jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Maxwell-Boltzmanns fordelingslov

Maxwells-Boltzmanns fordelingslov er en sannsynlighetsfordeling som brukes innen fysikk og kjemi. Den vanligste bruken er innen statistisk mekanikk. Et massivt fysisk systems temperatur er resultatet av bevegelser hos de molekyler og atomer, som utgjør systemet. Disse partiklene har en rekke ulike hastigheter og en enkelt partikkels hastighet endres fortløpende, som et resultat av kollisjoner med andre partikler. Brøkdelen av et stort antall partikler i en gitt hastighet er imidlertid nesten konstant. Maxwellfordelingen av hastigheter spesifiserer denne fraksjonen for vilkårlig hastighetsområde, som en funksjon av systemets temperatur. Den har fått sitt navn etter James Clerk Maxwell og Ludwig Boltzmann.
Fordelingen kan brukes på bevegelsesmengdemomentet, energien, hastighetsvektoren eller 
på hastigheter av for eksempel molekylene i en ideell gass. Farten  for partikler med masse m ved en viss temperatur T beskrives som:

  
    
      
        f
        (
        v
        )
        =
        4
        π
         
        
          
            (
            
              
                m
                
                  2
                  π
                  
                    k
                    
                      B
                    
                  
                  T
                
              
            
            )
          
          
            
              3
              2
            
          
        
         
        
          v
          
            2
          
        
         
        exp
        ⁡
        
          (
          
            −
            
              
                
                  m
                  
                    v
                    
                      2
                    
                  
                
                
                  2
                  
                    k
                    
                      B
                    
                  
                  T
                
              
            
          
          )
        
        .
      
    
    {\displaystyle f(v)=4\pi \ \left({\frac {m}{2\pi k_{B}T}}\right)^{\frac {3}{2}}\ v^{2}\ \exp \left(-{\frac {mv^{2}}{2k_{B}T}}\right).}
  Her er kB Boltzmanns konstant. Formelen beskriver hastighetsfordelingen i et system, der den hovedsakelige fundamentalkraften mellom ulike partikler skjer gjennom elastiske støt. Det eksponensielle begrepet er Boltsmannfaktoren for sannsynligheten for å finne en partikkel med kinetisk energi E = ½mv ². Faktoren v ² før den eksponensielle faktoren avhenger av antallet tilstander i et skall i energirommet med hastigheter rundt v (overflaten av en kule ganger sin tykkelse er 4πv ²dv). Resten er fordelingens normaliseringsfaktor.


== Se også ==
Kinetisk teori


== Eksterne lenker ==
(en) Maxwell–Boltzmann distributions – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Singapore under Sommer-OL 1952

Singapore under Sommer-OL 1952. Fem sportsutøvere fra Singapore deltok i tre sporter, friidrett, svømming og vektløfting under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Det var andre gang som Singapore deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer.  


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
(en) Singapore at the 1952 Helsinki Summer Games Arkivert 31. desember 2008 hos Wayback Machine. på Sports-reference.com/olympics
Vietnam under Sommer-OL 1952

Vietnam under Sommer-OL 1952. Sportsutøvere fra Vietnam deltok for første gang i et OL under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. De vant ikke noen medaljer.  


== Medaljer ==
Liechtenstein under Sommer-OL 1952

Liechtenstein under Sommer-OL 1952. To sportsutøvere fra Liechtenstein, begge menn, deltok i sykling under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Det var tredje gang Liechtenstein deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 1. februar 2010 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Monaco under Sommer-OL 1952

Monaco under Sommer-OL 1952. Åtte sportsutøvere fra Monaco deltok under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. De vant ikke noen medaljer.  


== Medaljer ==


== Kilder ==
Monaco under Sommer-OL 1952: Resultater og profilside Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Grieg Music Education

Grieg Music Education (også kjent som Music Delta) er et norsk firma med hovedkontor i Bergen, best kjent for sine e-læringløsninger i musikkfaget. Det har oppnådd internasjonal oppmerksomhet, blant annet gjennom sitt samarbeid med Fraunhofer-Gesellschaft. Hovedproduktet er Music Delta, et interaktivt program rettet mot elever fra 6 og 16 år. Programmet legges i skolens læringsplattform, og krever ikke andre ressurser enn en datamaskin koblet til internett. En rekke av musikkeksemplene i programmet er innspilt av Bergen Filharmoniske Orkester. Grieg Music Education har deltatt i flere forsknings- og utviklingsprosjekter støttet av EU.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Grieg Music Education Arkivert 11. juli 2011 hos Wayback Machine.
Gullkysten under Sommer-OL 1952

Gullkysten under Sommer-OL 1952. Sju sportsutøvere fra Gullkysten, nåværende Ghana, deltok under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. De vant ikke noen medaljer.  


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Nøytrontemperatur

Nøytronetemperatur, også kalt nøytronenergi, indikerer et fritt nøytrons kinetiske energi, vanligvis gitt i elektronvolt. Begrepet temperatur brukes siden varme, termiske og kalde nøytroner modereres i et medium med en viss temperatur. Fordelingen av nøytronets energi er da adoptert til Maxwell-Boltzmanns fordelingslov kjent for termisk bevegelse. Kvalitativt, jo høyere temperatur, jo høyere er den kinetiske energien for det frie nøytronet. Nøytronets kinetiske energi, fart og bølgelengde er knyttet gjennom de Broglie-bølgelengde.
Burh

Burh er et angelsaksisk navn for en befestet by, borg, eller annen forsvarskonstruksjon (som bygdeborg). Grensene eller omfanget av de forhistoriske burh kan ofte bli sporet tilbake til grensene eller omfanget av dagens moderne borough.
Et manuskript fra 900-tallet, Burghal Hidage, nevner 30 burher i Wessex, og 3 i Mercia (den gang dominert av vestsaksiske konger), bygget for å forsvare regionen mot angrep fra norrøne inntrengere, vikinger. De fleste av disse ble reist av Alfred den store, en del basert på tidligere romerske strukturer, noen var nybygg i samtiden, men en del kan ha blitt reist senere. Adalstein ga disse burher rettet til å prege mynter. De største av disse konstruksjonene var Winchester, Wallingford og Warwick, og Wallingford og Wareham er de beste bevarte eksemplene med omfattende vollgraver som fortsatt er synlige. Det har blitt beregnet at konstruksjonen av Wallingfords 2,7 km av voller ville ha tatt mer en 120 000 timer per mann å grave. Burhbyer hadde også vanligvis regulære gatestruktur, og en del av disse er også bevart.


== Etymologi ==

Burh og burg var angelsaksiske (gammelengelske) utviklinger av det urgermanske ordet som er rekonstruert som *burg-s, beslektet med verbet *berg-an («å stenge inne for beskyttelse»). De er beslektet med tyske burg og norrøne (norske) borg, og på engelsk har det utviklet seg mangeartet til «borough», «burg», og (særskilt Englands region East Anglia og i Skottland) til «burgh».Flertallsformen av burh og burg var byrig: «festning», «befestning» (som i en bymur). Dette utviklet seg til «bury» og «berry», som ble benyttet for å beskrive herskapshus, store gårder, eller bosetninger innenfor befestningene/bymurene.I tillegg til de engelske fundamentene som er beskrevet her, ble disse navnene tidvis også benyttet i angelsaksiske oversettelseslån eller varianter av stedegne stedsnavn i andre språk, inkludert brytoniske *-dunon og walisiske caer, eksempelvis i Salisbury.


== Se også ==
Burgh
Borough


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hill, David; Rumble, Alexander R., red. (1996): The Defence of Wessex: The Burghal Hidage and Anglo-Saxon Fortifications. Manchester: Manchester University Press. ISBN 0-719-03218-0.
Lapidge, Michael, red.; John Blair; Simon Keynes; Donald Scragg (2001): The Blackwell Encyclopaedia of Anglo-Saxon England. London: Blackwell. ISBN 0-631-22492-0.
Lavelle, Ryan (2003): Fortifications in Wessex c. 800-1066. Oxford: Osprey. ISBN 978-1-84176-639-3.
Loyn, H.R (1991): Anglo-Saxon England and the Norman Conquest. Harlow, Essex: Longman Group. ISBN 0-582-07297-2.
Reynolds, A. J. (1999): Later Anglo-Saxon England: Life and Landscape, Tempus, ISBN 978-0-7524-1432-4
Powicke, Michael (1962): Military Obligation in Medieval England. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-820695-X.
Tait, James (1936): The Medieval English Borough: Studies on Its Origins and Constitutional History. Manchester University.
Welch, Martin (1992): Anglo-Saxon England. London: English Heritage. ISBN 0-7134-6566-2.


== Eksterne lenker ==
33 Burhs listed in the Burghal Hidage, de burher som er nevnt i dokumentet Burghal Hidage
Franz Xaver Bronner

Franz Xaver Bronner (født 23. desember 1758 i Höchstädt an der Donau, død 12. august 1850 i Aarau) var en tysk forfatter.


== Liv og virke ==
Som sønn av en ansatt ved en fabrikk som produserte murstein, ble Bronner i 1776 munk i benediktinerklosteret Donauwörth i Bayern. I 1782 ble han innviet i Illuminatus-ordenen og i 1783 mottok han sin ordinasjon ved klosteret.
I 1785 flyktet han fra klosteret til Zürich, hvor han stiftet bekjentskap i kretsen omkring Salomon Gessner. Fra 1786 til 1793 oppholdt han seg i Augsburg, før han dro videre til Zürich. Fra 1794 til 1798 var han redaktør i den liberale sveitsiske avisen Zürcher Zeitung. I 1798 ble han sekretær hos regjerings-stattholderen Johann Kaspar Pfenninger.
Fra 1798 til 1801 ledet  han kanselliet til den sveitsiske ministeren Philipp Albert Stapfer. I 1799 var han redaktør og utgiver av Helvetisches Tagblatt, og fra 1799 til 1800 av Freyheitsfreund.
I årene 1804–1810 og 1817–1827 arbeidet han som larer i kantonalskolen Aarau. Fra 1810 til 1817 var han også professor i fysikk ved det statlige universitetet i Kasan i Russland. Fra 1829 var han kantonal-arkivar i Aarau.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anton von Steichele: Bronner, Franz Xaver, i Allgemeine Deutsche Biographie, bind 3, Duncker & Humblot, Leipzig 1876, S. 361.


== Eksterne lenker ==
Marie Duplessis

Marie Duplessis (født 15. januar 1824, død 5. februar 1847) var en fransk kurtisane og elskerinnen til flere prominente og velstående menn. Hun var inspirasjonen til hovedpersonen i boken Kameliadamen av Alexandre Dumas, en av hennes elskere. 
Mye av det som er kjent om henne er tatt fra den litterære beskrivelsen og samtidige legender.


== Oppvekst ==
Marie Duplessis ble født Rose Alphonsine Plessis i Nonant-le-pins, Normandie, Frankrike. Hennes far ble de facto halliken hennes da hun var rundt 12 år gammel. I en alder av 15, flyttet hun til Paris hvor hun fant arbeid i en kjolebutikk.
Som registrert i kunsten har Marie Duplessis tydeligvis vært en svært attraktiv ung kvinne, med en liten og nett figur og et sjarmerende smil. Innen hun var 16, hadde hun blitt klar over at fremtredende menn var villige til å gi henne penger i bytte for hennes selskap både i private og sosiale sammenhenger. Hun ble kurtisane og lærte å lese, skrive og å holde seg à jour med verdens hendelser, slik som å kunne snakke om disse temaene med sine klienter og ved sosiale sammenkomster. 


== Livet som kurtisane ==
Duplessis var både en populær kurtisane og vertinne i en salong, hvor politikere, forfattere og kunstnere samlet seg for stimulerede samtale og sosialt samvær. Hun red i Bois de Boulogne og gikk i operaen. Hun fikk også sitt portrett malt av Édouard Viénot.
Duplessis var elskerinnen til Alexandre Dumas mellom september 1844 og august 1845. Etterpå antas hun å ha blitt elskerinnen til komponisten Franz Liszt, som angivelig ønsket å bo sammen med henne. Gjennom sitt korte liv ble hennes ry som en diskret, intelligent og vittig elskerinne godt kjent. Hun fortsatte å ha et godt forhold til mange av sine velgjørere, selv etter at hennes forhold til dem var over.
Marie Duplessis døde av tuberkulose i en alder av 23 år den 5. februar 1847. To av hennes tidligere elskere, svenske grev von Stakelberg og den fransk grev Édouard de Perregaux, som hun hadde giftet seg med en kort stund før, var ved hennes side. Innen et par uker etter hennes død ble hennes eiendeler auksjonert bort for å betale gjelden hennes. Likevel skal hennes begravelse på Montmartrekirkegården ha vært overdådig, og hundrevis av mennesker var til stede.
Dumas romantiske roman Kameliadamen dukket opp innen et år var gått. I boken ble Dumas "Armand Duval" og Duplessis "Marguerite Gautier". Dumas tilpasset også sin historie som skuespill, noe som inspirerte til Verdis opera La Traviata.


== Referanser ==


== Kilder ==
The Real TraviataAv Maria Nockin
Nils Johan Ringdal, Verdens vanskeligste yrke. De prostituertes verdenshistorie. 1997. ISBN 82-02-15743-9
Bragernesåsen østre og vestre batteri

Bragernesåsen østre og vestre batteri er to batterianlegg som ligger på Bragernesåsen i Drammen. Batteriet var ett av mange fort og skanser som ble etablert på Østlandet fra slutten av 1890-tallet som ledd i arbeidet med å løsrive Norge fra unionen med Sverige.
Vestre batteri ligger rett på vestsiden av Spiraltoppen, og er en åpen batteristilling med tørrmurt brystvern. Det er ca. 35 m langt, og er beregnet for fire 10,5 cm posisjonskanoner. Skuddfeltet dekker sørsiden av Drammenselva fra Glassverket opp til Fallangsøya.
Østre batteri ligger ca. 300 m øst for Spiraltoppen, og er en åpen batteristilling som Vestre batteri, men vesentlig større; brystvernet er 70 m langt, og kan gi plass til opptil åtte 10,5 posisjonskanoner. Skuddfeltet dekker nåværende E18 og jernbanen gjennom Kobbervikdalen.


== Eksterne lenker ==
(en) Bragernesåsen batteri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Drammenslinjen 1905
Skråfoto, Vestre batteri
Skråfoto, Østre batteri
Canada Goose

Canada Goose (fullt navn: Canada Goose Expedition Clothing Outfitters) er et canadisk klesmerke som produserer yttertøy som spesielt er egnet for kaldt klima.  
Det mest populære plagget er dunjakken «Expedition Parka».
I ekspedisjonsparkaene bruker Canada Goose dun fra and. innvendig i jakken for isolasjon, og prærieulv-pels på hetten for isolasjon for vær og vind.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Canada Goose (brand) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jacob Friedrich von Abel

Jakob Friedrich von Abel (født 9. mai 1751 i Vaihingen an der Enz, død 7. juli 1829 i Schorndorf) var en tysk filosof. Han er blant annet kjent for sin innflytelse på den unge Friedrich Schiller.


== Verk (utvalg) ==
Rede über das Genie. Werden grosse Geister geboren oder erzogen und welches sind die Merkmale derselbigen? Rede in der Herzoglichen Militär-Akademie, 1776.
Beyträge zur Geschichte der Liebe aus einer Sammlung von Briefen Roman, 1778.
Einleitung in die Seelenlehre, 1786.
Plan einer systematischen Metaphysik, 1787.
Ausführliche Darstellung über die Beweise vom Dasein Gottes, 1817.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacob Friedrich Abel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tertiærbane

Tertiærbane - en tredjeklasses jernbane i motsetning til primærbaner og sekundærbaner. Begrepet er knyttet til baneklasse (aksellast, kurveradier, planeringsbredde, overbygning, sporvidde). Enkelte baner ble bygget med lavere krav enn til sekundærbanene, og de ble da kalt for tertiærbaner. Det ble mye brukt i diskusjon om hvordan banene skulle bygges, men det ble i liten grad brukt etter at banene var bygget. Unntaket var Urskog-Hølandsbanen, som fikk tilnavnet 'tertitten' avledet av tertiærbane. I "Lærebok for samfunnsgeografi" fra 1916 står imidlertid Lillesand-Flaksvandbanen (sporvidde 1067 mm) beskrevet som tertiærbane. Begrepet tertiærbane er norsk og det finnes ingen definisjon utover at tertiær betyr tredje. Betydningen av ordet tertiærbane finner en ved å lese f.eks. Just Brochs "Av Norges Statsbaners historie" og Einar Østvedts "De norske jernbaners historie".
Carl Otto Lampland

Carl Otto Lampland (født 29. desember 1873; død 14. desember 1951) var en amerikansk astronom.
Han studerte ved Indiana University og begynte å jobbe ved Lowell Observatory i 1902. Her lagde han og vedlikeholdte teleskoper. Han konstruerte blant annet et termometer som kunne måle temperaturer på andre planeter.
Sammen med William Coblentz målte han forskjellen på dags- og nattemperatur på Mars. Han oppdaget astroiden 1604 Tombaugh i 1931. Månekrateret Lampland, Marskrateret Lampland og astroiden 1767 Lampland er oppkalt etter han.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi
Johann Georg Heinrich Feder

Johann Georg Heinrich Feder (født 15. mai 1740 i Schornweißach, død 22. februar 1821 i Hannover) var en tysk filosof.


== Referanser ==
Jakob Mauvillon

Jakob Mauvillon (født 8. mars 1743 i Leipzig, død 11. januar 1794 i Braunschweig) var en tysk militær skribent, historiker, oversetter, fysiokrat og frimurer. Han er også kjent som en tilhenger av den franske revolusjon.


== Referanser ==
Decoupage

Decoupage (eller découpage) er en dekorasjonsteknikk der motiver rives eller klippes ut, spesielt fra servietter. Teknikken kan brukes til å dekorere alle malbare flater, som lerret, tre- og pappesker, og lignenge.  Den er i slekt med kunstarten collage, og kan fungere som det, ved at samme lakk kan brukes til å lime verket sammen. Det er vanlig å kjøpe og bruke en spesiell lakk, men dette er ikke helt nødvendig, siden enhver litt tykk klarlakk kan brukes. 


== Fremgangsmåte som dekorering ==
Lakken fungerer som både lakk og lim. De eventuelle hvite lagene på servietten fjernes, det er kun dekorsiden som brukes. Riving istedenfor klipping gir mindre markant overgang fra bunn til motiv, men en må passe på at papirfargen ikke vises på uønskede steder. Først pensles et tynt lag med lakken/limen på gjenstanden som skal dekoreres. Motivet strykes på, fra midten og ut mot kantene, ved bruk av fingrene, flat pensel eller en liten rulle. Dersom det kommer luftbobler, stikkes eller skjæres det et lite hull og tas på litt lakk, før det festes. Etter at laget er tørket, lakkes det på ett til to lag til, men lakken må tørke før neste lag tas på. Decoupage lakk finnes i matt, blank eller sølvglitter. 
I stedet for serviettmotiver, er allslags glansbilder, utklipp fra ukeblader m.m. nesten like anvendelige. Dronning Margrethe er en kjent utøver av håndverket i Danmark.


== Referanser ==
Otis Williams

Otis Williams (født 30. oktober 1941 i Texarkana i Texas) er en soul-sanger fra USA. Han har vært med i vokalgruppa The Temptations fra den starta i 1961, og han er den eneste av de opprinnelige medlemmene som fortsatt er med.
I tenåra var Williams med i (og initiativtaker til) ei rekke sanggrupper, blant dem Otis Williams and the Siberians, The El Domingoes og The Distants, hvorav den siste fikk spille inn noen plater og blei ganske populær lokalt. På bakgrunn av et tilbud fra Berry Gordy, direktør i plateselskapet Motown, slo Williams og bandkameratene Elbridge Bryant og Melvin Franklin seg sammen med Eddie Kendricks og Paul Williams, som hadde sunget i The Primes, og i mars 1961 undertegna de kontrakt som The Temptations. Gruppa blei etter hvert 1960-tallets mest kjente mannlige vokalgruppe, og den har fortsatt fram til i dag, riktig nok med omfattende endringer i besetning og med besøk i andre musikksjangrer som funk, disco og pop.
Tenoren Williams er den eneste som har vært med i gruppa hele perioden. Han synger svært sjelden førstestemme, men har i stedet fokusert på rollen som leder og organisator.
Sammen med Patricia Romanowski skreiv han i 1988 boka The Temptations, som både er en sjølbiografi og historia om gruppa. Ti år etter lagde TV-selskapet NBC en miniserie med boka som utgangspunkt.The Temptations blei innvotert i Rock and Roll Hall of Fame i 1989.


== Referanser ==


== Kilder ==
Oppslag om The Temptations i Graham Betts: Motown Encyclopedia, AC Publishing 2014, ISBN 9781311441546.


== Eksterne lenker ==
(en) Otis Williams – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Otis Williams på Internet Movie Database 
(en) Otis Williams hos The Movie Database 
(en) Otis Williams på Discogs 
(en) Otis Williams på MusicBrainz 
(en) Otis Williams på Songkick 
(en) Otis Williams på AllMusic 
Chris Williams: «Otis Williams: The Temptations' Soul Survivor», intervju i tidsskriftet Ebony 25. juni 2013; besøkt 9. februar 2016.
Elbridge Bryant

Elbridge «Al» Bryant (født 28. september 1939 i Thomasville i Georgia, død 26. oktober 1975) var en soul-sanger fra USA. Han var med å starte vokalgruppa The Temptations, som på 1960-tallet var ledende innen sin sjanger.
Bryant var sammen med vennen Otis Williams med i ei rekke sanggrupper, blant annet Otis Williams & The Siberians, The El Domingoes og The Distants. I 1961 gikk de sammen med Melvin Franklin (også fra The Distants) og Eddie Kendricks og Paul Williams (begge fra The Primes) om å danne ei ny gruppe, som under navnet The Temptations fikk kontrakt med plateselskapet Motown. 
Tenoren Bryant sang sjelden førstestemme på gruppas plateinnspillinger, noe oftere på konserter. De første åra gav The Temptations ut ei rekke plater, men uten særlig suksess. Bryant, som var den eneste i gruppa som hadde familie og dagtidsjobb, var utålmodig, og han kom etter hvert dårlig overens med de andre. Etter flere alvorlige sammenstøt fikk han sparken ved juletider 1963. Han blei erstatta av David Ruffin. Noen tid etter fikk gruppa sin første hit.
Etter dette sang Bryant med ulike grupper, blant annet The Premiers, fortsatt uten noen særlig suksess. Han døde i oktober 1975 av skrumplever.


== Referanser ==


== Kilder ==
Oppslag om Bryant i Graham Betts: Motown Encyclopedia, AC Publishing 2014, ISBN 9781311441546.


== Eksterne lenker ==
(en) Elbridge Bryant på Discogs
Melvin Franklin

Melvin Franklin (født David Melvin English 12. oktober 1942 i Montgomery i Alabama, død 23. februar 1995 i Los Angeles) var en soul-sanger fra USA, medlem av den kjente vokalgruppa The Temptations fra starten.Franklin flytta til Detroit ni år gammel. Han begynte tidlig å synge og var i ungdomsåra med i ei rekke lokale grupper. På slutten av 1950-tallet deltok han med sin karakteristiske bass på noen innspillinger med The Voice Masters (med blant annet tenorene Lamont Dozier og David Ruffin), der han brukte moras navn, Franklin, som artistnavn.Han blei kjent med Otis Williams og kom inn i hans gruppe, The Distants. I 1961 fikk Williams, Franklin og Elbridge Bryant fra denne gruppa – sammen med Paul Williams og Eddie Kendricks fra The Primes – kontrakt med plateselskapet Motown, og de tok da navnet The Temptations.Enda om Franklin bare sjelden sang førstestemmer, blei hans dype bass et varemerke for gruppa. På konserter hadde han Paul Robesons «Ol' Man River» som signaturlåt. Han var, etter Otis Williams, den av de originale Temptations som var med lengst.I 1989 blei The Tempations med en del av de mest framtredende medlemmene fra gruppas første tid innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Melvin Franklin på Internet Movie Database 
(en) Melvin Franklin hos The Movie Database 
(en) Melvin Franklin hos Behind The Voice Actors 
(en) Melvin Franklin på Discogs 
(en) Melvin Franklin på MusicBrainz
Quepos

Quepos er en by og administrasjonssentrum i kantonen Aguirre i provinsen Puntarenas, ved stillehavskysten vest i Costa Rica. Distriktet Quepos hadde 19 858 innbyggere i 2011. Quepos ligger noen få kilometer nord for Manuel Antonio nasjonalpark, og er derfor godt besøkt av turister, og har en rekke overnattingssteder, restauranter, barer og butikker. Hovedstaden San José er omtrent 160 kilometer unna.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Quepos og Manuel Antonio nasjonalpark med kart og tips Arkivert 6. november 2016 hos Wayback Machine.