jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hamburg-Amerikalinjen

Hamburg-Amerikalinjen var et rederi etablert 27. mai 1847 i Hamburg, Tyskland under navnet Hamburg-Amerikanische Packetfahrt-Actien-Gesellschaft (forkortet HAPAG)
Hamburg-Amerikalinjen var på et tidspunkt både Tysklands og verdens største rederi. Rederiet benyttet sine hurtige dampskip, senere også motorskip, til frakt av stykkgods og emigranter fra Europa til USA, i begynnelse tyske emigranter, men senere særlig emigranter fra Øst-Europa.
Hamburg-Amerikalinjen mistet hele sin flåte to ganger, som et resultat av første- og andre verdenskrig. I 1970 fusjonerte selskapet med Norddeutscher Lloyd fra Bremen og drives i dag under navnet Hapag-Lloyd.


== Noen kjente overfarter ==

I 1858 sank linjeskipet SS «Austria» og 449 druknet.
I 1900, 1901 og 1903 vant linjeskipet SS «Deutschland» Atlanterhavets blå bånd
SS «Kaiser Wilhelm II» vant Atlanterhavets blå bånd i 1904.
I 1906 ble SS «Prinzessin Victoria Luise» ødelagt av brann utenfor kysten av Jamaica, men ingen liv gikk tapt.
I 1912 ble linjeskipet SS «Amerika» det første skipet til å advare RMS «Titanic» om isfjell.
I 1939 klarte ikke linjeskipet SS «St. Louis» å finne en havn på Cuba, i USA eller i Canada som ville ta imot 950 jødiske flyktninger og måtte gjøre vendereis til Europa.
I 1940 havnet stykkgodsskipet MS «Seattle» fra HAPAG den 9. april 1940 i kryssild mellom Odderøya fort og tyske krigsskip, anført av den tyske lette krysseren «Karlsruhe» , ble skutt i brann og sank i Korsvikfjorden, men ingen liv gikk tapt.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata

Fleet information (German)
The history of the Hamburg-America Line
Historic photos of Hoboken and Hamburg America Line ports
Passenger Lists from the Hamburg-Amerika Linie
Hamburg-Amerika Line ships This collection contains 16 photographs depicting ship interior and exterior views of Hamburg-Amerika Line's luxury passenger ships Augusta Victoria, Columbia and Normannia by Louis Koch, Bremen
Mobakken (Bardu)

Mobakken er et skihoppanlegg i Bardu kommune i Troms. Anlegget ligger på Moen, ca. 5 km nord for Setermoen. Anlegget har to hoppbakker med størrelse K90 (HS100) og K70 (HS75). K90-bakken har bakkerekord 103,5 meter, satt av Eirik Refsnes Kjelstrup under junior-NM 22. februar 2009. Anlegget er eid av Bardu kommune.
Den største bakken ble utbygd til K88 i 1976/77 og modernisert og utbygd til K90 i 1999. K70-bakken ble bygd i 1989 og har plastmatter, slik at den også kan brukes sommerstid. I tillegg til de to bakkene i Mobakke-anlegget er det også tre mindre hoppbakker nærmere Setermoen, kalt Åsbakken. Disse bakkene, med K-punkt 45, 30 og 18 meter, ble bygd i 1982. Åsbakken er eid av Bardu IL.
Mobakken har blant annet vært arena for kombinert hopp og spesialhopp normalbakke og lagkonkurranse under NM på ski i 2004 og kombinert hopp under NM i 2007, europacup (kontinentalcup) i spesielt hopp 1985 og 86, og dessuten B-verdenscup i kombinert i 1996 og 2001.
I 2016 står hoppanlegget til forfalls. Plastmattene i K70-bakken skal fjernes og i stedet legges i mindre bakker andre steder, blant annet i Tromsø.


== NM, spesielt hopp ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Kilder ==
Skisprungschanzen-Archiv: Bardu
Bardu kommune: Mobakken
Åsbakken

Åsbakken kan vise til blant annet:

Åsbakken (Oslo), en vei på Ullernåsen i Oslo.
Mobakken (Bardu), har tre mindre hoppbakker nærmere kalt Åsbakken.
Hvitmorbær

Hvitmorbær (vitenskapelig navn: Morus alba) er et tre som blir plantet som prydtre over hele verden. Det blir mellom 5 og 6 meter høyt, (men kan bli inntil 15 meter høyt). Treet har en vekstform som kan være svært variabel, det er løvfellende og har mellomgrønne, bredt eggformete, grovtannete blader. Blomstene kommer i mai. Det er separate hann- og hunnblomster, men de sitter på samme treet. De er små og gjør lite av seg, men hunnblomstene etterfølges av 2–2,5 cm lange frukter som først er hvite, men som senere blir rødlige til mørkt purpurfargede. Fruktene er spiselige og har en søt, men litt blass smak. Treet krever en lun vokseplass og en næringsrik jord. Formeres med frø eller stiklinger. I Norge kan arten dyrkes i strøk med varmt klima. Fruktene modnes i månedsskiftet juli/august.
Blader fra treet brukes i produksjon av silke som mat for silkeormene.


== Eksterne lenker ==
(en) Hvitmorbær i Encyclopedia of Life 
(en) Hvitmorbær i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hvitmorbær hos Artsdatabanken 
(sv) Hvitmorbær hos Dyntaxa 
(en) Hvitmorbær hos ITIS 
(en) Hvitmorbær hos NCBI 
(en) Hvitmorbær hos The International Plant Names Index 
(en) Hvitmorbær hos Tropicos 
(en) Kategori:Morus alba – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Morus alba – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Morus alba – detaljert informasjon på Wikispecies
Turn under Sommer-OL 1928

Turn under Sommer-OL 1928. Turn var med på det olympiske programmet for åttende gang under 1928 i Amsterdam. Det ble konkurrert om åtte olympiske titler, seks individuelle og to i lag. Mennene konkurrerte i de seks individuelle øvelsene og i en lagkonkurranse. For første gang fikk også kvinner delta og det var i en lagkonkurranse.


== Medaljer ==


== Menn ==


=== Mangekamp ===


=== Mangekamp lagkonkurranse ===


=== Skranke ===


=== Hopp ===


=== Svingstang ===


=== Ringer ===


=== Bøylehest ===


== Damer ==


=== Mangekamp lagkonkurranse ===
Høyrenessansen

Høyrenessansen er en stilepoke i kunsthistorien som betegner kulminasjonen av kunsten i den italienske renessansen mellom 1450 og 1527. Da pave Julius II var patron og oppdragsgiver av mange kunstnere på denne tiden ble bevegelsen sentrert i Roma mens den tidligere hadde hatt sitt kreative sentrum i Firenze.
Høyrenessansens malerikunst utviklet seg fra slutten av 1490-tallet da Leonardo da Vinci utførte sitt store veggmaleri Nattverden i klosteret Santa Maria delle Grazie i Milano som han begynte i 1495 og avsluttet i 1498. Maleriene i Vatikanet av Michelangelo og Rafael representerte kulminasjonen av høyrenessansens maleristil i form av fullkommenhet og ynde.
Stilen ble introdusert i arkitekturen av Donato Bramante som 1502 bygde San Pietro in Montorio, en kirke i Roma som med sine majestetiske proporsjoner tilkjennega en gjenoppliving i fullskala av den antikke romerske arkitekturen.

Høyrenessansens skulptur, eksemplifisert av Michelangelos Pietà (1498–1499), en marmorstatue av en ung, rolig og himmelsk jomfru Maria og den døde Jesus liggende over hennes fang, og hans David-statue (1501–1504), som utvilsom er den mest gjenkjennbare statue i kunsthistorien, og fremstår som et verdslig symbol på styrke og ungdommelig skjønnhet. Begge statuene er karakterisert av idealbalansen mellom det statiske og bevegelse. 
Høyrenessansen i Venezia kan eksemplifiseres av den uforstyrrede stemningen og de strålende fargene til kunstmaleren Giorgione, hans mest kjente verk er maleriet La Tempesta (Stormen, omkring 1506), og den unge Tiziano som Giorgione hadde påvirket, hvor hans monumentale Jomfru Marias himmelferd (1516–1518, Santa Maria Gloriosa dei Frari, Venezia) kan trekkes fram og som utmerker seg med sin oppadstormende dynamikk og ekspressiv dramatikk.
Høyrenessansen er blitt sett på som den største eksplosjonen av kreative genier i kunsthistorien. Selv relative uvesentlig malere som var aktive i epoken, som Fra Bartolommeo og Mariotto Albertinelli, skapte verker som var bemerkelsesverdige i deres perfekte harmoni og totale kontroll av maleriets virkemidler. De langstrakte proporsjoner og overdrevne positurer i de senere verkene til Michelangelo, Andrea del Sarto og Correggio bebudet den begynnende manierismen som seinrenessansen er referert til i kunsthistorien. Manierismen er overgangsperioden mellom høyrenessansen og barokken. 
Rafaels død i 1520 og plyndringen av Roma i 1527 markerer slutten på høyrenessansen.
Gnist

Gnist (avledet av gni) har flere betydninger:

glo, glødende partikkel, i flukt
lysbue, særlig i tennplugger
radiotelegrafist, ofte brukt om radiooperatører ombord på fartøyer
Gnist, et norsk tidsskrift, - tidligere navn Røde Fane og Rødt!
Malmyzj

Malmyzj (russisk: Малмыж) er en by i Kirov oblast i Russland. Den ligger ved elva Sjosjma (ei bielv til Vjatka), 294 km sørøst for Kirov.
Byen ble første gang nevnt som den mariske landbyen Malmyzj på 1400-tallet. En festning ble bygget her i 1584. Bystatus ble innvilget i 1780.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==
Pauline Whittier

Pauline «Polly» Whittier  (født 9. desember 1876, død 3. mars 1946) var en amerikansk kvinnelig golfspiller.
Whittier tok olympisk sølv under Sommer-OL 1900 i Paris da hun kom på andreplass bak landsmannen Margaret Abbott i golfturneringen for kvinner.


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Sølv i golf


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pauline Whittier – Olympics.com 
(en) Pauline Whittier – Olympic.org 
(en) Pauline Whittier – Olympedia 
(en) Pauline Whittier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pauline Whittier – databaseOlympics.com (arkivert)
Omutninsk

Omutninsk (russisk: Омутнинск) er en by i Kirov oblast i Russland. Den ligger 150 km øst for Kirov.
Stedet ble først nevnt i 1773. Bystatus ble innvilget i 1921.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Omutninsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kart over Omutninsk
(en) Omutninsk metallurgiske fabrikk
Daria Pratt

Daria Pankhurst Wright Pratt (født 21. mars 1861 død 26. juni 1938) var en amerikansk kvinnelig golfspiller.
Pratt tok olympisk bronse under Sommer-OL 1900 i Paris da hun kom på tredjeplass bak sine landsmenn Margaret Abbott og Pauline «Polly» Whittier i golfturneringen for kvinner.


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Bronse i golf


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daria Pratt – Olympedia 
(en) Daria Pratt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Daria Pratt – databaseOlympics.com (arkivert)
Slobodskoj

Slobodskoj (russisk: Слободско́й) er en by i Kirov oblast i Russland. Den ligger på høyre bredd av elva Vjatka, 35 km nordøst for Kirov.
Den ble først nevnt i 1505 som en befestet bosetning.  Fra 1562 var den kjent som Slobodskoj posad (russisk: Слободско́й поса́д). Bystatus ble gitt i 1780.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Slobodskoy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
David Robertson

David Donaldson Robertson (født 21. mars 1869, død 13. september 1937)  var en britisk golfspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris. 
Robertson kom på tredjeplass i golfturneringen for menn under Sommer-OL 1900 i Paris bak Charles Sands fra USA og Walter Rutherford. 


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Bronse i golf


== Eksterne lenker ==
(en) David Robertson – Olympics.com 
(en) David Robertson – Olympic.org 
(en) David Robertson – Olympedia 
(en) David Robertson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) David Robertson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) David Robertson – ESPN Scrum
Glopperock

Glopperock er en utendørs rockekonsert som nær årlig arrangeres på Sandane i Gloppen kommune. Den første konserten ble holdt i 1980, da med Åge Alexandersen og Sambandet som hovedtrekkplaster. Siden er festivalen arrangert årlig med kun seks unntak, hovedsakelig plassert andre helga i juni. Konsertområdet har stort sett vært Jølet, et åpent amfiområde ved Nordfjord Folkemuseum. Her bygges det en scene på et åpent område som utgjør et naturlig amfiteater.


== Artister ==
Den skotske rockegruppen Nazareth har vært hovedartist hele tre ganger og er med det den mest brukte utenlandske gruppen.


== Eksterne lenker ==
Festivalens hjemmesider
Urzjum

Urzjum (russisk: Уржум) er en by i Kirov oblast i Russland. Den ligger på venstre bredd av elva Urzjumka, rundt 10 kilometer fra samløpet med Vjatka, og 210 km sør for Kirov.


== Historie ==
Urzjum blir første gang nevnt i 1554, som en marisk by. Det blir vanligvis antatt at Urzjum er oversatt fra Mari som «sett et ekorn».  I 1584 blir Urzjum re-grunnlagt som en russisk festning, med det for øye å holde nede de mariske og tatarske opprørene. Bystatus ble innvilget i 1796.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Urzhum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Uoffisielt nettsted for Urzhum
Sosnovka

Sosnovka (russisk: Сосно́вка) er en by i Kirov oblast i Russland. Den ligger på venstre bredd av elva Vjatka, 362 km sør for Kirov.
Stedet ble først nevnt i 1699. I 1938 fikk landsbyen status som bymessig bosetning, og i 1962 ble bystatus innvilget.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==
Gjerdrumsbakken

Gjerdrumsbakken er et skihoppanlegg i Våler i Innlandet. Anlegget ligger på østsiden av Gjerdrumsberget ved Gjerdrum, sørvest for Braskereidfoss. Anlegget har to hoppbakker med K-punkt 90 meter (bakkestørrelse 100 meter) og K-punkt 60 meter.
Gjerdrumsbakken ble åpnet i 1915; siste større ombygging var fra 1996 til 1999. K90-bakken har bakkerekord 98 meter, satt av Lindsey Van (USA) i et kontinentalcuprenn 8. mars 2006.
Gjerdrumsbakken har vært arena for kontinentalcuprenn for kvinner (2006) og menn (2000 og 2001). Hopprennene under NM i kombinert (individuelt og lagkonkurranse) ble holdt der i 1993.


== Kontinentalcuprenn (kvinner) ==


== Kilder ==
Skisprungschanzen-Archiv: Våler
Thorbjørn Bakken (red.): På ski i Hedmark i 100 år. Trysil-forlaget 1999. ISBN 82-91352-31-3, s. 137, 139-140 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Idrettsanlegg.no: Gjerdrumsbakken
Noma (restaurant)

Noma er en restaurant i København i Danmark med nordisk/skandinavisk mat.
Sjefkokk og innehaver er René Redzepi, som tidligere arbeidet på restaurantene The French Laundry, El Bulli og Jardin des Sens. Navnet har sin opprinnelse i de to ordene «Nordisk» og «Mad». Sommelier er norske Mads Kleppe.Restauranten ble stemt frem til å være den 10. beste i verden i tidsskriftet Restaurant Top 50 i 2008. I april 2009 kom Noma på tredjeplass, mens restauranten gikk helt til topps på listen i 2010. Noma vant i 2009 også «The Chefs’ Choice award», som er kjøkkensjefene på de 100 beste restaurantenes egen rangering. 
Noma ble 18. april 2011 for annen gang kåret til verdens beste restaurant, ifølge San Pellegrino-listen. 30. april 2012 fikk Noma førsteplassen på Restaurant Magazines liste «The World's 50 Best Restaurants». I 2013 ble de nummer 2, mens de igjen klatret til topps i 2014. I 2015 havnet de på 3.-plass.
Vinteren 2015 flyttet sjefskokk René Redzepi restauranten til Tokyo i Japan. Han stengte da dørene i Danmark i en måned, og tok med seg samtlige ansatte til den japanske hovedstaden. NOMA holdt åpent i 4 uker i Tokyo, og det var tusenvis på venteliste. Gjestene ble utvalgt ved loddtrekning, og de fikk oppleve NOMA på japansk vis med utsikt mot Fujifjellet.  
Noma hadde to stjerner i Michelinguiden.  
25. februar 2017 stengte Noma, og René Redzepi satset på pop-up restauranter frem til nye Noma åpnet i 2018.


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Noma (restaurant) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Murasji

Murasji (russisk: Мураши) er en by i Kirov oblast i Russland. Den ligger  112 km nordvest for Kirov.
Den ble grunnlagt i 1895 som en bosetning i forbindelse med byggingen av en jernbanestasjon på Vjatka–Kotlas jernbanen. Den ble innvilget bystatus i 1944.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==
Choeung Ek

Choeung Ek (ជើងឯក;cəəŋ aek) er et av retterstedene i Kambodsja der det kommunistiske Røde Khmer-regimet drepte sine motstandere. Det er det mest kjente retterstedet i området kjent som «Dødsmarkene».
Choeung Ek er en tidligere frukthave og kinesisk gravlund. Stedet ligger ca. 17 km. syd for hovedstaden Phnom Penh. Rundt 17 000 personer ble henrettet i Choeung Ek mellom 1975 og 1979. Etter Røde Khmer-regimets fall ble det funnet massegraver med til sammen 8 895 lik. Mange av de drepte var tidligere fanger i Tuol Sleng-fengselet.
I dag er Choeung Ek et minnesmerke, med en buddhistisk stupa. Stupaen er fylt med mer enn 5 000 hodeskaller, beskyttet av akrylglass. Mange av hodeskallene bærer preg av å være slått inn eller knust.
Filmen Dødsmarkene fra 1984 omhandler begivenheter som fant sted i Choeung Ek.


== Bilder ==
Noël Coward

Noël Peirce Coward (født 16. desember 1899 i Teddington, Greater London, død 26. mars 1973 i Blue Harbour på Jamaica) var en britisk dramatiker, manusforfatter, regissør, produsent, skuespiller og låtskriver.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Noël Coward var den annen av tre sønner av Arthur Sabin Coward (1856–1937) og hans hustru Violet Agnes (1863–1954). Hans eldre bror døde i 1898 som seksåring, altså før Noël Cowards fødsel. Cowards far var ikke særlig driftig, og familiens finanser var ofte slette.


=== Karriere ===
Coward begynte sin teaterkarrière allerede som tolvåring, da han spilte i en juleforestilling. Dette vakte interesse for faget, og han fortsatte som barneskuespiller. 
Cowards første suksess var The Young Idea i 1923. Deretter skrev han og medvirket i flere andre teaterstykker, som også ble store suksesser både i Storbritannia og USA, for eksempel Hay Fever (1925), Private Lives (1930, sammen med Gertrude Lawrence), Blithe Spirit og Design for living. 
Han skrev også flere filmmanus, bl.a. den patriotiske In Which We Serve (1942) og den sentimentale klassikeren Kort møte (1945). Han opptrådte også som skuespiller i filmen Vår mann i Havanna i 1959.
Under andre verdenskrig var Coward en etterspurt underholder for de væpnede styrker. Han skrev og spilte inn populære sanger med tema fra krigen, blant annet «London Pride» og «Don't Let's Be Beastly to the Germans». I den siste gjør han på ironisk vis narr av engelske nazi-sympatisører og tilhengerne av appeasementpolitikken. Winston Churchill skal ha vært meget begeistret. Men i befolkningen var det slett ikke alle som skjønte ironien, og etter en tid ble den ikke lenger spilt på BBC. Senere er det kommet frem at Coward arbeidet for den britiske innenriksetterretning MI5. Tyskerne må ha begrepet hans ironi. I alle fall havnet han på Sonderfahndungsliste G.B., listen over folk som snarest mulig skulle arresteres ved en tysk invasjon.
Etter krigen opptrådte han på nattklubber og kabareter, der han sang egne sanger, for eksempel Mad Dogs and Englishmen. Coward var nær venn med Marlene Dietrich, Ivor Novello og Winston Churchill. Dessuten stod han på vennskapelig fot med for eksempel Laurence Olivier, Vivien Leigh, Elizabeth Bowes-Lyon, Ian Fleming og Margaret, Countess of Snowdon. Den britiske skuespillerinne Gertrude Lawrence ble ofte nevnt som hans muse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Noël Coward på Internet Movie Database 
(no) Noël Coward hos Sceneweb 
(sv) Noël Coward i Svensk Filmdatabas 
(da) Noël Coward på Filmdatabasen 
(fr) Noël Coward på Allociné 
(en) Noël Coward på AllMovie 
(en) Noël Coward hos Rotten Tomatoes 
(en) Noël Coward hos The Movie Database 
(en) Noël Coward hos Internet Broadway Database
Nolinsk

Nolinsk (russisk: Нолинск) er en by i Kirov oblast i Russland. Den ligger på høyre bredd av elva Voja (ei sideelv til Vjatka), 143 km sør for Kirov.
Stedet ble grunnlagt i 1668 som Nikolskij pogost (russisk: Нико́льский пого́ст), og ble senere også kalt landsbyen Noli (russisk: Ноли). Den fikk bystatus i 1780.  Mellom 1940–1957 ble den kalt Molotovsk (russisk: Мо́лотовск) etter Vjatsjeslav Molotov, en sovjetisk politiker og diplomat.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==
Beck – I Guds navn

Beck – I Guds navn er en svensk film fra 2007, skrevet av ekteparet Rolf Börjlind og Cecilia Börjlind, regissert av Kjell Sundvall hvor blant andre Peter Haber, Marie Göranzon og Mikael Persbrandt deltok som skuespillere.


== Handlingen ==
En paparazzifotograf blir brutalt myrdet i Stockholm. I leiligheten hans, som hadde hatt tyver på besøk etter udåden, var både datamaskin og fotoutstyr stjålet. Gruppen til Martin Beck forsøker å finne motivet, man mistenker at det kan være hevn. Hadde fotografen tatt bilder av feile personer til feil tidspunkt?
Man finner allikevel noen ledetråder, blant annet en USB-minnepinne med masser av foto. Når Becks sjef Margareta Oberg seinere går igjennom materialet reagerer hun veldig kraftig på et bilde, og gjemmer det med det samme, noe som viser seg å være et veldig dyrt feilsteg. Hva fantes på bildet, hvorfor holdt hun det unna Beck, og innså hun ikke konsekvensene av det som bildet viste?


== Om filmen ==
Filmen, som også hadde innspillingtittelen Beck – De vita vargarna, er nummer 24 i rekken av Beckfilmer med Peter Haber og Mikael Persbrandt i hovedrollene. Den blir også sannsynligvis siste i serien i forhold til hva begge hovedrolleinnehaverne har uttalt. Filmen er regissert av Kjell Sundvall. Fra begynnelsen var det tenkt at filmen skulle settes opp på kinoene våren 2008, men filmselskapet Nordisk film endret planene og filmen ble sluppet på markedet allerede i oktober 2007.


== Rolleliste ==
Peter Haber – Martin Beck
Mikael Persbrandt – Gunvald Larsson
Stina Rautelin – Lena Klingström
Marie Göranzon – Margareta Oberg
Ing-Marie Carlsson – Bodil Lettermark
Måns Nathanaelson – Oskar Bergman
Peter Hüttner – Oljelund
Ingvar Hirdwall – Grannen
Rebecka Hemse – Inger Beck
Neil Bourguiba – Vilhelm
Elisabet Carlsson – Lillemor Bernér
Embla Hjulström – Simone Bernér
Bengt Järnblad – Bo Sevemark
Stig Engström – Erik Gindorf
Gustav Levin – Gustav Lundmark
Kerstin Steinbach – Andrea Lundmark
Gustav Deinoff – Carl Borsin
Christian Magdu – Vigor
Thomas Oredsson – Sten Oberg
Peter Eriksson – fotografen
Johan Ehn – badstueofferet – Milles
David Batra – seminarleder
Joel Lundgren – torpedo, Peter
Todd Bünger – torpedo
Anders Beckman – politioffiser
Åsa Julin – nyhetsoppleser
Charlotta Larsson – sykesøster
Jenny Vedin – lege
Anders Pemer – besøkende på sykehus (ikke kreditert)


== Eksterne lenker ==
(en) Beck – I Guds navn på Internet Movie Database 
(sv) Beck – I Guds navn i Svensk Filmdatabas
Folkemordsmuseet Tuol Sleng

Folkemordsmuseet Tuol Sleng er et museum i en tidligere konsentrasjonsleir og tortursenter i Kambodsja. Det dreier seg om Røde Khmers «sikkerhetsfengsel 21» (S-21) i Phnom Penh.
Tuol Sleng var opprinnelig en skolebygning. Etter Røde Khmers erobring av byen, ble skolebygningen omgjort til konsentrasjonsleir, og brukt til systematisk tortur og utryddelse av fangene. Området ble omgitt med elektrisk piggtråd og klasserommene bygget om til fengselsceller og torturkamre.

Et nett av piggtråd foran alle utgangene skulle forhindre fortvilte fanger i å begå selvmord.
Mellom 1975 og 1979 var mellom 14 000 og 20 000 mennesker fra alle deler av Kambodsja fanger i Tuol Sleng. Ca. 1 720 personer arbeidet i tortursenteret. Av alle fangene er det bare kjent at 12 overlevde.
Bygningene er bevart slik Røde Khmer etterlot leiren i 1979. Virksomheten i leiren ble grundig dokumentert, og fangevokterne laget detaljerte dossierer med fotografier av alle fangene. Dossierene ble skilt fra fotografiene i 1979-80, slik at fotografiene i dag er anonyme. En del av de mange tusen svart-hvitt-fotografiene av ofre er utstilt i museet.
Khang Khek Ieu (kjent som Duch), kommandanten for Tuol Sleng, ble i 2010 dømt til 35 års fengsel for forbrytelser mot menneskeheten av Røde Khmer-tribunalet, men det ble kort tid etter vedtatt at han kun skulle sone i 19 år.


== Verdensminne ==
I 2009 ble museet tatt opp i UNESCOs verdensminneregister.


== Litteratur ==
Vann Nath: A Cambodian Prison Portrait. One Year in the Khmer Rouge's S-21. White Lotus Co. Ltd., Bangkok 1998, ISBN 974-8434-48-6
Chandler, David: Voices from S-21. Terror and history inside Pol Pot's secret prison. University of California Press, 1999. ISBN 0-520-22247-4
Dunlap, Nic: The Lost Executioner: A Story of the Khmer Rouge. Walker & Company, 2006. ISBN 0802714722
Douglas Niven & Chris Riley: The Killing Fields. Twin Palms Press, 1996. ISBN 978-0944092392


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tuol Sleng – kategori av bilder, video eller lyd på Commons