jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vicente

For fotballspilleren, se Vicente RodríguezVicente er en spansk og portugisisk form av mannsnavnet Vincent, som har opprinnelse i det romerske navnet Vincentius, avledet av latinske vincere, «å vinne».


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Vicente og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Gil Vicente (1465–1537), portugisisk dramatiker
Vicente Fernández (f. 1940), meksikansk sanger og skuespiller
Vicente Fox (f. 1942), meksikansk politiker og tidligere president i Mexico


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Vicente
(en) Think Baby Names: Vicente
Havneby

Havneby er også en by på den danske øya Rømø.
En havneby er en by med havn. Havnebyer skiller seg fra steder uten kai for skip på grunn av den stadige ut- og inntransport av mennesker og varer.


== Stapelretten ==
Fra middelalderen eksisterte stapelretten i noen områder i Europa inntil den ble avskaffet av Wienerkongressen i 1815. Den innebar at varer som hadde blitt transportert til en by, ikke kunne transporteres videre før det hadde gått en viss tid. Handelen med eksotiske produkter gjorde at havnebyer kunne utvikle store varelagre.


== Utveksling av informasjon ==
Før utviklingen av moderne kommunikasjonsteknologi skjedde også utveksling av informasjon over lengre avstander i stor grad gjennom havnebyer. Havnebyer er fortsatt en inngangsport for produkter som kaffe, bananer, biler og andre varer som er fraktet langt, men varer kan nå også fraktes med lastebil, tog eller fly. Tidligere tiders viktige utenlandske besøkende kommuniserer nå i stedet per telefon og via e-post eller andre elektroniske metoder. 


== Havnebyer ==
Noen innlandsbyer uten egen havn bygde sine egne havner på kysten eller ved ei elv i nærheten, som deretter kunne utvikle seg videre som selvstendige byer. Ostia Antica, ved munningen av Tiber, var havnebyen til antikkens Roma og var ifølge legenden grunnlagt av Ancus Marcius, Romas fjerde konge. Etter Romerrikets fall forfalt Ostia, og byen ble forlatt på 800-tallet. På samme måte ble Pireus havnebyen til Athen. Etter hvert vokste disse byene sammen. 
Europeiske hovedsteder som også er kjent som havnebyer er Lisboa, Amsterdam og København. De største havnebyene i Europa målt i mengden konteinergods som fraktes, er Rotterdam og Antwerpen, mens Shanghai, Singapore og Shenzhen er de største i verden.Messina og Reggio di Calabria er de to mest trafikkerte havnebyene i EU/EØS når det gjelder antall ferjepassasjerer.Cruiseskip trafikkerer også til havnebyer, men også til steder med havn som ikke er byer. De mest trafikkerte havnebyene i antall anløp med cruiseskip i Norge er Bergen (332 anløp i 2018), Stavanger (187), Ålesund (165), Tromsø (114) og Oslo (100).Den Helder i Nederland og Portsmouth i England er eksempler på byer med en marinehavn. 


== Se også ==
Frihavn
Fiskevær
Skipshandler


== Referanser ==
Henry Gray

Henry Gray (født 1827, død 1861) var en engelsk anatom og kjent for å ha tegnet og skrevet det klassiske anatomiske atlas og læreverk Anatomy of the human body, som fortsatt brukes som et referanseverk om menneskets anatomi.


== Liv og gjerning ==
Gray ble født i Belgravia i London i 1827, og levde mesteparten av livet sitt i London. I 1845 begynte han å studere ved St George's Hospital i London. Under studiene fikk Grey svært god kjennskap til menneskelig anatomi ved dissekering av menneskekropper.
I 1848 fikk han Royal College of Surgeons-prisen for artikkelen «The Origin, Connexions and Distribution of nerves to the human eye and its appendages, illustrated by comparative dissections of the eye in other vertebrate animals» (Opphav, forbindelser og fordeling av nerver til menneskeøye og tilknyttede vedheng, illustrert ved komparative sammenligninger med øynene i andre virveldyr). På det tidspunktet var han fortsatt student. I 1852 ble han innvalgt til «fellow» i Royal Society, og i det påfølgende året mottok han Astley Cooper-prisen på 300 guineamynter for avhandlingen «On the structure and Use of Spleen» (Om strukturen og funksjonen til milten).
I 1858 utga han den første utgaven av Anatomy, som omfattet 750 sider og 363 illustrasjoner. Som medhjelper i utarbeidelsen av boken hadde han Henry Vandyke Carter. Carter var en dyktig tegner og tidligere anatomiforeleser på St George's Hospital. De gode tegningene i boken var trolig en viktig grunn til at boken så raskt ble populær. Den første utgaven var dedisert til Sir Benjamin Collins Brodie. I 1860 kom andre utgave. Boken har i ettertid blitt utvidet av andre og blir fortsatt publisert under tittelen Grays Anatomy. Den blir regnet blant de viktigste lærebøkene for medisinstudenter.
Gray fortsatte å forelese i anatomi ved St George's Hospital frem til sin død.


== Død ==
Gray pådro seg kopper da han passet på en syk nevø. Nevøen overlevde, men Gray døde i London den 13. juni 1861. Han ble gravlagt ved St James Pancreas and Highgate Cemetery.


== Referanser ==
Toerkomplement

Toerkomplement er en metode man bruker i digital elektronikk for å kunne representere negative tall.
For å finne ut hva et negativt siffer blir som toerkomplement må man først velge hvor mange antall biter man skal benytte seg av for å representere et tall, verdier som faller utenfor dette blir behandlet som en feil. Deretter kan man finne representasjonen for et negativt tall ved å ta 2 opphøyd i antall siffer man har valgt å bruke på representering, minus det negative tallet.
Man kan for eksempel si at man representerer tall med fire biter. I utgangspunktet er det høyeste tallet man da får 15, altså 1111 (1+2+4+8) og det laveste 0, altså 0000. I toerkomplement er derimot det høyeste tallet man får 7, altså 0111 og det laveste minus 8, altså 1000. For å se at minus 8 blir 1000, tar man 2^4 som er seksten (10000), og seksten minus 8, som er 8 (1000). Representasjonen for tallet minus 8 i toerkomplement med fire biters representasjon er altså 1000.
Ved summering av to toerkomplementer, skal man alltid kaste overflødige biter som dukker opp til venstre. Hvis vi har valgt å representere tall med fire biter, og man legger sammen to tall så man står igjen med fem biter, så kaster man den første biten.
Overflyt får vi hvis vi prøver å utføre aritmetikk med et toerkomplement, men svaret vi får er utenfor hva vi kan representere. Med toerkomplement kan vi alltid gjenkjenne et negativt tall ved at første siffer er 1, og et positivt tall ved at første siffer er 0. Hvis vi igjen sier at vi representerer et tall med fire biter, og prøver å addere 6 med 2. 0110 + 0010 = 1000. Vi ser her at vi fikk et negativt tall, altså overflyt. Prøver vi å addere -6 med -3 får vi (1)0111, altså det positive tallet 7, igjen overflyt.
Leith

Leith (skotsk-gælisk Lite) er en tidligere burgh i Skottland, men er nå et distrikt nord i City of Edinburgh. Leith ligger ved munningen av elven Water of Leith på Firth of Forths søndre bredd og er Edinburghs havneby.
Byen har en særegen karakter, og det var stor motstand da den i 1920 ble innlemmet i City of Edinburgh, fordi den da ble knyttet nærmere til storbyen. Den er fortsatt en egen by, men administreres sammen med Edinburgh.
Leith har i 2009 ca. 90 000 innbyggere. Grensen mot Edinburgh ble lenge markert av gaten London Road. Fra London Road går det to gater nordøstover og inn i Leith, Leith Walk og Easter Road. Grensen mellom Leith og Edinburgh (mot øst) gikk opprinnelig midt i Leith Walk. De som bodde vest for gaten Leith Walk, bodde i Leith, mens de som bodde øst for Leith Walk, bodde i Edinburgh. Ett hundre meter før Duke Street (som forbinder Leith Walk i nord med Hermitage Place i øst ved parken Leith Links) gikk grensen så rett mot øst, slik at også de som bor øst for Leith Walk, nærmere enn ett hundre meter fra Duke Street, bodde i Leith. Med andre ord var det lenge bare den nordligste delen av Easter Road som tilhørte byen Leith.
I dag har det britiske postvesenet (Royal Mail) laget en ny postgrense mellom Edinburgh (EH6) og Leith. Denne nye grensen har faktisk øket arealet for havnebyen Leith. Grensen skjærer nå i en mer eller mindre rett linje fra vest mot øst, der gaten Craighall Road i Newhaven Harbour er grensen mot vest, og halve Leith Walk og Easter Road (de nordlige delene) tilhører igjen Leith. Hibernian FCs stadion, Easter Road Stadium, i Albion Place lå også opprinnelig i Edinburgh, og har egentlig aldri tilhørt byen Leith, selv om mange tilhengere av fotballklubben i nordøst har likt å tenke at også dette var Leith. Grensen til Leith går imidlertid bare tretti meter nord for North Stand på Easter Road Stadium.
Den norske forfatteren Gabriel Scott (1874–1958) ble født i Leith, der faren hans var sjømannsprest.
Leith er basen til transportselskapet Christian Salvesen Plc som i 2007 ble kjøpt opp av franske Norbert Dentressangle. Leith Harbour på Syd-Georgia, der Salvesen drev hvalfangststasjon fra 1909 til 1963, er kalt opp etter byen.
I Leith lå Norges første sjømannskirke. Den norske sjømannsmisjonen startet arbeidet sitt der ved presten Johan Storjohann (1832–1914) allerede i 1863, og i 1868 stod det første kirkebygget ferdig. Den første stasjonen til Sjømannskirken ble åpnet i Leith høsten 1865. Sjømannsmisjonens arbeid i Leith ble stanset i 1973, men kirken er vernet og i dag holder en kunstskole hus der (The Leith School of Art i 25-27 North Junction Street).


== Litteratur ==
Campbell, Alex (1827). The History of Leith, from the Earliest Accounts to the Present Period. Leith: William Reid & Son. 
Gilbert, W.M., red. (1901), Edinburgh in the Nineteenth Century 
Grant, James. Old and New Edinburgh. VI. 
Marshall, J. M. (1986). The Life and Times of Leith. John Donald. ISBN 9780859761284.
Steinar Lyse

Steinar Magne Lyse (født 27. august 1951) er en komiker, artist, regissør og medprodusent fra Stavanger. 
Han var med på å starte den populære revyguppen Løgnaslaget tidlig på 1980-tallet. I tillegg til å være skuespiller og tekstforfatter i denne gruppen, har Lyse i en årrekke gjestet som artist i ulike show og revyer i blant annet Bergen, Haugesund, Kristiansand og Oslo. Han var også med på å starte kultur- og revyscenen Stavangeren i Stavanger. Har opptrådt flere ganger sammen med Pål Mangor Kvammen. Han driver enkeltmannsforetaket Steinar Lyse.  
Steinar Lyse var fast speaker på Viking Stadion fra 2004 til 2012 hvor han ble kjent for sine humoristiske kommentarer, da særlig om Vikings hovedsponsor og likheten på etternavnet sitt Lyse.
Steinar Lyse driver i dag firmaet Humorhjelpen A/S sammen med komiker Rune Bjerga


== Diskografi ==


=== Løgnaslaget ===
Klovnar uden sirkus (1982)
Baklengs i livet (1983)
Barndomshjemmet (1990)
Utsolgt! (2002)


=== Pål sine Steinar ===
...Kor i helsikken e Sandnes? (1997)


=== Deltar på ===
Vamp: Folken (1996)
West Audio: Rogalatter – 23 revysketsjer/-sanger fra Rogaland (2001)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Steinar Lyse på Internet Movie Database 
Hjemmeside
Vechta

Vechta er en by med om lag 30 000 innbyggere i Niedersachsen i Tyskland. Den er hovedstad i Landkreis Vechta. Byen var kjent som den nordligste katolske utpost i Tyskland. Den ligger mellom Bremen, Oldenburg og Osnabrück. Den ligger bare 37 meter over havet i et myrlendt område, noe som avspeiles i bynavnet. Vecht betyr fuktig på gammelhøytysk. 


== Skoler ==
Som hovedstad i Landkreis Vechta har Vechta en rekke skoler og høyskoler. Den har åtte grunnskoler, fire Hauptschuler, to realskoler, to offentlige og fire private gymnas. Det er også en Hochschule Vechta i byen med undervisning i pedagogiske og sosiale fag. Den hadde om lag 3 400 studenter vinteren 2007-2008.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Vechta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pål Mangor Kvammen

Pål Mangor Kvammen (født 14. januar 1963) er en komiker, artist, regissør og produsent fra Stavanger. Han var en av grunnleggerne av Stavanger Revyteater.
Han er kjent for flere opptredener og har vært med å skrive for flere kjente artister  slik som Vazelina Bilopphøggers, Øivind Blunck og Hege Schøyen. Har opptrådt flere ganger sammen med Steinar Lyse. I 1999 var han en av hovedforfatterne av Dizzie Tunes avskjedsforestilling sammen med Lyse og Yngvar Numme. I sitt egent show Mangorland er det Kvammen selv som opptrer og det er Per Inge Torkildsen som har regien på stykket.
Pål Mangor Kvammen fikk i 2006 komikomiteens fagpris  for arbeidet med tekster, regi og produksjon. Han fikk prisen for langt og allsidig virke som tekstforfatter, regissør og produsent. I 2013 ble han tildelt Stavanger kommunes kulturpris.


== Diskografi ==
SinglerEg vil vera malar/Pass deg sjøl (1986)


=== Pål sine Steinar ===
...Kor i helsikken e Sandnes? (1997)


=== Deltar på ===
Høvdingane: Di kvideå di blå (1996)
Leif & Kompisane: Det va du så sa hu va så bra (1996)
Leif & Kompisane: Kafébesøg (1997)
Leif & Kompisane: Morgen herlige/ABC vitaminer (1997)
Leif & Kompisane: Syver (1997)
Leif & Kompisane: Full kontroll (1997)
Leif & Kompisane: Sangar fra 1900-talet (2000)
Leif & Kompisane: Vikingtiå e' tebage (2000)
West Audio: Vikingtiå e tebage (2001)
West Audio: Rogalatter – 23 revysketsjer/-sanger fra Rogaland (2001)
Leif & Kompisane: Kall det ka du vil (2001)
West Audio: Rogasnadder (2003)
Artister i Rogaland: Nå e det tid (2005)
West Audio: Ingen banke oss på stadion (2008)
Leif & Kompisane: Den komplette samlingen (2010)
Jan Toft: Siste dag før jul (2016)


== Priser ==
2006 Komikomiteens fagpris
2013 Stavanger kommunes kulturpris


== Referanser ==


== Kilder ==
stavanger.kommune.no Kulturprisen til Pål Mangor Kvammen


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Musikkonline

Musikkonline.no er et norsk nettsted som selger norsk musikk for nedlastning.
Musikkonline ble startet i 2002 og er det eldste nettstedet som tilbyr norsk musikk for nedlastning. Nettstedet har over 100 000 norske sanger for salg. Musikken er lisensiert av TONO og lastes ned fra nettet i MP3-format og har en bitrate på 256 til 320 kbps. Musikkonline har avtaler med flere norske plateselskaper og selger musikk for disse. Nettstedet selger også noter til norske sanger og norske lydbøker.


== Artister ==
Eksempler på artister på Musikkonline:

Klovner i kamp
Lillebjørn Nilsen
DumDum Boys
Satyricon
Wenche Myhre
Kaizers Orchestra
D.D.E.
Kjell Bækkelund
Thomas Dybdahl
Folk & Røvere
Arve Tellefsen


== Kilder ==
Phonophile – Musikkonline


== Eksterne lenker ==
MIC – Musikkonline redder gammel norsk vinyl
MIC – Salg av norsk musikk til utlandet: Musikkonline Arkivert 9. april 2008 hos Wayback Machine.
Dagbladet – Kidsa har alltid rett
Dag Schreiner

Dag Schreiner (født 11. november 1953) er en norsk skuespiller, komiker, regissør og medprodusent fra Stavanger. 
Schreiner var med å starte Løgnaslaget, sammen med Per Inge Torkelsen og Steinar Lyse. Dag Schreiners figurer «Lerer Gondersen» og «Bøggval Kaj» er to av de mest kjente han har laget. Eier og driver enkeltmannsforetaket Schreiner Dag. Schreiner er også daglig leder og styreleder i Daglig Drift AS som i 2006 omsatte for 637 000 kroner.


== Diskografi ==


=== Løgnaslaget ===
Klovnar uden sirkus (1982)
Baklengs i livet (1983)
Barndomshjemmet (1990)
Utsolgt! (2002)


=== Deltar på ===
Erling Forfang: En liden tanke (1986)
Song og Spelkorlaget av 8. mars & Søn: Song og Spelkorlaget av 8. mars & Søn (1995)
MTG: Takk ska' du ha (1996)
Egmont Music Club: Det beste av norsk musikk 1981–1983 (1998)
West Audio: Rogalatter – 23 revysketsjer/-sanger fra Rogaland (2001)
West Audio: Rogasnadder (2003)
Varmestuens venner: Varmestuen 30 år – 1973–2003 (2004)
Rune Andersen: Diverse artister (2005)
Varmestuens venner: La oss leve for hverandre (2006)
CMM Music: Ei med alt! – Rogalandsartister synger sine favorittsanger (2008)
ESS Engros: Latterkuler – Norske humorklassikere i 50 år (2013)
ESS Engros: Latterkuler 2 – Norske humorklassikere i 50 år (2014)


== Eksterne lenker ==
(en) Dag Schreiner på Internet Movie Database
Gaillard Cut

Gaillard Cut, eller Culebra Cut, er en utgravd oversvømmet dal som skjærer igjennom 
Panamas innland. Dalen er en del av Panamakanalen og kobler sammen Gatúnsjøen og dermed Atlanterhavet med Panamabukta og Stillehavet. Dalen er 12.6 kilometer lang fra Pedro Miguel-slusene på stillehavssiden av elva Chagres arm i Gatúnsjøen, med en høyde over havet på 26 meter.
Utgravningen av dalen var en av de største ingeniørprojektene i sin tid, men som likevel var verdt å fullføre på grunn av den enorme fordelen for sjøfarten som en kanal utgjorde og i tillegg den strategiske nytten for USA.
Popsenteret

Popsenteret, et opplevelsesmuseum for norsk populærmusikk, åpnet 25. november 2011. Det er etablert av Oslo kommune, som en del av Schous kulturbryggeri på Grünerløkka. Her hører også Øvingshotellet, Riksscenen for folkemusikk og Kulturstasjonen for barn og unge til. I tillegg er en rekke andre kulturtilbud i ferd med å slå seg til i området.
Selve Popsenteret er på rundt 2 500 kvadratmeter, og tilbyr blant annet:

fire etasjer med utstillinger, opplevelser og dypdykk i norsk musikkhistorie
faste installasjoner med instrumenter, avspillingsutstyr og historiske bilder
musikkarkiv og butikk
titusener av bilder, låter, videoer, intervjuer og sjeldne liveopptak
seminarrom, kinosal og utleielokaler
Lille Oslo. Uteservering på Schous kulturbryggeri med flotte paviljonger, drikkevarer og hoppeslott. Lille Oslo åpnet våren 2017.Popsenteret ble i 2013 kåret til årets museum.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Popsenterets nettsted
Bahía Limón

Bahía Limón (Limon Bay på engelsk) er en naturlig havn som ligger i den nordlige enden av Panamakanalen, vest fro byene Cristóbal and Colón. Skip som venter på å få passere i gjonnom kanalen venter her, i le fra uvær.
Grønt fluorescerende protein

Grønt fluorescerende protein (GFP, eng; green fluorescent protein) er et protein som skinner grønt når det belyses med blått lys. Denne egenskapen gjør at proteinet, som først ble isolert i maneten Aequorea victoria, har blitt mye brukt for å studere biokjemiske prosesser i celler. Martin Chalfie, Osamu Shimomura og Roger Y. Tsien delte  Nobelprisen i kjemi i 2008 for sin oppdagelse og anvendelse av GFP.
I cellebiologi og molekylærbiologi brukes GFP ofte som et rapporteringsgen for å studere genuttrykk. Modifiserte former av proteinet har blitt brukt som biosensorer, og genet som enkoder for GFP har blitt satt inn i mange dyr for å vise at et gen kan være uttrykt i en hel organisme. Genet for GFP kan introduseres i organismer og opprettholdes i genomet gjennom oppdrett, eller injiseres lokalt gjennom et virus.


== Struktur og lysegenskaper ==
GFP består av 238 aminosyrer og har en klassisk β-tønneform bestående av elleve β-flak med en eller flere α-helikser i midten som inneholder fluoroforet. Det tettpakkede tønneskallet beskytter fluoroforet fra å undertrykkes av det omliggende mikromiljøet, mens de innovervendte sidegruppene i tønnen fremkaller reaksjoner som leder til fluorofordannelse. Dette skjer i en serie diskrete tidssteg med bestemte eksitasjons- og emisjonsegenskaper.
Eksitasjonsspekteret til GPF fra A. victoria har sin høyeste topp ved en bølgelengde på 395 nm og en sekundær topp på 475 nm. Emisjonsspekteret har en topp på 509 nm, som ligger i den lavere delen av det grønne spekteret. GFP isolert fra Renilla reniformis har én enkelt topp i eksitasjonsspekteret ved 498 nm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Green fluorescent proteins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
EM i friidrett 1994 – 3 000 meter kvinner

Dette er resultatene i øvelsen 3000 meter kvinner ved EM i friidrett 1994 i Helsingfors, Finland som ble avholdt 7. august (semifinaler) og 10. august (finale).Brynhild Synstnes, Hilde Stavik og Gunhild Halle representerte Norge. Brynhild Synstnes kom på 13.-plass, mens Hilde Stavik og Gunhild Halle ikke klarte å kvalifisere seg finalen.


== Rekorder før mesterskapet ==


== Resultater ==


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater
Presidentvalget i USA 2000

Presidentvalget i USA 2000 var det 54. presidentvalget i USAs historie. Valget fant sted den 7. november 2000, og valgte George W. Bush og Dick Cheney som henholdsvis president og visepresident for perioden 2001–2005. De vant over demokratene Al Gore og Joe Lieberman, men valgresultatet ble først avgjort etter flere nye opptellinger og en avgjørelse i USAs høyesterett. Striden dreide seg først og fremst om resultatet i Florida, som ville avgjøre hele valgresultatet. Flere mente Gore hadde krav på en ny stemmeopptelling i Florida (ettersom nøyere opptellinger viste en forskjell på 500–2000 stemmer), men dette ble slått fast som grunnlovsstridig av USAs høyesterett, og Bush ble erklært som vinner av valget. 
Bushs seier var et resultat av systemet med valgmannsstemmer, ettersom Gore fikk litt mer enn 500 000 flere stemmer, totalt sett.


== Nominasjoner og primærvalg ==
To tidligere visepresidenter forsøkte å bli nominert som presidentkandidater for sine partier, det inkluderte republikaneren Dan Quayle og demokraten Al Gore, hvor Gore vant alle statene i primærvalgene. Quayle måtte raskt trekke seg grunnet mangel på penger. På republikansk side var George W. Bush, daværende guvernør i Texas, raskt overlegen, men utfordreren John McCain (daværende guvernør i Arizona) vant i alt syv stater, derav hjemstaten Arizona, Michigan og fem New England-stater. Alan Keyes fra Maryland stilte også, men vant ingen stater. Keyes fikk størst oppslutning i Minnesota (20 %) og Iowa (14 %).


== Andre kandidater ==
Andre kandidater inkluderte Ralph Nader (Green Party), Pat Buchanan (Reform Party), Harry Browne (Libertarian Party), Howard Phillips (Taxpayer's Party) og John Hagelin (Natural Law Party). Den eneste av disse som fikk mer enn 500 000 av stemmene var Ralph Nader med 2,8 millioner stemmer (2,7 prosent oppslutning).


== Eksterne lenker ==
(en) United States presidential election, 2000 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
NRK: USA-valg – Året det er så jevnt, 2000 (video)
Stemmer fordelt på stater
Stemmer fordelt på fylker (counties)
Giora Feidman

Giora Feidman (født 26. mars 1936 i Buenos Aires) er en argentinsk klezmermusikk-folklorist og klarinettist.


== Biografi ==
Han ble født i Buenos Aires, Argentina, hvor hans bessarabiske foreldre immigrerte for å unngå forfølgelse. Feidman kommer fra en familie av klezmer-musikere. Hans far, bestefar og oldefar laget musikk for brylluper, bar mitzvaher og helligdagsfeiringer i Sentral-Europas ghettoer.
Feidman startet sin karriere som den yngste klarinettisten som noensinne har spilt med Israels symfoniske orkester. Han forlot orkesteret i begynnelsen av 1970-årene for å starte en solokarriere. Feidman har opptrådt som solist med Berlins symfoniske orkester og Kronos Quartet. Han spilte klarinettsoloene i filmmusikken til Schindlers liste, som vant en Oscar.
Feidman har samarbeidet og innspilt med mange musikere, innbefattet Ariel Ramirez og marokkanske Ali Hafid.
Han spiller dessuten bassklarinett.


== Utvalgt diskografi ==
Clarinettango (1990)
The magic of the klezmer (1991)
Viva el klezmer (1991)
TangoKlezmer (2001)
Feidman plays Piazzola (2002)
Klezmundo (2003)


== Film ==
Jewish Soul Music; The Art of Giora Feidman (1980). Regissert av Uri Barbash.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Giora Feidman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Giora Feidman på Internet Movie Database 
(fr) Giora Feidman på Allociné 
(en) Giora Feidman på AllMovie 
(en) Giora Feidman hos The Movie Database 
(en) Giora Feidman på Apple Music 
(en) Giora Feidman på Discogs 
(en) Giora Feidman på MusicBrainz 
(en) Giora Feidman på Spotify 
(en) Giora Feidman på Songkick 
(en) Giora Feidman på Last.fm 
(en) Giora Feidman på AllMusic