jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Zimbabwefuglen

Den uthugne Zimbabwefuglen er et nasjonal emblem for Zimbabwe, som opptrer i nasjonalflagget og heraldikken for både Zimbabwe og Rhodesia, like så på banksedler og mynter (først på Rhodesiske pund og deretter Rhodesian dollar). Den representere sannsynligvis en gjøglerørn (ørn).
Klebersteinsfuglene stod på vegger og monolitter i oldtidsbyen Store Zimbabwe bygget i det 11. århundre og fortsatte i over 300 år by ancestors of the Shona. Ruinene, som ga navn til det moderne Zimbabwe, og dekker omtrent 7,3 km² og er det største oldtidssteinkonstruksjonen i Zimbabwe.
Når ruinene i Store Zimbabwe ble oppdaget av den moderne sivilisasjon i siste del av det 19. århundre, fem av de uthuggede fuglene som ble funnet og ble i 1906 fraktet til Sør-Afrika av Cecil Rhodes. Fire av statuene ble gitt tilbake til Zimbabwe av den sørafrikanske regjeringen ved frigjøringen i 1981, mens den femte forblir i Groote Schuur, Rhodes sitt tidligere hjem i Cape Town. Et fragment fra en annen fugl ble returnert i 2003 fra et tysk museum etter i lengre tid å ha vært oppbevart i Leningrad.   


== Referanser ==

BBC News World Edition artikkel Zimbabwe fugl "flyr" hjem, på onsdag, 14. mai 2003 [1]
Fortauskunst

Fortauskunst er en type gatekunst som blir vanligvis utført som tegninger eller pastellmalerier på fortau og åpne plasser med asfaltbelegg eller større stein eller sementflater. Arbeidsmaterialet er gjerne tavlekritt som er forholdsvis rimelig, dersom ikke værgudene eller renholdsverket gjør at det blir nødvendig med intensivt vedlikehold.
Det er ofte kunstnerens hensikt at verket både skal være til glede for publikum og samtidig gi en liten slant i honorar fra forbipasserende.
Motivene er like varierte som vanlig for dagens billedkunst, og utførelseskvaliteten like variabel. 
Fortauskunst har, i likhet med sandskulptur, en begrenset «levetid». Enkelte motiver, gjerne kopier av kjente kunstverker, går likevel årvisst igjen på de samme stedene.


== Se også ==
Gatekunst
Honkilahti

Honkilahti er en tidligere kommune i landskapet Satakunta i Finland. Kommunen hadde 1 777 innbyggere i 1963. Honkilahti var en finskspråklig kommune.

I 1970 ble kommunene Hinnerjoki og Honkilahti slått sammen med Eura kommune.


== Befolkningsutviklingen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Uppslagsverket Finland, Eura/Honkilahti
Lincoln Wolfenstein

Lincoln Wolfenstein (født 1923, død 2015) var en amerikansk fysiker innen partikkelfysikk som studerer svak kjernekraft. 
Wolfenstein fikk sin doktorgrad i 1949 ved University of Chicago. Han pensjonerte seg fra Carnegie Mellon University i 2000 etter å ha vært medlem av fakultetet i 52 år, men holdt fortsatt foredrag der noen ganger. Selv om han var pensjonert, fortsatte han å komme på jobb nesten hver dag. 
Wolfenstein var en partikkel-fenomenolog, en teoretiker som fokuserte primært på å koble teoretisk fysikk til eksperimentelle observasjoner. I 1978 noterte han at tilstedeværelsen av elektroner i materieen på jorden og solen kan påvirke forplantningen av nøytrinoer. Dette arbeidet førte til en eventuell forståelse av MSW-effekten, noe som virker å forbedre nøytrinosvingninger i materie. 
Wolfenstein mottok Bruno Pontecorvo prisen i 2005, fra det vitenskapelige råd for Joint Institute for Nuclear Research, JINR, for sitt banebrytende arbeid på MSW-effekten.


== Referanser ==
Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell

Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell (originaltittel: The Englishman Who Went Up a Hill But Came Down a Mountain) er en britisk film fra 1995.
Regi og manus var ved Christopher Monger.


== Handling ==
Handlingen utspiller seg i 1917 med første verdenskrig som bakgrunn, og kretser rundt to britiske kartografer: den pompøse George Garrad og hans yngre medhjelper Reginald Anson. De skal reise til en fiktiv landsby i Wales, kalt Ffynnon Garw, for å måle opp det som påstås være det aller største fjellet i hele Wales. Men de to engelskmennene forårsaker stor forargelse blant innbyggerne i området, når kartografene konkluderer med at fjellet er litt mindre enn den nødvendige høyden (på 305 meter) for å kvalifisere seg som «fjell»
Lokalbefolkningen begynner derfor å konspirere sammen for å forsinke kartografenes avreise fra området. Samtidig som de forsøker å bygge på en større jordhaug på toppen av åsen, og forhåpentligvis gjøre høyden akkurat stor nok til at den kan betraktes som et ordentlig fjell. 


== Skuespillere ==
Hugh Grant som Anson
Tara Fitzgerald som Betty
Colm Meaney som Morgan, en geit
Ian McNeice som George Garrad
Ian Hart som Johnny Shellshocked
Kenneth Griffiths som pastor Jones
Tudor Vaughan som Thomas Twp
Robert Pugh som Williams the Petroleum
Robert Blythe som Ivor the Grocer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell på Internet Movie Database 
(sv) Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell i Svensk Filmdatabas 
(da) Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell på Allociné 
(nl) Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell på MovieMeter 
(en) Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell på AllMovie 
(en) Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell på Rotten Tomatoes 
(en) Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell på Box Office Mojo
Nina Refseth

Nina Refseth (født 16. mai 1965 i Trondheim) er en norsk kulturleder. Fra 2020 har hun vært direktør for Norsk Folkemuseum i Oslo.
Fra 28. september 2007 til 31. desember 2013 var hun direktør for Norsk filminstitutt, noe som vil si at hun ledet statens forvaltningsorgan for filmpolitikken og var rådgiver i filmpolitiske spørsmål. Refseth kom til stillingen som filmdirektør fra jobben som forlagsdirektør og daglig leder i Det Norske Samlaget.
Refseth er utdannet cand.philol. med hovedfag i idéhistorie. Hun har jobbet som redaktør for Bokklubben Krim og Spenning hatt en rekke verv i litteratursammenhenger.
Fra mars 2014 og ut året var hun konserndirektør i Amedia, med ansvar for oppfølging og utvikling av lokale mediehus.I 2016 gikk hun inn som daglig leder og partner i medieselskapet TV Wonder AS.2018 - 2020 var hun administrerende direktør for Museene i Sør-Trøndelag (MiST).Refseth har – og har hatt – en rekke styreverv: 

Fra 2011 er hun styreleder for Det norske teatret.
Kunnskapsdepartementet har oppnevnt henne som eksternt styremedlem ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet for styreperioden 1. august 2017 til 31. juli 2021.
I 2017 gikk hun inn som styreleder for mediebedriften Medier24.
Hun er også styremedlem i Midtnorsk filmsenter.


== Referanser ==
Liberty City

Liberty City kan peke på:

Liberty City, Miami, Florida, USA, en bydel i Miami
Liberty (Texas), USA, byen som er sete i Liberty CountyLiberty City (Grand Theft Auto), en fiktiv by i Grand Theft Auto datamaskin- og videospillserien
Grand Theft Auto: Liberty City Stories, en versjon av Grand Theft Auto datamaskin- og videospillserienLiberty City (group)«Liberty City», en komposisjon av  Jaco Pastorius fra hans album fra 1981, Word of MouthSeas of David, kalles også «Liberty City Seven», forsvarerne i Sears Tower-plottet i 2006
Aldor Ingebrigtsen

Wilhelm Aldor Ingebrigtsen (født 16. februar 1888 død 14. november 1952) var en norsk fisker og Arbeiderparti-politiker. Han vokste opp ved Lyfjord på Kvaløya. Inspirert av Alfred Eriksen arbeidet han i  fiskerforeninger og var formann Nord-Norges fiskerforbund fra 1916 til 1939. I 1921 ble han valgt inn på Stortinget for Arbeiderpartiet og ble gjenvalgt syv ganger. Han var forkjemper for nordnorske interesser på Stortinget og var medlem av post-, telegraf- og kystfartkomitéene. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ivan Kristoffersen  Aldor : kystens og fiskernes høvedsmann Tiden Oslo 1993 ISBN 82-10-03680-7
Asbjørn Jaklin Nordlendinger til tusen Bd 2 ISBN 82-91668-15-9


== Eksterne lenker ==
(no) Aldor Ingebrigtsen hos Stortinget 
(no) Aldor Ingebrigtsen hos Norsk senter for forskningsdata
Becky Sauerbrunn

Rebecca Elizabeth Sauerbrunn (født 6. juni 1985 i St. Louis, Missouri) er en amerikansk fotballspiller som spiller for Washington Freedom og USAs kvinnelandslag. Hun er hovedsakelig forsvarsspiller. Sauerbrunn er også norsk serie- og cupmester 2009 med Røa.
Sauerbrunn ble regnet som et stort talent allerede i tenårene, og har spilt på aldersbestemte landslag i USA siden 2000. Sauerbrunn spilte for University of Virginias lag fra 2003 til 2007, og utmerket seg nok til å få spille for Washington Freedom i W-League 2008, på det tidspunktet det høyeste nivået i USA. Da Washington ble invitert som ett av sju lag i den nye profesjonelle serien WPS, var hun en av de første ikke-landslagsspillerne som ble valgt ut til Washingtons lag. Hun spilte alle kampene i 2009-sesongen, og spilte deretter tre måneder for Røa. Hun spilte de siste fem toppseriekampene som sikret Røas seriemesterskap 2009, semifinalen og finalen i NM 2009 og tre kamper i mesterligaen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Becky Sauerbrunn – Olympedia 
(en) Becky Sauerbrunn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Becky Sauerbrunn – FIFA 
(en) Becky Sauerbrunn – UEFA 
(en) Becky Sauerbrunn – FootballDatabase.eu 
(en) Becky Sauerbrunn – Soccerway 
(no) Becky Sauerbrunn – Norges Fotballforbund 
(de) Becky Sauerbrunn – Soccerdonna 
(en) Becky Sauerbrunn – FBref
Johanne Luise Heiberg

Johanne Luise Heiberg, døpt Pätges (født 22. november 1812 i København, død 21. desember 1890) var en dansk skuespiller. Hun var i perioden 1826-1864 den absolutt førende skuespillerinne på Det kongelige Teater. I 1820-årene skrev Johan Ludvig Heiberg vaudeviller til henne. Hun ble gift med ham i 1831.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Johanne Luise Pätges vokste upp i et fattig miljø som datter til en vertshuseier av tysk opphav og hans jødiske hustru. Allerede som barn opptrådte hun som danser i foreldrenes markedstelt i Dyrehavsbakken. 
Hun viste tidlig tegn på kunstnerisk talent og begynte på Det Kongelige Teaters ballett i 1820. Med hjelp av utenomstående bidragsgivere kunne hun utdanne seg til skuespillerinne ved Kongelige Teaters dramatiske skole 1826-29.


=== Karriere ===
Allerede 1823 hadde hun barneroller ved teateret, og 1829-1856 og 1859-64 var hun ansatt ved Det Kongelige Teater samt 1867-74 instruktør ved teaterets talescene. Blant hennes roller merkes Julia i Romeo og Julie, Ofelia i Hamlet, Lady Macbeth i Macbeth og Maria Stuart.I 1831 giftet hun seg med den berømte og meget eldre kritikeren og skuespillforfatteren Johan Ludvig Heiberg, et giftermål som ytterligere forsterket hennes posisjon og gjorde henne kjent under navnet «fru Heiberg». Ektefellene Heiberg ble et begrep, og deres hjem et kulturelt samlingspunkt i København.
I romantikken skrev Henrik Hertz, Adam Oehlenschläger og H. C. Andersen en rekke skuespill med splittede, demoniske kvinner i hovedrollen til henne.
Etter å ha sluttet å opptre, fungerte fru Heiberg fra 1867 til 1874 som «Sceneinstruktrise» ved Det kongelige Teater.
I 1882 utga hun boken Peter Andreas Heiberg og Thomasine Gyllembourg. En Beretning støttet paa efterladte Breve, som var utdrag av brev skrevet av hennes svigerforeldre.Hennes selvbiografi, Et Liv gjenoplevet i Erindringen, ble utgitt fra 1891 til 1892 av A.D. Jørgensen. Boken vakte voldsomt røre ved utgivelsen, fordi mye i boken ga uttrykk for hennes sterkt subjektive (og ikke alltid sanne) oppfatning av begivenhetene – noen kalte derfor spøkefullt boken for «Et Liv genopløjet i Erindringen».
Hun pryder en dansk pengeseddel, 200 kroner.


== Referanser ==


== Kilder ==
Et Liv gjenoplevet i Erindringen, 4 bind, 1891-92; (kritisk, annotert utgave, 1944) i ADL
Henrik Ibsens "Rimbrev til fru Heiberg" (1871), med note, i Kalliope
Holger Drachmanns dikt ved Fru Heibergs død (1890) i Kalliope


== Eksterne lenker ==
(en) Johanne Luise Heiberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
MLS-cupen

MLS-cupen er mesterskapskampen i Major League Soccer, høydepunktet i fotball i USA. Etter grunnspillet i Major League Soccer vil de beste lagene kvalifisere seg for sluttspillet. Sluttspillet spilles i separat østlig- og vestlig konferanse. Vinneren av hver konferanse møtes hvert år på nøytral bane i én kamp for å avgjøre seriemesteren og vinner av MLS-cup.


== MLS-cupen-resultater ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) MLS Cup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Norges landbruksminister

Norges landbruksminister er medlem av Norges regjering og sjef for Landbruks- og matdepartementet. Landbruksministerens offisielle tittel er, som de øvrige regjeringsmedlemmene, statsråd, til forskjell fra statsministeren og utenriksministeren, som tituleres minister. Landbruksdepartementet ble opprettet den 1. april 1900, og skiftet navn til Landbruks- og matdepartementet den 1. oktober 2004.
Landbruksminister siden 14. oktober 2021 er Sandra Borch (Senterpartiet). Hun er den 54. individuelle landbruksminister (ikke medregnet de fire ministrene innsatt av okkupasjonsstyret under den andre verdenskrig), og Senterpartiets 13. landbruksminister. Arbeiderpartiet har hatt 16 landbruksministre, Venstre har hatt elleve, Høyre har hatt seks, Frisinnede Venstre og Fremskrittspartiet har hatt tre hver, Kristelig Folkeparti har hatt to og Moderate Venstre har hatt én, mens én var partiuavhengig.


== Landbruksministre 1900–1945 ==
Bunnfargen angir partitilhørighet. Se kolonnen Parti.


== Det okkuperte Norge under den andre verdenskrig ==


== Landbruksministre siden 1945 ==
Bunnfargen angir partitilhørighet. Se kolonnen Parti.


== Eksterne lenker ==
Norges landbruksminister hos NSD Norsk senter for forskningsdata
Statsråder i Landbruks- og matdepartementet hos Norges regjering
Vår Herres klinkekule

«Vår Herres klinkekule» er en sang met tekst av Erik Bye og melodi av Finn Ludt. Sangen er spor nr. 9 på Erik Byes utgivelse Gammel er min fjord (1974, og er en av Erik Byes mest kjente utgivelser. Første registrerte framføring var i radioprogrammet Søndagsposten 14. oktober 1973. Sangen er blitt utgitt i flere samlealbum etter originalutgivelsen, deriblant på Erik Byes konsertalbum som åpningssporet på Vandring på Vår Herres klinkekule (1986) og på dobbelt-albumet Høvdingen – de aller beste 1958–2004 på cd nr. 2 som spor nr. 9 som kom ut i slutten av 2005.
Sangens tekst handler blant annet om «Jeg så ham [Vårherre] klinke kule med vår klode i muntre sprett mot universets vegg».


== Andre utgivelser enn originalen ==
«Vårherres klinkekule» (sunget av Anne Grete Preus) er åpningsporet på albumet En hildringstime (2005), som er et livealbum fra minnekonserten der diverse artister hedrer Erik Bye ett år etter hans død.Wenche Myhre ga den ut på konsertalbumet Wenche Myhre in Concert innspilt i 2007, utgitt i 2008. På Myhre sitt album ble tittelen skrevet i to ord «Vårherres klinkekule».


== Referanser ==
David Haye

David Deron Haye (født 13. oktober 1980) er en britisk tidligere profesjonell bokser og tidligere WBA-verdensmester i tungvekt. Den 7. november 2009 slo han tittelholderen Nikolaj Valuev på poeng i en tittelkamp Nürnberg i Tyskland, og kapret dermed WBA-tittelen fra den 213 cm høye «kjempen» Valuev.
Han er tidligere mester i cruiservekt og hadde WBA-,WBC-, WBO- og The Ring-magazine cruiservekttitler. Han forsvarte cruiservekt-tittelen én gang mens han var tittelholder 2007-08, tilsvarende i tittelperioden innen WBAog WBC i samme periode. I WBO var han tittelholder bare i 2008. Han valgte å gi fra seg disse titlene for å følge sine ambisjoner i tungvektsdivisjonen.
Haye er 190 cm høy, veier om lag 99 kilo, og har per 7. november 2009 en statistikk med étt tap og 25 seire (25-1), hvorav 23 seire på knockout.
Han la opp i juni 2018 etter sitt andre tap mot Tony Bellew i mai samme år.


== Amatør ==
Han bokset på Englands landslag, og hadde seire mot blant annet Frode Steinsvik.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) David Haye – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Haye på Internet Movie Database 
(en) David Haye hos The Movie Database 
(de) David Haye – Munzinger Sportsarchiv 
(en) David Haye – Commonwealth Games Federation 
(en) David Haye – BoxRec
Manicouagansjøen

Manicouagansjøen eller Manicouaganreservoaret er en annulær/sirkelformet innsjø i det sentrale Québec i Canada. Innsjøen dekker et areal på 1 942 km². Østbredden er tilgjengelig via Route 389. 
Øya i sentrum av innsjøen, som tar opp det meste av sjøens areal, er kjent som René-Levasseur-øya. Det høyeste punktet på øya er Mont Babel. Selve sjøen er bare en smal sirkelformet stripe vann rundt den avrundete øya i midten, noe som gjør at den er blitt kalt «Québecs øye». 
Innsjøen og øya kan tydelig sees fra verdensrommet. I 2007 ble Manicouagansjøen nominert til CBCs konkurranse Seven Wonders of Canada av astronaut Marc Garneau.


== Opprinnelse ==
Manicouagansjøen er et gammelt nedslagskrater som ble dannet da en asteroide traff jorden for ca. 214 millioner år siden, midt i trias. Asteroiden hadde en diameter på 5 km. Krateret var opprinnelig 100 km bredt, men sedimentering og erosjon har siden redusert den synlige diameteren til ca. 72 km. Det er det femte største asteroidedannede krateret på jorden.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Manicouagan Reservoir – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wilhelm Sissener

Wilhelm Sissener (født 30. april 1779 i Brussel, død 29. desember 1846) var en belgiskfødt militær leder. 


== Biografi ==
Han startet sin militære karriere som soldat for Napoléon Bonaparte i 1799. Han ble senere tatt til fange av russerne, men rømte fra fangenskap i 1807 og tok seg til Danmark der han ble en del av den Kongelige Danske Livgarden. I januar 1808 ble Sissener sent til Trondheim som en del av den første infanteribatallionen. Det var her han tok fornavnet Wilhelm, som er norsk for Guilliame.
I 1810 ble en annen av Napoleons soldater, Jean Baptiste Bernadotte, valgt til konge av Sverige og tok navnet Karl Johan. Da Napoleon falt noen år senere, i 1814, måtte Frankrikes allierte, Danmark, gi fra seg Norge til Sverige. Sissener nøt godt av å ha samme bakgrunn som sin nye konge, og steg raskt i gradene i militæret. I 1814 ble han forfremmet til kaptein og i 1818 ble Sissener overført til Akershusiske infanteribrigade. 
I april 1837, ble Wilhelm Sissener kommandant på Kongsvinger festning, og to år senere ble han forfremmet til oberst.
Mens han bodde på Brensmork ble Sissener godt kjent med Wergeland-familien. Henrik Wergeland nevner flere medlemmer av Sisseners familie i sine dikt. Oberst Sissener og kong Karl Johan var gode venner og når kongen besøkte Christiania, var Sissener alltid ved hans side.Wilhelm Sissener døde 29. desember 1846. Han er gravlagt på Eidsvoll og har fått en gate oppkalt etter seg på Festningsområdet i Kongsvinger.


== Ekteskap og barn ==
Han flyttet inn på historiske Brensmork gård på Eidsvoll med sin kone Maren Hals.
De fikk elleve barn sammen:

George Fredrik von Krogh Sissener (1809–1851)
Philip Jacob Johannes Sissener (1811–1883)
Anna Hedvig Wilhelmine Sissener (1814–1898)
Ulrik Fredrik Sissener (1816–1853)
Johanne (Hanna) Elisabeth Caroline Sissener (1818–1891)
Laura Eleonora Bernhardine Sissener (1820–1881), gift med amtmann Ludvig Kyhn
Mathilde Dorthea Eugenia Sissener (1820–1887)
Peter Johan Brandt Sissener (1822–1885)
Joseph Frantz Oscar Sissener (1824–1881)
Alexander Eliseus Laurentius Boutet Sissener (1826–1896)
Peder Lykke Elisar Wolfgang Sissener (1831–1906)


== Referanser ==
George Placzek

George Placzek (født 26. september 1905 i Brno, Mähren, død 9. oktober 1955 i Zürich) var en tsjekkisk fysiker. Han studerte fysikk i Praha og Wien. Han arbeidet med Hans Bethe, Edward Teller, Rudolf Peierls, Werner Heisenberg, Victor Weisskopf, Enrico Fermi, Niels Bohr, Lev Landau, Edoardo Amaldi, Emilio Segre, Leon van Hove og mange andre fremtredende fysikere i sin tid. Hans kone, Els Placzek (pikenavn Andriesse) var en tidligere kone av en fysiker Hans von Halban.
Placzek bidrag innen vitenskapelig arbeid innebærer en grunnleggende teori for ramanspredning, molekylær spektroskopi i gasser og væsker, nøytronfysikk og matematisk fysikk. Sammen med Otto Frisch, foreslo han en direkte eksperimentell bevis av kjernefysisk fisjon. Sammen med Niels Bohr og andre, var han instrumentell i å avklare hvilken rolle Uran 235 hadde for muligheten til en nukleær kjedereaksjon.Under sitt opphold i Landaus sirkel i Kharkov rundt 1937 ble Placzek vitne til realiteten av det Stalinistiske regimet. Hans førstehånds erfaring fra dette oppholdet påvirket politiske oppfatninger av hans nære venner, Robert Oppenheimer og Edward Teller spesielt.
Senere var Placzek den eneste tsjekkiske i noen av de ledende posisjoner i Manhattanprosjektet, hvor han arbeidet fra 1943–1946 som medlem av den britiske misjonen; først i Canada som leder av en teoretisk divisjon i Montreal Laboratory og deretter (siden mai 1945) i Los Alamos, hvor han senere erstattet sin venn Hans Bethe som leder av den teoretiske gruppen. Siden 1948, var Placzek medlem av Institute for Advanced Study in Princeton, USA. Placzek sin tidlige død i Zürich var svært sannsynlig et selvmord påvirket av sin mangeårige alvorlig sykdom. Nylig dukket det opp mange nye fakta om George Placzek og hans familiære røtter i forbindelse med et symposium holdt i Placzek minne.


== Referanser ==
Strømsnes

Strømsnes kan vise til:

Et tettsted i Fauske kommune, se Valnesfjord
Tidligere navn på ei grend i Narvik, se Straumsnes (Narvik)
Et annet navn på Straumsbotn (bygd i Berg)


== Se også ==
Pekersiden Straumsnes
Mats Jansson

Mats Jansson (født 17. desember 1951) er en svensk industrileder som siden 2007 har vært konsernsjef for SAS-konsernet. Før dette var han konsernsjef og styreleder for Axel Johnson AB og han har tidligere også vært leder for selskaper som Bilia, Axfood og Fazer. I tillegg til jobben i SAS sitter han også i styret for Danske Bank. Han har utdanningen sin fra Örebro universitet, hvor han studerte økonomi og sosiologi. Jansson er gift og bor i Stockholm.


== Eksterne lenker ==
«Mats Jansson ny SAS-sjef», nrk.no
Profil hos businessweek.com
Profil hos Danske Bank