jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
FLK «Antarctic» (1913)

FLK «Antarctic» (II) var et flytende hvalkokeri tilhørende det norske selskapet A/S Antarctic med disponent Anton von der Lippe i Tønsberg. Skipet ble bygget ved Swan, Hunter & Wigham Richardson Ltd i Sunderland og overlevert rederiet Eagle Oil Transport Co i 1913 som oljetankeren DS «San Gregorio», tilhørende en serie på fem tankskip. I 1926 ble hun solgt til A/S Rosshavet (Johan Rasmussen og Magnus Konow) i Sandefjord for ombygging til hvalkokeri.


== FLK «C. A. Larsen» ==
DS «San Gregorio» ble i 1926 ombygget til hvalkokeri med opphalingsslipp i baugen ved Fredrikstad Mekaniske Verksted og omdøpt FLK «C. A. Larsen». Hun er oppkalt etter kaptein Carl Anton Larsen som døde under fangst i Rosshavet i 1924. Søsterskipet DS «San Patricio» ble ombygd til hvalkokeriet «Southern Princess» for Chr. Salvesen tre år senere.

«C. A. Larsen» var den første store oljetankeren som ble ombygd til hvalkokeri, med en kapasitet på 60 000 fat hvalolje. Plassering av opphalingsslipp i baugen ble gjort for å omgå patentet på den aktermonterte opphalingsslippen. Dette fungerte imidlertid ikke særlig tilfredsstillende og ble ikke kopiert ved andre ombygginger.«C. A. Larsen» ble satt inn i lisensiert fangst sammen med selskapets andre kokeri «Sir James Clark Ross» i Rosshavet. Den 21. februar 1928 gikk en fullastet «C. A. Larsen» på et skjær ved Paterson Inlet på Stewart Island, en base Rosshavets hvalbåter benyttet for sommeropplag. Hun klarte å komme av grunn for egen maskin og ble midlertidig istandsatt. Etter endt sesong gikk hun i tørrdokk i Port Chalmers for reparasjon.I 1936 ble «C. A. Larsen» med seks hvalbåter leid ut på totalbefraktning for fire år til tyske Margarine-Verband gjennom selskapet A/S Blaahval ved disponent Jørgen Krag. Utleieordningen var et resultat av at det etter 1935 var blitt forbudt å selge norske hvalkokerier til utlandet.
I mai 1940 ble «C. A. Larsen» beslaglagt av den tyske Kriegsmarine og hun ble benyttet som depotskip i Norge under hele krigen.


== FLK «Antarctic» ==
Den 1. juni 1945 ble «C. A. Larsen» tilbakelevert den norske stat og deretter solgt til selskapet A/S Antarctic ved Anton von der Lippe i Tønsberg. Hun ble reparert og utrustet ved Framnæs Mekaniske Værksted og omdøpt FLK «Antarctic». Etter å ha fanget i Sørishavet fra 1945 til 1952, ble «Antarctic» ombygd til tankskip ved Kieler Howaldtswerke. Allerede to år senere ble hun solgt for opphugging i Hamburg.


== Se også ==
FLK «Antarctic» (I)
Liste over flytende hvalkokerier


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
1926 DS/Fl.k C.A.LARSEN Arkivert 28. august 2008 hos Wayback Machine. Lardex
1945 DS/Fl/k ANTARCTIC Arkivert 19. november 2008 hos Wayback Machine. Lardex
San Gregorio Helder Line
Norwegian Homefleet – WW II: C. A. Larsen Warsailors
Xingyang

Xingyang (kinesisk: 荥阳; pinyin: Xíngyáng) er et byfylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zhengzhou.
Befolkningen var på 648 531 i 1999.


== Historie ==
Byen er meget gammel. Navnet Xingyang er kjent fra den klassikeren Shangshu, og skyldes byens beliggenhet på nordbredden av elven Xing (荥). Kinesiske legender fra antikken forteller at det var herfra at Chang'e fløy opp til månen.


== Kulturminner ==
Steinalderfunnstedet Zhijidong (Zhijidong yizhi, 织机洞遗址) og levningene etter den gamle erlitou-byen Dashigu (Dashigu chengzhi, 大师姑城址) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 310 går gjennom området. Denne viktige trafikkåren begynner i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmesider
Report on the Excavation of Zhijidong Cave Site Arkivert 9. august 2016 hos Wayback Machine.
Dashigu City of the Xia Dynasty, middle and late Erlitou Culture
Yongkang

Yongkang (kinesisk: 永康; pinyin: Yǒngkāng) er et byfylke i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Jinhua.
Befolkningen var på 527 855 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 330 løper gjennom området. Den fører nordvestover fra Wenzhou i Zhejiang til Shouchang i Jiande i samme provins.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The city of doors.china doors city
Offisielt nettsted 
(en) Yongkang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kart
På bommen

På bommen er et album av rockegruppa Stavangerensemblet, utgitt i november 1982.
Innspilt og mikset i Staccato Studio sommeren 1982. Bandet fikk Spellemannprisen 1982 i klassen rock for albumet. På bommen er fremdeles ikke utgitt på CD.


== Sporliste ==
Side en«Ikkje sku meg ner» (Bru/Roalkvam) 3:46
«Drevne damer» (Tang Wa) 3:38
«Radioaktive helt» (Bru/Roalkvam) 4:05
«Knud» (Bru/Tang Wa) 3:46
«Slaps» (Bru/Roalkvam) 3:37Side to«Sjikkelige sjømann» (Tang Wa) 5:00
«Alt har ein ende» (Bru/Roalkvam-Tang Wa) 4:17
«Liga hollen?» (Bru/Roalkvam) 3:00
«Doktor, doktor» (Bru/Tang Wa) 3:30
«Nygglaknippesang» (Bru/Roalkvam) 3:17


== Medvirkende ==


=== Stavangerensemblet ===
Frode Rønli - sang, produsent
Anders Bru - gitarer, kor, låtskriver, produsent, arr. og tilrettelegging, omslag
Øystein Eldøy - bass, produsent
Knut Køningsberg - trommer, produsent


=== Øvrige medvirkende ===
Ola Selvær - tekniker
Bjørn Eie - tekniker
Kay Ingjald Strengereide - tekniker
Hans Petter Jacobsen - fotograf
Per Aase - artwork
Solgunn Salte - cover
Produsert, arrangert og tilrettelagt av Anders Brue/Stavangerenseblet


== Eksterne lenker ==
Rateyourmusic – På bommen
Knappar og glansbilder

Knappar og glansbilder er et album av rockegruppa Stavangerensemblet, utgitt i 1984. Dette er bandets foreløpig siste album. Bandet ble oppløst i 1985, men ble gjenforent igjen i 2001 og spiller fortsatt sporadiske konserter. 


== Sporliste ==


=== Side en ===
«Ud å lofta vedet» (Bru/Roalkvam) – 3:07
«Englevakt» (Bru/Roalkvam) – 3:52
«Plomma i egget» (Bru/Salomonsen) – 3:54
«Morningen e vår» (Bru/Roalkvam) – 3:49
«Matt. 17:20» (Bru/Roalkvam) – 3:47


=== Side to ===
«Dans» (Bru/Salomonsen) – 4:22
«Eg lige best å se på» (Bru/Salomonsen) – 2:47
«Jeg, en syklist» (Bru/Roalkvam) – 3:42
«Adle andre ler» (Bru/Roalkvam) – 3:00
«Gamle damers vals» (Bru/Roalkvam) – 3:34


== Medvirkende ==


=== Stavangerensemblet ===
Frode Rønli - sang
Anders Bru - gitarer, kor, låtskriver, arr. og tilrettelegging, omslag
Øystein Eldøy - bass
Knut Køningsberg - trommer


=== Øvrige medvirkende ===
Bjarne Barka - tekniker
Hans Petter Jacobsen - fotograf


== Eksterne lenker ==
Discogs - Knappar og glansbilder
Per Christian Magnus

Per Christian Magnus (født 14. august 1959) er norsk universitetslektor, journalist og dokumentarfilmskaper.
Siden 2003 har Per Christian Magnus laget en rekke tv-dokumentarer i samarbeid med Robert Reinlund. De har spesielt rettet et kritisk søkelys mot områder av norsk samfunnsliv hvor det tilsynelatende hersker bred enighet, som for eksempel norsk utenriks- og bistandspolitikk. 
Per Christian Magnus stod bak filmen Kursk (2000) i samarbeid med Øystein Bogen og Odd Isungset. Filmen vant Gullnymfen under tv-festivalen i Monte Carlo i 2001. Han laget også dokumentarserien Fotballens sjel?’’ for TV 2 i 1994. 
Per Christian Magnus var utenriksreporter i TV 2 fra 1994 til 1998. Etter to år som leder av Nordisk Film og TV sin dokumentarfilmavdeling, kom han tilbake til TV 2 i 2000. Han var leder av Dokument2-redaksjonen fra 2001 til 2003, samt reporter og produsent i samme avdeling fram til 2009. Fra september 2010 er Magnus ansatt i NRK.
Per Christian Magnus er utdannet cand.mag. fra Universitetet i Bergen og har en mastergrad i dokumentarfilmproduksjon fra Regent University i USA. Han er ansatt som universitetslektor ved Universitetet i Bergens institutt for informasjons- og medievitenskap.


== Filmografi (utvalg) ==
1994: Fotballens sjel? (serie)
2000: Kursk
2003: De norske leiediplomatene
2004: De norske statsmisjonærene
2004: Det vi skal leve av
2005: Det lukrative kreftviruset
2005: Den årlige miljøbløffen
2006: Muslimske meninger
2006: Tyskerfiskerne
2006: Truet til taushet
2007: De hvite hjelperne
2007: Forgiftet av naboen
2008: Sultbløffen
2008: Rovdrift
2009: Jakten på den mistenkte
2010: En dråpe luksus?
2010: Frihet, likhet og Det muslimske brorskap
2013: De gode bombene sammen med Terje Tvedt
2013: Etter et drap
2014: Før fjellet slukner  sammen med Nikolai Hansen Midjo


== Utmerkelser ==
2014: Sølvparaplyen for fremragende journalistikk for De gode bombene
2010: Gullruten for beste fakta- og aktualitetsprogram for Jakten på den mistenkte
2009: Den store journalistprisen, for Sultbløffen
2009: Nominert til Prix Europa for Sultbløffen
2008: Tredjeplass i The Golden Nymph Award, Monte Carlo, for Sultbløffen
2008: Gullparaplyen for fremragende journalistikk; Sultbløffen
2007: Gullruten for beste fakta- og aktualitetsprogram for Truet til taushet
2007: Nominert til The Golden Nymph for Truet til taushet
2005: Gullruten for beste fakta- og aktualitetsprogram Det vi skal leve av
2004: Gullparaplyen for fremragende journalistikk; Det vi skal leve av
2001: The Golden Nymph for KurskDessuten nominert til Gullruten i 2011, 2009, 2008 og 1998, samt til Amandaprisen i 2001.


== Eksterne lenker ==
(en) Per Christian Magnus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Per Christian Magnus på Internet Movie Database 
Per Christian Magnus på Twitter 
Per Christian Magnus på LinkedIn 
http://pcmagnus.blogspot.com/
https://web.archive.org/web/20090317084609/http://magnus.tv2blogg.no/
http://vimeo.com/percmagnus
Den polske korridor

Den polske korridor var tilnavnet brukt om det smale polske landområdet som strakk seg opp til Østersjøen og skilte fristaten Danzig og Østpreussen fra Det tyske rike i mellomkrigstiden.
Området tilhørte Polen ettersom det ble tilkjent det da landet gjenvant sin selvstendighet etter første verdenskrig som et resultat av Versaillestraktaten.
Dette område var Polens forbindelse til havet i perioden 1919–1939. Samtidig var «korridoren» en av de utløsende årsakene til andre verdenskrig. Tysklands krav på jernbaneforbindelse og en «ekstraterritoriell motorvei» mellom Østpreussen og de øvrige delene av Det tyske rike skulle avstås av Polen. 

Da korridoren ble til var befolkningen blandet. Men de fleste av kommunene var overveiende polsktalende (eventuelt med mange kasjuber som talte et slavisk språk tett opp mot polsk).Etterhvert ble den tyske befolkningsandelen mindre, noe som primært skyldtes tysk fraflytning, men også noe polsk tilflytting. Befolkningen i Den polske korridor bestod i 1930 av ca. to millioner mennesker, hvorav 78 % var polakker eller kasjuber, 19 % tyskere, og 3 % jøder. Den tyske og jødiske minoritet bodde fortrinnsvis i byene og utgjorde de fleste av de beskjeftigede i industri og håndverk. Rundt 94 % av befolkningen var katolsk. Det var også små protestantiske og jødiske minoriteter. Særlig i Toruń (Thorn) var befolkningen blandet både etnisk, språklig og konfesjonelt. Der var det tyskspråklige segmentet i flertall (tyskere, tyskspråklige jøder). I Zempelburg utgjorde jødene flertallet.
I årene 1944 til 1947 ble den tyske befolkning fordrevet fra den tidligere tyske korridor, slik at den etterpå var nesten utelukkende polsk og kasjubisk befolket.


== Litteratur ==
Helmuth Fechner: Deutschland und Polen, Holzner Verlag, Würzburg 1964
Leszek Belzyt: Sprachliche Minderheiten im preußischen Staat 1815–1914. Marburg 1998, ISBN 387969267X
Richard Blanke: Orphans of Versailles: The Germans in Western Poland 1918-1939, University of Kentucky Press, 1993, ISBN 0-8131-1803-4
Robert Reinlund

Robert Reinlund (født 15. september 1968) er norsk journalist og dokumentarfilmskaper, ansatt i TV 2’s Dokument2-redaksjon.
Siden 2003 har Reinlund laget en rekke prisbelønnede tv-dokumentarer i samarbeid med Per Christian Magnus. De har spesielt rettet et kritisk søkelys i sine filmer mot områder av norsk samfunnsliv hvor det tilsynelatende hersker bred enighet, som for eksempel norsk utenriks- og bistandspolitikk. 


== Filmografi (utvalg) ==
2003:	De norske leiediplomatene
2004:	De norske statsmisjonærene
2004:	Det vi skal leve av
2005:	Det lukrative kreftviruset
2005:	Den årlige miljøbløffen
2006:	Muslimske meninger
2006:	Tyskerfiskerne
2006:	Truet til taushet
2007:	De hvite hjelperne
2007:	Forgiftet av naboen
2008:	Sultbløffen
2008:	Rovdrift
2008: Skål Odda!
2009: Utflagging


== Utmerkelser ==
2009: Nominert til Gullruten for Sultbløffen
2008: Tredjeplass i The Golden Nymph Award, Monte Carlo, for Sultbløffen
2008: Gullparaplyen for fremragende journalistikk; Sultbløffen
2008: Nominert til Gullruten for De hvite hjelperne
2007: Gullruten for beste fakta- og aktualitetsprogram for Truet til taushet
2007: Nominert til The Golden Nymph for Truet til taushet
2005: Gullruten for beste fakta- og aktualitetsprogram Det vi skal leve av
2004: Gullparaplyen for fremragende journalistikk; Det vi skal leve av
MF «Ivar Aasen»

MF «Ivar Aasen» er ei norsk ferje som ble bygd i 1998 av Zamakona, Astilleros S.A. i Bilbao i Spania, som byggenummer 416.  Tidligere gikk den på ferjesambandet Aukra - Holingsholmen og senere på sambandet Ørsneset – Magerholm, og på trekantsambandet Dragsvik - Hella - Vangsnes. Pr juli 2021 trafikkerer den sambandet Solholmen-Mordalsvågen i Molde kommune.


== Kilder ==
«Ivar Aasen» Arkivert 27. januar 2016 hos Wayback Machine. på fjordfähren.de (de)


== Eksterne lenker ==
(en) Ivar Aasen (ship, 1998) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 9156943 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Ivar Aasen» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Symbolsk lenke

En symbolsk lenke, eller symlink, er en spesiell fil som på operativsystemkjerne-nivå tolkes som en referanse til et annet sted i mappehierarkiet. Dette skjer når symlinken åpnes av et program, på en slik måte at programmet kan forholde seg agnostisk til handlingen.


== Må ikke forveksles med ==
Snarvei – Vanlig fil som er ment å fungere som referanse for et spesifikt program.
Hardlenke – Flere filnavn som er likeverdig bundet til samme fysiske område av et lagringsmedium.
MF «Kvernes»

Denne artikkelen omhandler bilfergen fra 1976. For andre fartøy med samme navn, se Kvernes (skip).MF «Kvernes» er en bilferge som ble bygget i 1976 ved Volda Mekaniske Verksted i Volda. Fergen var bygg nr. 12 ved dette verftet og var overlevert til Møre og Romsdal Fylkesbåtar den 22. april 1976.
I 2019 valgte Fjord1 å fjerne begge baugportene på ferga. Dette gjorde de ettersom det ikke var behov for de i sambandet Hundeidvik-Festøy.


== Sambandshistorikk ==
25. april 1976 til 30. september 1979: Rute  41, Kristiansund-Bremsnes.
1. oktober 1979 til 25. september 1980: Rute 20A, Ålesund-Valderøy
15. oktober 1980 til 26. november 1987: Rute 11B, Festøy - Solevåg - Hundeidvik.
30. november 1987 til 03. november 1991: Rute 44B, Kvitnes-Høgset.
4. november 1991 til 31. oktober 1992: Rute 11B, Festøy-Solevåg-Hundeidvik.
8. september 1992 til 5. februar 2005: Rute  08, Lauvstad-Volda.
23. mai 2006 til 06. august 2006: Rute  12, Sæbø-Leknes-Trandal-Standal-Skår.
06. august 2006 til 31. desember 2010: Reserveferge i ulike samband, samt på turistruten Valldal-Geiranger om sommeren.
01. januar 2011 til[trenger oppdatering]:  Rute  09, Hundeidvik-Festøy (i denne perioden har fartøyet gått turistruten Valldal-Geiranger i 2011 og 2014).


== Kilder ==
«Kvernes» Arkivert 27. januar 2016 hos Wayback Machine. på fjordfähren.de (de)


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7618832 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Kvernes» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Jesper Olsen (løper)

Se også Jesper Olsen, dansk fotballspiller.Jesper Olsen, eller Jesper Kenn Olsen, er en ultradistanseløper fra Danmark.


== Utdanning ==
Olsen studerte jus i 1994-95 på Taarnbykollegiet sør i København.


== Reisen ==
Olsen løp rundt i verden i 22 måneder, fra 1. januar 2004 til 23. oktober 2005 og fulgte en rute som besto av: London – København – Moskva – Vladivostok – (fly) – Niigata – Tokyo – (fly) – Sydney-Perth – (fly) – Los Angeles – Vancouver – New York – (fly) – Shannon – Dublin – (fly) – Liverpool – London.


=== Utstyr og support ===
Under det meste av løpeturen sprang han med en babyjoggevogn hvor han hadde mat, drikke, telt og annet utstyr. Mens han løp gjennom Russland, og halvparten av USA, ble han hjulpet av en støttebil som transportere dette for ham. Fra London til Sentral-Sibir ble han fulgt av Alexander Korotkov fra Russland, som hadde planlagt å løpe rundt i verden med Jesper, men ga opp i det sentrale Sibir.


== Andre prestasjoner ==
Under løpet deltok, og vant, også Olsen Cliff Young Australian 6-day race, i november 2004, der han løp 756 km. Olsen vant også det sørafrikanske 6-dagersløpet i april 2008 med totalt 685 km.


== Nåværende prosjekt ==
Jesper Olsen og Sarah Barnett løper nå en nord-sør rute som de la ut på 1. juli 2008. Ifølge nettstedet deres er, Nord-Sørløpets mål å fullføre en distanse på 40 000 km, og dermed gjør det til verdens lengste fullt gps-dokumenterte løp med god margin. En reise fra topp til bunn av kloden og tilbake, på tvers av fire kontinenter, flere kulturer, naturlige miljøer og et stort spekter av temperaturer og terreng.


== Eksterne lenker ==
http://www.worldrun.org
Carsten Van Der Volsing

Carsten Van Der Volsing er en dansk gitarist.
Han spilte gitar i det danske punkrock-bandet Brats fra 1980 til 1981 sammen med King Diamond og Hank Shermann. Sammen startet de Mercyful Fate i 1981, men Volsing ble skiftet ut rett etter de spilt inn sin første demo. Demoen er senere utgitt som musikkalbum under navnet Return of the Vampire.


== Eksterne lenker ==
(en) Carsten Van Der Volsing på Discogs 
(en) Carsten Van Der Volsing på Encyclopaedia Metallum
Sjelesjøen

Sjelesjøen (originaltittel: The Lake of Souls) er en roman i trilogien Vampyrartens skjebne, som igjen er en del av Sagaen om Darren Shan. Boken ble utgitt i oktober 2003. Sjangeren er grøsser og handler om vampyrer.


== Handling ==
Darren Shan sammen med Harkat er på leting etter Sjelesjøen, hvor han vil få svar på mange spørsmål. Sjelesjøen er en sjø hvor sjeler som har blitt fanget på jorden (altså ikke kommet til paradiset) lever. Der vil sjelene gå gjennom minnene fra livet om og om igjen. Ved Sjelesjøen lever det fem draker. To hunn-draker, en hann-drake og to unger. Men drakene kan ikke komme nærmere Sjelesjøen enn tre meter. Men hvis et levende menneske faller ut i vannet, brytes grensen og drakene kan komme fram.


== Referanser ==
Funksjon (programmering)

En funksjon, subrutine eller metode er en del av et dataprogram hvor en sekvens av instruksjoner er gruppert. De kan være navngitte, eller anonyme (lambda-funksjoner). Funksjoner endrer data enten med retur-verdier, eller ved endring av pekere. Nye verdier deklarert inne i funksjonen er oftest bare synlig (privat) i funksjonens omfang.


== Hensikt ==
Heve abstraksjonsnivået ved programmering.
Gjenbruke deler av programmet, både kildekode og maskinkode.


== Terminologi ==
Innen objektorientert programmering brukes ordet "metode" om medlemsfunksjoner av klasser. Uformelt også synonymt med "funksjon".
C- eller Pascal-calling convention: Om det er henholdsvis kalleren eller funksjonen som justerer stakkpekeren. Førstnevnte muliggjør variabel mengde parameterdata.


== Virkemåte ==
Funksjonskall er mer kompliserte enn hopp. Mens hopp utføres med en enkelt jump- eller branch-prosessorinstruksjon, krever funksjonskall ekstra programvare:

For at funksjonenes minne skal eksistere samtidig, må de plasseres på en stakk, altså en "sist inn, først ut"-kø. Stakkpekeren peker på toppen av stakken. Enten må hver funksjon ha sin egen stakkpeker, eller så må stakkpekeren justeres også ved retur.
Hver funksjon må ha kallerens kopi av programtelleren. Funksjonen returnerer ved å kopiere denne tilbake i programtelleren, slik at neste instruksjon som hentes av styreenheten i CPU-en er den som ligger rett etter funksjonskallet. Dermed fortsetter kalleren der den slapp.
City of Penrith

City of Penrith er et Local Government Area i vestlige Sydney, i staten New South Wales, Australia.


== Demografi ==
Ifølge Australian Bureau of Statistics var det bosatt 177,544 mennesker her 30. juni 2006, dermed var dette det syvende største Local Government Area i New South Wales som utgjorde 2,6 % av befolkningen av New South Wales' befolkning på 6 827 694.
I året før 30. juni 2006 økte befolkningen med 181 mennesker, den 67. største folkeveksten i et Local Government Area i New South Wales, som utgjorde 0,3 % av økningen på 58 753 innbyggere i New South Wales.
Prosentvis er en økning på 0,1 % i befolkningen for året frem til 30. juni 2006 den 129. raskeste befolkningsveksten i et Local Government Area i New South Wales. I New South Wales vokste befolkningen med 0,9 %. I de ti årene frem til 30. juni 2001 vokste befolkningen med 9 676 innbyggere eller 5,8 % (0,6 % per år), den 66. raskeste veksten i et Local Government Area i New South Wales. I New South Wales økte befolkningen med 622 966 innbyggere eller 10 % (1,0 % per år) i samme periode.


== Bydeler ==
Det er 35 bydeler i City of Penrith:

Agnes Banks
Berkshire Park
Cambridge Gardens
Cambridge Park
Castlereagh
Claremont Meadows
Colyton
Cranebrook (inkludert området tidligere kalt Mt Pleasant)
Dunheved
Emu Heights
Emu Plains
Erskine Park
Glenmore Park
Jamisontown
Kemps Creek
Kingswood
Kingswood Park
Leonay
Llandilo
Londonderry
Luddenham
Mount Vernon
Mulgoa
Orchard Hills
Oxley Park
Penrith
South Penrith
Regentville
St. Clair
St. Marys
North St. Marys
Wallacia
Werrington
Werrington County
Werrington Downs


== Politisk inndeling ==
Penrith City er delt i tre soner (Wards), der hver sone har egne byrådsmedlemmer på valg: 

North Ward – Befolkning: 56,384 (2001)
South Ward – Befolkning: 58,683 (2001)
East Ward – Befolkning: 57,327 (2001)


== Internasjonale vennskapsbyer ==
Siden den første avtalen med Fujieda, Japan i 1984, har Penrith City gradvis utvidet sine internasjonale kontakter. Idag har Penrith internasjonale bånd med:

Fujieda City, prefekturet Shizuoka, Japan – Sister City
Penrith Cumbria, England – Sister City
Hakusan City (medregnet Matto City), prefekturet Ishikawa, Japan – Friendship City
Gangseo-gu, Seoul, Republic of Korea – Mutual Co-operation Agreement
Xicheng District of Beijing City, China – Mutual Co-operation Agreement
Kunshan, Jiangsu Province, China – Friendship CityEn rekke program er etablert mellom Penrith og byens internasjonale vennskapsbyer innen områder som utdanning, kultur og økonomi. Penrith City Council drifter programmene med støtte fra personer i lokalsamfunnet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Penrith City Council website
2001 Census Information