jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Relativ peiling

En relativ peiling er vinkelen mellom observatørens diametralplan (midtlinjen, med 0° i front) og en linje til objektet som peiles. En relativ peiling tas gjerne ut med radar, kompass eller peileskive.
Eksempel: Et skip kan bevege seg i retning 270° med referanse til rettvisende nord (Nordpolen). Det betyr at skipet beveger seg rett vestover. Dersom dette skipet oppdager en øy som ligger rett sør for skipet, vil øyen, med referanse i sann nord, ligge på 180° – rett sør. Men en observatør ombord på skipet vil, med skipet som referansesystem, si at øyen ligger på 270°, i forhold til sitt eget skips kurs. Denne peilingen kalles en relativ peiling. Skipets baug – det vil si den retningen skipet seiler, vil bli kalt 0°, og peilinger ut fra skipet kan bli tatt med dette som referanse. 
Relativ peiling er nyttig i de tilfeller hvor en skal gi retningen til noe en observerer – akkurat som vi selv bruker bak og foran, venstre og høyre i dagligtale. Dette er retningsanvisninger med referansepunkt i oss selv, og gir derfor liten mening for andre som ikke er til stede og kan dele samme referansesystem. For å bestemme posisjon og som en kjapp retningsangivelse er relative peilinger derimot svært nyttig.
Relative peilinger benyttes svært mye i navigasjon og radarplotting, og brukes i luften, på land og på sjøen.
Ashanti (region)

Ashanti er en administrativ region midt i Ghana. Flesteparten av regionens innbyggere er ashantier, én av Ghanas største etniske grupper. Store deler av landets kakao dyrkes i Ashanti, og regionen er også en viktig del av Ghanas gullgravingindustri. Regionen hadde 4 780 380 innbyggere ved folketellingen i 2010.Kumasi er administrasjonssenteret i Ashanti og er Ghanas nest største by. Den er kjent som The Garden City på grunn av den varierte floraen i området, og ligger i den sentrale delen av landet, omkring 250 km (kjørestrekning) fra Accra. Kumasi var fra slutten av det 17., gjennom det 18. århundre, hovedsenter for slavehandelen på Gullkysten. Alle slaverutene fra nord gikk mot Kumasi, og derfra gikk transportrutene videre ut til handelsfortene langs kysten.
Regionen Ashanti deles inn i følgende 21 distrikter:

Adansi North District
Adansi South District
Afigya-Sekyere District
Ahafo Ano North District
Ahafo Ano South District
Amansie Central District
Amansie East District
Amansie West District
Asante Akim North District
Asante Akim South District
Atwima Mponua District
Atwima Nwabiagya District
Botsomtwe/Atwima/Kwanhuma District
Ejisu-Juaben District
Ejura/Sekyedumase District
Kumasi Metropolitan District
Kwabre District
Obuasi Municipal District
Offinso District
Sekyere East District
Sekyere West District


== Referanser ==
.onion

.onion er et pseudo-toppnivådomene adressesuffiks (lignende i konsept til endinger som .bitnet og .uucp som ble brukt i tidligere tider) som angir en anonym eller pseudonym adresse som kan nås via Tor-nettverket.  Slike adresser er ikke aktuelle DNS-navn, og .onion finnes ikke som toppnivådomene i internetts DNS-rot, men med passende proxy-software installert kan internettprogrammer som nettlesere få tilgang til steder med .onion-adresser ved å sende henvendelsen gjennom nettverket av Tor-servere.  Hensikten med å bruke et slikt system er å gjøre både informasjonsleverandøren og brukeren vanskeligere å spore, enten av hverandre, av en mellomliggende nettverksmaskin, eller av en outsider.
Adresser i pseudo-TLD'et .onion er ugjennomsiktige tegnrekker uten mening, og blir automatisk generert basert på en offentlig nøkkel når en skjult tjeneste konfigureres.
Navnet «onion» refererer til onion routing, som er teknikken som brukes av Tor for å oppnå en grad av anonymitet.


== Eksterne lenker ==
Konfigurering av Tor
Tor teknisk spesifikasjon
Silmarillion

Silmarillion er en samling av historier fra J.R.R. Tolkiens verden, og ble redigert av hans sønn Christopher Tolkien etter hans død, med assistanse fra fantasy-forfatter Guy Gavriel Kay.


== Beskrivelse ==
Silmarillion er et mytologisk verk om Tolkiens verden. Handlingen utspiller seg før historiene som foregår i Hobbiten og Ringenes Herre. Silmarillion består av flere deler;

en skapelsesdel, Ainulindalë,
en redegjørelse om valaene (gudene), Valaquenta,
en redegjørelse om silmarillene, Quenta  Silmarillion,
en redegjørelse om Númenors vekst og fall, Akallabêth.
en redegjørelse om Maktens Ringer og Tredje Tideverv.I Ainulindalë (ainuenes kvad) presenteres Ilúvatar (Eru), som er den skapende guden. Fra ingenting skaper han ainuene, en slags åndevesener som minner om den jødisk/kristne tradisjonens engler, hvorav noen senere blir kjent som valaene, de mektigste blant dem, og maiaene, deres tjenere og hjelpere. Arda (verden) skapes som en manifestasjon av ainuenes sang. 
I Valaquenta beskrives valaene og maiaene, og det fortelles om det innledende arbeidet de utførte i Arda.
I Quenta Silmarillion fortelles det om silmarillene, tre edelstener skapt av alven Fëanor, som forårsaker sorg og vemod – men også heltemot og store dåder.
I Akallabêth fortelles det om menneskene på Númenor, en øy som oppstår i andre tideverv, og hvordan den øya går under og synker i havet.
Historiene spenner over seks tidsaldre (tiden før Arda, Ardas mørke, Arda i lyset fra lampene, Trærnes tidsalder, og første og andre tideverv under solen). 


== Utgivelse ==
Arbeidet strekker seg fra 1917 til siste foreløpig utgivelse i 2004. Det første utkastet til Silmarillion strekker seg tilbake til 1925 da Tolkien skrev Utkast til en mytologi (Sketch of the Mythology), men figurer, tema og enkelte fortellinger ble utviklet så tidlig som i 1917 da Tolkien var stasjonert som engelsk offiser i Frankrike under den første verdenskrig og lå på et militært feltsykehus med feber. Da Tolkien døde i 1973 etterlot han en enorm mengde manuskripter, ofte med flere motstridende versjoner av samme fortelling.
Det ble sønnen Christopher Tolkien som redigerte og ga ut dette materialet i bokform. I oktober 1996 ga Christopher Tolkien illustrasjonsoppdraget til Ted Nasmith for å skape en utgave i farger som den første illustrerte utgaven av Silmarillion. Den ble publisert i 1998 og fulgt opp med en andre utgave i 2004 med korreksjoner og ytterligere tegninger av Nasmith.
Pilion

Pilion (gresk Πήλιο, Pilio) er et fjell sørøst i Thessalia i Hellas, som danner en halvøy mellom Pagastikobukta og Egeerhavet. 
I gresk mytologi var Pilion (som fikk navn etter den mytiske kongen Peleos, far til Akilles) hjemsted til kentauren Khiron, læremester for mange greske helter, som Jason, Akilles, Thesevs og Herakles.  


== Geografi ==
I dag hører Pilion til prefekturet Magnesia og omfatter 24 landsbyer, bl.a. 

Agios Georgios Nileas
Agios Lavrentios
Portaria
Makrinitsa
Milies
Mouresi
Tsangarada
Zagora
ArgalastiFjellet er dekket av skog som bøk, eik, lønn og kastanje. Pilion har vært en turistattraksjon i mange år, og har mange stier og store strender med sand eller småstein.


== Historie ==

Elektrisitet, radio og biler ble først introdusert på 1950-tallet, bortsett fra i Volos, som hadde fått dette tidligere. Fjernsyn kom til halvøya i 1970- og 1980-årene, og datamaskiner og Internett sent på 1990-tallet. Den nordlige delena av Pilion ble rammet av en skogbrann i juni 2007, som ødela skoger i sentrale områder av fjellet. Brannen varte i flere dager, og flere landsbyer ble ødelagt. I august 2007 kunne man se at flere trær i skogen begynte å få blader igjen, mens bukser vokste opp på bakken.


== Panorama ==
Fra toppen av fjellet kan man se dalene omkring, fjellene vest i Magnesia, sletten i Thessalia og de omliggende fjellene, Mavrovouni, Evvia, Sentral-Hellas og de nordlige Sporadene.


== Eksterne lenker ==
(en) Pelion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilder og tegninger av Pilion
Pilion-jernbanen, som spilte en viktig rolle i den økonomiske utviklingen av området.
Reiseguide for Pilion
Airport

Airport er et amerikansk katastrofedrama fra 1970 regissert og bearbeidet til manus av George Seaton. Filmen handler om det kaos som oppstår på en amerikansk storflyplass når en snøstorm herjer. I tillegg får de meldinger om at det er en bombe ombord i et fly som befinner seg i lufta. Burt Lancaster spiller rollen som flyplassjefen, mens Dean Martin spiller rollen som flykapteinen. Sentrale biroller spilles av Jean Seberg, Jacqueline Bisset, George Kennedy, Helen Hayes og Van Heflin. Manus er basert på en roman av Arthur Hailey. 
Dette er den første av Airport-filmene og ble etterfulgt av Airport '75. Den banet vei for katastrofefilmsjangeren.


== Handling ==
Handlingen er lagt til en travel amerikansk storflyplass i Chicago vinterstid. Flyplassjefen må stri med en snøstorm som gjør at flyplassen blokkeres, samtidig som han strid med ekteskaplige problemer på hjemmebane. I tillegg til dette får besetningen ombord på en Boeing 707 melding om at det det befinner seg en desperat mann med en bombe ombord i flyet deres. 


== Om filmen ==
Airport innbrakte drøyt $100 millioner i USA i 1970, noe som gjorde den til den nest mest innbringende filmen i USA i 1970. Produksjonbudsjettet var på ca 10 millioner dollar.Den ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 73 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske kritikeren Roger Ebert gav den to av fire stjerner, mens Leonard Maltin gav den 3,5 av 4.Filmen ble tildelt en Oscar for beste birolle (Helen Hayes) og en Golden Globe for beste birolle (Maureen Stapleton). Den ble Oscar-nominert i flere kategorier.Airport var den første i rekken av mange katastrofefilmer som kom på 1970-tallet og har fått mye av æren for å ha startet bølgen. Den fikk tre oppfølgere: Airport '75, Airport '77 og Airport '80. Disse filmene ble på 1980-tallet gjenstand for harselas i filmkomediene Hjelp, vi flyr! og Hjelp, vi flyr igjen!.


== I rollene ==
Burt Lancaster som Mel Bakersfeld, flyplassjef
Dean Martin som kaptein Vernon Demarest, pilot på Trans Global Flight Two
Jean Seberg som Tanya Livingston
Jacqueline Bisset som Gwen Meighen, sjefsflyvertinne på Flight Two
George Kennedy som Joe Patroni, sjefsmekaniker for TWA
Helen Hayes som Mrs. Quonsett, stowaway
Van Heflin som D. O. Guerrero (bombemannen)
Maureen Stapleton som fru Inez Guerrero
Barry Nelson som pilot Anson Harris, kaptein på Flight Two
Dana Wynter som Cindy Bakersfeld, kona til Mel Bakersfeld
Lloyd Nolan som Standish
Barbara Hale som Sarah Demarest
Gary Collins som Cy Jordan, pilot
Ena Hartman som Ruth, flyvertinne
Patty Poulsen som Joan, flyvertinne
Marion Ross en passasjer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Airport på Internet Movie Database 
(no) Airport hos Filmfront 
(no) Airport på NRK TV 
(sv) Airport i Svensk Filmdatabas 
(da) Airport i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Airport på Allociné 
(nl) Airport på MovieMeter 
(en) Airport på AllMovie 
(en) Airport på Turner Classic Movies 
(en) Airport på Rotten Tomatoes
Sirius-patruljen

Sirius-patruljen er Søværnets hundesledepatrulje på Grønland.
Siriuspatruljen er Danmarks militære tilstedeværelse på Nordøst-Grønland, hvor de i vinterhalvåret patruljerer det enorme området med hundesleder og om sommeren på fjordene med kutter når vannet er seilbart. De har hovedbase på Daneborg på sydsiden av Wollaston Forland i Nordøstgrønland, samt en sommerbase på Ella Ø. Administrativt er Sirius-patruljen underlagt Søværnets Operative Kommando og operativt Grønlands Kommando.
Deres formål er suverenitetshåndhevelse, og som politimyndighet å føre kontroll med ekspedisjoner og fredningsbestemmelser i Nordøst-Grønland biosfærereservat, samt å foreta overvåkning av operasjonsområdet.
Patruljen består av tolv unge underoffiserer og offiserer, hvorav ti er på patrulje om vinteren, mens to blir værende på Daneborg for drift av hovedkvarteret. Det er en oppgave som blant annet består av koordinering av patruljeringen, snørydding av flystripen og pass av hundene som ikke er på tur. Tjenestetiden til Siriuspatruljen er to år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sirius på det danske Forsvarets hjemmesider
Becky Brewerton

Rebecca «Becky» Dawn Brewerton (født 10. oktober 1982, St. Asaph, Wales) er en profesjonell walisisk golfspiller.


== Karrieren som amatør ==
I 2003, mens hun fortsatt var amatør, fikk hun to invitasjoner til å spille på Ladies European Tour.  I Tenerife Ladies Open ledet hun halvveis, men endte på 2.-plass.  I Wales WPGA Championship ble det en ny annenplass.


== Karrieren som profesjonell ==
I 2003 endte hun på 13.-plass på kvalifiseringsskolen til Ladies European Tour.  Dette ga henne tourkortet, og hun debuterte som profesjonell i 2004.  I sin første proffsesong endte hun på 8.-plass på Order of Merit etter 4 topp-10-plasseringer.  Det ble fire nye topp-10-plasseringer i 2005, og i 2006 var hun 5 ganger blant de 10 beste.
Sin første seier fikk hun i 2007, i Ladies English Open.  Dette førte henne, som første waliser noensinne, inn på Solheim Cup-laget.
Brewerton og Becky Morgan representerte Wales i Women's World Cup of Golf i 2005 (6.-plass), i 2006 (3.-plass), og 2007 (8.-plass).
Hun vant sin andre seier på LET i juli 2009, i Open De España Femenino.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Becky Brewerton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Becky Brewerton – LPGA-touren 
(en) Becky Brewerton – ALPG-touren 
(en) Becky Brewerton – Europatouren 
Profil hos LET
Peiling (navigasjon)

En peiling er, i navigasjonssammenheng, «det å ta sikte på noe» – eller med andre ord det å finne retningen til noe ved hjelp av et kompass eller annet dertil egnet peileinstrument. Radar kan for eksempel brukes til å finne både peiling og avstand, eller en kan peile via et azimutspeil, som er montert på en gyrorepeater eller kompassrepeater. Begrepet benyttes helst i navigasjon, hvor man ofte peiler fastpunkter, som landtoninger (fjelltopper, daler, jernbaneknutepunkt etc.), fyrtårn eller mot andre fartøyer – det være seg fly eller båter. 
En peiling kan være relativ eller sann. Sistnevnte betyr at man benytter nord som referanse, og dermed har et fast punkt å navigere etter. En peiling kan dessuten være krysspeiling, eller en enkeltpeiling. En krysspeiling er en peiling som har minst to avlesninger, slik at man kan bestemme sin posisjon i forhold til to fastpunkter. Fastpunkter er objekter med kjent posisjon. 


== Litteratur ==
Hans L. Dragsnes og Norvald Kjerstad: Navigasjon og navigasjonsmidler – fordypning i nautiske fag og fiskerifag – Gyldendal yrkesopplæring 2000. ISBN 978-82-00-45040-5
Daneborg

Daneborg eller Daneborg Station er det fungerende hovedkvarteret for sledepatruljen Sirius, som står for den danske suverenitetshåndshevelsen i Nordøst-Grønland biosfærereservat, verdens største biosfærereservat. Stasjonen ligger nord for Polarsirkelen, nesten 50 km nord for Myggbukta. 
Året rundt har Daneborg station minimumsbemanning på 12 personer. Sammen med Danmarkshavn (permanent bemanning 8 personer), Nord (permanent bemanning 5 personer) og Mestersvig (permanent bemanning 2 personer) er den én av kun fire permanent bemannede stasjoner i Grønlands nasjonalpark.
Mel Patton

Melvin Emery «Mel» Patton (født 16. november 1924 i Los Angeles, California, død 9. mai 2014) var en amerikansk friidrettsutøver.
I årene 1947, 1948 og 1949 ble han amerikansk mester på 110 yards, og i 1949 vant han også 220 yards. I 1947 satte han ny verdensrekord med 9,4 sekunder, og forbedret den året etter til 9,3. I 1949 forbedret han den gjeldende verdensrekorden på 220 yards, som Jesse Owens hadde hatt.
Under OL 1948 i London ble han nummer fem på 100 meter, men tok gull på 200 meter foran landsmannen Barney Ewell og Lloyd La Beach fra Panama. Han tok også gull på 4 x 100 m stafett, sammen med lagkameratene Barney Ewell, Lorenzo Wright og Harrison Dillard.


== OL-medaljer ==
1948  London -  Gull på 200 meter
1948  London -  Gull på 4 x 100 meter stafett  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Mel Patton – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mel Patton – Olympics.com 
(en) Mel Patton – Olympic.org 
(en) Mel Patton – Olympedia 
(en) Mel Patton – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mel Patton – National Track & Field Hall of Fame 
(en) Mel Patton – Track and Field Statistics
Mestersvig

Mestersvig er en militær flystasjon ved Kong Oscars fjord, 200 km nord for Scoresbysund/Ittoqqortoormiit, i nasjonalparken Nordøst-Grønland biosfærereservat. 
Fra 1956 til 1963 var det en bly-sinkgruve ovenfor Mestersvig. Malmen ble brutt underjordisk i fjellet Blyklippen.  Malmen ble kjørt 10 km til Nyhavn, der den ble omlastet. Avrenningen fra gruven havnet i Tunnelelven, som renner ut i Kong Oscars fjord. Flyplassen er anlagt på deltaet omkring Tunellelvens utløp.
Da blygruven ble stengt i 1963 ble flyplassen fortsatt drevet som flyplass og værstasjon. Stasjonen ble drevet av statens luftfartsvesen fra gruvens oppstart og frem til 1985, da hovedflyplassen for nasjonalparken og Scorebysund ble flyttet til Constabel pynt litt syd for nasjonalparken. De første årene etter at flyplassen ble flyttet, var det Nordisk Mineselskab som med Otto Lapstun som stasjonssjef driftet Mestersvig. Dette i forbindelse med selskapets opprydding i Minebyen, Malmbjerg, Lommensø etc.
Da arbeidet var avsluttet i 1988 overtok forsvaret driften av Mestersvig. Daglig betyr det at to mann fører tilsyn og vedlikehold av stasjonen. På sommerstid er det ofte et større antall mennesker stasjonert her i forbindelse med vedlikehold eller militære operasjoner.
Mestersvig er den sydligste af de fire permanent bemannede stasjonene i nasjonalparken. I Mestersvig opprettholder forsvaret i form af Arktisk Kommando en vakt som fører tilsyn med området og sanner støttepunkt for Sirius-patruljen. De andre stasjonene er Daneborg, Danmarkshavn og Station Nord.
Mestersvig (ett ord) er navnet på den tidligere gruvebyen og nåværende flyplass, mens Mesters Vig (to ord) er navnet på en bukt 12 km sydøst for Mestersvig.


== Referanser ==
Andy Stanfield

Andrew William «Andy» Stanfield (født 29. desember 1927 i Washington D.C., død 15. juni 1985) var en amerikansk friidrettsutøver.
Han vokste opp i New Jersey. Allerede i high school ble man klar over hvilket stort talent Stanfield hadde, spesielt i sprint og lengdehopp. Året etter at han hadde tjenestegjort i hæren, vant han sine første nasjonale titler på 100 og 200 meter.
I internasjonal sammenheng var han sterkest på 200 meter. I 1951 forbedret han Barney Ewells verdensrekord på 200 meter til 20,6, en rekord han forbedret både i 1952 og 1956.
Som innehaver av verdensrekorden var han blant favorittene på 200 meter under OL 1952 i Helsingfors, og tok gullmedaljen foran landsmennene Thane Baker og James Gathers. På kortstafetten ble det ny gullmedalje sammen med Finis Dean Smith, Harrison Dillard og Lindy Remigino, foran lagene fra Sovjetunionen og Ungarn. Under OL 1956 i Melbourne forsøkte han å forsvare tittelen, men måtte nøye seg med sølvet, bak landsmannen Bobby Morrow.


== OL-medaljer ==
1952  Helsingfors - gull på 200 meter
1952  Helsingfors - gull på 4 x 100 meter stafett (USA)
1956  Melbourne - sølv på 200 meter


== Eksterne lenker ==
(de) Andy Stanfield – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Andy Stanfield – Olympedia 
(en) Andy Stanfield – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Andy Stanfield – National Track & Field Hall of Fame 
(en) Andy Stanfield – Track and Field Statistics
Frédéric Leclercq

Frédéric Leclercq (født 23. juni 1978) er en fransk gitarist og bassist som er best kjent å være bassisten i DragonForce. Leclercq har også spilt i band som Heavenly og Carnival in Coal, i tillegg er han vokalist i Maladaptive.


== Utgivelser ==


=== Heavenly ===
Coming from the Sky (2000)
Sign of the Winner (2001)
Dust to Dust (2004)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Frédéric Leclercq – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frédéric Leclercq – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frédéric Leclercq på Discogs 
(en) Frédéric Leclercq på MusicBrainz 
(en) Frédéric Leclercq på Encyclopaedia Metallum 
Frédéric Leclercq på Facebook
Kaskelot

Kaskelotten er en kjølbåt med finnekjøl, som ble konstruert i 1971 av dansken Peter Bruun. Spissgatteren er i familie med de mindre Marsvin – 22' (dansk for Nise), Spekkhugger – 24' og Grinde – 28'. Konstruktøren hentet inspirasjon til både navn og form fra hvalene. Kaskelotten er kanskje den minst kjente av de fire båtene, da den bare er produsert i 48 eksemplarer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Peter Bruun – båtbygger
Danmarkshavn

Danmarkshavn er en bemannet værstasjon som ligger på Germania Land i Nordøst-Grønland biosfærereservat, verdens største biosfærereservat. Stedet har vært den nordligste bosettingen på Grønlands østkyst som vanlige båter kan nå uten hjelp av isbryter.
Stasjonen har en permanent bemanning på 8 personer. Bemanningen gjør målinger av lufttrykk, temperatur, fuktighet, vindretning og vindhastighet, og tilgjengeliggjør disse dataene for internasjonale værselskaper via satellitt. Dette måles i 2 meters høyde. I tillegg slipper de en radiosonde to ganger i døgnet, som stiger til ca. 35 km høyde, og gir informasjon om atmosfæren. 
Stasjonen eies av Danmarks Meteorologiske Institut (DMI), og drives i dag av Tele Greenland. Driften betales likevel av International Civil Aviation Organization (ICAO). Stasjonen ble modernisert i 2001. 


== Historie ==
Stasjonen ble anlagt i 1906 som hovedkvarter for en dansk ekspedisjon under ledelse av Ludvig Mylius-Erichsen. Ekspedisjonens skip «Danmark» lå forankret og i to vinterperioder innefrosset i isen ved Danmarkshavn, mens medlemmene kartla Nordøstgrønland. Det ble oppført et hus som sto ubenyttet inntil værstasjonen ble anlagt i 1948.


== Referanser ==
Tele Greenland

Tele Greenland AS er Grønlands post- og teleselskap. 
Pr 2006 hadde de 570 ansatte, hvorav 370 jobbet i teledivisjonen og 198 i postdivisjonen. De har hovedkontor i Nuuk (Godthåb), og eies av Grønlands hjemmestyre. 
Grønlands teleinfrastruktur, som består av både en digital radiokjede og satellittforbindelser, gir telefoni, TV, radio og internett til alle byer og bygder i Grønland. Mobiltelefoni er tilgjengelig i alle bygder med mer enn 70 innbyggere. 
De driver også værstasjonen Danmarkshavn i Nordøst-Grønland biosfærereservat, som er verdens største biosfærereservat.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Jesse Tobias

Jesse Tobias (født 1. april 1972) er en gitarist opprinnelig fra Mexico. Han ble først kjent da han kom med i Red Hot Chili Peppers i 1993, skjønt han ble byttet ut med Dave Navarro i løpet av året. Før han ble med i Red Hot Chili Peppers, spilte han med Mother Tongue. Etter, spilte han for Alanis Morissette.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jesse Tobias på Internet Movie Database 
(en) Jesse Tobias på Discogs 
(en) Jesse Tobias på MusicBrainz 
(en) Jesse Tobias på SoundCloud 
(en) Jesse Tobias på AllMusic
Holmenbyen

Holmenbyen er en grend langs fylkesvei 1465 på Lierfoss i Aurskog-Høland kommune. Det var tidligere bedehus og forretning i Holmenbyen. Holmenbyen var et av de første steder i tidligere Aurskog kommune som fikk asfaltdekke. Holmenbyen ligger nær Vålermosen og Dyrrudtjern med et rikt fugleliv. Sør for Holmenbyen ligger Gørrelva, som renner fra Dyrrudtjern til Lierelva, som er en del av hovedvannstrengen i Haldenvassdraget.
Haneborg skole lå i Holmenbyen fram til 1957 da ny skole på Auten ble innviet.
Holmen indremisjonsforening hadde i mange år fast samlingssted på Holmen bedehus, helt vest i Holmenbyen. Bedehuset ble òg benyttet som undervisningslokale for Haneborg skole i perioder. Bedehuset er i dag omgjort til bolig.


== Eksterne lenker ==
(no) Vålermåsan i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
(no) Dyrudtjennet i Miljødirektoratets nettsted Naturbase