jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sonia Bisset

Sonia Bisset (født 1. april 1971 i Santiago de Cuba) er en cubansk friidrettsutøver som konkurrerer i spydkast.
Bissets første internasjonale mesterskapsfinale var VM 1997 i Athen da hun endte på sjetteplass. Samme resultat ble det i VM 1999. Hun deltok også i OL 2000 i Sydney, der hennes kast på 63,26 holdt til en femteplass.
Hennes største suksess ble VM 2001 i Edmonton da hun kom på tredjeplass med et kast på 64,69. I VM 2003 ble hun seks, denne gangen med et kast på 60,17.
I OL 2004 i Athen ble hun nummer fem med et kast på 63,54. I VM 2005 ble hun nummer sju og i VM 2007 nummer seks.


== Personlig rekord ==
Spydkast – 67,67


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sonia Bisset – Olympedia 
(en) Sonia Bisset – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sonia Bisset – World Athletics 
(en) Sonia Bisset – Track and Field Statistics
Silvia Costa

Silvia Costa (født 4. mai 1964) er en cubansk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte i høydehopp.
Costas deltok i VM 1983 i Helsingfors og ble nummer 10 med et hopp på 1,84 meter. I det første innendørs-VM 1985 tok hun delt bronsemedalje med et hopp på 1,90.
I VM 1987 ble hun nummer fire etter å ha gått over 1,96. Under et stevne i 1989 gikk hun over 2,04 meter, et resultat som er hennes personlige rekord.
I VM 1993 i Stuttgart tok hun sølv ved å hoppe 1,97. Costas siste internasjonale mesterskap var VM 1995 i Göteborg der hun ikke greide å kvalifisere seg til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Silvia Costa – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Silvia Costa – Olympics.com 
(en) Silvia Costa – Olympic.org 
(en) Silvia Costa – Olympedia 
(en) Silvia Costa – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Silvia Costa – World Athletics 
(en) Silvia Costa – Track and Field Statistics 
(en) Silvia Costa – TheSports.org
Aliecer Urrutia

Alieser Urrutia (født 22. september 1974) er en cubansk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte i tresteg.
Urrutia deltok i to internasjonale mesterskap og tok medalje begge gangene. I innendørs-VM 1997 tok han sølv bak landsmannen Yoel García med et hopp på 17,27. Senere samme år deltok han i VM i Athen der han tok bronse etter å ha hoppet 17,64. Her ble han slått av Yoelbi Quesada og Jonathan Edwards.


== Personlig rekord ==
Tresteg – 17,70 m (17,83 innendørs)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aliecer Urrutia – Olympedia 
(en) Aliecer Urrutia – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aliecer Urrutia – World Athletics
Alexis Copello

Alexis Copello (født 12. august 1985) er en cubansk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg. Siden 30. mars 2017 har han representert Aserbajdsjan. Hans fremste internasjonale meritter er bronse fra VM i friidrett 2009 og tre andreplasser sammenlagt i Diamond League, sist gang i 2016.


== Karriere ==
Copello kom på andreplass i tresteg i ALBA-lekene 2005, én cm bak sin landsmann Osniel Tosca. I Sentralamerikanske og karibiske leker 2006 fikk han sølv i tresteg, og i CACAC-mesterskapet 2008 (Central American and Caribbean Athletic Confederation) fikk han bronse.
Copello deltok i OL 2008 i Beijing, men ble utslått i kvalifiseringen. I 2009 vant han gull i Det sentralamerikanske og karibiske mesterskapet i friidrett (Campeonato CAC Atletismo), med ny mesterskapsrekord på 17,33 meter. Under VM 2009 hoppet han 17,36, og dette holdt til bronsemedalje.
Året etter fikk han sølv i Verdenscupen i friidrett 2010 i Split, bak Marian Oprea, og i VM i friidrett 2011 fikk han fjerdeplass, med 17,47 meter. I Det iberoamerikanske mesterskapet i friidrett 2010 vant han tresteg, med ny mesterskapsrekord på 17,28.
Han fikk sølv i Diamond League både i 2010 og 2011, og han fikk gull i Panamerikanske leker 2011.
I 2012 fikk han syvendeplass i VM i friidrett innendørs 2012 i Istanbul.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexis Copello – Olympics.com 
(en) Alexis Copello – Olympic.org 
(en) Alexis Copello – Olympedia 
(en) Alexis Copello – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alexis Copello – World Athletics 
(en) Alexis Copello – Diamond League 
(en) Alexis Copello – Track and Field Statistics 
(en) Profil hos Tilastopaja Oy (arkivert)
3+ (TV-kanal 1996)

3+ var en reklamefinansiert norsk riksdekkende TV-kanal som eksisterte noen måneder i 1996. Kanalen startet sine sendinger den 1. juli 1996 og opphørte allerede den 1. oktober samme år. 3+ ble skapt som en konsekvens av en sammenslåing av de tre kanalene TV6 Norge, ZTV Norge og Sportskanalen. Den hadde meget lave seertall og ble derfor avviklet etter tre måneders drift. 
Morten Støvre var daglig leder for kanalen. Den hadde 38 ansatte.


== Konsept/innhold ==
Kanalen kjørte ungdommelig med ZTV på ettermiddag og tidlig kveld. Deretter var det bred underholdning med innkjøpte talk show som The Late Show with David Letterman og Ricki Lake. I helgene viste kanalen sport.3+ (og TV6) sendt 270 episoder av det amerikanske talkshowet til Ricki Lake. Programmet var 3+ mest sette program og da kanalen ble nedlagt ble programmet flyttet over til TV3.Kanalen sendte også mange program i reprise. Noe som forøvrig kom til yttrykk hos Dagbladets TV-anmelder da kanalen viste filmen Bruce Lee Fights Back flere ganger over kort tid. «...vist utallige ganger på denne kanalen. Er det ikke snart på tide å kjøpe inn en ny film?», skrev TV-anmelderen.


== Søsterkanaler ==
De danske kanalene ZTV Danmark, TV6 Danmark og Sportskanalen gjennomgikk en tilsvarende prosess i 1996 og ble til TV3+.


== Seertall og dekningsgrad ==
Kanalen hadde like etter lanseringen en dekningsgrad på 27% (ca. 1 million potensielle seere).Ricki Lake var kanalens meste populære program med opp til 18 000 seere. Egenproduserte programmer fra ZTV-redaksjonen ble sett av rundt 5000 personer. Blant annet POP TV Live.En måling utført i september viste at kanalen hadde mindre enn 10 000 seere på 80 prosent av programmene.


== Avvikling ==
Den 1. oktober avviklet kanalen sine sendinger med øyeblikkelig virkning. Kanalen hadde da slitt med svært lave seertall og tilsvarende dårlig økonomi. Styret Modern Times Group, som stod bak 3+, mente i tillegg at den forsterkede konkurransen etter at NRK2 kom på luften og det faktum at kanalen ikke oppnådde noen avtale om videresending via Norsk Lokal TVs stasjoner, var medvirkende til at kanalen måtte legges ned. Kalle Lisberg i TV3 opplyste i tillegg at driftsunderskuddet for 3+ var på vel 30 millioner kroner. Både ledelsen og medarbeiderne i kanalen gav distribusjonen skylden for at kanalens avvikling. Kanalen valgte å satse på digital distribusjon og ifølge kanalsjefen var det noe som var litt forut for sin tid. På grunn av dette kunne bare 28 prosent kunne få kanalen inn i stua si og dermed sviktet annonsørene.


== Personer i kanalen ==
Morten Støvre, daglig leder for kanalen.
Janne Formoe, programleder for ZTV-redaksjonen.


== Referanser ==
Trakégjelle

Trakégjeller finnes hos enkelte vannlevende organismer og er en del av åndedrett til en rekke laverestående dyr. De ligner lite på gjeller slik vi finner hos fisker. Trakégjeller er utvekster, vanligvis bladformet, tynne, ofte med et lett synlig trakésystem (årenett). De kan også være trådformet, som en enkelttråd, eller mer duskformet. 
Navnets første del, traké kommer av gresk τραχεία, trakheia, som kan oversettes «luftrør». Trakégjellene er i forbindelse med trakéene, som er et nett av tynne rør, såkalte trakérør. Trakéer finnes hos laverestående dyr, som blant annet insekter og edderkoppdyr. Felles for dyr som har trakéer er at de ikke har en lunge eller gjeller hvor kroppen kan ta opp oksygen. Trakéene forsørger alle kroppens celler direkte med atmosfærens oksygen.
Trakégjeller finnes hos laverestående dyr som lever i vann i larvestadiene, blant annet som hos vannymfer, døgnfluer og steinfluer. Voksne dyr (imago), som lever i vann slik som vannkalver har ikke trakégjeller og må opp til vannoverflaten med jevne mellomrom for å hente luft.
Peltoperlidae

Peltoperlidae er en av familiegruppene av steinfluer. De er tilknyttet et liv i vann som nymfer (larve), de voksne tar ikke til seg føde og lever ikke så lenge. Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe.


== Utseende ==
Nymfene til denne familien er meget karakteristiske: de tre ryggskjoldene (pronotum, mesonotum og metanotum) er sterkt bladaktig utvidet mot sidene og dekker mesteparten av hodet, beina og roten av bakkroppen. Hodet er bredt og avrundet, med små fasettøyne. Antennene er tynne og omtrent så lange som hode + thorax (inkludert det utvidete metanotum). Bakkroppen er kort og kjegleformet, haletrådene er omtrent så lange som den delen av bakkroppen som er synlig ovenfra. De har pølseformede gjeller på undersiden av thorax ved roten av hvert bein, men disse sitter ikke i knipper.
De voksne insektene er gjerne gulaktige på farge og har forholdsvis lite hode og pronotum, store vinger. De to haletrådene er ganske korte, omtrent så lange som de tre bakerste bakkroppsleddene eller enda kortere.


== Levevis ==
Nymfene lever i elver og bekker med rikelig med sedimenter på bunnen. De kryper rundt mellom døde blader og andre planterester som har samlet seg mellom steiner eller i bakevjer, og spiser av disse. Utviklingen tar ett til to år. De er svært vare for miljøforandringer. De voksne steinfluene flyr sent på våren eller tidlig på sommeren.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen steinfluer, Plecoptera
Underordenen Arctoperlaria
Gruppen Systellognatha
Overfamilien Pteronarcyoidea
Familien Peltoperlidae
Underfamilien Microperlinae
Slekten Microperla Chu, 1928
Underfamilien Peltoperlinae
Slekten Cryptoperla Needham, 1909 – ca. 20 arter, Asia
Slekten Peltoperla – 2 arter, østlige Nord-Amerika
Slekten Peltoperlopsis – Asia
Slekten Peltopteryx Stark, 1989
Slekten Sierraperla – én art, sørvestlige Nord-Amerika
Slekten Soliperla – 6 arter, nordvestlige Nord-Amerika
Slekten Tallaperla – 6 arter, østlige Nord-Amerika
Slekten Viehoperla – én art, østlige Nord-Amerika
Slekten Yoraperla Ricker, 1952 – 2 arter i vestlige Nord-Amerika, også i Asia


== Kilder ==
Sømme, Laurits 2001. Insekter. (Original: McGavin, George C. 2000. Insects, spiders and other terrestical arthropods.) N. W. Damm & Søn AS. ISBN 82-512-0601-4


== Eksterne lenker ==
(en) Peltoperlidae i Encyclopedia of Life 
(en) Peltoperlidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Peltoperlidae hos ITIS 
(en) Peltoperlidae hos NCBI 
(en) Kategori:Peltoperlidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Peltoperlidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
The Tree of Life – Peltoperlidae (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Billedgalleri over nordamerikanske arter
Yunaika Crawford

Yunaika Crawford (født 2. november 1982) er en cubansk friidrettsutøver som konkurrerer i sleggekast.
Crawfords første internasjonale seniormesterskap var VM 2003, der hun ble utslått i kvalifiseringen.
Under OL 2004 i Athen tok hun bronse etter et kast på 73,16, som også var ny personlig rekord. I VM 2005 ble hun slått ut allerede i kvalifiseringen. Under VM 2007 gikk hun videre til finalen, men endte der på tolvteplass med et kast på 67,56 .
Hun deltok også i OL 2008 i Beijing, men kvalifiserte seg ikke til finaleomgangen.


== Personlig rekord ==
Slegge – 73,16


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yunaika Crawford – Olympics.com 
(en) Yunaika Crawford – Olympic.org 
(en) Yunaika Crawford – Olympedia 
(en) Yunaika Crawford – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Yunaika Crawford – World Athletics 
(en) Yunaika Crawford – Track and Field Statistics
Zhang Wenkang

Zhang Wenkang (kinesisk: 张文康, pinyin: Zhāng Wénkāng; født 1940 i Nanhui i Shanghai i Kina) var Folkerepublikken Kinas helseminister 1998-2003. Utbruddet av SARS-pandemien ble han ansett å ha håndtert dårlig, og måtte derfor fratre. 
Zhang var en støttespiller til tidligere president Jiang Zemin. 
Etter at han ble avsatt, ble han gitt forskjellige mer seremonielle stillinger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zhang Wenkang hos China Vitae
Atmosfæremotor

En atmosfæremotor er en forbrenningsmotor som utfør arbeid ved at et stempel har atmosfæretrykket på ene sida og undertrykk på den andre sida. Det var Abbé Hautefeuille som i 1678 foreslo en slik motor, mens Christiaan Huygens lagde en  motor, som han demonstrerte i 1680. Samuel Morland eksperimenterte med ei kruttdrevet vanpumpe på 1600-tallet.


== Kruttmotorer ==
I maskina til Huygens var stempelet festa i et tau, som gikk over ei trinse plassert på en påle. Den andre enden av tauet var festa til ei last. Senere motorer av denne typen hadde en bom  som var festa til stempelet i den ene enden og til ei last i den andre enden. Lasta løfta stempelet slik at det stor øverst i sylinderen. På de aller første motorene ble ei kruttladning avfyrt i sylinderen. Trykket av eksplosjonen ble ikke nytta for å utføre arbeid, men ble sluppet ut gjennom en ventil, slik at det etter eksplosjonen var omtrent samme trykk på begge sider av stempelet. Når gassen i sylinderen ble avkjølt, ble volumet av gassen mindre og atmosfæretrykket på toppen av stempelet pressa det ned i sylinderen og løfta lasta i andre enden av tauet/bommen og utførte arbeid. Når det ble sluppet luft inn i sylinderen igjen, ville lasta på andre sida av tauet/bommen løfte stempelet til øvre posisjon igjen, klar for neste kruttladning. At motoren måtte «lades» med ei ny kruttladning mellom hvert arbeidsslag var selvsagt noe tungvint, med disse motorene var å regne som forskningsverktøy og var ikke brukbare til praktisk arbeid.


== Gassmotor ==
De fleste forsøka med motorer med intern forbrenning fra tida før 1869 var atmosfæremotorer.  

I 1820 publiserte W. Cecil  et forslag for en atmosfæremotor med hydrogen som drivstoff.
I 1854 fikk Barsanti og Matteucci patent på en gassdreven atmosfæremotor, som ble satt i drift i 1856.


== Dampmaskiner ==
De første eksperiment med dampmaskiner benyttet også atmorfæretrykket for å utføre arbeid. Denis Papin, som var assistenten til Huygens da han arbeidet med kruttmotoren, var en pioner på dampdreven atmosfæremotor. Fra 1690 og utover utførte han flere eksperiment med atmosfæriske dampmaskiner, som han bl.a. nytta i hjuldamper. Dampmaskinene til Thomas Newcomen og Iwan Iwanowitsch Polsunow nytta også atmosfæretrykket for å utføre arbeid.


== Referanser ==
Ilaparken

Ilaparken brukes også om Iladalen park i Oslo.
Ilaparken er en park omkranset av gatene ved Ilevollen i Ila i Trondheim. I parken finnes det en moderne musikkpaviljong, lekeplass, sitteplasser, ballplass som er islagt om vinteren samt større beplantede områder og store gressarealer. Parken ble for øvrig kåret til Årets grønne park av Norsk Anleggsgartnermesterlag i 1997.Parken ble vedtatt beplantet i 1886 på initiativ fra apoteker Johan Brun etter at den åpne plassen tidligere hadde vært brukt som eksersesplass av borgerbevæpningen inntil denne ble nedlagt i 1882. Parken ble deretter anlagt i 1891, og stod ferdig til arrangementer under byjubileet i 1897.
Under den nordiske fiskeriutstillingen i 1908 ble det bygget en større utsiktspaviljong i parken, men denne ble senere revet. I 1921 ble det bygget en vendesløyfe for Ilalinjen rundt parken, men denne ble nedlagt i 1983. Hva angår utsmykking av parken ble det i 1918 forært en fontenegruppe av brukseier Jacob Digre som var utført av billedhuggeren Wilhelm Rasmussen, mens det i 1983 ble reist en statue på sokkel av kong Sverre utført av Sivert Donali.
Gråkallbanen går for øvrig forbi Ilevollen sammen med flere bussforbindelser med AtB.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 253–254. ISBN 978-82-573-1762-1.
Nynorsk forum

Nynorsk forum er et forum for å samordne og diskutere felles aktivitet for organisasjoner som arbeider med eller for
nynorsk. Nynorsk forum ble stiftet i januar 1997. I 2005 hadde forumet disse medlemmene:

Bondeungdomslaget i Oslo
Dag og Tid
Det Norske Samlaget
Det norske teatret
Ivar Aasen-instituttet
Kringkastingsringen
Landssamanslutninga av nynorskkommunar
Nasjonalt senter for nynorsk i opplæringa
Noregs Mållag
Noregs Ungdomslag
Norsk Barneblad
Norsk Målungdom
Norsk Ordbok
Norsk Plan
Norske Lagsbruk
Nynorsk kultursentrum
Nynorsk mediesenter
Nynorsk pressekontor
Riksfondet for nynorsk presse
Grethe Sønck

Grethe Sønck, opprinnelig Grethe Ingeborg Nielsen Hald (født 16. juli 1929, død 12. februar 2010) var en dansk film-, revyskuespiller og sanger. Hun tok etternavnet Sønck i 1968.


== Filmografi ==
Elefanter på loftet (1960)
Soldaterkammerater på efterårsmanøvre (1961)
Don Olsen kommer til byen (1964)
Der var engang (1966)
Naboerne (1966)
Olsen-banden (1968)
Dage i min fars hus (1968)
Midt i en jazztid (1969)
Revykøbing kalder (1973) revy
Prins Piwi (1974) tegnefilm
Familien Gyldenkål sprænger banken (1976)
Krummerne (1991)
Roser & persille (Tango for tre) (1993)
Olsen-bandens sidste stik (1998)
Krummerne - Så er det jul igen (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grethe Sønck på Internet Movie Database 
(sv) Grethe Sønck i Svensk Filmdatabas 
(da) Grethe Sønck på Filmdatabasen 
(da) Grethe Sønck på danskefilm.dk 
(da) Grethe Sønck på danskfilmogtv.dk 
(da) Grethe Sønck på Scope 
(fr) Grethe Sønck på Allociné 
(en) Grethe Sønck hos The Movie Database 
(da) Grethe Sønck hos danskefilmstemmer.dk 
(en) Grethe Sønck på Discogs 
(en) Grethe Sønck på MusicBrainz 
Hjemmeside for «Hele Danmarks Grethe»
Jason Islands

Jason Islands (spansk: Islas Sebaldes) er en arkipel tilhørende Falklandsøyene, beliggende nordvest for Vest-Falkland. Øyene er ubebodde og består av klipper og tinder, andre er lave og dekket av tuedannende gress («tussack»).

De fem største øyene er:

I tillegg består Jason Islands av en rekke holmer under 1 km².
Jason Islands er et viktig tilholdssted for den nær truede fuglearten brungumpkarakara, med en bestand på om lag 250 hekkende par. Mer tallrike arter er svartbrynalbatross (over 200 000 par), klippehopperpingvin, bøylepingvin, magellanpingvin og sørkjempepetrell.I 1990-årene ble Steeple Island og Grand Jason kjøpt av filantropen Michael Steinhardt i New York, og han donerte dem senere til Wildlife Conservation Society ved Bronx Zoo. Med gaven fulgte 425 000 USD for bygging av en feltstasjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jason Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Jason Islands Britlink
Norsk Shakespeare- og teatertidsskrift

Norsk Shakespeare- og teatertidsskrift er et norsk teatertidsskrift etablert i 1998. Tidsskriftet dekker aktuell scenekunst i Norge og internasjonalt, i form av teaterkritikk, festivalomtaler, intervjuer, bokanmeldelser, essays og teoretiske artikler. Det kommer ut fire ganger i året, har et opplag på 1700, og har siden oppstarten vært redigert av Therese Bjørneboe.Tidsskriftet regnes som ledende på sitt felt i Norden, men har blitt kritisert for tunge og vanskelig tilgjengelig artikler. Det fikk hederlig omtale (2.-plass) i Norsk Tidsskriftforenings kåring av Årets norske tidsskrift i både 2007 og 2008, og i 2012 ble det kåret til Årets norske tidsskrift. I begrunnelsen ble det trukket frem hvordan tidsskriftet «med stor selvfølgelighet» bringer Norge inn som en naturlig del av eureopisk teatertradisjon.


== Historikk ==
Tidsskriftet ble etablert i 1998, og var i flere år knyttet til Det norske Shakespeareselskap. I de første årgangene hadde tidsskriftet et tilsvarende fokus på William Shakespeare, i form av litterære analyser/essays, teateranmeldelser med mer. Siden har det utviket seg til å bli et allment teatertidsskrift som legger særlig vekt på å dekke ny scenekunst.


== Bidragsytere ==
Bidragsytere har vært blant annet Espen Klouman Høiner, Harold Bloom, Ralph Fiennes, Kristian Smidt, Keith Brown, Edvard Hoem, Leif Høghaug, Svein Jarvoll, Dag Solstad, Henning Hagerup, Øyvind Berg, Knut Ove Arntzen, Niels Lehmann, Leif Zern, Tom Remlov, Thomas Irmer, Jody McAuliffe, Elisabeth Leinslie, Ine Therese Berg, Anette Therese Pettersen, Elin Høyland, Henning Gärtner, Julian Blaue, Ole Johan Skjelbred, Melanie Fieldseth, Svante Aulin Löwenborg og Kjetil Røed.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Jack Bobridge

Jack Bobridge (født 13. juli 1989 i Adelaide) er en australsk syklist. I 2009 ble han U23-verdensmester i temporitt. Han debuterte som profesjonell i 2010 for Garmin-Transitions.
2. februar 2011 satte han ny verdensrekord på 4000 m individuell forfølgelse på bane med 4:11.114 etter at Chris Boardman hadde hatt rekorden i 15 år.Han la opp som 27-åring etter 2016-sesongen på grunn av leddgikt.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jack Bobridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jack Bobridge – Olympics.com 
(en) Jack Bobridge – Olympic.org 
(en) Jack Bobridge – Olympedia 
(en) Jack Bobridge – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jack Bobridge – Australian Olympic Committee 
(en) Jack Bobridge – Commonwealth Games Federation 
(en) Jack Bobridge – Commonwealth Games Federation 
(en) Jack Bobridge – ProCyclingStats 
(en) Jack Bobridge – Cycling Archives 
(en) Jack Bobridge – Cycling Quotient
Dinorwig vannkraftverk

Dinorwig vannkraftverk er et underjordisk såkalt pumpekraftverk i nordre Wales, i utkanten av nasjonalparkområdet Snowdonia. Det ligger nord i fylket Gwynedd, i den nedlagte skifergruva ved Dinorwig under fjellet Elidir Fawr (924 m). Installert effekt i anlegget er 1 700 – 1 800 MW, fordelt på seks turbiner. 
Øvre reservoar er Marchlyn Mawr, mens nedre reservoar for utskiftningen av vann er den 1,8 km lange innsjøen Llyn Peris, begge i Snowdonia. Tunnelsystemene for leding av vann til kraftgenerasjonen er på 16 km lenge. Anleggsarbeidene foregikk fra 1974 til 1984.
Fallhøyden (hydraulig head) er på 545 meter.


== Eksterne lenker ==
1000 MW and Larger Pumped Hydro Installations Worldwide – Electronic Storage Association. Besøkt 11. september 2010.
Dinorwig Power Station – offisiell hjemmeside.