jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
John Connelly

John Michael Connelly (født 18. juli 1938 i St Helens i Merseyside, død 25. oktober 2012) var en engelsk fotballspiller. Han er mest kjent for sin tid hos Burnley FC og Manchester United FC. Connelly var også i Englands tropp som ble verdensmester på hjemmebane i 1966, hvor han spilte åpningskampen mot Uruguay, forøvrig hans siste landskamp. Alf Ramsey valgte å ofre ham til fordel for formasjonen uten ving-løpere kalt «The Wingless Wonders». Totalt fikk han 20 kamper for England og scoret sju mål.
Han startet karrieren som spiller på det lokale amatørlaget i St Helens, men ble i 1956 oppdaget av «speidere» fra Burnley FC som ble meget imponert av hva Connelly presterte på fotballbanen. Han debuterte som profesjonell spiller i november 1957. I sesongen 1959–60 var han en viktig spiller da Burnley sikret seg ligamesterskapet. De tre påfølgende sesongene var han med på å sikre fjerdeplass, andreplass og tredjeplass i ligaen, i tillegg til en tapt FA-cupfinale i 1962. 
Totalt spilte han 265 kamper og scoret 105 mål for Burnley før han i april 1964 ble kjøpt opp av Manchester United for 56 000 pund. Han spilte to sesonger for Manchester United, inkludert sesongen 1964–65 da han var med på å vinne ligamesterskapet. Høsten 1966 ble han solgt til Blackburn Rovers, som på den tiden lå i 2. divisjon, for 40 000 pund. 
Han ble i Blackburn i fire år uten å klare å hjelpe klubben til opprykk, og gikk i mai 1973 gratis over til Bury FC. Her ble han i tre år, før han la opp som spiller i mai 1976.  
Den 27. november 2007 ble det rapportert at John Connelly – sammen med de andre spillerne som var med i troppen i VM i fotball 1966 som ikke fikk spille finalen (Jimmy Greaves (Tottenham Hotspur FC), Jimmy Armfield (Blackpool FC), Peter Bonetti (Chelsea FC), Ron Springett (Sheffield Wednesday FC), Gerry Byrne (Liverpool FC), Ron Flowers (Wolverhampton Wanderers FC), Norman Hunter (Leeds United AFC), Terry Paine (Southampton FC), Ian Callaghan (Liverpool FC) og George Eastham (Arsenal FC)) – skulle få gullmedalje fra FIFA etter regelendringene i 2007. Fra VM i fotball 1930 til 1974 ble bare de elleve som spilte finalen tildelt medaljer, men FIFA endret reglene slik at alle i troppen mottar medaljer.


== Meritter ==
Burnley

Engelsk ligamester: 1959-60
FA-cupfinalist: 1962Manchester United

Engelsk ligamester: 1964-65


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Connelly – FIFA 
(en) John Connelly – Transfermarkt 
(en) John Connelly – national-football-teams.com 
(en) John Connelly – EU-Football.info
The Mentalist

The Mentalist er en amerikansk drama- og krimserie som ble sendt på CBS fra 2008 til 2015.
Den australske Golden Globe Award-nominerte skuespilleren Simon Baker spiller Patrick Jane, en selvstendig konsulent for California Bureau of Investigation (CBI), som har et bemerkelsesverdig talent til å løse kriminalgåter gjennom en knivskarp iakttagelseevne. Mange ganger anvender han også sine tidligere erfaringer som klarsynt for å få vitner eller kriminelle til å avsløre fellende fakta om ugjerningen.
Hos CBI er Jane kjent for å ikke følge retningslinjene, og for sitt tidligere kjendisliv som medium, som han erkjenner kun var et skuespill. Hans evne til å løse en rekke tøffe gåter prises høyt av hans kollegaer.
Til tross for dette motsetter teamlederen Teresa Lisbon seg åpent å la Jane delta i hennes team og skifter mellom å tro på Janes gaver og å anklage ham for hans selvopptatthet og hans mangelfulle grensedragning. I Lisbons team inngår agentene Kimball Cho, Wayne Rigsby og den nytillkomne Grace Van Pelt.
TV-serien følger Patrick Jane, en uavhengig konsulent for California Bureau of Investigation (CBI) med base i Sacramento i California. Han bruker sine ferdigheter for å hjelpe en gruppe CBI-agenter med å løse kriminalitet. Men den virkelige årsaken til Janes engasjement er å spore opp en seriemorder under kallenavnet Red John, som var ansvarlig for de brutale drapene på Janes kone, Angela Ruskin Jane, og deres datter, Charlotte Anne Jane.
Janes kone og deres unge datter skal ha blitt drept cirka fem år før handlingen i TV-serien begynner. Men etter hvert som TV-serien utvikler seg, skiftes fokuset fra generelle saker i sesongene en til tre, til utelukkende å arrestere Red John, gjennom sesongene fire til seks. I løpet av sesong seks blir Red John-saken endelig løst.


== Rolleliste ==


== Produksjonsteam ==
Chris Long
David Nutter
Bruno Heller
Ashley Gable
Gary Glasberg
Charles Goldstein
Andi Bushell
Eoghan Mahony
Leanne Moore


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Mentalist – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  på CBS.com
Skogflaggermus

Skogflaggermus (Myotis brandtii) er en art i gruppen glattnesefamilien.
Vingespennet er 19-20 cm. Et voksent individ veier fra 4,3 til 9,5 gram. Skogflaggermusen er skumringsaktiv. De flyr gjerne lavt over åpent landskap og vann, og jakter på insekter. Den ligner på skjeggflaggermus og ble først i 1970 skilt ut som egen art. De eneste sikre kjennetegnene er at hannen har klubbeformet penis og at de to bakre premolarene i underkjeven er like store.Generelt lever store dyr lenger enn små, men flaggermus er svært langlivede i forhold til størrelsen. Skogflaggermus holder rekorden for langt liv for ville flaggermus. En hann av skogflaggermus ble merket i 1962 i Sibir og gjenfanget i 2003 – 41 år senere. Han var i fin form, hadde friske tenner, god hørsel og kondisjon. 1544 dyr av ukjent alder ble fanget i 1962, og minst 67 dyr – alle hanner – levde i ytterligere 20 år. Hunner føder unger som er 25% av deres egen vekt og ammer dem til de er omtrent fullvoksne, så de har større fysisk belastning. Mange flaggermusarter viser mye mindre skader på DNA på grunn av oksidativt stress enn for eksempel mus på samme størrelse.Den finnes i følgende land: Albania, Belgia, Bulgaria, Danmark, Frankrike, Hellas, Irland, Italia, Kasakhstan, Latvia, Liechtenstein, Luxembourg, Mongolia, Nederland, Polen, Romania, Russland, Slovakia, Spania, Storbritannia, Sveits, Sverige, Tsjekkia, Tyrkia, Tyskland, Ungarn og Østerrike.
Denne arten orienterer seg ved hjelp av ekkolokalisering. Lydbølgene ligger mellom 32 og 103 kHz i frekvens, har mest energi ved 51 kHz og har en gjennomsnittlig varighet på 4,2 ms.
I Norge er den utbredt nordover til Trøndelag, men er på Vestlandet kun påvist i Møre og Romsdal (pr 2013). Arten må fanges inn for sikker artsbestemmelse, og det er derfor mulig at skogflaggermus kan finnes i områder på Vestlandet som ikke er godt undersøkt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skogflaggermus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Skogflaggermus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Skogflaggermus hos Artsdatabanken 
(sv) Skogflaggermus hos Dyntaxa 
(en) Skogflaggermus hos Fauna Europaea 
(en) Skogflaggermus hos ITIS 
(en) Skogflaggermus hos NCBI 
(en) Kategori:Myotis brandtii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Myotis brandtii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Myotis brandtii – detaljert informasjon på Wikispecies
Skimmelflaggermus

Skimmelflaggermus (Vespertilio murinus) er en art i gruppen glattnesefamilien.
De har et kvitrende rop som ligner på fuglesang, noe som høres spesielt om høsten i paringssesongen. Skimmelflaggermus har en maksimal kroppsstørrelse på 6,4 cm, med et vingespenn på 27–33 cm. De veier mellom 12 og 23 gram. Navnet kommer av pelsen som har to farger. Baksiden er rød til mørkebrun med matte, sølvhvite hår. Buksiden er hvit eller grå. Ørene, vingene og ansiktet er svart eller mørkebrunt. Vingene er smale. Ørene er korte, brede og runde.
Den høyeste kjente alderen er tolv år.


== Adferd ==
Disse flaggermusene jakter på bytte som mygg, vårfluer og møll, med ultrasoniske lyder rundt 25-27 kHz. De jakter etter skumring, i høyder på 10-20 meter eller mer, gjerne i åpent landskape over elver og innsjøer, over skoger eller ved gatelys. 
I Vest-Europa finnes de ofte i byer.
Man vet lite om skimmelflaggermusens adferd, da den er ganske sjelden. Hunner lever i små grupper på rundt 50 dyr, av og til flere hundre voksne hunner. I Vest-Europa består hannenes grupper av rundt 250 dyr og finnes bare om våren og tidlig sommer. Disse flaggermusene trekker, og strekninger på opp til 900 km har blitt observert.
Mellom oktober og mars går flaggermusene i dvale. De går i dvale alene og kan tåle temperaturer ned i -2,6 °C.


== Forplantning ==
Hunnene oppdrar ungene mellom mai og juli, og føder stort sett tvillinger.
De første ungflaggermusene er ute og flyr når de er 3-4 uker gamle.


== Status ==
Arten er truet av insektmidler og endringer i habitatet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skimmelflaggermus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Skimmelflaggermus i Encyclopedia of Life 
(en) Skimmelflaggermus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Skimmelflaggermus hos Artsdatabanken 
(sv) Skimmelflaggermus hos Dyntaxa 
(en) Skimmelflaggermus hos Fauna Europaea 
(en) Skimmelflaggermus hos Fossilworks 
(en) Skimmelflaggermus hos ITIS 
(en) Skimmelflaggermus hos NCBI 
(en) Kategori:Vespertilio murinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Vespertilio murinus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Myrsoldater

Myrsoldater er en roman som ble utgitt i 1935 av den tyske skuespilleren og regissøren Wolfgang Langhoff. «Myrsoldater» ble også brukt som betegnelse på tyske desertører og militærnektere som ble satt til straffarbeid i de myrlendte områdene ved grensen til Nederland.
Boken var en av de første bøkene som beskrev de tyske konsentrasjonsleirene.  Den omhandler forfatterens 13 måneders opphold i konsentrasjonsleiren Börgermoor, nær grensen til Nederland.
Myrsoldater ble utgitt i Sveits, og ble raskt en bestselger. Førsteutgaven ble utsolgt i løpet av tre dager. Den ble raskt utgitt på mange språk i andre europeiske land og den første norske utgaven kom ut allerede i 1935.  Boken fikk stor innflytelse og mange norske tidsvitner fra konsentrasjonsleirene oppgir at de var forberedt på hva de hadde i vente fordi de hadde lest boken.
Boken skal ha gjort stort inntrykk på forfatteren Jens Bjørneboe.  Til Stavanger Aftenblad skal han ha uttalt følgende i 1970: «I grunnen ble vel hele forfatterskapet idémessig fastlagt i løpet av den ettermiddagen jeg satt og leste boken».


== Referanser ==
Dvergflaggermus (tidligere)

Dette er to arter vi ikke klarte å skille før i 1999, så i gammel litteratur vet vi ikke alltid sikkert hvilken art det gjelder.Dvergflaggermus kan da referere til:

Dvergflaggermus Pipistrellus pygmaeus, den vanlige arten i Norge, kalles fremdeles dvergflaggermus, men før 1999 med vitenskapelig navn Pipistrellus pipistrellus
Tusseflaggermus Pipistrellus pipistrellus, en sørligere art med få funn lengst sør i Norge, frem til 1999 kalt dvergflaggermus (Pipistrellus pipistrellus)
Argentina under Sommer-OL 1900

Argentina under Sommer-OL 1900. Det var én deltaker, en mannlig fekter, som konkurrerte for Argentina under Sommer-OL 1900 i Paris. Argentina vant ikke noen medalje under OL i 1900. 


== Medaljer ==
Det ble ikke delt ut gull, sølv og bronsemedaljer under Sommer-OL 1900 i Paris. Vinneren fikk sølvmedalje og den som kom på andreplass fikk bronse. Det var først under Sommer-OL 1904 det ble utdelt medaljer til de tre beste, men IOC har med tilbakevirkende kraft besluttet at medaljefordelingen også gjelder for de olympiske leker  1896 i Athen og  1900 i Paris.


== Kilder ==
Resultater og profilside Arkivert 29. desember 2008 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Haiti under Sommer-OL 1900

Haiti under Sommer-OL 1900. Det var to sportsutøvere fra Haiti, to mannlige fektere som deltok under Sommer-OL 1900 i Paris, Haiti vant ingen medaljer.


== Medaljer ==
Det ble ikke delt ut gull, sølv og bronsemedaljer under Sommer-OL 1900 i Paris. Vinneren fikk sølvmedalje og den som kom på andreplass fikk bronse. Det var først under Sommer-OL 1904 det ble utdelt medaljer til de tre beste, men IOC har med tilbakevirkende kraft besluttet at medaljefordelingen også gjelder for de olympiske leker 1896 i Athen og 1900 i Paris.


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 12. februar 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Bagasje

Bagasje er det av klær, toalettsaker og annet utstyr en har med seg når en er ute og reiser på lengre turer og med beregnet mere enn få timers fravær. I noen sammenhenger kalles bagasjen for reisegods, som var NSBs gamle navn for slikt som skulle sendes i egen reisegodsavdeling og utleveres ved ankomst.
Hva en har med seg, og hva man transporterer bagasjen i, varierer med reisemåte og formål. For en enkelt person på reise med offentlig transportmiddel, er det vanligst med bag, koffert eller ryggsekk. 
Flyselskapene har satt grenser for både samlet bagasjevekt, og ytre mål for kabinbagasje, mens andre former for transport på land eller sjø, ikke har slike grenser. Det er også grenser for hva man kan medbringe i bagasjen når man reiser med fly. Eksempler på gjenstander man ikke kan medbringe i bagasjen er:

Radioaktivt materiell
Diverse sprengstoff


== Se også ==
Oppbevaringsboks, brukt til bagasjeoppbevaring i transportsentre som bussentraler og flyplasser
World Trade Center Mexico

World Trade Center Mexico by er et bygningskompleks i Mexico by. Den mest iøynefallende og kjente av bygningene er den 207 meter høye Torre WTC, som er Mexico bys tredje høyeste bygning (medregna antenna). Komplekset inneholder blant annet et konferansesenter, kultursenter, kino, shoppingsenter, parkeringshus, samt den roterende restauranten Belini og baren Sky Bar på toppen. Polyforum Cultural Siqueiros er også en del av World Trade Center. Fram til ombygginga i 1995 var komplekset kjent som Hotel de México.
World Trade Center Mexico ligger langs Avenida de los Insurgentes.


== Se også ==
Liste over Mexico bys høyeste bygninger


== Eksterne lenker ==
World Trade Centers offisielle hjemmeside
Torre WTCs hjemmeside
Parque Hundido

Parque Hundido («Den nedsunkne parken»), offisielt Parque Luis G. Urbina, er en av de mest kjente parkene i Mexico by. Den ligger langs Avenida de los Insurgentes i delegasjonen Benito Juárez. Det ble anlagt en park på stedet allerede på slutten av 1800-tallet, men dagens park åpna i juli 1997. Den har et areal på 99,052 m².
Parken er anlagt i flere høydenivåer, og inneholder flere attraksjoner. Midt i parken er det en stor blomsterklokke, med en høyreist flaggstang med det meksikanske nasjonalflagget. I 1972 ble det plassert ut en rekke reproduksjoner av arkeologiske objekter i Parque Hundido. Disse kan ses ved å følge seks ulike ruter, en for hver av de seks kulturene som objektene stammer fra: altiplano, zapotekerne, mayaene, olmekerne, totonakerne og huastekerne.


== Eksterne lenker ==
Parker i delegasjonen Benito Juárez
Mitja Valenčič

Mitja Valenčič (født 1. februar 1978) er en slovensk alpinist. Han har spesialisert seg innen disiplinene slalåm og storslalåm.
Den 5. januar 1997 debuterte han i verdenscupen i et storslalåmrenn i Kranjska Gora, uten å komme til finaleomgangen. Han sikret seg sine første verdenscuppoeng da han ble nr. 18 i slalåm i Kitzbühel 26. januar 1998.
Valenčičs beste plassering i verdenscupen er tre niendeplasser, alle i slalåmrenn: 15. desember 2003 i Madonna di Campiglio, 9. februar 2008 i Garmisch-Partenkirchen og 16. november 2008 i Levi.
Han har deltatt i tre verdensmesterskap, og den beste plasseringen (i VM 2007 i Åre) er en niendeplass i storslalåm. Under OL 2006 i Torino ble han nummer tolv i storslalåm. Under ble OL 2010 han nummer seks i slalåm.


== Meritter ==
(Per 28. desember 2008)
OL

Torino 2006: Tolvteplass i storslalåm
Vancouver 2010: Sjetteplass i slalåmVM

Vail/Beaver Creek 1999: 23.-plass i slalåm
Santa Caterina 2005: 15.-plass i slalåm, 21. i storslalåm
Åre 2007: Niendeplass i storslalåmJunior-VM

Hoch-Ybrig 1996: Åttendeplass i slalåm, ellevteplass i storslalåm
Schladming 1997: Femteplass i storslalåm, 27. i Super-G
Megève 1998: 18.-plass i storslalåmVerdenscupen

Tre plasseringer blant de ti fremste


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mitja Valenčič – Olympedia 
(en) Mitja Valenčič – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mitja Valenčič – FIS (alpint) 
(en) Mitja Valenčič – ski-db.com
Cuicuilco

Cuicuilco (nahuatl for «Sted hvor det synges og danses» eller «Sted med farger og sang») er et arkeologisk funnsted i Pedregal de San Ángel sør i Mexico by, i krysset mellom Avenida de los Insurgentes og Anillo Periférico. 
Cuicilco var fram til begynnelsen av det første århundret før vår tidsregning et av de viktigste seremonielle sentrene i Mexico-dalen, og var også et av de første. Hovedkonstruksjonen er en sirkelforma pyramide som ble bygd mellom 800 og 600 f.Kr.
Området befinner seg i dag i en vanskelig situasjon, ettersom det ligger som et hinder blant moderne utbygginger av byen. Deler av ruinene ligger begravd under Telmex-bygninga og kjøpesenteret Plaza Comercial Cuicuilco.
På det arkeologiske funnstedet ligger det også et lite museum med gjenstander fra Cuicuilco-kulturen.
Karl Glad

Karl Glad (født 26. september 1937 i Oslo) er en norsk jurist og næringslivsleder.


== Liv og virke ==
Glad tok cand.jur.-graden ved Universitetet i Oslo i 1961, og tok senere en mastergrad ved Columbia University i New York. Han arbeidet deretter som dommerfullmektig i Setesdal, ligningsfunksjonær i Tønsberg og forretningsadvokat i Wikborg, Rein & Co., hvorav tre år i Japan.I 1972 begynte Glad i Akergruppen. Her ble han generaldirektør (adm. direktør) fra 1980. Da Aker fusjonerte med Norcem mot slutten av 1986 dannet Glad sammen med Kjell O. Kran og Gerhard Heiberg ledertroikaen i det nye selskapet. I årsskiftet 1987/1988 gikk Glad av fra direktørjobben i selskapet, og arbeidet med organisasjonsutvikling. Våren 1989 ble Glad Aker-toppsjef, etter at Heiberg trakk seg.I 1985 ble Glad valgt til formann i Mekaniske Verksteders Landsforening. Han gikk av i 1989, og ble erstattet av Diderik Schnitler. Høsten 1990 ble Glad valgt til NHO-direktør, og tiltrådte stillingen 1. mars 1991. Glad satt som NHO-leder frem til 1998, da han ble etterfulgt av Finn Bergesen jr.
Glad har også hatt en rekke profilerte styreverv, blant annet i Kongsberg Våpenfabrikk og Norsk Jernverk.
Han ble i 1999 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden for fortjeneste av norsk næringsliv.


== Referanser ==
Glorieta de los Insurgentes

Glorieta de los Insurgentes er en stor rundkjøring langs Avenida de los Insurgentes, rett ved Zona Rosa, fire kvartaler fra Paseo de la Reforma i Mexico by. Her forbindes Avenida de los Insurgentes med Avenida Chapultepec, Avenida Oaxaca, Calle Jalapa og Calle Génova.
Rundkjøringa er heva åtte meter over bakkenivå. Langs veien ligger metrobusstasjonen Insurgentes, og i midten av rundkjøringa befinner inngangene til Insurgentes metrostasjon seg. I midten av Glorieta de los Insurgentes er det også en stor plass omkransa av en rekke små forretninger og spisesteder. De siste åra har stedet blitt tilholdssted for et stort antall såkalte emoer.
Einar Riis

Einar Riis Johannessen (født 19. oktober 1922 i Vestre Aker i Oslo, død 30. mai 2006 i Arvika i Sverige) var en norsk agent i Special Operations Executive (SOE) under andre verdenskrig.


== Innsats under andre verdenskrig ==
Som SOE-agent under den andre verdenskrig var Johannessen involvert i sabotasjeaksjoner i Oslo, hvor han i april 1943 blant annet deltok i Operasjon Mardonius sammen med andre SOE-agenter som eksempelvis Max Manus.  Som en konsekvens av Operation Mardonius, måtte Johannessen flykte til Sverige, for ikke lenge etter å ende i Canada og Little Norway.


== Forretningsliv ==
Straks etter at krigen var over, ble Johannessen stasjonert i Napoli, Italia, hvor han ble involvert i flyforretninger, og hvor han ble en pioner på området, deriblant charter og kjøp og salg av fly. Etter kort tid flyttet han til Roma og fortsatte å utvide sine forretninger, spesielt fra den militære flyplassen, Ciampino. I 1961 startet han Riis Flyrederi, med tre Dakota og drev med utleie av disse flyene til andre flyselskaper.


== Privatliv ==
Som en påskjønnelse for sin innsats som norsk olympia-attaché under OL i Roma i 1960, ble Einar Riis Johannessen i 1961 tildelt St. Olavs Orden Ridder av 1. klasse. På slutten av 1960-tallet flyttet Johannessen til Monaco hvor han bodde helt frem til han døde. Han døde under et ferieopphold på sitt feriested i Sverige.


== Referanser ==
Licio Gelli

Licio Gelli (født i Pistoia i Toscana, 21. april 1919 og død  15. desember 2015 i Arezzo Toscana) var en italiensk finansmann som er kjent for sin rolle i skandalen omkring kollapset til banken Banco Ambrosiano i 1982. Gelli var stormester i Propaganda Due fra 1966 til 1981.


== Liv og virke ==


=== Fascist ===
Gelli var aktiv fascist under styret til Benito Mussolini. På 1930-tallet lot han seg verve i den frivillige milits for nasjonal sikkerhet, en paramilitær fascistisk milits som Mussolini sendte til Spania for å støtte regimet til Francisco Franco. Der døde hans eldre bror Rafaello under kamphandlingene. I 1939 vendte han tilbake til Italia, og arbeidet for den fascistiske partiorganisasjonen i Pistoia. I partiets lokale ukeavis Rerruccio skrev han om sine erfaringer fra krigen. Han var også en tid ansatt i Gruppo Universitario Fascista.


=== Medlem av SS ===
Han ble senere utnevnt til kontaktperson mellom det fascistiske Italia og Nazi-Tyskland. Der fikk han nære relasjoner med Hermann Göring, og ble medlem av SS Hermann Göring Division innenfor Schutzstaffel som var involvert i en rekke kamphandlinger om Sicilia og det italienske fastlandet. 


=== Salò-republikken ===
Sammen med Giorgio Almirante, grunnleggeren av det nyfascistiske partiet Movimento Sociale Italiano, deltok han den 23. september 1943 i opprettelsen av den italienske sosialrepublikk.


=== Flukt fra krigsoppgjøret til Sør-Amerika ===
Etter andre verdenskrig ble Gelli frikjent for deltagelse i henrettelser av partisaner, begått av SS. Han unnslapp krigsoppgjøret ved å samarbeide med italiensk etterretning, MI5 og CIA.
Med deres hjelp flyktet Gelli til Argentina. Der allierte han seg med Juan Perón, ble Perons økonomiske rådgiver overfor Italia, og ble tildelt dobbelt statsborgerskap. Da Juan Perón døde i 1974, reiste Licio Gelli tilbake til Argentina etter henvendelse fra Eva Perón. Hun ønsket Gellis hjelp til å fylle tomrommet som oppstod i kjølvannet av diktatorens død.


=== Reisebyrå for krigsforbrytere ===
Gelli tjente også gode penger ved å drive et reisebyrå for krigsforbrytere som ville til Latin-Amerika. Etter andre verdenskrig unnslapp en rekke nazister Nürnbergprosessene, ved å flykte til Sør-Amerika via Sveits under kodenavnet «operation paperclip».  Det har vært spekulert i om Hauptsturmführer og Gestapo-offiser Klaus Barbie, også kjent som «slakteren fra Lyon», fikk hjelp av Licio Gelli til å flykte til Bolivia.


=== Frimurer ===
Pave Klemens XII fordømte frimureriet i en bannbulle i 1738. Frimureriet var likevel lovlig i Italia før Mussolinis fascistiske styre eksplisitt forbød det med lov i 1925. Den italienske storlosjen Grand Orient i Italia var derfor motstandere av fascismen. Flere italienske frimurere anklaget likeledes Gelli for å representere anti-frimureri.
På tross av sin fascistiske bakgrunn, ble Gelli likevel frimurer i 1963. 


== Referanser ==