jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gribbell Island

Gribbell Island er ei øy som ligger langs nordvestkysten av Britisk Columbia i Canada, nærmere bestemt på østsiden av innseilingen til Douglaskanalen ved Wright Sound. Øya er oppkalt etter pastor Francis Barrow Gribbell. Gribbell Island er en del av Great Bear Rainforest, som i dag regnes som verdens største urørte tempererte regnskog. Øya har stort biologisk mangfold, og er blant annet kjent for sine hvite svartbjørner, den såkalte kermodebjørnen eller åndebjørnen.
Princess Royal Island

Princess Royal Island (2 251 km²) er ei øy som ligger langs nordkysten av Britisk Columbia i Canada, nærmere bestemt på østsiden av Hecatestredet. Øya, som er den fjerde største i Britisk Columbia, ble av kaptein Charles Duncan i 1788 oppkalt etter frakteskuta hans.Princess Royal Island er en del av Great Bear Rainforest, som i dag regnes som en av verdens største  tempererte kystregnskoger. Øya har stort biologisk mangfold, og er blant annet kjent for sine hvite svartbjørner, den såkalte kermodebjørnen eller åndebjørnen.


== Referanser ==
Havnedagene i Haugesund

Havnedagene ble første gang arrangert i 1990 og har vært en årviss mønstring av tradisjoner knyttet til Haugesunds maritime kystkultur. Havnedagene samler jakter, jekter, sildeseilere, kuttere, skøyter, passasjerbåter, agentbåter, fanteskøyter og fritidsbåter i Haugesund havn.
Langs kaiene deltar flere utstillere, så som håndverkere og motorentusiaster.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Tabarie Henry

Tabarie Henry (født 1. desember 1987) er en sprinter fra De amerikanske Jomfruøyer som har spesialisert seg på 400 meter.
I 2008 fikk han sølv på 400 meter ved NACAC U23-mesterskapet (North American, Central American and Caribbean Athletic Association). Han løp på 45,37, ny nasjonal rekord, men ble slått av LeJerald Betters fra USA. Han deltok også på 400 meter under sommer-OL 2008, men kvalifiserte seg ikke til finalen. Han løp da på 45,19 sekunder, som var ny personlig rekord.
Under VM i friidrett 2009 i Berlin kom han på fjerdeplass med tiden 45,42. Samme år deltok han ved det Sentralamerikanske og karibiske mesterskapet i friidrett, der han var med på stafettlagene som kom på 6.-plass på 4 x 100 meter og 7.-plass på 4 x 400 meter. Individuelt deltok han også på 200 meter, men ble slått ut i kvalifiseringsheatet.Han fikk sølv på 400 meter ved Sentralamerikanske og karibiske leker 2010, bak Nery Brenes. 
Ved VM i friidrett 2011 fikk han 7.-plass på 400 meter, og ved VM i friidrett innendørs 2012 kom han på 4.-plass. 
Henry bar sitt lands flagg under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tabarie Henry – Olympics.com 
(en) Tabarie Henry – Olympic.org 
(en) Tabarie Henry – Olympedia 
(en) Tabarie Henry – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tabarie Henry – World Athletics 
(en) Tabarie Henry – Diamond League 
(en) Tabarie Henry – Track and Field Statistics
Torbjørn Nicolaysen

Sven Ivar Torbjørn «Nick» Nicolaysen  (født 30. november 1949) spilte bassgitar i Vazelina Bilopphøggers fra våren 1980 og sluttet på grunn av skolegang årsskiftet 1980/-81. Han deltok på albumet 24 timers service. Arnulf Paulsen og Torbjørn spilte også sammen tidligere i diverse amatørband i tiden før Vazelina Bilopphøggers. 
Nicolaysen er utdannet elektriker og svakstrømsingeniør. Han driver eget firma innen produksjon i hovedsak av hjemmesider for næringslivet.


== Diskografi ==


=== Vazelina Bilopphøggers ===
Gi meg fri ikveld/Bilopphøgger boogie (1980)
24 timers service (1980)
5 års jubileum (1985)
Gammel Oppland (1994)
Bedre hell' all medisin! (2005)Kassetter og andre Vazelina-utgivelserVazelina Bilopphøggers (1981)
Vazelina Bilopphøggers (1981)
Vazelina Bilopphøggers (1982)
Vazelina 2 - Baller i luften (1982)
Vazelina Bilopphøggers i utvalg 3 (1982)
Lena-kassetten (1984)
Vazelina Bilopphøggers utvalgte (1984)
Ingen skam å elske rakfisk! (2003)


=== Andre deltagelser ===
Oppland Arbeiderblad: Opplandtoppen (1980)
Norsktoppen: Norsktopper (1980)
Home's Musikk: Stjernekassetten 2 (1980)
Karussell: Knallgo'e låter Vol. 1 (1981)
Bislett Bilutleie: Tut & kjør (1981)
Narvesen/Snowflake Records: Norges beste (1981)
Norges Handicapidrettsforbund: Mot nye mål (1981)
CL Musikk: Nærbilde av Norsktoppen (1981)
Allers: Allers musikk (1981)
Viggo Sandvik: Tordivelen og flua/Slipsteinsvæilsen (1983)
Viggo Sandvik: Æille har et syskenbån på Gjøvik (1983)
Home's Musikk: Original Norsk pop på topp (1983)
Hilde Bekkevold: Englehund (1983)
Slagerfabrikken: Vazelina Bilopphøggers utvalgte (1984)
Slagerfabrikken: Lena-kassetten (1984)
Foggy: Want You (1984)
Norsk Ukeblad: Viser i vinden (1984)
Totenschlager: Føre var... (1984)
Slagerfabrikken: På Gjøvik (1985)
Ringsaker IF: Ringsaker-kassetten 9 (1986)
Slagerfabrikken: Rockwool i vegga (1986)
The Record Collection: Norske hits 1980–1989 – 38 pop & rock klassikere (1994)
MS-forbundet: MS-forbundets jubileum (1995)
Innova: Innova klubben (1995)
Egmont: Det beste av norsk musikk 1978–1980 (1998)
Unidisc: Norsk musikk i 100 – Populærmusikk i Norge 1905–2005 (2005)
Universal: Låvedans (2007)
EVA Records: Absolute VG-lista 1980 (2007)
Universal: 96% låvedans 2 (2007)
Hegga

Hegga kan vise til:

Hegga (Hurdal) – ei elv i Hurdal kommune i Viken
Hegga (Ringerike) – ei sideelv til Sogna i Ringerike kommune i Viken
Hegga (Røyken) – ei sideelv til Årosvassdraget i Røykenbygda i Asker kommune i Viken
Sugere

Sugere (Psylloidea) er en gruppe med plantelus. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.


== Utseende ==
Sugerne er små (0,2 – 8 mm), slankbygde insekter. Kroppen er kraftig sklerotisert (hard), både for- og bakvingene vanligvis velutviklede og klare med markert årenett. Hodet har små, runde fasettøyne. De fleste har to kjegleformede utspring i pannen. Antennene består av mange ledd, er trådformede og forholdsvis lange. Bakbeina er utviklet for hopping. Hunnene har et kraftig, spisst eggleggingsrør. Nymfene er brede og flate, med markerte, lobeformede vingeknopper.


== Levevis ==
Sugere er plantelus som lever av å suge ut plantesaft fra plantenes stengel eller bladnerver. De kan finnes på mange ulike planter, særlig på treaktige tofrøbladete planter. I motsetning til de fleste andre plantelus suger de ikke bare fra silvev, men fra mange ulike vev i plantene. De voksne er aktive insekter som hopper og flyr forholdsvis bra, og kan transporteres over lange avstander med luftstrømmer, mens nymfene beveger seg mindre.
Psylloidea har ufullstendig forvandling. Hunnene legger fra 20 til 1000 egg, utviklingen går gjennom fem nymfestadier før de voksne, vingede insektene klekkes. Ulikt mange andre plantelus har Psylloidea utelukkende kjønnet formering, ikke parthenogenese.


== Skadedyr ==
Flere arter regnes som skadedyr på planter i hjemmet, hagen, gartneri, og landbruk. De angriper særlig frukttrær (eple, pære, sitrus) og plantasje-trær (eukalyptus). Skadene forekommer dels ved at de tapper plantene for ressurser, dels ved at nymfene skiller ut giftige stoffer (fytotoksiner) i spyttet, og dels ved at de skiller ut honningdugg som gir grobunn for skadelige muggsopper. Bestandene av sugere blir ofte holdt nede av parasitter, særlig fra snylteveps-familiene Encyrtidae og Eulophidae.


== En gammel gruppe ==
Det er kjent fossiler av Psylloidea tilbake til perm-tiden, ca. 270 millioner år før nåtid. De familiene som har nålevende representanter synes å ha oppstått i kritt-tiden.


== Systematisk inndeling ==

ordenen nebbmunner, Hemiptera
underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
overfamilien sugere, Psylloidea
Aphalaridae – noen ganger regnet som en undergruppe av Psyllidae
Calophyidae
Carsidaridae
Homotomidae
Liviidae – noen ganger regnet som en undergruppe av Psyllidae
Phacopteronidae
Psyllidae
Spondyliaspididae – noen ganger regnet som en undergruppe av Psyllidae
Triozidae


== Kilder ==
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Sugere i Encyclopedia of Life 
(no) Sugere hos Artsdatabanken 
(sv) Sugere hos Dyntaxa 
(en) Sugere hos Fauna Europaea 
(en) Sugere hos Fossilworks 
(en) Sugere hos ITIS 
(en) Sugere hos NCBI 
(en) Kategori:Psylloidea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Psylloidea – detaljert informasjon på Wikispecies
Sjakva

Sjakva (russisk: Ша́ква) er en elv i Perm kraj i Russland og en av sideelvene til Sylva. Elven er 167 km lang og har et nedbørfelt på 1 580 km².
Sjakva renner ut i Sylva nedenfor Kungura.
Gagrafjellene

Gagra (russisk: Гагрский хребет, Gagrskij hrebet) er en fjellkjede i Store Kaukasus i Abkhasia, den selvstyrte republikken i Georgia. Fjellkjeden går mellom dalene til elvene Bzyb og Psou sør for Store Kaukasus, hovedsakelig i en nord-sør retning. Det høyeste fjellet er Agepsta på 2 256 m. 
Gagrafjellene nærmer seg Svartehavet nær byen Gagra, og spiller en viktig rolle for klimaet her siden de blokkerer for kald, kontinentalvind fra nord og øst. 
Fjellkjeden består hovedsakelig av kalkstein og har utpreget karsttopografi med mange dype fjellkløfter formet av elvene. Den dypeste grotten i verden, Voronjagrotten, ligger i Arabikamassivet i fjellkjeden Gagra.
Hovedveien til innsjøen Ritsa går langs fjellkjeden, langs elvene Bzyb, Iupshara og Gega.
Aphalaridae

Aphalaridae er en gruppe med plantelus som regnes til undergruppen sugere (Psylloidea). De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.


== Utseende ==
Små (de fleste under 2 mm), nokså brede sugere. Hodet er kort og bredt, de kjegleformede utvekstene som de fleste sugere har i ansiktet er sterkt redusert eller mangler helt. Antennene består av 10 ledd, de to innerste og det ytterste leddet er kraftige, de øvrige ganske tynne. Forvingene er store og helt avrundede, glassklare eller flekkete, med to gafler i vingens bakre del, men uten lukkede celler.


== Levevis ==
De fleste av de artene som forekommer i Norge lever på urter, men det er også noen som er knyttet til busker og trær, for eksempel slekten Strophingia på lyng. Få av disse små insektene har noen økonomisk betydning, men den søreuropeiske arten Euphyllura phillyrea, som går på oliventrær, kan gjøre noe skade.


== Systematisk inndeling ==
Aphalaridae blir av mange regnet som en undergruppe i den store familien Psyllidae.

ordenen Nebbmunner, Hemiptera
underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
overfamilien Sugere, Psylloidea
familien Aphalaridae
slekten Aphalara Förster, 1848 – 14 arter i Europa. i Norge:
grasstjerneblomsuger, Aphalara affinis (Zetterstedt, 1828)
tungrassuger, Aphalara avicularis Ossianilsson, 1981
buksbomsuger, Aphalara borealis Heslop-Harrison, 1949
bekkeblomsuger, Aphalara calthae (Linnaeus, 1761)
syresuger, Aphalara exilis (Weber & Mohr, 1804)
Aphalara freji Burckhardt & Lauterer, 1997
Aphalara maculipennis Loew, 1886
slireknesuger, Aphalara polygoni Förster, 1848
syreskuddsuger, Aphalara rumicicola Klimaszewski, 1966
Aphalara ulicis Förster, 1848
slekten  Craspedolepta Enderlein, 1921 – 35 arter i Europa. 7 arter i Norge:
markmalurtsuger, Craspedolepta campestrella Ossianilsson, 1987
burotsuger, Craspedolepta latior Wagner, 1944
absintsuger, Craspedolepta malachitica (Dahlbom, 1851)
flekket geitramssuger, Craspedolepta nebulosa (Zetterstedt, 1828)
rylliksuger, Craspedolepta nervosa (Förster, 1848)
dyllesuger, Craspedolepta sonchi (Förster, 1848)
geitramssuger, Craspedolepta subpunctata (Förster, 1848)
slekten  Euphyllura Förster, 1848 – 4 arter i Europa
slekten  Neophyllura
slekten  Rhinocola Förster, 1848 – 2 arter i Europa. I Norge:
lønnesuger, Rhinocola aceris (Linnaeus, 1758)
slekten  Strophingia Enderlein, 1914 – 7 arter i Europa. I Norge:
purpurlyngsuger, Strophingia cinereae Hodkinson, 1971
røsslyngsuger, Strophingia ericae (Curtis, 1835)


== Kilder ==
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Bildegalleri over nordamerikanske arter


== Eksterne lenker ==
(en) Aphalaridae i Encyclopedia of Life 
(en) Aphalaridae i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Aphalaridae hos Dyntaxa 
(en) Aphalaridae hos Fossilworks 
(en) Aphalaridae hos NCBI 
(en) Kategori:Aphalaridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aphalaridae – detaljert informasjon på Wikispecies
Stuart Farquhar

Stuart Farquhar (født 15. mars 1982 i Te Aroha) er en newzealandsk spydkaster. 
Farquhar er newzealandsk mester i spydkast de siste åtte årene.

Han kom på syvendeplass under Commonwealth Games 2006, og sjetteplass under IAAF World Cup 2006. Han deltok også under Sommer-OL 2004, men nådde ikke finalen. Under Sommer-OL 2008 i Beijing endte han på 20.-plass med 76,14 som lengste kast. 
I 2009 deltok han i VM i Berlin, og kom på 14.-plass med 78,53 meter.
Hans personlige rekord er 83,23 meter, fra januar 2008 i Canberra.


== Eksterne lenker ==
(en) Stuart Farquhar – Olympedia 
(en) Stuart Farquhar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Stuart Farquhar – New Zealands olympiske komité 
(en) Stuart Farquhar – Commonwealth Games Federation 
(en) Stuart Farquhar – World Athletics 
(en) Stuart Farquhar – Diamond League 
(en) Stuart Farquhar – Track and Field Statistics 
2006 Profil hos Commonwealth Games
Helge Fauskanger

Helge Kåre Fauskanger (født 17. august 1971) er en norsk skribent og filolog.
Fauskanger har studert både filologi og religionsvitenskap, og har også tatt klassisk hebraisk, gresk og koptisk. Hans hovedoppgave Bibelen på norsk (1998) sammenligner i detalj utvalgte tekster fra tre utbredte norske bibeloversettelser. I 2015 utgav han en kommentarutgave av Det nye testamente nyoversatt fra gresk. Oversettelsen forsøkte å bevare ulogiskheter og dårlig språk i den originale bibelteksten i den norske oversettelsen.Helge Fauskangers satiriske debutroman Fullmåne over Uroba (høst 2009) beskriver en alternativ virkelighet der en nasjon som ligner veldig på USA, ligger i Europa isteden. Premisset er at det for 1 500 år siden fremstod en (for oss ukjent) profet i jungelen i Mellom-Amerika. Dette penset hele verdenshistorien inn på et nytt spor, slik at «Maya-imperiet» oppdaget Europa flere hundre år før Columbus kunne oppdage Amerika.
Fauskangers debut som kriminalforfatter var kriminalromanen Skrinet i 2012 på Baskerville forlag. Dette er en Sherlock Holmes-pastisj der Holmes kommer til Norge i 1895, og oppsporer det tapte relikvieskrinet til St. Sunniva. Romanen Skarlagenssalen (Gyldendal forlag 2013) er en oppfølger til Skrinet med samme jeg-forteller, som i denne historien møter den ti år gamle Vidkun Quisling i 1897. Vidkun er med sin far Jon Lauritz Qvisling på en paranormal etterforskning på en dunkel herregård i Østfold. Historien er en slags krimgrøsser med inspirasjon fra John Dickson Carr. Både Skrinet og Skarlagenssalen fikk terningkast fem i VG.
Helge Fauskanger er også kjent for sitt arbeid med J.R.R. Tolkiens fiktive verden. Han har siden tidlig nittitall vært en jevnlig bidragsyter til Angerthas, medlemsbladet til Norges Tolkienforening.
Fauskanger startet og driver nettsiden 'Ardalambion', viet til studiet av J.R.R. Tolkiens konstruerte språk. Siden er blitt omtalt som «one of the principal websites for the study of Tolkien's languages». Nettstedet har blitt oversatt fra engelsk til en rekke andre språk. I forbindelse med sitt arbeid med Tolkiens språk har Fauskanger opptrådt i programmene Typisk norsk og Norges herligste. Et dikt han skrev på Tolkiens kunstspråk quenya (Silmessë, "I stjernelys") ble siden tonesatt av Carvin Knowles og fikk en musikkvideo laget til seg..


== Bibliografi ==
2009 Fullmåne over Uroba – roman
2012 Skrinet – kriminalroman
2013 Skarlagenssalen – kriminalroman
2015 Det nye testamente – bibeloversettelse og -kommentar
2015 Skamtegnet – kriminalroman
2021 Skorpionbrosjen – kriminalroman


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Helge Fauskanger i BIBSYS
Den finske grensevakten

Den finske grensevakten (finsk: Rajavartiolaitos; svensk: Gränsbevakningsväsendet) er en finsk militær etat underlagt Innenriksministeriet. Den har et mannskap på 3 600 personer, hvorav 500 er vernepliktige. Ved mobilisering inngår etaten i det finske forsvaret og får et mannskap på omkring 23 000 personer.


== Historikk ==
Ved vinterkrigens utbrudd fantes det ni grensekompanier (finsk: Rajakomppania) på Det karelske nes. Nord for Ladoga hadde Grensevakten seks frittstående bataljoner (finsk: Erillinen pataljoona). Lengre nordover, i Petsamo, var forsvaret overlatt til 10. frittstående kompani (finsk: 10. Erillinen komppania). Etter vinterkrigen belønnet øverstkommanderende Mannerheim alle grensevakter i 1941 med tittelen «grensejeger» (finsk: rajajääkäri).
Under fortsettelseskrigen ble grensekompaniene slått sammen til åtte grensejegerbataljoner (finsk: Rajajääkäripataljoona) og senere, under lapplandskrigen, til en grensejegerbrigade (finsk: Rajajääkäriprikaati).


== Hovedoppgaver ==
Bevokte Finlands landgrenser og territorialfarvann.
Passkontroll ved grensekontroller, flyplasser og havner.
Redningsoperasjoner (hovedsakelig til sjøs).
(I krigstid) patruljevirksomhet og geriljakrigføring bak fiendens linjer.


== Vernepliktsutdanning ==
Grensejegerkompaniene i Onttola og Ivalo utdanner grensejegere for oppgaver i krigstid og unntakstilstand. Utdanningen er enten innrettet mot strid eller spaning. Grensejegerkompaniet i Onttola utdanner også kvinner som har søkt seg til frivillig militærtjenste. De som utdannes til reserveoffiserer gjennomgår reserveoffiserskolen i Fredrikshamn. Reserveunderoffiserer utdannes ved kompaniene.
Utdanningen til «spesialgrensejeger» innen Grensevakten gis ved Grensevaktskolens spesialgrensejegerkompani i Immola, Imatra. Årlig antas en kontingent i juli utgående fra søknader og på basis av utvalgsprøver som holdes i februar-mars. 


== Utrustning ==


=== Fartøy ===
8 havpatruljefartøy (5 i Vest-Finland, 2 i Finskebukta, 1 andre steder)
7 luftputefartøy (5 i Vest-Finland, 2 i Finskebukta)
81 kystpatruljebåter (56 i Vest-Finland, 25 i Finskebukta)


=== Fly ===
2 Dornier Do-228 MP


=== Helikoptere ===
3 Eurocopter AS.332 Super Puma
4 Agusta-Bell AB-206
4 Agusta-Bell AB-412


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den finske grensevakten
Gulnara Samitova-Galkina

Gulnara Iskanderovna Samitova-Galkina (russisk: Гульнара Искандеровна Самитова-Галкина; født 9. juli 1978 i Naberezjnyje Tsjelny, Tatarstan) er en russisk friidrettsutøver (mellomdistanse- og hinderløper).
Samitova-Galkina begynte karrieren som mellomdistanseløper og deltok under VM 2003 i Paris, der hun ble nummer sju på 5000 meter. I 2004 ble hun nummer seks under OL i Aten. Samme år satte hun ny verdensrekord på 3000 meter hinder med tiden 9.01,59. Til tross for verdensrekorden hadde hun problemer med å lykkes i store mesterskap. Under VM 2007 i Osaka endte hun nede på sjuendeplass. Den store triumfen kom under Sommer-OL 2008, der hun tok gull på verdensrekordtiden 8.58,81.
Under VM 2009 i Berlin deltok hun også på 3000 meter hinder. Hun ledet lenge finalen, men gikk tom for krefter på sisterunden og endte på fjerdeplass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gulnara Samitova-Galkina – Olympedia 
(en) Gulnara Samitova-Galkina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gulnara Samitova-Galkina – World Athletics 
(en) Gulnara Samitova-Galkina – Diamond League 
(en) Gulnara Samitova-Galkina – Track and Field Statistics
Styrkeprøven Rett Vest

Styrkeprøven Rett Vest er et ultraløp som arrangeres i fjellheimen i Bergen.
I 1984 gjennomførte de tre brødrene Håkon, Harald og Peter Kryvi den lange turen fra Gullbotn til Kjøkkelvik, og dette inspirerte i 1989 Geo Wilson til å samle en liten gruppe som arrangerte en ny tur i samme løype. Da dette ga mersmak gjentok de turen året etter og fikk med seg flere mosjonister. På få år utviklet det seg til å bli en årlig tradisjon for et hundretall sprekinger. Løyperekordene innehas av Thorbjørn Ludvigsen med tiden 4 timer og 40 minutter, og Sara Rebekka Færø med tiden 6 timer og 3 minutter.
I 2013 feiret Styrkeprøven Rett Vest 25-årsjubileum.


== Løypebeskrivelse ==
Løypen starter på Gullbotn og går opp til Gullfjellstoppen og løypens høyeste punkt på 987 meter. Derfra går ruten videre vestover og innom toppene Austlirinden, Sletteggen og Livarden. For å komme fra fjellmassivet Gullfjellet og over til Byfjellene må man nesten helt ned på havnivå på Haukeland før oppstigningen igjen mot Ulriken starter nærmest umiddelbart. Etter å ha passert dette fjellet fortsetter løypen ned til Bergen by hvor man må gjennom 2-3 km med asfalt og brostein før man starter signingen mot Løvstakken fra Solheimsviken. Derfra følger Damsgårdsfjellet og til slutt Lyderhorn før målgang i Kjøkkelvik.
Totalt er løypen ca. 43 km lang og har en total stigning på mer enn 3000 høydemeter.


== Ulykker ==
I 2004 omkom to deltakere da de falt utfor Markskilfossen da de deltok i Styrkeprøven Rett Vest. Arrangøren måtte dengang tåle kritikk for ikke på forhånd å ha avlyst arrangementet på grunn av dårlig vær, men fikk også ros fra Politiet for måten arrangøren håndterte ulykken på.I 2009 omkom også en deltaker etter at han hadde brutt løpet og falt utfor en høy skrent da han skulle ta seg ned til nærmeste bebyggelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Fruktlegeme

Et fruktlegeme (sporokarp) er den delen av en sopp hvor de kjønnede sporene dannes. Faguttrykket for et fruktlegeme hos sekkesporesopper er ascokarp, og hos stilksporesopper heter det basidiokarp.
Fruktlegemet kan vokse under bakken, slik det gjør hos trøfler, eller det kan vokse over bakken. På folkemunne sikter ofte ordet sopp til en av hattsoppenes fruktlegemer. Sjampinjonger, fluesopper eller kantareller for oss gjerne til å tenke på fruktlegemene hos disse soppartene. Mesteparten av organismen lever som mycel. Avhengig av hvordan soppen skaffer seg næring kan mycelet trenge dypt ned i bakken eller inn i en døende organisme.
Cellevevet som produserer sporer kalles hymenium. Det dannes som en tynn hinne utenpå vev som kalles hymenofor. Hymenoforet kan være glatt, rynket, pigget, poreformet, rørformet, ribbeformet eller skiveformet. Tradisjonelt har dette vevets form og utseende vært viktig i systematiseringen av de mange forskjellige arter av sopp. Det brukes ikke på den måten lenger, men er fortsatt praktisk for feltarbeid.
Hattsopper er sopp som produserer fruktlegemer med en karakteristisk form, med en fot, en stilk og en hatt. Hattsopper er ikke en systematisk gruppe, men heller en morfologisk karakteristikk av fruktlegemet hos mange stilksporesopper som er praktisk for å finne og kjenne igjen mange arter. Selv om noen sekkesporesopper også har en form som kan minne om en fot og en hatt, regnes de ikke som hattsopper. Et eksempel på det er morkler.
Hos enkelte sopparter er fruktlegemet spiselig, hos andre sopparter kan det inneholde stoffer som er giftige for mennesker og dyr.
NorBetong

NorBetong produserer ferdigbetong, også kalt fabrikkbetong. Bedriften har i underkant av 30 produksjonsavdelinger i Sør-Norge. Selskapet er en del av HeidelbergCement, som er en av verdens største produsenter av sement, betong og tilslag. 
Selskapet ble opprettet som Norcem Betong i 1983, og var da en videreføring av Norcems betongproduksjon. I dette selskapet ble det også produsert betongelementer, betongvarer, samt pukk og grus. Navnet ble endret til Aker Betong i 1987, og senere til NorBetong i 1996.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
NorStone

NorStone er Norges største produsent av sand, pukk og grus. Bedriften har hovedtyngden av sin produksjon i Rogaland, men har også produksjonssteder i Hordaland, Telemark og Østfold. NorStone er en del av HeidelbergCement.
Sand, pukk- og grus blir i første rekke brukt som tilslag i betong og asfalt. Det produseres også for entreprenørbransjen, spesielt vegbygging. Offshore benyttes pukk som underlag for undervannsinstallasjoner, og til å understøtte og dekke over rørledninger.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside til NorStone