jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hard Rock Café Toronto

Hard Rock Café Toronto er en del av en amerikansk restaurantkjede. Den holder til i den canadiske byen Toronto, men det finnes lignende restauranter spredt over hele verden. Hver restaurant har en unik fremtoning, med musikalske klenodier fra verdensberømte artister, samt mange fra landets egne artister. Selve kjeden ble etablert i 1971, mens restauranten i Toronto ble åpnet 23. juni 1978. Det er plass til 500 personer i lokalene.


== Mest prestisjefylte klenodier ==
Bob Dylans gitar som var utenpå coveret til platen «Real Live» i 1984.
To originale tegninger av John Lennon fra 1963 og 1964.
Et par sorte og hvite platåsko, som Paul Stanley (Kiss) har brukt.
Jakken som Prince brukte da han spilte inn videoen «Raspberry Beret».
En gitar fra 1953, brukt av det canadiske bandet «Blue Rodeo».
En gitar fra 1955 brukt av bandet «Mountain».
En gitar (Gibson Flying V) som Tom Petty brukte på coveret på platen «Hard Promises».
En gitar brukt av bandet «Rush».
En dress som ble brukt av Bob Dylan.
En Operakappe som er signert av Keith Richards (Rolling Stones).


== Se også ==
Hard Rock Café for mer generell informasjon om kjeden.


== Eksterne lenker ==
(en) Hard Rock Cafe, Toronto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
La Palma lufthavn

La Palma lufthavn (IATA: SPC, ICAO: GCLA) er en flyplass som ligger på La Palma i Kanariøyene. Flyplassen drives av Saerco. Flyplassen brukes mest av Binter Canarias og Islas Airways med flyvinger til Tenerife og Gran Canaria.


== Ruter ==
Air Europa (Barcelona) [vinterrute]
Binter Canarias (Las Palmas, Tenerife-Nord, Tenerife-Sør, Valverde)
Condor Airlines (Düsseldorf, Frankurt, Munich, Stuttgart)
Iberia Airlines (Madrid)
Islas Airways (Tenerife-Nord)
Jetairfly (Brussel)
Martinair (Amsterdam) [vinterrute]
Thomsonfly (London-Gatwick, Manchester)
TUIfly (Hamburg, Nürnberg)
transavia.com (Amsterdam)


== Eksterne lenker ==
La Palma lufthavn offisiell hjemmeside - (engelsk)
Information about La Palma Airport
Flyplassinformasjon om GCLA hos World Aero Data
Den nederlandske løves orden

Den nederlandske løves orden (nederlandsk: Orde van de Nederlandse Leeuw) er en nederlandsk orden. Ordenen ble innstiftet 29. september 1815 av kong Vilhelm I og er den eldste og fornemste sivile utmerkelse i Nederland. Opprinnelig var tanken at Den nederlandske løves orden skulle fungere som en sivil avdeling av Den militære Wilhelmsordenen, men den ble i stedet etablert som en separat orden. Monarken er ordenens stormester. Ordenen ble revidert ved lov i 1994.


== Inndeling ==
Den nederlandske løves orden er siden 1994 inndelt i tre grader:
Storkors
Kommandør
RidderFra 1815 til 1994 hadde ordenen en fjerde klasse, broder.


== Insignier ==

Ordenstegnet for Den nederlandske løves orden er et hvitemaljert malteserkors i gull som er opphengt i en krone. I korsvinklene er det plassert stiliserte utgaver av bokstaven W, for ordenens innstifter. I midten av korset er det plassert en blåemaljert medaljong med innskriften «VIRTUS NOBILITAT» («dyden adler»). Baksiden bærer den nederlandske løve. Ordensstjernen er i gull og har åtte tagger. Den er besatt med korset fra ordenstegnet, men uten kronen. Ordensbåndet er blått med oransje striper. Dette er fargene til huset Oranien-Nassau.


== Tildeling ==
Ordenen var ved innstiftelsen bestemt som belønning av dem som utviste patriotisme, lojalitet og oppofrelse i sine borgerplikter, samt til belønning av fortjenester av vitenskap og kunst.
Ordenens storkors tildeles kongelige og statsoverhoder. Inntil 1994 ble ordenen kun tildelt medlemmer av samfunnets øvre sjikt. Unntaket var den laveste graden, broder, som var tiltenkt småkårsfolk og som ga rett til pensjon. Bortsett fra storkors, ble utlendinger etter 1892 ikke tildelt Den nederlandske løves orden, men dette ble endret igjen i 1994.Ved ordensreformen av 1994 ble tildelingsreglene endret slik at Den nederlandske løves orden ikke lenger ble automatisk tildelt for bestemte tjenester, samtidig som tildeling ble frakoblet rang og sosial status. Etter dette skal tildeling utelukkende skje på grunnlag av meritter. Det foretas omkring femti utnevnelser årlig.


== Norske innehavere ==
Kong Harald og dronning Sonja er innehavere av storkors av Den nederlandske løves orden. Også kong Olav og kong Haakon var innehavere av storkors.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Order of the Netherlands Lion», Kanselarij der Nederlandse Orden.
het Nederlandse decoratiestelsel Arkivert 11. april 2009 hos Wayback Machine., Kanselarij der Nederlandse Orden.
Guillermo Naylor

Guillermo Brooke-Naylor (født 1884, død ?) var en argentinsk polospiller som deltok under OL 1924 i Paris.
Naylor ble olympisk mester i polo under OL 1924 i Paris. Han var med på det argentinske laget som vant poloturneringen foran USA. De andre spillerne på laget var Arturo Kenny, Juan Miles, Juan Nelson og Enrique Padilla.


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Gull i polo  Argentina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Guillermo Naylor – Olympedia 
(en) Guillermo Naylor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Autopista AP-7

Autopista AP-7 (også Autopista del Mediterráneo, Middelhavsveien) er en spansk motorvei. Den er en tollbelagt motorvei som løper parallelt med den spanske middelhavskysten. AP-7 er en del av Europavei 15 mellom La Jonquera og Alicante, og mellom Torremolinos og Guadiaro.
AP-7 er delt i to seksjoner (911+96 km):

Fra La Jonquera til Vera: 911 km lang. Denne delen av motorveien går ved bl.a.:
Figueres
Girona
Sabadell
Barcelona
Tarragona
Reus
Amposta
Castellón de la Plana
Sagunto
Valencia
Gandía
Denia
Benidorm
Alicante
Elche
CartagenaFra Torremolinos til Guadiaro: 96 km lang. Veien går ved bl.a.:
Benalmádena
Fuengirola
Marbella
Estepona


== Eksterne lenker ==
(en) Autopista AP-7 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Autopista AP-7 Concessionaire – Aumar – Tarragona to Sagunto, Valencia to Alicante
Autopista AP-7 Concessionaire – Ciralsa – Alicante: El Campello to Monforte
Autopista AP-7 Concessionaire – Cintra
Autopista AP-7 Concessionaire
Autopista AP-7 i Google Maps
Juan Nelson

Juan «Jack» Diego Nelson y Duggan (født 26. mai 1891 i Buenos Aires, død 7. august 1985) var en argentinsk polospiller som deltok under OL 1924 i Paris.
Nelson ble olympisk mester i polo under OL 1924 i Paris. Han var med på det argentinske laget som vant poloturneringen foran USA. De andre spillerne på laget var Arturo Kenny, Juan Miles, Guillermo Naylor og Enrique Padilla.


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Gull i polo  Argentina


== Eksterne lenker ==
(en) Juan Nelson – Olympedia 
(en) Juan Nelson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Enrique Padilla

Enrique Padilla (født 12. juni 1890, død ukjent) var en argentinsk polospiller som deltok under OL 1924 i Paris.
Padilla ble olympisk mester i polo under OL 1924 i Paris. Han var med på det argentinske laget som vant poloturneringen foran USA. De andre spillerne på laget var Arturo Kenny, Juan Miles, Guillermo Naylor og Juan Nelson.


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Gull i polo  Argentina


== Eksterne lenker ==
(en) Enrique Padilla – Olympedia 
(en) Enrique Padilla – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Finn Viderø

Finn Viderø (født 15. august 1906, død 13. mars 1987) var en dansk organist og komponist. Han var en av de første danske organister som ble kjent utenfor landets grenser i kraft av sine innspillinger av klassiske orgelverker. 
Finn Viderø var organist ved Reformert kirke i København i 1928–41, Jægersborg kirke i 1942–47, Trinitatis kirke i København 1947–71 og St. Andreas kirke i København i 1971–77. Han var gjestelærer ved Yale University og æresdoktor ved Åbo universitet i Finland.  I 1933 ga han ut sammen med Oluf Ring en mye brukt orgelskole. «Hans orgelspill var kompromissløst og båret av det totale fravær av effektelementer og publikumsfrieri» (Ivar Mæland) og gav anledning til mange diskusjoner.   


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Finn Viderø 1906-2006 Organistbladet
George Washington Cottle

George Washington Cottle (født 1811, død 6. mars 1836 ved Alamo misjonsstasjon) var en soldat fra Republikken Texas som døde i slaget ved Alamo.


== Personlige liv ==
Cottle ble født i Missouri og kom til Texas med sine foreldre, mange søsken og tre kusiner den 6. juli 1829 og seg ned i DeWitts koloni.
Han giftet seg med sin kusine Eliza Cottle (datter av hans onkel Isaac Cottle) 7. november 1930. De fikk en datter kalt Melzenia i 1831, men skilte seg kun tre år senere den 7. oktober 1934. 21. juni 1835 giftet han seg på nytt med Nancy (Curtis) Oliver, enke etter John Oliver. Tvillingsønnene hans Thomas Jackson Cottle og George Washington Cottle jr. ble født 31. mars 1836, bare 25 dager etter at faren døde i krig. Begge tvillingene døde som spedbarn. Nancy Curtis Oliver Cottle giftet seg senere på nytt. Denne ganger med John C. Cooksey.


== Slaget ved Alamo og hans død ==
Da de meksikanske troppene nærmet seg Sør Gonzales i september 1835 var Cottle en av mennene som fikk i oppgave å samle forsterkninger, for så å komme tilbake å kjempe mot meksikanerne i slaget ved Gonzales 2. oktober samme året.24. februar 1836 vervet han seg i Gonzales kompaniet under løytnant George C. Kimbell og red med 32 andre soldater til Alamogarnisonen 1. mars. Han ble drept fem dager senere i slaget ved Alamo. Cottle County i Texas er oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Fuerteventura lufthavn

Fuerteventura lufthavn (IATA: FUE, ICAO: GCFV) betjener kanariøya Fuerteventura og ligger utenfor Puerto del Rosario.


== Ruter ==
Aer Lingus (Dublin)
Air Europa (Asturias, Bilbao, Barcelona, Lanzarote, Madrid, Málaga, Palma de Mallorca, Paris-Orly Santiago de Compostela)
Air Italy (Milano-Malpensa)
Arkefly (Amsterdam)
Binter Canarias (Gran Canaria, Tenerife-North)
Condor Airlines (Düsseldorf, Frankfurt, Hamburg, Hannover, Köln/Bonn, München, Stuttgart)
easyJet (Madrid)
Europe Airpost (Nantes, Paris-Charles de Gaulle)
Finnair (Helsingfors)
Iberia Airlines (Madrid)
Islas Airways (Las Palmas, Tenerife-Nord)
Jetairfly (Brussel)
Luxair (Luxembourg)
Neos (Milano-Malpensa)
Ryanair (Birmingham, Dublin, East Midlands, Frankfurt-Hahn, Girona, Liverpool, London-Stansted,  Shannon, Weeze)
Thomas Cook Airlines (Belfast-International, Birmingham, Bristol, Cardiff, East Midlands, Glasgow-International, Leeds/Bradford, London-Gatwick, Manchester, Newcastle)
Thomsonfly (Birmingham, Cardiff [vinterrute], London-Gatwick, London-Luton, London-Stansted [starter 2. mai 2009], Manchester)
transavia.com (Amsterdam)
TUIfly (Berlin-Tegel, Düsseldorf, Hamburg, Hannover, Nürnberg, Stuttgart, Zweibrücken)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fuerteventura Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Fuerteventura lufthavn offisiell hjemmeside - (engelsk)
Flyplassinformasjon om GCFV hos World Aero Data
Fuerteventura Destinations
Information about El Matorral Airport
Ulleung-do

Ulleung-do (som også staves Ulreung-do) er ei øy i Sør-Korea som ligger i Østhavet mellom den koreanske halvøy og Japan. Øya ble tidligere kalt Dagelet av europeiske reisende i området. Øya ligger vel 120 km øst for koreahalvøya og er opprinnelig en vulkansk øy. På grunn av den vulkanske forhistorien er øya bratt og toppen av en stratovulkan som reiser seg fra havbunnen til det høyeste punktet på øya, Seonginbong, som ligger 984 moh.
Siste utbrudd i vulkanen var for 9 350 år siden og nådde 6 på VEI-skalaen. Det førte til nedfall av tefra så langt unna som i det sentrale Honshū over 800 km unna og produserte en pyroklastisk strøm på øya og avsatte dagens form på øya med en topp som er formet som en kaldera. 
Øya er 73,15 km² stor og har vel 10 000 innbyggere. Øya utgjør det meste av fylket Ulleung og er den største øya i en øygruppe som omfatter 44 øyer, hvorav fire er bebodde. En av øyene er Jukdo to km mot øst, en annen er Liancourtøyene vel 87 km mot sørøst. Øyas største by er Dodong, en havneby som er øyas kommunikasjonsknutepunkt med fergeforbindelse til fastlandet. Øya har utviklet en turistindustri, som er viktigste næringsvei i tillegg til fiske.
Blant de viktigste aktivitetene som tilbys besøkende er fotturer og fisketurer, foruten tradisjonell sightseeing med båter som gjør en tretimers tur rundt øya og inkluderer et besøk til en kystklippe som en kan observere Dokdo.


== Historie ==

Arkeologiske utgravninger viser at øya har vært bebodd i 2 000 år. Første skriftlige referanse til øya er i Samguk Sagi fra 512. I dette året erobret Silla-general Kim Isabu øya som fram til da hadde vært en autonom nasjon som het Usan-guk. Noen kilder vil ha det til at han truet lokalbefolkningen til underkastelse ved å lure dem til å tro at noen medbrakte løver skåret ut av tre var ekte.
Usan-guk fortsatte ikke under Sillas overherredømme, men ble ikke en integrert del av Korea før i 930 da øya ble annektert av Goryeo. På grunn av den store avstanden til fastlandet var øya lenge et sikkerhetsmessig problem for herskerne på fastlandet. Øya ble nærmest ødelagt av herjinger fra Jurchenpirater i det 11. århundre og senere av Wokoupirater i det 14. århundre. En konflikt med Japan knyttet til fiskerettigheter rundt øya oppstod i 1690-åra på grunn av motstand fra den koreanske fiskeren An Yong-bok. Som svar på vanskelighetene etablerte Joseon-styret en ny «tom øy»-politikk, men dette ble umulig å gjennomføre, og ble avviklet i 1881. Etterpå snudde myndighetene tvert rundt og oppmuntret folk til å flytte til øya.
Så sent som i 1975 hadde øya 30 000 innbyggere. Folketallet gikk kraftig ned fram til 1990, med nesten 20 000. Siden da er befolkninsgtallet stabilisert og svakt økende.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ulleung Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Global Volcanism Program: Ulreung
Ulleungs myndigheter
Ullungdo.com: Turistinformasjon på koreansk
Ulleung-do og Dokdo foreslås som nasjonalpark
Alan Wheatley

Alan Wheatley (født 19. april 1907 i Tolworth i Surrey i England, død 30. august 1991 i Westminster i London) var en radioprogramvert som begynte å jobbe som skuespiller i 1930-årene og dukket opp i flere britiske filmer og TV-serier.
Wheatley hadde sin filmdebut i Conquest of the Air fra 1936, som ikke ble utgitt før fire år senere. Han er kanskje mest kjent som sheriffen av Nottingham i TV-serien The Adventures of Robin Hood fra 1950-årene. Han hadde denne rollen i seriens tre første sesonger, men i fjerde og siste sesong hadde han bare noen få opptredener fordi hans plass ble overtatt av visesheriffen spilt av John Arnatt.
Han har også spilt i TV-seriene Danger Man, The Avengers, Maigret og Doctor Who. Han spilte også Sherlock Holmes i en miniserie laget av BBC i 1951.
Wheatley har også spilt i blant annet filmene Brighton Rock, Spaceways, Caesar and Cleopatra, The Rake's Progerss, Calling Paul Temple, Simon and Laura og A Jolly Bad Fellow.
Wheatley hadde også flere roller på teater og han spilte i blant annet Clifford Bax' The House of Borgia i 1935 og hovedrollen i This Way to the Tomb, som ble fremført i London og Paris. Han hadde også rollen som Harry i The Family Reunion.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alan Wheatley på Internet Movie Database 
(en) Alan Wheatley hos The Movie Database
Wolfgang Overath

Wolfgang Overath (født 29. september 1943 i Siegburg) er en tidligere tysk fotballspiller. Han spilte for Vest-Tyskland i tre VM-sluttspill, en landslagskarriere som kulminerte med VM-gull i 1974 på hjemmebane. 
Midtbanespilleren Overath startet karrieren i SSV Siegburg, men tilbrakte mesteparten av karrieren i 1. FC Köln, der han spilte 765 kamper mellom 1962 og 1977. Han scoret 287 mål. Han var med på å vinne Bundesliga med 1. FC Köln i 1964, og den tyske cupen i 1968. Han spilte totalt 81 landskamper og scoret 17 mål. I tillegg til VM-triumfen i 1974, var han sentral på laget da Vest-Tyskland kom til finalen i 1966 og da de kom på tredjeplass i 1970.
Overath er en av få spillere som har både 1.-, 2.- og 3.-plass fra VM. Han var kjent for sin pasningevne, spesielt med venstrefoten. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Wolfgang Overath – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Wolfgang Overath – FIFA 
(en) Wolfgang Overath – Transfermarkt 
(en) Wolfgang Overath – national-football-teams.com 
(en) Wolfgang Overath – WorldFootball.net 
(en) Wolfgang Overath – FootballDatabase.eu 
(de) Wolfgang Overath – fussballdaten.de 
(en) Wolfgang Overath – EU-Football.info 
(de) Wolfgang Overath – Tysklands fotballforbund
Kornati

Kornati er en øygruppe i Adriaterhavet ved kysten av Kroatia, utenfor Dalmatia og sør for Zadar. Med 150 øyer over et havareal på om lag 320 km² er Kornati den tetteste øygruppen i Middelhavet.Den sørlige delen av øygruppa, kalt Donji Kurnat (Nedre Kurnat), ble erklært som Kornati nasjonalpark i 1980. 
Kornat, med et areal på 32,53 km², er den største av øyene, og utgjør to tredjedeler av landarealet i nasjonalparken. Selv om øya er 25,2 km lang, er den ikke mer enn ca. 2,5 km på det bredeste. 
Det er ingen permanente bosettinger på Kornati. Det er likevel ført opp enkle hus i godt vernede viker som Vruje, Kravjačica, Lavsa og andre, som blir brukt av landeiere som ly. De fleste landeierne kommer fra øya Murter. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kornati – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kornati – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kornati nasjonalpark på croatia.aventin.hr
Kornati nasjonalpark på kornati.hr
Bildegalleri
Den gylne arks orden

Den gylne arks orden (nederlandsk: Orde van de Gouden Ark) var en halvoffisiell nederlandsk orden innstiftet 10. juli 1970 av prins Bernhard av Nederland for belønning av fortjenester av naturvern i almenhet og bevaring av truede dyrearter i særdeleshet. Prinsen var ordenens stormester. Etter Bernhards død i 2004 er ordenen ikke lenger tildelt.


== Inndeling ==

Den gylne arks orden hadde tre grader:

Kommandør
Offiser
Ridder


== Insignier ==
Ordenstegnet for Den gylne arks orden består av et femarmet blått kors lagt over et femarmet hvitt kors. Midtmedaljongen bærer en avbildning av en heraldisk galei i gull. Mellom korsarmene ligger en krans. ordensbåndet er oransje med smale blå og grønne striper.


== Tildeling ==
En rekke kongelige ble tildelt Den gylne arks orden, herunder kong Harald, kong Carl XVI Gustav, prins Henrik og Philip, hertug av Edinburgh. 


== Kilder ==
C. Peter Mulder: «Order of the Golden Ark», i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s, 1743.
Nerosjøen

Nerosjøen (russisk: Не́ро) er en grunn, sterkt eutrof innsjø i Jaroslavl oblast i Russland. Innsjøen har et areal på 54,4 km², en lengde på 13 kilometer, største bredde 8 kilometer og en dybde på 3,6 meter. Bunnen av sjøen er dekt med et tykt lag med silt sapropel (en slags gjørme som blir brukt som gjødsel og også til andre formål).
Innsjøen er estimert å være rundt 500 000 år gammel, og den er en av kun få innsjøer fra før istiden i det sentrale Russland.
De første menneskene bosatte seg ved sjøen for 6000 år siden. Det finsk-ugriske Merja-folket hadde sin hovedstad i Sarskoje Gorodisjtsje på sørbredden av sjøen. De kalte sjøen Nero (som betyr «siltet opp», «sumpland») eller Kaovo («sted hvor måker bor»).
På 800-tallet kom østslaverne til sjøen. De kalte den Rostovsjøen etter byen Rostov.
Det er to øyer i Nerosjøen: Levskij, som betyr «Skogsøya») og Rozjdestvenskij, som betyr «Juleøya»). Den siste kalles også Gorodskoj, dvs. «Byøya»). Åtte små elver renner inn i Nerosjøen: (Sara, Isjnja, Kutsjibosj, Mazikha, Varus, Tsjutsjerka, Unitsa og Sula, og ut av sjøen renner elva Veksa.
Ved Nerosjøen ligger byen Rostov (på vestbredden av sjøen) og landsbyene Poretsje-Rybnoje, Ugoditsji, Vorzja og Lvy.
Den første dampbåten, Jemeljan, dukket opp på sjøen i 1883.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lake Nero – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Antal Kocsis

Antal Kocsis (født 17. november 1905 i Budapest, død 25. oktober 1994 i Titusville, Florida) var en ungarsk bokser som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Kocsis ble olympisk mester i boksing under OL 1928 i Amsterdam. Han vant gull i fluevekt (50,8 kg), i finalen beseiret han franske Armand Apell. Det var 19 boksere fra 19 nasjoner som stilte i den letteste vektklassen som ble avviklet i perioden 7. til 11. august 1928.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam -  Gull boksing, fluevekt  Ungarn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Antal Kocsis – Olympedia 
(en) Antal Kocsis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Antal Kocsis – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Antal Kocsis – BoxRec
Bep van Klaveren

Lambertus «Bep» van Klaveren (født 26. september 1907 i Rotterdam, død 12. februar 1992) var en nederlandsk bokser som deltok i De olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Van Klaveren ble olympisk mester i boksing under OL i 1928 i Amsterdam. Han vant gull i fjærvekt (57,2 kg). I finalen beseiret han argentinske Victor Peralta. Det var 18 boksere fra 18 nasjoner som stilte i den tredje letteste vektklassen, som ble avviklet i perioden 7. til 11. august 1928.


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam -  Gull boksing, fjærvekt


== Referanser ==


== Galleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Bep van Klaveren – Olympedia 
(en) Bep van Klaveren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bep van Klaveren – BoxRec
Makrygianni

Makrygianni (gresk: Μακρυγιάννη) er en bydel sør for sentrum av Hellas' hovedstad Athen.


== Beliggenhet ==
Bydelen Makrygianni ligger i Athen kommune og grenser mot nord til Akropolis og bydelen Plaka, som er en av Athens eldste bydeler. Mot vest grenser Makrygianni til Filopapposhøyden, og i syd til bydelen Koukaki. Mot øst ligger Hadrians port og ruinene av det store Zeustemplet. 
De viktigste gatene er Makrygianni-gaten og Dionysiou Aeropagitou-gaten, en gågate som følger sydsiden av Akropolishøyden. Flere utenlandske arkeologiske institutter (deriblant også det norske) ligger i Makrygianniområdet, grunnet nærheten til Akropolis og andre antikke monumenter.


== Kollektivtransport ==
Makrygianni dekkes av forskjellige typer kollektivtransport:

Metro: Makrygianni betjenes av metrostasjonen, Akropoli (sydøst for Akropolishøyden).
Buss: Makrygianni betjenes av bussrutene 230 og 400 i tillegg til flere bussruter langs Syngrou-avenyen, bl.a. 024, 040, 057, 126, 134, 135, 136, 137, A2, B2, E2, og E22.
Trolleybuss: Rutene 1, 5, og 15 har stoppesteder ved krysset Syngrou-Diakou og ved Agios Ioannis-kirken på grensen til Koukaki


== Severdigheter ==
Agia Sofia-kirken
Det greske kulturministeriet
Gågaten Dionysiou Aeropagitou med neoklassiske hus og utsikt til Akropolis
Det nye Akropolismuseet
Carlo Orlandi

Carlo Orlandi (født 23. april 1910, død 29. juli 1983) var en italiensk bokser som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Orlandi ble olympisk mester i boksing under OL 1928 i Amsterdam. Han vant gull i lettvekt (61,2 kg), i finalen beseiret han amerikanske Stephen Halaiko. Det var 24 boksere fra 24 nasjoner som stilte i den fjerde letteste vektklassen som ble avviklet i perioden 7. til 11. august 1928.


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam -  Gull i boksing, lettvekt  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carlo Orlandi – Olympedia 
(en) Carlo Orlandi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Carlo Orlandi – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Carlo Orlandi – Italias olympiske komité 
(en) Carlo Orlandi – BoxRec
Iž

Iž (italiensk Isola Esa) er ei øy i Adriaterhavet utenfor kysten av Kroatia. Den ligger nær byen Zadar, mellom Ugljan i nordøst og Dugi Otok i sørvest. Den har et areal på 17,59 km² og et folketall på 557. Øya er stort sett bygd opp av kalkstein og dolomitt. Øya har vært bosatt siden førhistorisk tid. Det er en katolsk kirke fra 1000-tallet på øya, og spor etter de første kroatene går tilbake til år 1266. De to største landsbyene (Iž Veli og Iž Mali) ligger øst på øya. Hovednæringene på øya er fiske, dyrking av oliven, keramikk og turisme.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Iž – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Otok Iž (kroatisk)
Mali Iž (kroatisk)