jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gaetano Greco

Gaetano Greco (ca. 1657 – 1728) var en italiensk musikkpedagog og komponist.


== Liv ==
Greco studerte hos Giovanni Salvatore og Gennaro Ursino, muligens også hos Francesco Provenzale.Også Alessandro Scarlatti skal ha undervist Greco. Fra 1696 til 1706 var Greco lærer ved konservatoriet i hjembyen og underviste her blant annet Alessandro Scarlattis sønn Domenico. Greco var en dyktig musikkpedagog som fikk en stor del av æren for oppsvinget i Napolis musikkliv rundt århundreskiftet.
Ved siden av flerstemmige litanier med instrumentalakkompagnement skrev Greco noen orgel- og cembaloverk.


== Verk ==
7 messer
Salve regina 1681
Litani (firstemmig med strykere og orgel) 1709
Rundt 350 cembaloverk, deriblant en mengde toccataer, preludier og fuger.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alfred Baumgartner: Der große Musikführer. Musikgeschichte in Werkdarstellungen. Bind 2: Barockmusik. Kiesel, Salzburg 1981, ISBN 3-7023-4002-5.


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt tilgjengelige noter av Gaetano Greco i International Music Score Library Project
Didier Plaschy

Didier Plaschy (født 2. mai 1973 i Varen) er en tidligere sveitsisk alpinist. han kjørte utelukkende storslalåm og slalåm, og vant to seire i verdenscupen i løpet av karrieren. I dag arbeider han som trener.
Plaschy debuterte i verdenscupen 20. desember 1994 i Lech. Dagen etter tok han sine første poeng ved å bli nr. 28 i slalåmrennet på samme sted. I sesongen 1997/98 kom gjennombruddet: 6. januar 1998 ble han nummer seks i storslalåm i Saalbach-Hinterglemm, karrierens beste resultat i denne disiplinen.
I verdenscupsesongen 1998/99 oppnådde Plaschy gode resultater i Kitzbühel (2.-plass), Wengen (5.-plass) og Sierra Nevada (4.-plass). Sammenlagt endte han på 7.-plass i slalåmcupen.
Han hadde sin beste sesong i 1999/2000, da han vant slalåmrennene i Vail og Kranjska Gora. Han tok ytterligere to topp 10-plasseringer, og endte på 8.-plass sammenlagt i slalåmcupen.
Plaschy var en av de siste alpinistene som vant et slalåmrenn med lange ski (186 cm). I sesongen som fulgte (2000/01) kjørte konkurrentene på ski som var ca. 20 cm kortere. Plascht mestret ikke omstillingen til den nye carvingteknikken, og ble ikke bedre enn nr. 16 i noe renn. Han la opp i november 2001.
Plaschy deltok i slalåm i tre verdensmesterskap (1996, 1999 og 2001), men kjørte ut hver gang. Under OL 1998 ble han nr. 12 i slalåm. I tillegg ble han tre ganger sveitsisk mester.


== Meritter ==


=== Verdenscupseire ===


=== Andre meritter ===
2 ganger sveitsisk mester i slalåm (1999, 2000)
sveitsisk mester i storslalåm (1999)
15 seire i FIS-renn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Didier Plaschy – Olympedia 
(en) Didier Plaschy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Didier Plaschy – FIS (alpint) 
(en) Didier Plaschy – ski-db.com
ISorreisa.no

iSorreisa.no var en nettavis for Sørreisa kommune i Troms fylke. Den oppstod først i 2006 under navnet Sørreisaportalen, men ble redesignet og relansert i august 2007. Nettavisen leverte nyheter fra kommunens hendelser og dens politiske liv. Driften av nettavisen ble i juli 2009 revurdert og lagt på is.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.iSorreisa.no
144 000 (kristendom)

144 000 viser til dem som ifølge kristendommen og Bibelen skal stå med Guds lam på fjellet Sion, og som er «kjøpt fra jorden». De 144 000 nevnes tre steder i Johannes' åpenbaring:

«Rør ikke jorden eller havet eller trærne før vi har satt et segl på pannen til vår Guds tjenere.» Og jeg hørte tallet på dem som hadde fått seglet: Det var 144 000, fra alle stammene i Israels folk. Av Juda stamme var det 12 000 med segl, av Rubens stamme 12 000, av Gads stamme 12 000, av Asjers stamme 12 000, av Naftali stamme 12 000, av Manasse stamme 12 000, av Simeons stamme 12 000, av Levi stamme 12 000, av Jissakars stamme 12 000, av Sebulons stamme 12 000, av Josefs stamme 12 000, og av Benjamins stamme 12 000 med segl.

I mitt syn fikk jeg se Lammet stå på Sions berg og sammen med det de 144 000 som hadde Lammets navn og dets Fars navn skrevet på pannen.

Foran tronen og de fire vesener og de eldste synger de en ny sang, en sang som ingen kunne lære uten de 144 000, de som er frikjøpt fra jorden. Det er de som ikke har besmittet seg med kvinner, for de er som jomfruer. Det er de som følger Lammet hvor det så går. Det er de blant menneskene som er frikjøpt for å være en første frukt for Gud og Lammet. Det ble ikke funnet løgn i deres munn, de er uten feil og lyte.

Betydningen av tallet forstås forskjellig, da noen tror tallet er symbolsk og representerer alle Guds folk igjennom historien, mens andre tror mer ordrett på de 144 000, og mener disse enten er etterkommere av Jakob (også kalt Israel) eller mennesker som Gud har utvalgt til en spesiell gjerning i endetiden. Ved siden av dette er det flere andre tydninger på rollen til de 144 000.


== Kilder ==
Norsk Bibelinstitutt - 144000 spesielle mennesker
Bibel.no - Johannes’ åpenbaring Kapittel 7
Bibel.no - Johannes’ åpenbaring Kapittel 14
John Olav Larssen

John Olav Larssen (født 7. mars 1927 på Hellvik i Egersund, død 2. januar 2009 på Bryne) var en ledende vekkelsespredikant tilknyttet Det norske lutherske Indremisjonsselskap. 


== «Norges Billy Graham» ==
Han fikk tilnavnet «Norges Billy Graham»  på grunn av metodelikheten med Billy Graham i hans langvarige og ofte svært fremgangsrike forkynnervirksomhet. Han var kjent for å kombinere humor og alvor i forkynnelsen og tok avstand fra såkalt skremselsforkynnelse. 
Han var blant annet aktiv på de, på den tid, spektakulære, protestantiske møteaksjonene på Jordal Amfi i Oslo i 1957 og i 1958. På de best besøkte møtene var 12 000 mennesker innenfor portene på idrettsarenaen. I mange år reiste han Norge rundt for å forkynne. Etterhvert tok han i bruk et stort møtetelt som ble kalt Teltkirken, og det fikk fra 1964 fast plass på Justøy ved Lillesand. Rundt dette bygde han Justøy Bibelcamping.


== Senere tjeneste ==
I 1971 fikk han kall til å bli generalsekretær i Den indre Sjømannsmisjon, og i fem år var han leder for denne organisasjonen. Han var da også redaktør av organisasjonens blad Trygg Havn og juleheftet Fiskerens Venn. Fra 1976 var han knyttet til Den Norske Misjonsallianse som landssekretær, en stilling han hadde til 1992. Han virket i senere år også som prestevikar i Den norske kirke, i Stavanger bispedømme.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av John Olav Larssen i BIBSYS
John Olav forteller til Agnes Varen Ugland 1987
Sammen for evangeliet 20 år 1978
Det glade fastland. Minner fra år mellom Jæren og Justøy 1975 ISBN 82-531-3186-0
Gud vil vekkelse 1970
Kraft fra det høye – Apostlenes gjerninger 1-13 – Taler på Justøya sommeren 1966 1968
Fra høvelbenk til misjonsmark 1964
Slik ble jeg det 1961
Elsket av Gud 1961
Den nye begynnelse 1958
En åpen dør 1957


== Eksterne lenker ==
John Olav Larssen er død
Harald Stanghelle: En kristen dannelsesagent. Minneord i Aftenposten 11. januar 2009.
Trond Inge Tappel: Nytt liv. Karakteristiske trekk ved vekkelsene i Råde 1973 og 1979 Spesialavhandling i teologi. Se side 38, avsnitt Røstad bibelcamp.
Dryppvanning

Dryppvanning er en vanningsmetode som minimaliserer bruken av vann og som gir vekst ved å la vann dryppe langsomt til plantenes røtter, enten gjennom jordoverflaten eller direkte til røttene, gjennom et nettverk av ventiler, rør, slanger og emittere.


== Eksterne lenker ==
(en) Drip irrigation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Drip irrigation – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
XXX-syndrom

XXX-syndrom (også kjent som trippel-X-syndrom, trisomi X og karyotype 47,XXX) er en feil på kjønnskromosom hos kvinner som medfører at de har tre X-kromosomer istedenfor to, som er det normale. Syndromet ble første gang beskrevet av den britiske genetikeren Patricia Jacobs i 1959.Tilstanden er relativt vanlig og forekommer hos 1 av 1000 kvinner, men er sjelden diagnostisert. Mange jenter og kvinner med tilstanden har få eller ingen symptomer. Mindre enn 10 % av dem med tilstanden er klar over at de har den. I Norge antas det å være rundt 3000 personer med tilstanden og de fleste av dem vet ikke om den. Årlig får ca. 30 personer i Norge denne diagnosen.


== Se også ==
Trisomi
Karyotype
XYY-syndrom
Klinefelters syndrom
Turners syndrom
X-kromosom
Y-kromosom


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kunnskapssamling om Trippel X hos Frambu
Beskrivelse av nondisjunksjon hos Institutt for biovitenskap ved Universitetet i Oslo
(en) Genetic: Triple X Syndrome hos encyclopedia.com
(en) Triple X Syndrome, emnesamling hos ScienceDirect
(en) Triple-X-syndrome or Trisomy X (PDF), artikkel hos triple-x-syndroom.nl
Proveniens

Proveniens (av latin: pro-venire = komme fra, stamme fra) blir særlig benyttet til å beskrive en plantes eller et frøs opprinnelse eller avstamning.  Særlig ved planting av ny skog er det viktig at de plantene som benyttes har en proveniens som passer på stedet, med hensyn til klima og jordsmonn.
I skogbruket er proveniens-forskning et eget forskningsområde, da man vil velge ut de trær som best vil trives i det området de plantes. Normalt vil frø fra det samme området som plantingen skal foretas gi best resultat, men frø fra andre områder på kloden med tilsvarende klima, vil normalt også trives. F.eks. importerer Danmark årlig store mengder eikenøtter fra Sørlandet for etablering av danske eikeskoger.
Trivselen er imidlertid ikke alltid lett å forutse. Et forsøk på planting av edelgrantrær av frø fra Sakhalin-halvøya (Sakhalin-edelgran) på Sørlandet til bruk som juletre, ble ikke vellykket. 


== Andre betydninger ==
Proveniens brukes også til beskrivelse av et objekts opprinnelse.

Arkeologi – Et objekts funnsted. For eksempel ved fastsetting av om en gjenstand på avveie stammer fra et bestemt sted.
Arkiv og samlinger – Tilhørighet til en samling av kunst, dokumenter, o.l. Brukt for å fastsette om en stjålet gjenstand tilhører en bestemt samling, eller for å konstatere om en gjenstand som hevdes å tilhøre en samling eller en kunstner, er et falskneri. Boksamlere bruker ordet om tidligere eiere av en bok.
Proveniensprinsippet betegner innen arkivfag prinsippet om å holde dokumentene i opprinnelig orden.


== Se også ==
Stamsæd


== Eksterne lenker ==
Riktig proveniens – helt avgjørende (Norsk skogbruk)
Proveniens- og treslagsforsøk i Aust-Agder Rapport fra Norsk institutt for skogforskning
Eva (magasin)

Eva var Norges første magasin for kvinner 40+, og ble lansert av Aller-konsernet i september 2004, med et opplag på 25 870. Sjefredaktør var Kirsten Offerdal.
Eva var et livsstilsmagasin med artikler om aktuelle samfunnsspørsmål, reportasjer om reiser, opplevelser, helse, mote, egenpleie, interiør, hage, økonomi og mat- og vinstoff. 
Magasinet kom ut 13 ganger årlig og hadde i 2008 et opplag på 26 961, opp fra 25 870 i 2007.


== Nedleggelse ==
På styremøte den 25. februar 2009 ble det besluttet å legge ned magasinet. Siste utgave kom i april 2009.


== Referanser ==
Paul Frederik Michael Heltzen

Paul Frederik Michael Heltzen (født 3. mai 1779 på Kongsberg, død 19. august 1839 i Bærum) var kancelliraad og sorenskriver, og senere også amtmann i Akershus Amt. 
Heltzen var sønn av berghauptmann Christian Ernst Heltzen og Anne Christine von Haxthausen, gift med Gustave Henrikke Ørum, foreldre til ordfører i Bærum (1874–1881) cand. jur. Carl Andreas Bernhoft Heltzen. Heltzen kjøpte i 1814 eiendommen Øvre Stabæk. 
Heltzen representerte Akershus Amt ved det første overordentlige Storting høsten 1814, og var vararepresentant til Grunnlovsforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Heltzen var også valgt til Stortinget for perioden 1827-1829.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Paul Frederik Michael Heltzen hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, 1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K digital utgave side 366
F1 (maskinpistol)

F1 er en australsk maskinpistol som ble designet av Lithgow Small Arms Factory i 1962.
Den ble innført i det australske forsvar i juli 1963, hvor den erstattet Owen Gun. F1 ble brukt frem til 1991 da den ble pensjonert og erstattet av F88C Austeyr, en australsk versjon av Steyr AUG. F1 har en robust og enkelt design som utmerket seg i nærkamper under Vietnamkrigen.
F1 har en enkel mekanisme med masseretardert, åpent sluttstykke. Den har fast trestokk og pistolgrep som sin forgjenger, og magasinet føres inn ovenfra på samme måte. Den er i kaliber 9 x 19 mm Luger, og magasinet tar 34 patroner. Siden magasinet sitter oppå våpenet, er siktene på venstre side.


== Eksterne lenker ==
Modern Firearms – F1 submachine gun Arkivert 1. september 2010 hos Wayback Machine.
Béla Tarr

Béla Tarr (1955–) er en ungarsk filmregissør. 


== Liv og virke ==
Tarr studerte ved høyskolen for film og teater i Budapest og har siden 1990 vært gjestedosent ved det tyske film- og fjernsynsakademiet i Berlin. Blant hans studenter er blant annet Fred Kelemen og Sebastian Bieniek.
Tarrs første forsøk som filmskaper kom i 16-års alder. Bela-Balasz-Filmstudios ble oppmerksom på ham og finansierte i 1979 filmen Családi tüzfészek, som var inspirert av sosialistisk realisme. Etterhvert endret han stil til et realistisk formspråk karakterisert av lange scener og abstrakte bilder. Tarrs filmer viser påvirkning fra Andrej Tarkovskij, Ingmar Bergman og de tidlige filmene til John Cassavetes.
Noen av Tarrs viktigste filmer er laget i samarbeide med forfatteren László Krasznahorkai. Filmatiseringen av Krasznahorkais roman Sátántangó («Satantango»), en 415-minutters svarthvittfilm som Tarr arbeidet med i sju år, skapte internasjonal oppmerksomhet. Filmen hadde premiere på de internasjonale filmfestspillene i Berlin 1994. Neste store film kom i 2000: Werckmeister Harmóniák («Werckmeister Harmonies») som ble tatt godt i mot av kritikere og på festivaler.
I 2007 var filmen A Londoni férfi («Mannen fra London») representert ved Filmfestivalen i Cannes.


== Filmografi ==

Som skuespiller1986: Szörnyek évadja


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hans-Joachim Schlegel: Béla Tarr: «Der Blick nach Innen», i Miteinander. Jahrbuch des Ungarischen Kulturinstituts in Stuttgart, red. Tibor Keresztury. Stuttgart 2008
Hans-Joachim Schlegel: «Der nackte Mensch. Filmen am Rande des Nichts: Béla Tarr», i Film-Dienst 2009, H. 23


== Eksterne lenker ==
(en) Béla Tarr på Internet Movie Database 
(sv) Béla Tarr i Svensk Filmdatabas 
(da) Béla Tarr på Filmdatabasen 
(da) Béla Tarr på Scope 
(fr) Béla Tarr på Allociné 
(en) Béla Tarr på AllMovie 
(en) Béla Tarr hos Turner Classic Movies 
(en) Béla Tarr hos The Movie Database 
Auch die Bäume, der Weg, der Regen und die Nacht strömten Ruhe aus – das Kino des Béla Tarr, xenix.ch
Nokia 1112

Nokia 1112 er en enkel GSM mobiltelefon fra Nokia. Nokia 1112 ble lansert i 2006. Nokia 1112 er ment for personer som ikke har mye erfaring med mobiltelefoner fra før av. Skjermen på mobilen er 96 X 68 piksel.
Med batteriet i telefonen kan man snakke 5 timer i samtale, eller la den stå i 15 timer i stand-by.


== Eksterne lenker ==
Nokia 1112 hos nokia.com
Yesterday (EP)

Yesterday er en EP av The Beatles gitt ut 4. mars, 1966. Alle sangene finnes også på Help!-albumet utgitt 6. august 1965. I USA var imidlertid ingen av sangene inkludert. I stedet var You Like Me Too Much på Beatles VI, «It's Only Love» på Rubber Soul og «Yesterday» og «Act Naturally» på Yesterday and Today.
EP-en var den ellevte i Parlophones rekke. I tillegg var to utgitt av Capitol, en av Vee-Jay Records og en med Tony Sheridan and the Beat Brothers av Polydor. Etter at The Beatles begynte å eksperimentere med albumformatet, ble EP mer eller mindre kuttet ut. Yesterday var den nest siste i den tradisjonelle EP-utgivelsen, med bare Nowhere Man bak seg. Imidlertid kom det en dobbelt-EP med nytt materiale senere.


== Sporliste ==


=== Side en ===
«Yesterday» (Lennon/McCartney)
«Act Naturally» (John Russell/Vonnie Morrison)


=== Side to ===
«You Like Me Too Much» (Harrison)
«It's Only Love» (Lennon/McCartney)


== Kilder ==
Yesterday (EP) - discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Yesterday på Discogs 
(en) Yesterday på MusicBrainz
E101

E101 kan vise til:

Enercon E-101, en type vindturbin
Europavei 101, en europavei i Russland og Ukraina
Riboflavin, et vitamin og fargestoff for næringsmidler
Alfonso Zong Huaimu

Alfonso Zong Huaimu eller Zhong Huaimo, Tsung Huai-mo (født 2. april 1904 i Kuotsun (Luan) i Kina, død i 1975), var katolsk biskop av Yantai i Shandong, skjønt han oppholdt seg i Beijing for det meste, frem til sin død.
Han trådte inn i fransiskanerordenen i 1925 og ble presteviet i Jinan 19. april 1931. 14. juni 1951 ble han utnevnt av pave Pius XII til biskop av Yantai og ordinert (bispeviet) 29. juli samme år.
Han var i slekt med to andre kinesiske biskoper, Joseph Zong Huaide av Jinan, og Joseph Zong Huaide av Sanyuan i Shaanxi.Kulturrevolusjonen ble en svært tung belastning for ham psykisk. Han døde i Beijing i 1975 (eller 1973) ved selvmord.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X (1475-1521) *1513
Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) *1531.
Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) *1536
Pave Pius V (1504-1572) *1556
Kardinal Iñigo Avalos de Aragón (1535-1600) *1566
Kardinal Scipione Gonzaga (1542-1593) *1585
Patriark Fabio Biondi (Blondus de Montealto) (-1618) *1588
Kardinal Maffeo Barberini (1468-1544) *1604
Kardinal Cosimo de Torres (1584-1642) *1621
Kardinal Francesco Maria Brancaccio (1592-1565) *1627
Biskop Miguel Juan Balaguer Camarasa (1598-1663) *1635
Pave Alexander VII (1599-1667) *1635
Kardinal Neri Corsini (1624-1678) *1652
Biskop Francesco Ravizza (1615-1675) *1667
Kardinal Veríssimo de Lencastre (1615-1692) *1671
Biskop João de Sousa (1647-1710) *1684
Biskop Álvaro de Abranches e Noronha (1661-1776) *1694
Biskop Nuno da Cunha e Ataíde (1664-1750) *1706
Kardinal Tomás de Almeida (1670-1754) *1707
Kardinal João Cosme da Cunha (de Nossa Senhora da Porta) (1715-1783) *1746
Erkebiskop Francisco da Assumpção e Brito (1726-1818) *1773
Biskop Alexandre de Gouvea (Gouveia) (1751-1808) *1783
Biskop Cajetan Pires Pireira (1769-1838) *1806
Biskop Joachin (Gioacchino Domenico) Salvetti (1769-1843) *1817
Biskop Lodovico Maria (dei Conti) Besi (1805-1871) *1841
Biskop Francesco Xavier Maresca (1805-1855) *1847
Biskop Luigi Celestino Spelta (1818-1862) *1849
Biskop Eustachio Vito Modesto Zanoli (1831-1883) *1861
Biskop Simeone Volonteri, P.I.M.E. (1831-1904) *1874
Biskop Vincenzo Epiphane Carlassare (1844-1909) *1884
Biskop Agapito Augusto Fiorentini (1866-1941) *1902
Biskop Edgar Anton Häring (1894-1971) *1933
Biskop Alfonso Zong Huaimu


== Referanser ==


== Kilder ==
Alphonse Tsung Huai-mo på Catholic-Hierarchy, besøkt 18. november 2015.
Anton Mikal Bjørnaali

Anton Mikal Bjørnaali (født 1867, død 1949) var lærer i Vefsn og Mosjøen da han i 1900 ble valgt inn på Stortinget som en av Venstres representanter fra Nordland.  Bjørnaali møtte på Stortinget i tre perioder, til 1909.  Med sterk tilknytning til målrørsla og ungdomslagsrørsla hørte han til den nasjonalradikale fløyen i Venstre.  I 1905 hørte han til mindretalet som stemte mot å godkjenne Karlstadforliket. 
Bjørnaali var første formann i Vefsn Mållag (1899).
Fra 1910 bodde han i Langesund og senere Lillehammer, som lensmann, banksjef og skattefut. 
Bjørnaali ble tildelt 7. juni-medaljen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Kjell Jacobsen «Helgeland 1905 – Enighet og splittelse» i Årbok for Helgeland 2005


== Eksterne lenker ==
(no) Anton Mikal Bjørnaali hos Norsk senter for forskningsdata
Fredrik Waldemar Hvoslef

Fredrik Waldemar Hvoslef (født 17. mars 1825 i Christiania, død 5. mai 1906 i Bergen) var en norsk luthersk prest og biskop. Han var en viktig person i forbindelse med Kautokeino-opprøret.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Fredrik var av slekten Hvoslef. I 1852 giftet han seg med Alette Kathrine Frost (1825–1902). Deres sønnedatter ble mor til komponisten Ketil Hvoslef (f. 1939).


=== Prest i Kautokeino ===
Som ung prest kom han til Kautokeino. Her holdt han tiltredelsespreken på samisk 2. påskedag (12. april) 1852, sammen med tidligere sokneprest Nils Vibe Stockfleth.
Som sokneprest i Kautokeino møtte han tidlig problem med det han opplevde som villfarne kristne. Flere ganger nektet han folk nattverd fordi de ikke forstod at de trengte tilgivelse for sine synder. Ofte ble samlingene forstyrret av det han kalte «upasseligheder». Uroen toppet seg i Kautokeino-opprøret 8. november 1852.  Her ble han vitne til at lensmannen og handelsmannen ble drept, huset til handelsmannen ble brent og vinduene i prestegarden ble slått inn.  Hvoslef selv, familien hans og familien til handelsmannen ble tatt til fange i prestegården og pisket med bjørkeris. Overfallsmennene ville tvinge dem til bot og omvendelse.  Hvoslef kjente seg selv truet på livet.  Først da et følge samer fra Avžži kom til unnsetning, ble han satt fri.
Søndagen etter noterte Hvoslef i kirkeboka at legemlig og åndelig utmattelse gjorde ham sjuk i kirken, likevel opplevde han å få Guds kraft til å fullføre gudstjenesten.  Uka etter ble det ikke gudstjeneste, siden han lå til sengs.
Høsten 1854 var han til stede ved halshuggingen av Aslak Jacobsen Hætta og Mons Aslaksen Somby i Alta, etter å ha vært deres sjelesørger de to årene de satt og ventet på at dødsdommen skulle fullbyrdes. Hvoslef ble oppnevnt til sjelesørger for de to dødsdømte og fulgte dem til skafottet, men ville ikke tilsi dem syndenes forlatelse.
I 1857 ble Hvoslef styrer av lærerseminaret i Tromsø, i 1861 ble han stiftsprost samme sted.


=== Biskop ===
Hvoslev car så biskop i Tromsø stift 1868−1876. Av helsemessige årsaker søkte han seg sørover noen år, og ble da sokneprest i Frogner i Lier 1876-1881. Deretter ble han på nytt biskop, i Bergenhus stift 1881–1898
Som biskop sto han for innvielsen av flere kirker:

Kong Oscar IIs kapell i 1869 
Førde kirke i 1885 
Hålandsdal kirke i 1890 
Onarheim kirke i 1893


== Utmerkelser og æresbevisninger ==
Biskop Hvoslef ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1870. I 1890 ble han forfremmet til kommandør av 1. klasse.Redningsskøyta «Biskop Hvoslef» ble bekostet av Waldemar Hvoslefs sønn, som var skipskaptein. Båten ble kalt opp etter biskopen til minne om giverens far.


== Referanser ==


== Kilder ==
Nellejet Zorgdrager. De rettferdiges strid : Kautokeino 1852 : samisk motstand mot norsk kolonialisme ; oversatt fra nederlandsk av Trond Kirkeby-Garstad. – Nesbru : Vett & viten ; Oslo : i samarbeid med Norsk folkemuseum, 1997. – 558 s. (Samiske samlinger ; B.18, redaktør : Ove Pettersen).


== Eksterne lenker ==
Kyrkjebok Kautokeino 1852, skriven av sokneprest Hvoslef
Artikkel i Dag og Tid nr. 16, 17. april 1997