jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kwinana kraftverk

Kwinana kraftverk er et kullkraftverk og kombinert gasskraftverk med subsidiær oljedrift i delstaten Vest-Australia i Australia, 40 km sør for Perth. Det har en installert produksjonskapasitet på 850 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 120 MW hver, og 2 på 200 MW hver. Anlegget ble ferdig 1970–1978. Brenselstypen er kull, naturgass og olje.
Ikke langt fra ligger et rent gasskraftverk for naturgass, kalt Kwinana gasskraftverk eller Kwinana NewGen, med effekt på 320 MW. Dette anlegget har 1+1 kogenererings-enheter fra Alstom, og ble ferdigstilt i 1996 og fyres kun med naturgass. Utover dette har også Kwinana Refinery et anlegg på 108 MW over 2+1 turbiner, som er gassfyrt eller nytter spillvarme.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – WA».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Muja kullkraftverk

Muja kullkraftverk  er et kullkraftverk i delstaten Vest-Australia i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 854 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 200 MW hver. Anlegget ble ferdig 1965–1985.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – WA».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Malthodes minimus

Malthodes minimus (Linnaeus, 1758) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae). 


== Utbredelse ==
Malthodes minimus finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge, og er ganske vanlige.


== Utseende ==
Malthodes minimus er mellom 3,3-4 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Brystskjoldet har en markert sidekant bare helt foran ved framhjørnene. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

Hannens tredje siste ryggledd er uten vedheng, det siste ryggleddet er ganske lite. Det nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover, og siste bukledd består av to adskilte litt spisse runde plater.
Hunnens brystskjold har en rødbrun til brunlig grunnfarge, det er omtrent like bredt som det er langt.


== Levevis ==
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 60-61. ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Malthodes minimus i Encyclopedia of Life 
(en) Malthodes minimus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Malthodes minimus hos Artsdatabanken 
(sv) Malthodes minimus hos Dyntaxa 
(en) Malthodes minimus hos Fauna Europaea 
(en) Malthodes minimus hos NCBI 
(en) Kategori:Malthodes minimus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Malthodes minimus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Malthodes minimus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Malthodes minimus - Fauna Europaea - engelskspråklig
Gladstone kullkraftverk

Gladstone kullkraftverk er et sub-kritisk kullkraftverk i Queensland i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1680 MW. Brenseltypen er kull. Anlegget har 5 enheter bygget ut 1976-1982.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Tarong kullkraftverk

Tarong kullkraftverk er et kullkraftverk i Queensland i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1470 MW. Brenseltypen er kull.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Stanwell kullkraftverk

Stanwell kullkraftverk er et kullkraftverk i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1400 MW. Brenseltypen er kull.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Vales Point kullkraftverk

Vales Point kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten New South Wales i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1320 MW. Brenseltypen er kull.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Newport kraftverk

Newport kraftverk enhet D  er et varmekraftverk med kombinert gassdrift og oljedrift  i utkanten av storbyen Melbourne i delstaten Victoria i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 510 MW med bare 1 turbin. Anlegget ble ferdig i 1980. Brenselstypen er naturgass og olje.
På stedet er det lange kraftverkstradisjoner, Newport A ble anlagt i 1918 for å støtte elektrifiseringen av trikken i Melbourne, og Newport B fulgte i 1923.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Plants in Australia & Oceania».
Torrens Island kraftverk

Torrens Island kraftverk  er et varmekraftverk med kombinert gassdrift og oljedrift  i delstaten Sør-Australia i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1280 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 120 MW hver, og 4 på 200 MW hver. Anlegget bleferdig i årene 1967–1981. Brenselstypen er naturgass og olje.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Plants in Australia & Oceania».
Malthodes debilis

Malthodes debilis (Kiesenwetter 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae). 


== Utbredelse ==
Malthodes debilis finnes i Europa, vanligst i Mellom-Europa Den er utbredt østover i Asia. Ikke i Norge.


== Utseende ==
Malthodes debilis er mellom 3,3-4 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet.  Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Brystskjoldet har en markert sidekant bare helt foran ved framhjørnene. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover. Det tredje siste ryggleddet har på hver side et vedheng, en torneformet og krummet forlengelse bakover, og det nest siste er enkelt uten vedheng.
Hunnens brystskjold har en rødbrun til brunlig grunnfarge, det er omtrent like bredt som det er langt.


== Levevis ==
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 62. ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Malthodes debilis i Encyclopedia of Life 
(en) Malthodes debilis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Malthodes debilis hos Artsdatabanken 
(sv) Malthodes debilis hos Dyntaxa 
(en) Malthodes debilis hos Fauna Europaea 
(en) Malthodes debilis hos NCBI 
Malthodes debilis - Fauna Europaea - engelskspråklig
Braemar gasskraftverk

Braemar gasskraftverk er et gasskraftverk i delstaten Queensland i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 450 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 150 MW hver. Anlegget ble ferdig i 2006. Brenselstypen er naturgass og kullgass.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Plants in Australia & Oceania».
Profil (hode)

Profil (av it: profilo) er et fotografi, tegning, skulptur eller maleri av ett menneske fra siden, normalt kun hodet.
Profilbilder brukes ofte på pengesedler, mynter og utmerkelser som merker og medaljer. Man bruker da ofte profilen av statsoverhoder, eller berømte personer innen vitenskap og kunst.  


== Utmerkelser med profiler ==
Vilhelm den gamle

Vilhelm den gamle eller William Senex (død 1168) var en prelat på 1100-tallet som har siden blitt regnet som den mest berømte biskop på Orknøyene. 
Selv om opplysningene om hans opprinnelse er uklare i detaljene er det sagt at han var en «klerk fra Paris». Den norrøne sagatradisjonen hevder at han Vilhelm hadde vært biskop i 66 år da han døde i 1168, noe som betyr at han ble innviet som biskop en gang rundt 1102. Det er ingen samtidige bevis på hans bispeverdighet før et brev fra pave Honorius II i 1128, skjønt selv da nevnes ikke navnet Vilhelm uttrykkelig, men heller kun at en biskop holdt bispesetet på samme tid som en annen påstått utnevnt biskop, Radulf Novell. Vilhelm den gamle var i alle fall til stede i 1135 under jarledømmet til Pål Håkonsson.Biskop Vilhelm den gamle var en av de som i stor grad fremmet helgenkulten til sankt Magnus Orknøyjarl, og skal selv ha gjort seg til vitne for en del mirakuløse hendelser posthum fra den tidligere jarlen. Vilhelm fikk relikviene til sankt Magnus overført til Kirkwall. Han fikk fastsatt at bispesetet ble på dette stedet og med støtte fra jarl Ragnvald Kale Kollson begynte han reisningen av ny katedral her. Det var antagelige av disse grunnene at Vilhelm ble husket i den senere tradisjonen på Orknøyene, både i sagaene og geistlige nedtegnelser som den grunnleggende biskop av Orknøyene. Den første biskop av Orknøyene regnes dog Henrik av Lund (død 1066).Sammen med jarl Ragnvald og Erling Skakke dro Vilhelm den gamle i årene 1151 og 1153 på pilegrimsreise eller korstog til Det hellige land. I årene 1153–1154 kom Orknøyenes bispedømme endelig inn under hjemlandet Norge, og ikke underlagt et fremmed land som York erkebispedømme i England eller St Andrews i Skottland. Det skjedde da pavens legat Nicholas Breakspear kom til Norge for å godkjenne det nye Nidaros erkebispedømme (tidligere bispedømme). Bishop William died in 1168.Vilhelm ble gravlagt i St. Magnuskatedralen i Kirkwall.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cooke, Alice M.: «Ralph (d. in or after 1151)», rev. Barbara E. Crawford, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004.
Crawford, Barbara E.: «William (d. 1168)», Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004
Watt, D.E.R. (red.): Fasti Ecclesia Scoticanae Medii Aevii ad annum 1638, (Scottish Records Society, 1969), ss. 248-9
Jeeralang kraftverk

Jeeralang kraftverk  er et gasskraftverk med kombinert gass- og oljedrift  i Latrobe Valley i Victoria i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 468 MW fordelt på 4 kokere/turbiner à 57 MW, og 3 på 80 MW hver. Anlegget ble ferdig i årene 1977–1980. Brenselstypen er naturgass og destillatolje.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Australia – other states».
Pelican Point gasskraftverk

Pelican Point gasskraftverk  er et gasskraftverk i delstaten Sør-Australia i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 480 MW fordelt på 2+1 turbiner. Anlegget ble ferdig i 2001. Brenselstypen er naturgass.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Australia – other states».
Tallawarra gasskraftverk

Tallawarra gasskraftverk enhet B er et gasskraftverk beliggende ved Illawarra-innsjøen i delstaten New South Wales i Australia, 85  km sør for Sydney. Det har en installert produksjonskapasitet på 435 MW fordelt på 1 kombinert kogenereringsturbin fra Alstom. Anlegget ble ferdig i 2009. Brenselstypen er naturgass, og utslippene ligger 70% under et konvensjonelt kullkraftverk. Operatør er TRUenergy, som er 100% eid av CHina Light & Power.


== Eksterne lenker ==
Tallawarra OCGT Power Plant - Global Energy Observatory, besøkt 8. desember 2019.
IndustCards – «CCGT Power Plants in Australia – other states».
Tallawarra Power Station – China Light & Power.
Tamar Valley kraftverk

Tamar Valley kraftverk er et gasskraftverk i delstaten Tasmania i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 390 MW fordelt på 5 kokere / turbiner. Anlegget ble ferdig 26. oktober 2009, etter installasjonsarbeider siden 2006. Brenselstypen er naturgass og olje.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Australia – other states».
Malthodes dispar

Malthodes dispar (Germar 1824) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae). 


== Utbredelse ==
Malthodes dispar finnes i Mellom-Europa. Finnes i Danmark, utbredt, men ikke vanlige.


== Utseende ==
Malthodes dispar er mellom 3,5-5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes.  
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover. Det tredje siste ryggleddet har på hver side et vedheng, en torneformet og krummet forlengelse bakover.
Hunnens antenner er mørke med rødgul rot og dens endeledd er ikke kortere enn det fjerde leddet. Brystskjoldet har en skinnende, mørk svart grunnfarge, det er bredere enn det er langt og har en mer eller mindre markert sidekant.


== Levevis ==
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 59-60. ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Malthodes dispar i Encyclopedia of Life 
(en) Malthodes dispar i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Malthodes dispar hos Artsdatabanken 
(sv) Malthodes dispar hos Dyntaxa 
(en) Malthodes dispar hos Fauna Europaea 
(en) Malthodes dispar hos NCBI 
Malthodes dispar - Fauna Europaea - engelskspråklig
Uranquinty gasskraftverk

Uranquity gasskraftverk  er et gasskraftverk i delstaten New South Wales i Australia, om lag 20 km fra Wagga Wagga. Det har en installert produksjonskapasitet på 640 MW fordelt på 4 turbiner à 160 MW hver. Anlegget ble ferdig i 2008. Brenselstypen er naturgass fra Bass Strait som kommer i rørledninger via Victoria.


== Eksterne lenker ==
(en) Uranquinty Power Station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Uranquity OCGT Power Plant - Global Energy Observatory, besøkt 8.desember 2019.
IndustCards – «CCGT Power Plants in Australia – other states».
Bell Bay kraftverk

Bell Bay kraftverk  er et gasskraftverk i delstaten Tasmania i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 345 MW fordelt på 3 turbiner. Brenselstypen er naturgass.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Australia – other states».
Malthodes fuscus

Malthodes fuscus (Waltl 1838) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae). 


== Utbredelse ==
Malthodes fuscus finnes i Europa, og har en østlig utbredelse. Finnes sør i Norge, utbredt, men ikke vanlig.


== Utseende ==
Malthodes fuscus er mellom 3,3-4,5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Brystskjoldet har en markert sidekant bare helt foran ved framhjørnene. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover og det siste bukleddet er uvanlig langt, smalt og ikke spaltet i enden. Det tredje siste ryggleddet er uten vedheng, det siste ryggleddet lite ordinært og uten utvidelser.
Hunnens brystskjoldet har en rødbrun til brunlig grunnfarge, det er omtrent like bredt som det er langt.


== Levevis ==
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 61-62. ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Malthodes fuscus i Encyclopedia of Life 
(en) Malthodes fuscus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Malthodes fuscus hos Artsdatabanken 
(sv) Malthodes fuscus hos Dyntaxa 
(en) Malthodes fuscus hos Fauna Europaea 
(en) Malthodes fuscus hos NCBI 
Malthodes fuscus - Fauna Europaea - engelskspråklig
Malthodes fibulatus

Malthodes fibulatus (Kiesenwetter, 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae). 


== Utbredelse ==
Malthodes fibulatus finnes i Europa, men er ikke så vanlig helt i sør. Finnes i Norge, ganske vanlig.


== Utseende ==
Malthodes fibulatus er mellom 3,3-4 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene mangler en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover og det tredje siste ryggleddet har på hver side et vedheng, en forlengelse bakover.
Hunnens antenner har rotledd som er lysere, rødgul.


== Levevis ==
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 62-63. ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Malthodes fibulatus i Encyclopedia of Life 
(en) Malthodes fibulatus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Malthodes fibulatus hos Artsdatabanken 
(sv) Malthodes fibulatus hos Dyntaxa 
(en) Malthodes fibulatus hos Fauna Europaea 
(en) Malthodes fibulatus hos NCBI 
Malthodes fibulatus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Malthodes fibulatus - Fauna Europaea - engelskspråklig
Malthodes maurus

Malthodes maurus (Laporte de Castelnau, 1840) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae). 


== Utbredelse ==
Malthodes maurus finnes i Europa. Finnes helt sør i Norge, men er sjelden.


== Utseende ==
Malthodes maurus er mellom 3,5-4 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene mangler en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes.
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover og det tredje siste ryggleddet har på hver side et vedheng, en forlengelse bakover.
Hunnens antenner har rotledd som ikke er lysere enn resten.


== Levevis ==
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 63. ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Malthodes maurus i Encyclopedia of Life 
(en) Malthodes maurus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Malthodes maurus hos Artsdatabanken 
(sv) Malthodes maurus hos Dyntaxa 
(en) Malthodes maurus hos Fauna Europaea 
(en) Malthodes maurus hos NCBI 
Malthodes maurus - Fauna Europaea - engelskspråklig