster er utsatt for reduksjon og fragmentering. Arten rødlistes som kritisk truet CR.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) rød flaggmåler i Encyclopedia of Life 
(en) rød flaggmåler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rød flaggmåler hos Artsdatabanken 
(sv) rød flaggmåler hos Dyntaxa 
(en) rød flaggmåler hos Fauna Europaea 
(en) rød flaggmåler hos NCBI 
(en) Kategori:Catarhoe rubidata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
UK moths, Catarhoe rubidata
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site
Agilulfingerne

Agilulfingerne var en adelsslekt som styrte hertugdømmet Bayern på vegne av de merovingiske kongene i Frankerriket fra rundt 550 og fram til 788. En slektsgren av agilulfingerne hersket også det langobardiske kongerike i nordlige Italia periodisk fra 616 til 712. De er omtalt som det ledende dynasti i Lex Baiuvariorum (ca. 743). Opprinnelsen til agilulfingerne er uklar, men deres status var beskrevet som høy i Lex Baiuvariorum. I henhold til denne lovteksten hadde slekten arverett til å styre Bayern: «Hertugen, som presiderer blant folket i Bayern, har alltid vært og vil alltid være slekten til agilulfingerne (de genere Agilofingarum) som kongene av forgjengere har gitt til dem...»  Deres sete var i Regensburg.
Dynastiets eponymiske stamfar er Agilulf,  en delvis legendarisk fyrste hos den germanske stammen sveberne, og en etterkommer av Hermenrik (død 441), en svebisk konge av Galicia. Denne stamfaren er muligens identisk med en Agilulf som var administrator av den vestgotiske kong Teoderik II og henrettet i 457.Den første hertugen som er identifisert med agilulfingerne i tysk historieforskning er Garibald I (Gariwald), som styrte i tiden fra 555 til 591. Imidlertid har moderne forskning stilt seg tvilende til hans medlemskap i denne slekten, noe som gjør Tassilo I (styrte i tiden 591–610) til det første sikre medlemmet av slekten.Agilulfingerne hadde nære bånd til merovingerne. Garibald I giftet seg med Waldrada, enken etter kong Teodebald I, i 555 etter at hennes ekteskap med Klotar I ble avlyst på grunnlag av konsangvinitet (for nært slektskap). Da agilulfingernes skjebne var knyttet til merovingerne, motsatte de seg veksten karolingerne som først ble makten bak den merovingsk tronen, deretter avsatte merovingerne på tronen i Frankerriket, og til sist også fjernet agilulfingerne fra makten i Bayern.
I 789 kom Karl den store. Han hevdet at Tassilo III, hertug av Bayern, var en uegnet og uskikket hersker da han hadde brutt sin ed og således var en opprørsk vasall. Anklagene var overdrevet, men Tassilo ble uansett avsatt og plassert i forvaring i klosteret i Jumièges. I 794 ble Tassilo tvunget til frasi seg alle krav og rettigheter til Bayern for seg selv og sin slekt ved kirkemøtet i Frankfurt; han overførte formelt alle rettigheter han hadde til den frankiske kongen. Som kongen hadde gjort med Sachsen, ble Bayern inndelt i franske grevskap.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oman, Charles (1914): The Dark Ages, 476–918. London: Rivingtons. ASIN B008WI02H8.
Pearson, Kathy Lynne Roper (1999): Conflicting Loyalties in Early Medieval Bavaria. Aldershot: Ashgate Publishing. ISBN 978-0754600114.
Christin Magnussen

Christin Magnussen (født 27. april 1970 i Fredrikstad) er en norsk tidligere håndballspiller. Hun er mest kjent fra sin periode hos Bækkelagets Sportsklub, der hun spilte 80 kamper.


== Bakgrunn ==
Magnussen er eldst av tre søsken i en idrettsfamilie fra Fredrikstad, der hennes to yngre brødre ble ishockeyspillere. Trond Magnussen har flere sesonger som profesjonell spiller fra både Sverige og Tyskland, mens yngste bror, Ole Morten Magnussen, hadde mange sesonger i eliteserien, hovedsakelig for Stjernen.
Magnussen er adjunkt med utdanning fra Norges idrettshøgskole, og har siden 2004 arbeidet som lærer ved Bjerke videregående skole i Oslo, på utdanningsprogram for idrettsfag. Ved skolen er hun prosjektkoordinator for Kompetansesenteret for Idrett og Fysisk aktivitet, som er etablert for å synliggjøre skolen som kunnskapssenter og inkluderende møteplass.I 2003 var Magnussen ansatt i Oslo Idrettskrets som leder for Gatekamppatruljen i Oslo. I sesongen 2005 – 2006 var hun trener for damelaget til Hadelandsklubben Lunner IL sammen med Stig Quille.


== Se også ==
Liste over kjente pedagoger ved Bjerke videregående skole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
KIFA-Bjerke.no med profil for Magnussen og de andre kursholderne
José Manuel Pinto

José Manuel Pinto (født (8. november 1975 i El Puerto de Santa María i Cádiz) er en spansk fotballspiller. Pinto har tidligere spilt for Celta Vigo og FC Barcelona. Pinto var lånt ut til Barcelona 2007/2008-sesongen, men Barcelona signerte han på permanent vis 30. mai 2008. Pinto fikk sin debut for Barcelona mot Deportivo de La Coruña.


== Eksterne lenker ==
(en) José Manuel Pinto – UEFA 
(en) José Manuel Pinto – Transfermarkt 
(en) José Manuel Pinto – WorldFootball.net 
(en) José Manuel Pinto – FootballDatabase.eu 
(en) José Manuel Pinto – Soccerway 
(en) José Manuel Pinto – FBref 
(es) José Manuel Pinto – as.com
Seydou Keita

Seydou Keita (født 16. januar 1980 i Bamako) er en malisk fotballspiller som for tiden spiller for AS Roma. Keita ble kjøpt opp av FC Barcelona 26. mai 2008 for 14 millioner euro, og han signerte en fireårskontrakt som har en utkjøpsklausul på 90 millioner euro. Han spilte 120 kamper i klubben før han gikk over til Valencia FC. Sedou Keita har spilt proff-fotball siden han var 20 år. Han er fetteren til Mohamed Sissoko. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Seydou Keita – FIFA 
(en) Seydou Keita – UEFA 
(fr) Seydou Keita – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Seydou Keita – LÉquipe 
(en) Seydou Keita – Transfermarkt 
(en) Seydou Keita – national-football-teams.com 
(en) Seydou Keita – WorldFootball.net 
(en) Seydou Keita – FootballDatabase.eu 
(en) Seydou Keita – Soccerway 
(en) Seydou Keita – FBref
Karl Theodor Menke

Karl Theodor Menke (født 13. september 1791 i Bremen, død 1861 i Bad Pyrmont) var en tysk lege og botaniker. Mest kjent er han som forsker på snegler.
Menke studerte medisin ved universitetet i Göttingen og jobbet som lege ved et kurbad i Bad Pyrmont. Han grunnla i 1844 verdens første vitenskapelige snegletidsskrift Zeitschrift für Malakozoologie (fra 1854 Malakozoologische Blätter). Han var redaktør i tidsskriftet sammen med Ludwig Georg Karl Pfeiffer.
Menke bygde gjennom sitt liv opp en stor samling av sneglehus. Noen av hans viktigste verk er nettopp kataloger over denne samlingen. Etter hans død ble samlingen hans kjøpt av forhandleren M.J. Landauer i Frankfurt am Main og solgt til private samlere.
Snegleartene Cerithium menkei og Natica menkeana er oppkalt etter ham.


== Bibliografi ==
Karl Theodor Menke (1814). Dissertatio inauguralis botanico-Philologico-Medica de Leguminibus Veterum: Part. Prima, quam illustris medicorum ordinis consensu et auctoritate in Academia Georgia Augusta, quum summos artis medicar et chirurgicae honores assepisset. Dieterich. 
Karl Theodor Menke (1814). De leguminibus veterum. Dietrich. 
Lu Jurine, Ludwig Jurine, Louis Jurine, Karl Theodor Menke og Friedrich-Ludwig Kreysig (1816). Abhandlung über die Brustbräune. Hahn. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Karl Theodor Menke (1818). Pÿrmont und seine Umgebungen, mit besonderer Hinsicht auf seine Mineralquellen ... Mit einer topographisch-petrographischen Charte. Uslar. 
Karl Theodor Menke (1824–1825). Lage, Ursprung, Namen, Beschreibung, Alterthum, Mythus und Geschichte der Extersteine. 
Karl Theodor Menke (1825). Versuch einer näheren Geologischen, Geognostischen und oryktognostischen Erörterung des Fürstenthums Pyrmont. Hermannschen Schriften. 
Karl Theodor Menke (1829). Verzeichniss der ansehnlichen Conchylien-sammlung des Freiherrn von der Malsburg... H. Gelpke. 
Karl Theodor Menke (1830). Synopsis methodica molluscorum generum omnium et specierum earum, quae in Museo Menkeano adservantur: cum synonymia critica et novarum specierum diagnosibus. G. Uslar. 
Karl Theodor Menke (1835). Die Heilkräfte des Pyrmonter Stahlwassers... Georg Uslar. 
Karl Theodor Menke (1840). Pyrmont und seine Umgebungen: mit besonderer Hinsicht auf seine Mineralquellen. Weinholt. 
Karl Theodor Menke og Johann Georg Christian Lehmann (1843). Molluscorum Novae Hollandiae specimen. Hannover: Libraria Aulica Hahniana. 
Karl Theodor Menke (1843). Lydiaca. Dissertatio ethnographica. 
Karl Theodor Menke (1854). Drei Anforderungen an die Gesellschaft deutscher Naturforscher und Aerzte und deren Begründung. 
Heinrich August, Ludwig Wiggers og Carl Theodor Menke (1857). Chemische Untersuchung der Pyrmonter Eisensäuerlinge. 
Karl Theodor Menke (1857). Antiquissimorum Quorundam Scriptorum, qui vim AC Salubritatem Aquarum Pyrmontanarum Illustrarunt Recensum Exhib. Car. Theod. Menke. 
Karl Theodor Menke (1981). Lage, Ursprung, Namen, Beschreibung, Altertum, Mythus und Geschichte der Extersteine. Verlag der Manufactur. ISBN 3880800073.
Dverghamster

Dverghamster (Phodopus) er en slekt med små gnagere i hamsterfamilien. Det finnes tre ulike typer dverghamster, Campbell, Sibirsk/Vinterhvit og Roborowski dverghamster. Alle ligner på den «vanlige» hamsteren, men er mye mindre, 8–10 cm for Campbell og Sibirsk/Vinterhvit dverghamster og bare 5–7 cm for Roborowski. En dverghamster blir 1 1/2 - 3 år gammel.
Den Sibirske/Vinterhvite og Campbells varianten av dverghamster kan pare seg og få avkom, men det er ikke anbefalt, da avkommet vil få dårlig helse. Disse to er vanligst å ha som kjæledyr. Alle dverghamstere som er kjøpt uten stamtavle er hybrider mellom Campbells og Sibirsk/Vinterhvit. For å være sikker på at dverghamsteren ikke er hybrid må man kjøpe fra seriøs oppdretter som kan vise til rene linjer via stamtavle.
Dverghamstre er kresne i matveien, og spiser for det meste frø og nøtter.
Grunnen til at de heter hamster er at de lagrer mat i kinnene sine, altså hamstrer.


== Arter ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Dverghamster i Encyclopedia of Life 
(en) Dverghamster i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dverghamster hos Fossilworks 
(en) Dverghamster hos ITIS 
(en) Dverghamster hos NCBI 
(en) Kategori:Phodopus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phodopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Bengt Eidem

Bengt Trygve Eidem (født 1. juli 1977 i Trondheim) er en norsk kommunikasjonsdirektør og tidligere politiker (H). 


== Familie og karriere ==
Han vokste opp på Byåsen i Trondheim som sønn Per Eidem og Kristin Ramberg. Han bor i Trondheim, og er samboer med politietterforsker Kristin Onsøien, som han har barn med.Han gikk allmennfaglig linje ved Adolf Øiens skole 1993–1996, deretter avtjente han verneplikten og gikk Luftforsvarets befalsskole og Politihøgskolen. Han har også ex.phil. og diverse fag fra TØH.Eidem meldte seg inn i Unge Høyre i 1992. Han var formann i Sør-Trøndelag Unge Høyre 1996–1998, ansatt som valgkampsekretær i Nord-Trøndelag Høyre i 1997 og medlem av Unge Høyres sentralstyre 1998–2002. Eidem var innvalgt i Trondheim bystyre 1995–1999 og 2007–2011, den første perioden som bystyrets yngste representant.Eidem var politibetjent i Moss 2003–2004, politisk rådgiver for statsråd Kristin Krohn Devold i Forsvarsdepartementet under Bondevik-regjeringen 2004–2005, analytiker i PST 2005–2007, kommunikasjonsrådgiver i Røe kommunikasjon i Trondheim 2007–2010, presseoffiser ved den norske ISAF-styrken i Meymaneh i Afghanistan i 2008, fagsjef for samfunnskontakt i Norsk olje og gass 2010–2013 og seniorrådgiver for samfunnskontakt i Statoil 2013–2016. I 2016 gikk Eidem til stillingen som kommunikasjonsdirektør i TrønderEnergi.


== Kreftsykdom ==
Eidem ble mye omtalt som kreftpasient, da han fikk en meget aggressiv form for blodkreft (akutt myelogen leukemi) i januar 2005. Han opprettet et eget nettsted, og skrev blogg om å ha kreft og kampen for å finne en benmargsdonor som passet. Etter gjennomført benmargstransplantasjon sto han fram som friskmeldt i september 2005. I 2005 ble Eidem kåret til Årets trønder, utdelt av Adresseavisen, for sin åpenhjertige og tøffe kamp mot kreften. I februar 2009 meldte Adresseavisen at Eidem på nytt hadde fått kreft, og i april samme år meldte VG at han hadde blitt frisk for andre gang. Eidem har vært styremedlem i Kreftforeningen.


== Litteratur ==
Eriksen, Hege Moe (medforfattere Bengt Eidem og Lars Øy) (2005). Blodig alvor. Bengt Eidem, en dokumentar. Oslo: Papp forlag. ISBN 82-92747-00-1. 


== Referanser ==
Serbias riksvåpen

Serbias riksvåpen ble offisielt antatt 17. august 2004. Det er samme våpenskjold som huset Obrenović bar 1882 for kongeriket Serbia.
Våpenskjoldets sentralmotiv er dobbeltørnen, et klassisk slavisk symbol som stammer fra huset Nemanjić.
På ørnens mage et indre rødt skjold med sølv kors og de fire kyrilliske bokstavene CCCC, tilsvarende SSSS i det latinske alfabetet, forbokstavene i det nasjonale mottoet «Samo sloga Srbina spasava» (serbisk for bare forent overlever serberne). 
Forbildet til symbolikken er antagelig fra Det bysantiske rikes greske BBBB som betyr «Βασιλεύς Βασιλέων Βασιλεύων Βασιλευόντων» (gresk for kongen av konger, regjerer over alle konger).


== Historisk utvikling ==
Barnetimeboka

Barnetimeboka er en felles betegnelse på barne- og ungdomsbøker skrevet av lyttere av Lørdagsbarnetimen i NRK radio i fellesskap gjennom dette programmet. Den første barnetimeboka kom ut i 1953 med tittelen Rømlingen på Neptun.
Skrivingen har ofte vært organisert som en stafett der en forfatter har skrevet første kapittel av en historie, og der lytterne siden har sendt inn tekstforslag og tegninger til nye kapitler.
En del av overskuddet av boksalget har gått til et godt formål, også utvalgt av lytterne. 
Bøkene Toya fra 1955 og Petter fra Ruskøy fra 1957 ble senere filmatisert.


== Eksterne lenker ==
Fakta om barnetimebøkene på NRKs nettsted
VM i turn 2007

Det 40. verdensmesterskapet i turn ble arrangert 1. til 9. september 2007, i Stuttgart i Tyskland. Konkurransen fungerte samtidig som kvalifisering til sommer-OL 2008.


== Deltakernasjoner ==
Til sammen 54 land var representert i dette VM. Tabellen under viser antall deltakere fra hvert land.  


== Resultater ==


=== Herrer ===


==== Lagkonkurranse ====
Finaler

Kvalifisering


==== Individuell mangekamp ====


==== Frittstående ====


==== Bøylehest ====


==== Ringer ====


==== Hopp ====


==== Skranke ====


==== Svingstang ====


=== Kvinner ===


==== Lagkonkurranse ====
Finaler

Kvalifisering


==== Individuell mangekamp ====


==== Hopp ====


==== Skranke ====


==== Bom ====


==== Frittstående ====


== Medaljeoversikt ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside (engelsk)
Resultater (herrer)
Resultater (kvinner)
Rhizosfæren

Rhizosfæren er et snevert område av jordsmonn som er direkte påvirket av planterøtters og mikroorganismers tilstedeværelse.


== Referanser ==
Synnøve Finden (forretningskvinne)

Synnøve Finden (født 7. desember 1882 i Vik, død 6. januar 1957 i Oslo) var en norsk forretningskvinne.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hun var født på den veiløse gården Finden ved Finnafjorden, en trang arm av Sognefjorden. Foreldrene var Lars Johnsen (1841–1923) og Brita Johnsdatter (1845–1929). Faren tok etter hvert og la til etternavnet Finden.  Nitten år gammel reiste hun hjemmefra og gikk på meieriskole i Stavanger. Hun ble utdannet som meierske og yster og tok seg jobb i Oslo.


=== Karriere ===
I 1928 etablerte hun og samboeren Pernille Holmen (1889–1961)  Synnøve Finden Ostefabrikk. Det var Finden som hadde utdannelsen og idéen til hva som skulle bli produsert (pultost). Holmen og hennes datter, Evy Alice Holmen (1915–2002) stod for den administrative delen av bedriften.
Hun stod for utviklingen av nye produksjonsmetoder og eksperimenterte seg blant annet frem til en smelteost. Etterspørselen økte, og i slutten av 1930-årene var seks varebiler stadig på farten med leveranser over hele Østlandet. Under krigen stoppet produksjonen opp på grunn av råvaremangel. Etter krigen hentet Finden de fleste arbeiderne fra Hedmark og losjerte de i eget hybelhus ved siden av sitt eget hus på Kjelsås.
Finden voktet produksjonsmetodene sine nøye. En gang skal hun ha jaget en spion fra meierisamvirket på dør med en piasavakost.


=== Personlig ===
Da Synnøve Finden flyttet til Oslo startet hun å gå i Oslo Lille Indre, som var en menighet av Vestlandske indremisjon. Finden og Holmen var enige om at overskuddet fra fabrikken skulle gå til «Guds sak». Det ble i praksis evangelister, misjonærer og annen kristelig virksomhet i regi av pinsebevegelsen, mye fordi det var Holmen som styrte med pengene og var den av de to som var mest opptatt av religiøse spørsmål.
Finden og Holmen både bodde sammen og delte seng i sitt store hus på Kjelsås. Da en predikant oppdaget det, ble det strengt påtalt.
Synnøve Finden forble en produktorientert gründer, men fikk diabetes og mistet etter hvert synet.
Finden testamenterte alle sine eiendeler til Holmens etterkommere.
Forfatteren Tor Edvin Dahl som var sønn av nevnte Evy Alice Holmen har i tre bøker fortalt historier om ostefabrikken, og egen familie. Pernille Holmen var altså hans mormor.

Tor Edvin Dahl Basunen (roman), 2006
Tor Edvin Dahl En verden av kvinner – og andre sannferdige historier 2007
Tor Edvin Dahl Min bestemor elsket Synnøve Finden. Familien og ostefabrikken 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Synnøve Finden - bondejenta som vart gründer i hovudstaden, Kvinnestemmer frå Sogn og Fjordane Arkivert 15. juli 2014 hos Wayback Machine.
Historien om kvinnen Synnøve Finden, Synnøve Finden AS
Synnøve Finden, Lokalhistoriewiki
Balvoll, Gudmund. Synnøve Finden, Norsk biografisk leksikon
NRKs fylkesleksikon om Finden