jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Codex Regius

Codex Regius (latin for Kongens bok, på islandsk Konungsbók), katalognummer GKS 2365 4to, er et islandsk manuskript og en kodeks som antageligvis ble nedskrevet på 1270-tallet. Innholdet er imidlertid langt eldre. Manuskriptet inneholder 31 dikt fra Den eldre Edda, og er den eneste kilden til de fleste av disse diktene. Av disse 31 diktene blir 11 karakterisert som gudedikt, mens de resterende 20 betegnes som heltedikt som stort sett kretser rundt myten om Sigurd Fåvnesbane og gjukungene. Codex Regius er skrevet på pergamenttypen vellum. 
Slik det er blitt overlevert, består manuskriptet av 45 blader. Opprinnelig inneholdt det ytterligere åtte blader, som nå er gått tapt. Denne store lakune, som den også kalles, bestod av avslutningen på heltediktet Sigerdrivamål og størstedelen av Sigurðarkviðu. Lakunen var en inspirasjonskilde for den engelske forfatteren John Ronald Reuel Tolkien (1892–1973), som prøvde å gjenfortelle de tapte versene i dramaet.Manuskriptet ble oppdaget i 1643 av  håndskriftsamleren Brynjólfur Sveinsson, som på denne tiden var biskop i Skálholt. Sveinsson sendte det i 1662 til Danmark som en gave til kong Frederik III av Danmark og Norge. Der ble det innlemmet i det danske kongelige biblioteks håndskriftsamling, og fikk derav navnet Codex Regius.
Den 21. april 1971 ble manuskriptet bragt tilbake til Reykjavík med skip, ledsaget av en militær eskorte, og det oppbevares nå i Árni Magnússon-instituttet.


== Diktene ==


=== Gudediktene ===


=== Heltediktene ===


== Eksterne lenker ==
Codex Regius, Encyclopædia Britannica
Codex Regius, Store norske leksikon
Maleku

For språket maleku, se maleku (språk)
Maleku er en amerikansk urfolk-gruppe som lever i et reservat i Guatuso i det nordlige Costa Rica. Rundt 460 malekuer bor i reservatet, og under halvparten av dem har språket maleku som morsmål.
Før den spanske invasjonen strakk malekuenes område seg så langt vest som til vulkanen Rincón de la Vieja, og hadde vulkanen Arenal og Río Celeste som hellige steder. Dagens reservat er konsentrert rundt San Rafael de Guatuso, som ligger en times kjøretur nord for La Fortuna. Reservatet har tre såkalte palenques, eller landsbyer: Margarita, El Sol og Tonjibe.
Malekuene bor ikke lenger i de tradisjonelle husa sine, og de bruker heller ikke de tradisjonelle klesdraktene. Språket deres står i fare for å dø ut, og snakkes bare av de eldre. De lever i dag av å selge håndverk, blant annet malerier og musikkinstrumenter.
Malekuene spiste opprinnelig ulike plantearter og iguaner. De jakter fortsatt på iguaner, som de bruker både til mat og trommeskinn. Noen av plantene er også fremdeles en del av malekuenes spisevaner.
Guri Egge

Guri Synnøve Egge Sipus (født Egge den 6. juni 1948 i Oslo) er en norsk sopransanger og pedagog, kjent fra egne plateutgivelser og en rekke fremføringer av variert musikk, særlig samtidsmusikk.Sin gymnastid ved Oslo katedralskole brakte henne til Kattateatret (1965).
Hun studerte ved Musikkonservatoriet i Oslo og debuterte i Universitetets Aula med
Robert Levin ved pianokrakken (1974).  
Så studerte hun i Wien og omegn noen år, før hun vendte tilbake og var ved
Den Norske Operas kor (1980–86).  Så fulgte tre år med frilans, deriblant
litt for NRK.
Med tilnavnet «Gulle» gjorde hun  
seg bemerket da Den Norske Opera vitjet Berlin i anledning
Kulturstadt Berlin (1988).  Året etter debuterte hun ved Wiener Kammeroper.
Til seg selv bestilte hun verket
Et operakammer av Olav Anton Thommessen (Parkteatret, 2001).
Hun er datter av komponist Klaus Egge og søster til skuespilleren Ketil Egge.
Egge har vært gift med komponisten Kresimir Sipusch.


== Utgivelser ==
Songs from the last century (Pro Musica, 2006).  Med Einar Henning Smebye ved klaveret.


== Premier ==
Statens arbeidsstipend 1986 på kroner 71 100
Oslo bys kunstnerpris 2006


== Referanser ==
Plenumsdom

Plenumsdom er en dom avsagt av Høyesterett i plenum. Det vil si at alle dommere som ikke har tjenestefri eller er inhabile, deltar i behandlingen av den aktuelle saken. Saker som er spesielt viktige og av prinsipiell betydning,  behandles vanligvis av Høyesterett i plenum.
Høyesterett ledes av en justitiarius og har ut over dette nitten dommere. I den enkelte sak blir retten normalt satt med fem dommere. Av hensyn til saksavviklingen arbeider Høyesterett i to parallelle avdelinger. I visse tilfelle behandles en sak i storkammer med elleve dommere, eller i plenum av den samlede Høyesterett.
Telmar

Telmar er et sted i bokserien Drømmen om Narnia.
Den befolkes av telmarinere som stammer fra pirater. Piratene strandet på en øde øy, der de fant en hule som flyttet de til Narnia. Byen kommer først fram i boken Prins Caspian. Den er også blitt dramatisert.
Nationalencyklopedin

Nationalencyklopedin (NE) er et svensk oppslagsverk som ble utgitt på 1980- og 1990-årene av Bra Böcker AB. De fikk innvilget et lån på 170 millioner svenske kroner av Sveriges riksdag, som var helt tilbakebetalt i desember 1990. Fra og med september 2000 gis Nationalencyklopedin ut av NE Nationalencyklopedin AB. Sjefredaktør er Arne Ekman, og Per Söderberg er redaksjonssjef.
Nationalencyklopedin er Sveriges tredje mest omfattende trykte oppslagsverk gjennom tidene, etter Nordisk familjebok og Svensk uppslagsbok. Første bind ble utgitt i 1989, mens det siste, bind 20, kom i 1996. Oppslagsverket omfatter 23 bind (hvorav 3 supplementer), samt en ordbok, Nationalencyklopedins ordbok (NEO). Ordboken er utgitt i tre bind mellom 1995 og 1996. Det siste opplaget av ordboken ble imidlertid utgitt i ett bind, og kom i 2004. Fra og med 2006 utgir Nationalencyklopedin den biografiske håndboken Vem är det, som første gang ble utgitt i 1912.
Nationalencyklopedin i bokform omfatter om lag 170 000 oppslagsord, 12 700 sider som inneholder ca. 100 millioner tegn. Totalt har NE drøyt 3 000 skribenter. Siden 1997 har NE blitt utgitt på cd-rom (6 cd-plater), og siden 1998 også på DVD. I 2000 utgav NE mer avanserte versjoner av oppslagsverket på dvd og cd. I mai 2000 slapp man også NE på Internet, "ne.se". Denne webbaserte versjonen av både oppslagsverket og ordboken oppdateres regelmessig med ny informasjon, og består av flere artikler NE er også tilgjengelig på mobiltelefon for de som abonnerer på internettjenesten. Man får da tilgang til en engelsk/svensk-svensk/engelsk-ordbok i tillegg til oppslagsverket.
Høsten 2008 gjorde Nationalencyklopedin 64 000 av NEs oppslagsord gratis tilgjengelig på Ne.se.


== NE i tre bind ==
NE i tre band er et kompakt leksikon i tre bind som NE lanserte i september 2008. Det består av 64 000 utvalgte og avkortede artikler og 5000 illustrasjoner (3700 fotografier, 475 kart og 900 tegninger) på 2168 sider fordelt på 3 bind. I gjennomsnitt er det 30 artikler og 2 eller 3 illustrasjoner per side. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Nationalencyklopedin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Svenska encyklopediska sällskapets historikk over NE
Arthur Waley

Arthur David Waley, egentlig Arthur David Schloss (født 19. august 1889 i Tunbridge Wells i England; død 27. juni 1966 i London) var en britisk sinolog og japanolog. 
Arthur Waley sønn av økonomen David Frederick Schloss. I 1914, da han var 25 tok han sin mors pikenavn, Waley.
Han studerte klassisk litteratur og kunst fra 1907 til 1910 ved King's College i Cambridge. Deretter ble han medarbeider ved British Museum og fikk hovedsakelig å gjøre med orientalske manuskripter. Imens lærte han seg på egen hånd kinesisk og japansk. 
I 1929 sluttet han ved British Museum for å tilegne seg fullt ut sine litterære interesser. Han oversatte Samtaler av Konfucius) og den populære romanen Xiyouji (Reisen mot Vest), som handler om munken Xuanzang og Apekongen Sun Wukong. 
Uten noensinne å ha besøkt Kina døde Waley i en alder av 77 år den 27. juni 1966. 


== Verker i utvalg ==
A Hundred and Seventy Chinese Poems, 1918
More Translations from the Chinese (Alfred A. Knopf, New York, 1919).
Japanese Poetry: The Uta, 1919
The Nō Plays of Japan, 1921
The Tale of Genji, by Lady Murasaki, 1921-1933
The Temple and Other Poems, 1923
Introduction to the Study of Chinese Painting, 1923
The Pillow Book of Sei Shōnagon, 1928
The Travels of an Alchemist. The Journey of the Taoist Ch'ang-Ch'un from China to the Hindukush at the Summons of Chingiz Khan. Recorded by his disciple Li Chih-Ch'ang, London, 1931
The Way and its Power: A Study of the Tao Te Ching and its Place in Chinese Thought, 1934
The Book of Songs (Shih Ching), 1937
The Analects of Confucius, 1938
Three Ways of Thought in Ancient China, 1939
Translations from the Chinese, a compilation, 1941
Monkey, 1942
Chinese Poems, 1946
The Life and Times of Po Chü-I, 1949
The Real Tripitaka and Other Pieces, 1952
The Nine Songs: A Study of Shamanism in Ancient China, 1955
Yuan Mei: Eighteenth Century Chinese Poet, 1956
The Opium War through Chinese Eyes, 1958
The Poetry and Career of Li Po, 1959
Ballads and Stories from Tun-Huang, 1960
The Secret History of the Mongols, 1963


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eduard Erkes: Arthur Waley’s Laotse-übersetzung. Hadl, 1935.
John W. de Gruchy: Orienting Arthur Waley. Univ. of Hawaii Pr., Honolulu 2003, ISBN 0-8248-2567-5
Francis A. Johns: A bibliography of Arthur Waley. Rutgers Univ. Pr., New Brunswick, N.J. 1968


== Eksterne lenker ==
Biografi Arkivert 14. august 2013 hos Wayback Machine.
Arthur Waley i en lang artikkel ved det kinesiske nasjonalbibliotek
Konvallroteter

Konvallroteter (Korscheltellus lupulinus) er en sommerfugl som tilhører familien rotetere (Hepialidae). Selv om arten er vanlig over det meste av Europa, finnes det bare ett gammelt, usikkert funn fra Norge.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 24–39 mm, hunnen større enn hannen), gulbrun eller gråbrun sommerfugl. Som vanlig for rotetere er kroppen sylindrisk, antennene ganske korte og for- og bakvingene nokså like på form. Vingene er ganske tynt skjellkledte, særlig hos hunnen, og skjellene faller lett av slik at eksemplarer som har flydd en stund gjerne har deler av vingene snaue. Begge kjønn har en bølgete, hvit stripe i forvingen som i vingens innerste del går langs bakkanten før den skrår forover og ender i vingespissen. Denne er mest tydelig hos hannen. Vingefrynsene er gråaktige hos hunnen, hos hannen vekselvis grå og gulaktige. Larven er 30–40 mm lang når den er fullvoksen, hvit eller lysgul med korte, mørke børster.


== Levevis ==
Denne arten finnes på frodige, urterike, åpne områder som blomsterenger og lysninger i skogen. De voksne sommerfuglene flyr i mai – juni, fra rundt en time før solnedgang til rundt en time etter. På slutten av denne perioden kommer de gjerne til lys. Hunnene sitter i vegetasjonen og sender ut feromoner som de flygende hannene følger. Paringen varer en halv til én time, hannen henger da ned under hunnen. Etter paringen legger hunnen egg neste morgen eller formiddag. Hun flyr lavt over vegetasjonen, lander hyppig på strå eller stengler og slipper fra seg noen egg om gangen. Larvene lever på røttene av mange ulike urter, også kulturplanter som potet og gulrot. I Norden synes den særlig å være knyttet til liljekonvall (Convallaria majalis). Larveutviklingen tar to år.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i den vestlige delen av Europa, østligst til Hellas. I Norge er det publisert en del funn av den, men alle bortsett fra ett funn fra Halden, Østfold i 1906 dreier seg om forvekslinger med andre arter.


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 73–91. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Norges sommerfugler, konvallroteter: [1]
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]
Hepialus lupulinus på UK moths: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) konvallroteter i Global Biodiversity Information Facility 
(en) konvallroteter hos Fauna Europaea 
(en) Kategori:Korscheltellus lupulina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Korscheltellus lupulinus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hepialus lupulina – detaljert informasjon på Wikispecies
Rød roteter

Rød roteter (Triodia sylvina) er en sommerfugl som tilhører familien rotetere (Hepialidae). Den er utbredt på det sørlige Østlandet i Norge, dessuten er den funnet i Øst-Finnmark.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 26–50 mm, hunnen større enn hannen) sommerfugl. Som hos andre rotetere er kroppen sylindrisk, antennene ganske korte og for- og bakvingene ganske like på form. Hannen kjennes lett på at den har kamformede antenner, dette er ikke like tydelig hos hunnen. Forvingen er brunoransje hos hannen, gråbrun hos hunnen, med to lyse skråbånd som møtes eller nesten møtes nær bakkanten og danner en bred V. Omtrent midt i vingen er den lys, V- eller U-formet tegning. Bakvingen er gråbrun. Begge vingepar har gulaktige frynser.


== Levevis ==
Denne arten lever på enger og andre åpne, solrike steder. Larvene lever i bakken på røttene av ulike urter, også på einstape (Pteridium aquilinum). De voksne sommerfuglene flyr i juli – august. Hannene flyr en times tid i skumringen på jakt etter hunner som sitter i vegetasjonen, der de parer seg med hannen hengende under hunnen. Hunnen flyr litt senere på kvelden og slipper de små eggene ned på bakken, enten i flukt eller sittende i vegetasjonen. En hunn kan legge 2000 egg. Larvene bruker to år på utviklingen.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Europa, bortsett fra de aller vestligste delene, og østover til Sentral-Asia. I Norge er den funnet på østalndet, nordover til de sørlige delene av Hedmark og Oppland og vestover til Telemark, dessuten i Øst-Finnmark, men sistnevnte kan skyldes transport med mennesker, for eksempel av jord med larver.


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 73–91. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Norges sommerfugler, rød roteter: [1]
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]
Hepialus sylvina på UK moths: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) rød roteter i Encyclopedia of Life 
(en) rød roteter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rød roteter hos Artsdatabanken 
(sv) rød roteter hos Dyntaxa 
(en) rød roteter hos Fauna Europaea 
(en) rød roteter hos NCBI 
(en) Kategori:Triodia sylvina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Triodia sylvina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Triodia sylvina – detaljert informasjon på Wikispecies
Dvergbjørkroteter

Dvergbjørkroteter (Gazoryctra uralensis) er en sommerfugl som tilhører familien rotetere (Hepialidae). Denne sjeldne arten er funnet i Troms og Finnmark i Norge.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 37–50 mm, hunnen litt større enn hannen), nokså spinkel sommerfugl. Som vanlig hos rotetere er kroppen sylindrisk, antennene nokså korte og for- og bakvingene like på form. Frambeinet har en bladaktig spore på leggen (tibia). Forvingens grunnfarge er brun, med svært variable, sølvfargede tegninger. Disse arter seg ofte som tre uregelmessige tverrbånd, der de to ytterste er forgrenede i begge ender, men den sølvaktige fargen kan også dominere slik at den brune fargen i midten av vingen er redusert til noen runde flekker. Bakvingen er gulbrun, ganske tynt skjellkledt.


== Levevis ==
Arten lever i den øvre delen av bjørkebeltet og på heier på fjellet, på steder der det vokser mye dvergbjørk (Betula nana). Larvene lever imidlertid trolig også på andre plantearter. De lever av røtter i bakken og bruker minst to, trolig tre år på utviklingen. De voksne sommerfuglene flyr fra slutten av juli til midten av august, fra ettermiddagen til midnatt. De er ikke aktive i kalde netter. Aktiviteten er gjerne på topp i en periode på 15–30 minutter hver kveld, da hannene flyr 0,5–1 meter over bakken på leting etter hunner, som sitter i vegetasjonen og sender ut feromoner.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i det nordligste Fennoskandia og østover gjennom Nord-Russland til Kamtsjatka. Den ser ut til å være meget sjelden i Norden, men kan være noe oversett på grunn av den korte flygetiden. I Norge er den bare funnet to ganger: i Porsanger i Finnmark i 1924 og i Storfjord i Troms i 2002.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 73–91. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Norges sommerfugler, dvergbjørkroteter: [1]
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) dvergbjørkroteter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) dvergbjørkroteter hos Artsdatabanken 
(en) dvergbjørkroteter hos Fauna Europaea 
(en) dvergbjørkroteter hos NCBI 
(en) Kategori:Gazoryctra fuscoargenteus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Mauricio Funes

Carlos Mauricio Funes Cartagena (født 18. oktober 1959 i San Salvador) er en salvadoransk politiker. Han vant presidentvalget i El Salvador 15. mars 2009 med 51,23 prosent av stemmene. Han overtok embetet etter president Antonio Saca 1. juni 2009, og satt som landets president fram til 1. juni 2014.
Han representerer det venstreorienterte politiske partiet FMLN. Før han ble nominert 28. september 2007, jobbet han som journalist for Canal 12 og CNN en Español.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mauricio Funes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mauricio Funes – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
R. J. Reynolds Tobacco Company

R.J. Reynolds Tobacco Company (RJR) er et firma som har hoedkvarteret sitt i Nord-Carolina i USA og ble grunnlagt av R.J. Reynolds i 1874. Firmaet står i dag bak den nest største produksjonen av tobakk i USA.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) R. J. Reynolds Tobacco Company – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Electronic Sound

Electronic Sound er en plate som ble gitt ut i 1969 av George Harrison. Det var Harrisons andre soloalbum.
Electronic Sound var det andre albumet som gitt ut på The Beatles' plateselskap Zapple Records (et underselskap av Apple Records), og ble også Zapple Records' siste plateutgivelse. Selskapet ble lagt ned på The Beatles' daværende manager Allen Kleins anmodning. 
Albumet ble gitt ut i mai 1969, og inneholder to lange musikkstykker – ett spor på hver side av den originale vinylutgivelsen – med titlene Under the Mersey Wall og No Time or Space. Stykkene ble fremført på en Moog synthesizer (nærmere bestemt en Moog IIIP) som Harrison selv hadde kjøpt av oppfinneren Robert Moog.
Et utdrag av hvit støy fra «No Time or Space» er brukt i I Remember Jeep, én av flere jamsessions utgitt på Harrisons tredje soloalbum All Things Must Pass (1970).
Plateomslaget til Electronic Sound ble malt av Harrison selv, og motivet er Moog-synthesizeren han brukte til å spille inn albumet. På innsiden var det minimalt med opplysninger, men et sitat fra en viss 'Arthur Wax' var gjengitt: «There are a lot of people around, making a lot of noise; here's some more.» (Norsk: «Det finnes masse folk, som skaper masse støy; her er litt mer.»
Electronic Sound var en svært eksperimentell og høyst ukommersiell plateutgivelse. Den klarte ikke å komme inn på bestselgerlistene i Storbritannia, og kom bare så vidt inn på US Billboard album chart, på en 191. plass.
Bernie Krause gikk senere til sak mot Harrison på grunn av denne plateutgivelsen. Krause hevdet at Electronic Sounds B-side var lyden av han selv som demonstrerte en Moog III for Harrison. Krause har også fremsatt denne påstanden i sin bok Into A Wild Sanctuary. Opprinnelig stod Krauses navn på forsiden av plateomslaget, under Harrisons navn, men rett før platen ble sluppet ut på markedet ble Krauses navn malt over i sølv etter Krauses egen anmodning.
Albumet ble gitt ut på CD for første gang mot slutten av 1996.


== Sporliste ==
Hele albumet er komponert, innspilt og produsert av George Harrison.


=== Side en ===
«Under the Mersey Wall» – 18:43
Spilt inn i Esher, England i februar 1969, med bistand fra Rupert og Jostick, The Siamese Twins


=== Side to ===
«No Time or Space» – 25:06
Spilt inn i California i november 1968, med bistand fra Bernie Krause


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Electronic Sound på Discogs 
(en) Electronic Sound på MusicBrainz 
(en) Electronic Sound på AllMusic 
Om Electronic Sound på George Harrisons hjemmeside (www.georgeharrison.com) - besøkt 7. april 2017
Edda: Nordisk tidsskrift for litteraturforskning

Edda. Nordisk tidsskrift for litteraturforskning, er et norsk vitenskapelig tidsskrift innenfor litteratur og litteraturteori med hovedvekt på nordisk litteratur. Tidsskriftet er primært en publiseringskanal for litteraturforskere innenfor nordisk litteratur, men tar også inn utenlandske bidrag om nordiske emner, og nordiske forskeres arbeider om utenlandsk litteratur.


== Historie ==
Tidsskriftets målgruppe er forskere, studenter og lærere i skolen. Edda formidler debattinnlegg og anmeldelser av litteratur, og har som oppgave å være et bindeledd mellom den forskning og debatt som foregår i universitetenes faglige miljøer og den formidling av litteratur som foregår i skolene og samfunnet ellers.
I de siste årene har det vært publisert en rekke temahefter, deriblant om Henrik Ibsen, faghistorie, barnelitteratur, litteraturens forhold til de andre mediene, psykoanalytisk teori, selvbiografier og feministisk litteraturforskning. 
Tidsskriftet ble grunnlagt i 1914 av Gerhard Gran, som var redaktør frem til sin død i 1925. 
Edda utkom i begynnelsen én gang i året, i perioden 1927–1964 fire ganger årlig, og i perioden 1965–1985 seks ganger i året. Siden 1985 har det utkommet fire nummer i året. Tidsskriftets redaksjon sirkulerer mellom de nordiske litteraturmiljøene i Norge.
Tidsskriftet utgis med støtte fra Norges forskningsråd.
En artikkel publisert i Edda har mottatt den nordiske prisen Årets tidsskriftartikkel, Jon Haarbergs artikkel «Hvorfor trompet? Om tittelen på Peter Dass’ nordlandsbeskrivelse» (2012).


== Redaktører ==
Christine Hamm, Jørgen Sejersted og Eirik Vassenden (2011– )
Ole Karlsen, Lisbeth Pettersen Wærp og Henning Howlid Wærp (2006–2010)
Unni Langås, Andreas G. Lombnæs og Jahn Thon (2001–2005)
Harald Bache-Wiig og Olav Solberg (2000)
Torill Steinfeld (1998–1999)
Liv Bliksrud og Preben Meulengracht Sørensen (1996–1997)
Steinar Gimnes (1994–1995)
Jorunn Hareide (1992–1993)
Åse Hiorth Lervik (1972–1985)
Edvard Beyer (1966–1972)
Kåre Foss og Edvard Beyer (1962–1965)
Francis Bull (1925–1961)
Gerhard Gran (1914–1925)


== Referanser ==