jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rosamunde Quartett

Rosamunde Quartett er en tysk strykekvartett, grunnlagt i 1992. Medlemmene er Andreas Reiner og Diane Pascal (fiolin), Helmut Nicolai (bratsj) og Anja Lechner (cello). Ensemblets navn henviser til musikken som Franz Schubert komponerte til skuespillet Rosamunde av Helmina von Chézy.
Deres repertoar strekker seg fra Henry Purcell og Joseph Haydn til nyere musikk (Thomas Larcher, Tigran Mansurjan) og verdensmusikk (Dino Saluzzi). En innspilling av komponisten Valentin Silvestrovs verker ble i 2003 nominert til en Grammy.
Kvartetten ble kjent for et bredere publikum gjennom ARD-produksjonen Mit dem Rosamunde Quartett unterwegs.


== Diskografi ==
Tigran Mansurjan – Streichquartette, 2005 ECM Records
"leggiero, pesante" (Grammy-nominering 2003), ECM New Series 1776
Joseph Haydn: SEVEN WORDS – die 7 letzten Worte unseres Erlösers am Kreuze, Streichquartett op. 51, ECM New Series 1756
Kultrum, Dino Saluzzi (Bandoneon) & Rosamunde Quartett, ECM New Series 1638
Werke von Webern, Schostakowitsch & Burian, ECM New Series 1629
Werke von Schubert & Goldmark, Berlin Classics 0011112BC
Joseph Haydn: Streichquartette, Lerchenquartett, Reiterquartett, Kaiserquartett, Berlin Classics 0011272BC


== Eksterne lenker ==
Rosamunde-Quartett på klangverwaltung.de
Rosamunde-Quartett på hoertnagel.com
Voksen skoles musikkorps

Voksen skoles musikkorps ble stiftet 24. november 1958 og er et av Oslos største korps. Korpset består av ca. 120 musikanter som danner et hovedkorps, et juniorkorps og et aspirantkorps. Voksen skole stod ferdig til skolestart høsten 1958 og innviet 18. august 1958. Samme høst ble også Voksen skoles musikkorps stiftet.Det rekrutteres musikanter fra Voksen skole og Bogstad skole. Hovedkorpset dirigeres av Petter Langfeldt Carlsen, mens aspirant- og juniorkorpset dirigeres av Maja Bjørhei.
Voksen skoles musikkorps deltar årlig i Distriktmesterskapet for skolekorps (NMF Øst) og Norgesmesterskapet for skolekorps. I 2022 kom korpset på 2. plass i 1. divisjon i NM for skolekorps, janitsjar. 


== Dirigenter ==


==== Tidligere ====
Morten Sanner
Espen Runar Hammer
Trond Brenne


==== Nåværende (2022) ====
Petter Langfeldt Carlsen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Korpsets hjemmeside
Dead End Dreaming (album)

Dead End Dreaming er det femte albumet fra det tyske bandet End of Green. 
Albumet ble utgitt av Silverdust Records  22. august 2005. Det er det mest vellykkede og var det første albumet som fikk bandet inn på hit-listene.


== Sporliste ==
«No Coming Home» – 4:17
«Dead End Hero» – 3:30
«Speed My Drug» – 4:07
«Cure My Pain» – 5:46
«Weakness» – 4:11
«Sad Song» – 5:02
«So Many Voices» – 3:42
«Sick One» – 4:53
«She's Wild» – 4:57
«Drink Myself to Sleep» – 5:22
«Farewell (The Song of Agony)» – 5:40
«All About Nothing» – 6:42Produsert av Alexander Krull i Mastersound Studio, Stuttgart


== Eksterne lenker ==
(en) Dead End Dreaming på Discogs 
(en) Dead End Dreaming på MusicBrainz
Konfeksjon

Konfeksjon er klær som produseres i «serier av samme modell, laget i forskjellige størrelser.» Konfeksjon blir masseprodusert i fabrikker, og har blitt utbredt samtidig med utviklingen av symaskinen. Konfeksjon står i motsetning til skreddersydde klær.
En utbredt Nordlandshandel fra indre Romsdal var årsak til at konfeksjonsindustrien blomstret i Norge tidlig på 1900-tallet. Isfjorden er kalt konfeksjonsindustrien vugge i Norge og huser Konfeksjonsmuseet .


== Referanser ==
Symploke

Symploke (av gr. symploke, også complexio [latin], «sammenfletning») er en talefigur, hvor samme ord gjentas flere ganger innenfor i samme utsagn eller setning.
Som retorisk eller stilistisk virkemiddel finnes symploken blant annet anvendt av den danske dikteren Paludan-Müller:

Som Troskab byder den: vær fast, vær tro! 'Tro' i dit Kald, og mod din Længsel 'tro'!

Et ord eller utsagn kan også brukes suksessivt ved begynnelsen av to eller flere setninger, og et annet ord eller setningsledd suksessivt på slutten av den samme. Denne bruken viser således til en kombinasjon av anafor og epifor.

Når det er snakk om hat, 'la oss stå opp og tale imot det'. Når det er snakk om vold, 'la oss stå opp og tale imot det.'


== Se også ==
Anafor
Epanastrofe
Epifor


== Litteratur ==
Herbert Weir Smyth: Greek Grammar. Cambridge MA: Harvard University Press 1920. ISBN 0-674-36250-0.
Asbjørn Aarnes: Litterært leksikon. Begreper og betegnelser. Teori – Kritikk – Historie. 3. utvidede og reviderte utgave. Oslo 1977 ISBN 82-518-0541-4
Sense

Sense Communications ASA  var et mobiltelefoniselskap med over 200 000 mobiltelefonikunder i Norge. Selskapet ble etablert av Reitangruppen på slutten av 1990-tallet og hadde hovedkontor i Oslo. Selskapet ble solgt til Chess Communication AS våren 2005. Virksomheten flyttet til Bergen og ble i 2006 innlemmet i Chess (avviklet i 2018).
Selskapet var på begynnelsen av milleniet det raskest voksende mobilselskapet i Norge og hadde blant annet distrubusjonsavtale med Narvesen. Sense leverte produkter med både  forhåndsbetalt (kontantkort) og etterskuddsfakturert abonnement.
Rialto

Rialto (av rivo alto eller rivoaltus «den høye bredden») er et område i bydelen San Polo i Venezia i Italia, og er særlig kjent for sitt torg og Rialtobroen.
Området ble bebygget på 800-tallet på et lite område mellom en rekke små øyer på begge sider av den daværende Rio Businiacus. Etter utgravinger og utfyllinger ble elven til Canal Grande og området ble Rialto og dette var bare området på den venstre bredden av den tidligere elven, da kanalen. Utbygging skjøt særlig fart etter at dogen Agnello Participazio etablerte seg her og gjorde dette området til en sentral del av byen, med det første dogepalasset.
Rialto ble et enda mer sentralt område i 1097, da byens torg og markedssalg ble flyttet hit og i det følgende århundre ble det i 1181 satt opp en flytebro over Canal Grande for å lette adkomsten til området for flere. Denne ble først erstattet av en trebro i 1250, som også ble utviklet med hevebro i midten for å kunne slippe igjennom større fartøyer. Utover på 1200-tallet ble det også bygget butikker på begge sider av broen. Dagens steinbro er fra 1591.
Etter hvert som markedshandelen økte, både som detaljist- og grossistmarked og det ble bygget større varehus, særlig det kjente Fondaco dei Tedeschi («tyskernes vertshus») første bygning fra 1228, dagens bygning fra 1505/1508. Det var omsetning av luksusvarer, men også banker og forsikringsbyråer som etablerte seg i området, sammen med byens skattemyndigheter. Også byens slaktehus lå i Rialto.
De fleste av bygningene i Rialto ble ødelagt av en bybrann i 1514, den eneste som klarte seg fullstendig var San Giacomo di Rialto, mens de øvrige måtte gradvis gjenoppbygges.
Området er fortsatt et travel marked, med det daglige Erberia frukt- og grønnsaksmarked og fiskemarkedet Campo della Pescheria.
Rialto opptrer flere steder i litteraturen, særlig kjent fra William Shakespeares Kjøpmannen i Venedig (første akt, tredje scene) og i Elizabeth Barrett Brownings Sonnets from the Portuguese (Sonnet nr 19).


== Eksterne lenker ==
Satellittbilde fra Google Maps (av venstre bredde av Canal Grande med broen)
Fortjenstordenen (Pakistan)

Fortjenstordenen (urdu: Nishan-i-Khidmat) er en pakistansk orden. Den ble innstiftet 19. mars 1957 til belønning av sivile fortjenester av Pakistan. Den rangerer som den sjette og siste av Pakistans ordener.


== Inndeling ==
Ved innstiftelsen fikk Fortjenstordenen to grader. Antallet ble i 1960 utvidet til fire. Etter dette har Fortjenstordenen gradene:

Ordenen for fortjenester (Nishan-i-Khidmat, forkortet N.K.)
Halvmånen for fortjenester (Hilal-i-Khidmat, forkortet H.K.)
Stjernen for fortjenester (Sitara-i-Khidmat, forkortet S.K.)
Medaljen for fortjenester (Tamgha-i-Khidmat, forkortet T.K.)


== Insignier ==
Ordenstegnene for Fortjenstordenen er endret en rekke ganger. Siden 1986 består ordenstegnet av en sølvstjerne med ni større tagger, som hver er en samling av fem mindre stråler. Stjernen har seks stråler i grønn emalje og tre i svart. Midtmedaljongen består av en laurbærkrans der ordensgraden er innskrevet. Ordensstjernen er en større utgave av ordenstegnet, men har i tillegg halvmåne og stjerne mellom de emaljerte strålene. Ordensbåndet er svart, hvitt og svart, med en smalere grønn stripe i midten.


== Tildeling ==
Fortjenstordenen tildeles i hovedsak sivile til belønning av innsats for staten Pakistan. Også utlendinger kan tildeles ordenen. Innehavere av Fortjenstordenen har rett til å sette initialer tilsvarende graden de er utnevnt til bak sitt etternavn


== Norske innehavere ==
Khalid Salimi ble i 2005 utnevnt til Fortjenstordenens tredje klasse, Sitara-e-Khidmat.


== Litteratur ==
(en) «Pakistan» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1448.
(en) «Pakistan» i Robert Werlich: Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 334.
Gisors

Gisors er en kommune i departementet Eure i regionen Normandie nord i Frankrike. Gisors ligger 62.9 km nordvest fra Paris’ sentrum. Sammen med nabokommunene Trie-Château og Trie-la-Ville danner det et urbant område som består av 12 669 innbyggere (pr. 1999). I gallisk-romersk tid bar byen navnet Gisoritum.


== Geografi ==
Gisors ligger i den normanniske regionen Vexin, på grensen mot franske Vexin, hvor elvene Epte, Troesne og Réveillon løper sammen.


== Transport ==
Gisors er tilknyttet stasjonen Gisors – Embranchement på jernbanenettet Transilien Paris – Saint-Lazare, forstadsjernbanen og de regionale jernbanetog.


== Historie ==
På grunn av byens strategiske beliggenhet på grensen mellom hertugdømmet Normandie og kongeriket Frankrike begynte byen å vokse fra 1066. Også på grunn av sin plassering har byen spilt en stor rolle som vertssted for signering av flere fredstraktater mellom Frankrike og England på 1100-tallet: 1113, 1180 og 1188. Den 13. januar 1188 bestemte Filip II August, Henrik II av England og greven av Flandern å skille soldatene etter farge. Korsets gull, den røde farge ble gitt til Frankrike, sølv (hvit) til England og grønn ble flamsk. Den 28. september 1198 var det et slag mellom kong Rikard Løvehjerte av England og den franske kong Filip II August på et felt mellom Gisors og Courcelles.
Gisors ble et økonomisk og kommersielt sentrum på 1100- og 1200-tallet. Filip II August erobret byen tidlig på 1200-tallet, og opprettet en festning med domstol og fengsel. På samme tid kommer det også en infrastruktur med vaskeri, sykehus og en ny kirke.
I 1742 ble Gisors et hertugdømme, og den 4. september 1792 ble hertugen av La Rochefoucauld. Han var det eneste offeret for septembermassakrene i byen. På 1800-tallet kom industrialiseringen til byen og jernbanen mellom Paris og Dieppe. Under den andre verdenskrig ble byen ødelagt.
Byen fungerer som ramme for en roman av Guy de Maupassant: Le rosier de Madame Husson (1887), som senere ble tilrettelagt for operaen Albert Herring av Benjamin Britten, og for fire filminnspillinger.


== Steder og monumenter ==
Château de Gisors, bygget på 1000-tallet
Sognekirken Saint-Gervais-Saint-Protais er framstående monument som blander gotisk og renessansearkitektur


== Kjente personer fra Gisors ==
Julien de Guersau, dikter fra 1500-tallet
Nicolas Ingouet, poet


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Gisors


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gisors – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gisors – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Festningen i Gisors 
Gazetteer Entry
Kråkstad skole

Kråkstad skole ligger i Kråkstad, Ski kommune. Den første faste skolen i Kråkstad kom i 1864. Senere er skolen flyttet og det første bygget i den nåværende bygningsmassen, som utgjør Kråkstad skole, sto klar i 1911.
Skolen er en barne- og ungdomsskole og har ca. 350 elever fordelt på Skotbu barnehage og skole (1.-4.) og Kråkstad (1.-10.).
Giovanni I Participazio

Giovanni I Participazio (eller Particiaco) (død 837) var den tolvte tradisjonelle doge av Republikken Venezia, eller den tiende som er dokumentert. Han overtok som doge etter broren Giustiniano Participazios død i 829 og til han ble avsatt i 836. 
Faren Agnello hadde utnevnt ham som med-doge mens broren Giustiniano var i Konstantinopel. Da Giustiniano kom tilbake ble Agnello avsatt og Giovanni, som var en del av den pro-frankiske fraksjonen, ble sendt i eksil tilo Zara. Giovanni ble kalt tilbake av broren i 829 og utnevnt til etterfølger. Han ble valgt til ny doge etter brorens død og vider4eførte brorens arbeid med å bygge den nye kirken som skulle romme levningene etter evangelisten Markus som var byens nye skytshelgen. Han regjeringsperiode var imidlertid preget av interne og eksterne problemer og krangler. 
Det første store problemet som han ble møtt med, var tilbakekomsten av den tidligere dogen Obelerio degli Antenori etter at han hadde vært i eksil i Konstantinopel i 20 år og han krevde å få doge-verdigheten tilbake. Obelerio ble imidlertid drept og hans hode ble lagt til offentlig skue. 
Et opprør i Venezia satte en av tribunene, Caroso, på tronen som doge i mindre enn seks måneder, mens Giovanni, som ble overrasket over at opprøret fikk støtte fra sentrale familiemedlemmer, søkte tilflukt hos Lothar I av Det tysk-romerske rike. Snart hadde hans støttespillere fjernet Caroso og blindet ham og sendt bud til Giovanni om å komme tilbake til Venezia. Hans diktatoriske styre provoserte imidlertid mange av aristokratene og de avsatte ham i et kupp i 836. Han ble deretter plassert i en kirke i Grado og døde året etter. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Norwich, John Julius: A History of Venice. Alfred A. Knopf: New York, 1982.
Janus Kamban

Janus Kamban (født 10. september 1913 i Tórshavn, død 2. mai 2009 i Tórshavn) var en færøysk billedhugger og grafiker. Han regnes blant øygruppens fremste billedkunstnere.

Som de fleste andre færøyske billedkunstnere i sin generasjon reiste Kamban til København, hvor han 1932-35 og 1938-40 var elev på kunstakademiets Billedhuggerskole hos professor Einar Utzon-Frank. Etter 2. verdenskrig vendte Janus Kamban tilbake til Tórshavn, hvor han hadde en aktiv rolle i det øyenes kunstmiljø, blant annet som leder av Listaskálin (Kunstforeningens utstillingsbygning) 1969-78. 
Janus Kambans skulpturer er preget av en forenklet naturalisme, med en rolig personskildring. Hans arbeider finnes på en lang rekke offentlige plasser og bygg rundt omkring på Færøyene. I Listasavn Føroya finnes Sau med to lam 1955 og Fire hvaler 1986, i tillegg til byster av forfatteren H.A. Djurhuus 1936 og av Vensil á Velbastað 1951. Andre hovedverk er Morsmålet 1948, utført i basalt ved Færøyenes landsbibliotek i Tórshavn, og figurgruppen Færøysk dans 1956, i bronse, i Føroya Banki.  
I grafikken, som ofte er linoleumssnitt i flere farger, er havet, sjøfuglene og livet ved stranden et hovedtema.  
Janus Kamban har blitt tildelt en rekke priser og utmerkelser for sin kunst, og har deltatt i utallige utstillinger av færøysk billedkunst bl.a. i København, Bergen, Helsingfors og Orknøyene. I 1993 arrangerte Færøyenes kunstmuseum en stor retrospektiv utstilling av Kambans skulpturer og grafikk i anledning kunstnerens 80 års fødselsdag. I 1995 utga kunstmuseet en bok om Janus Kambans liv og verk, skrevet av forfatteren og kunstkritikeren Gunnar Hoydal med fotografier av Ole Wich og Ole Jensen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Janus Kamban – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Janus Kamban – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Art.fo Færøyenes kunstmuseum om Kamban
Wichgrafik.dk Fotos af Kambans verk
Epanastrofe

Epanastrofe (av gr. ἐπαναστροφή, «viderevende») er en retorisk og stilistisk talefigur, som benyttes innenfor verselæren. Dette er et virkemiddel, hvor samme ord gjentas først og sist i samme utsagn eller setning.
Vanligvis er ikke setninger som så å si biter seg selv i halen noe tegn på skrivekunst. Som et mer kunstferdig, strofeteknisk alternativ til epanastrofen forekommer derimot Anadiplosen.


== Se også ==
Anafor
Epifor
Symploke


== Litteratur ==
Asbjørn Aarnes: Litterært leksikon. Begreper og betegnelser. Teori – Kritikk – Historie. 3. utvidede og reviderte utgave. Oslo 1977 ISBN 82-518-0541-4
Kristian Tangen

Kristian Tangen (født 7. desember 1975) er en norsk fagforeningsperson.  
Tangen har fagbrev som omsorgsarbeider fra 1997. Han arbeidet i hjemmetjenesten i Trondheim kommune fram til 2002, da han startet i ei prosjektstilling i LO. I perioden 2003–07 var han leder i Fagforbundet Ung. Etter ett års virke som rådgiver i Fagforbundets organisasjonsavdeling blei han i 2008 tilsatt som distriktssekretær i LO Sør-Trøndelag.På LO-kongressen i 2009 blei han så valgt inn i den daglige ledelsen i Landsorganisasjonen i Norge som LO-sekretær. Han var også møtende varamedlem til LO-sekretariatet. Han var styreleder i AKAN – Arbeidslivets kompetansesenter for rus- og avhengighetsproblematikk, Arbeiderbevegelsens Folkehøgskole Ringsaker, og Framfylkingen, LOs barne- og familieorganisasjon. Før LO-kongressen i 2013 varslet Tangen at han ikke ønsket gjenvalg. Han ville prioritere familien i Trondheim og gikk da tilbake til jobben som distriktssekretær i LO Sør-Trøndelag.
I 2018 ble LOs distriktskontorer i Trøndelag slått sammen og han ble da regionleder ved kontoret. Tangen har flere styreverv. Han har studert masterprogram i organisasjon og ledelse ved NTNU. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tangens blogg
Mark Leckey

Mark Leckey (født 1964 i Birkenhead, Wirral i England) er en engelsk kunstner som først og fremst arbeider med videokunst.
Et av Leckeys mest kjente verk er Fiorucci Made Me Hardcore, en film som bygger på arkivmateriale fra de britiske northern soul- og rave-scenene på 1970-, 80- og 90-talen.
I 1990 stilte Leckey ut sammen med Damien Hirst på Institue of Contemporary Arts. Leckey har også deltatt i Manifesta 5 (2004) og Tate Triennal (2006).
I 2008 ble Leckey tildelt Turnerprisen.


== Referanser ==
Obelerio degli Antenori

Obelerio degli Antenori, også kalt Antenoreo var den niende tradisjonelle doge av Republikken Venezia, eller den syvende som er dokumentert.
Allerede mens han var en tribun under dogen Giovanni Galbaio, flyktet han og andre pro-frankiske ledere til Treviso. Her ble han valgt til deres leder og han tok dem tilbake til Venezia og Obelerio ble valgt til doge da Galbaio flyktet ved dere ankomst.
Umiddelbart etter at han var valgt til doge, utnevnte han broren Beato som sin nærmeste medhjelper. Fraksjonsstridigheter og indre uenighet, tvang ham til å søke støtte hos patriarken i Grado. Etter å ha innhentet støtte ved hoffet til Karl den store i Aachen, vendte han tilbake til Venezia og tilbød frankisk støtte om han ble gjeninnsatt som doge. Første juledag 805 erklærte Obelerio sin støtte til Karl den store ved hoffet i Aachen.
Dette utløste en krig med Det bysantinske riket. I 809 ble den frankiske flåten i Comacchio angrepet, men angrepet var mislykket. Obelerios støtte var imidlertid borte og etter kamphandlinger ble Agnello Participazio valgt til ny doge.
Obelerio tilbrakt deretter de to neste tiår i Konstantinopel, men vendte tilbake i et mislykket forsøk på å ta tilbake makten i 832, etter at dogen Giustiniano Participazio var død. Men den nye dogen, Giustinianos bror Giovanni I Participazio slo hardt ned opprøret og drepte  Obelerio. Hans hode ble stilt til offentlig skue på markedet i Venezia.


== Kilder ==
Norwich, John Julius: A History of Venice. Alfred A. Knopf: New York, 1982.
Clarendon Palace

Clarendon Palace var en borg og kongelig residens i middelalderen, men består i dag av ruiner. Ruinene ligger i nærheten av Salisbury i Wiltshire i England. 


== Riksforsamlingene i Clarendon ==
Stedet har historisk betydning ved to riksforsamlinger som ble holdt der i kong Henrik II av Englands tid som regent. På den ene av «Konstitusjonene i Clarendon», i 1164, ble et sett på 16 lovgivende prosedyrer fastsatt. De representerte et forsøk på begrense de geistliges privilegier og kirkens makt. Den andre riksforsamlingen skjedde i 1166 hvor en annen betydningsfull reform ble innført, Assize av Clarendon. Denne hadde konsekvenser for det engelske rettsvesen, særlig ved etablering av jury og avskaffelse av tidligere bevisførsel som ed og tvekamp. 


== Romersk tid ==
Det finnes bevis for at romerne benyttet skogen i Clarendon jevnlig. En romersk veg knyttes til Old Sarum og til et britisk bygdeborg fra jernalderen som passerer øst-vest rundt 3,2 km nord for skogen i Clarendon.


== Kongsbolig og slott ==
Både Henrik II og Henrik III investerte tungt i eiendommen og omgjorde stedet til kongebolig og slott. På sitt ypperste besto slottet av flere bygninger som omga en sentral borggård med en mindre mur på innsiden. Slottet dekket bortimot 20 000 m2 og hadde også et hageanlegg i terrasser.
I 1453 hadde bruken av slottet avtatt da etterfølgende monarker tilbrakte mer tid i London. I 1574 ble bygningene beskrevet som en enkel jakthytte.
I 1649 resulterte henrettelsen av Karl I til at Clarendon Palace ble konfiskert av parlamentet. Slottet ble forlatt og forfalt og på 1700-tallet ble restene brukt som enkle bygninger for en bondegård.
Alt som nå er bevart på en bakkehøyde er den ene veggen av Den store hallen. En teglflisovn som ble oppdaget på stedet av arkeologer er rekonstruert og finnes nå i British Museum.


== Eksterne lenker ==
Clarendon Palace
Wiltshire and Swindon Sites and Monument Record Information
Reel

Reel er en keltisk folkedans. Navnet kommer av angelsaksisk hreol, å snurre rundt. Rytmen det danses til går i livlig 4/4-takt. Den ble vanlig på 1500-tallet i Skottland, Irland og deler av England. Opprinnelig ble den kun danset av menn. Dansen er beslektet med norsk lausdans.
Felelåtene («fiddle tunes») som brukes til reel er kanskje den vanligste formen for britisk folkemusikk. Disse er vanlige i Irland, Skottland, England, Canada og USA. Flere gamle reels har blitt vevd inn i bluegrass. I Irland spilles låtene i raskt tempo og virtuost, mens i Skottland og USA spilles det enklere og i langsomt tempo.
Morton Feldman

Morton Feldman (1926–1987) var en amerikanisk komponist og en pioner innen aleatorisk musikk og musikk som krever improvisasjon. Musikken hans karakteriseres av stillhet, langsomhet og ofte av en ekstrem lang varighet, spesielt i senere verk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Morton Feldman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Morton Feldman på Internet Movie Database 
(en) Morton Feldman hos Internet Broadway Database 
(en) Morton Feldman på Discogs 
(en) Morton Feldman på MusicBrainz 
(en) Morton Feldman på Spotify 
(en) Morton Feldman på Songkick 
(en) Morton Feldman på Last.fm 
(en) Morton Feldman på Last.fm 
(en) Morton Feldman på AllMusic 
Tre stykker av Morton Feldman (Real Player)
Næringsutvikling i Sør

Næringsutvikling i Sør (NUIS) er en privat hjelpeorganisasjon som samler inn penger fra givere i Norge til å utvikle næringsliv i land i Sør.
Ett sentralt grep for å få vekst i et lands økonomi er å gi foretaksomme, kvinner og menn, muligheter til å starte egne småbedrifter. Organisasjonen  ble etablert høsten 2007. Hovedvirksomheten er i Den demokratiske republikken Kongo/Kinshasa. NUIS bidrar med såkornkapital og kompetanseoverføring i land i Sør. Virksomheten drives utfra Norge. NUIS er partner i Norges Nord-Sør portal.


== Eksterne lenker ==
NUIS – Næringsutvikling i Sørs hjemmeside
GLOBAL – Norges Nord-Sør portal