jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
F. Melius Christiansen

Fredrik Melius Christiansen (født 1. april 1871 på Eidsvoll, død 1. juni 1955) var en norsk-amerikansk fiolinist, kordirigent, arrangør og komponist.
Christiansen var én av USAs mest kjente kordirigenter i den lutherske tradisjonen, og en genuin nyskaper på sangkorets område. Selv om hans første kjærlighet var til fiolinen oppnådde han internasjonal berømmelse som dirigent og grunnlegger av St. Olaf Choir ved St. Olaf College i Northfield, Minnesota 1912–1944. Christiansen studerte ved Augsburg College og ved det kongelige konservatoriet Leipzig, Tyskland, og ble betraktet som en pioner innen a cappella (uakkompagnert) korsang.
Han arrangerte og komponerte mer enn 250 korverker, deriblant et korarrangement til Deilig er jorden (engelsk: Beautiful Savior). Christiansens korteknikker ble spredt over hele USA av tidligere elever ved St. Olaf College. Hans kortradisjon er et anerkjent trekk ved amerikansk lutherdom.
Christiansens far var smed ved Berger Glassverk på Eidsvoll, som ble nedlagt i 1872. I 1875 og 1877 finner vi familien i Skjeberg, der Christiansens far synes å ha arbeidet ved Hafslund Glassverk. Dette verket ble etter hvert overtatt av Larvik Glassverk, og innen 1885 flyttet familien til Larvik. Christiansen utvandret til Washburn, Wisconsin i 1888. Hans to sønner Olaf Christiansen og Paul Christiansen ble begge kordirigenter: Olaf var dirigent for St. Olaf Choir, mens Paul var dirigent for Concordia Choir. Christiansen var Ridder av St. Olav.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lenira Nelson Bergman: Music Master of the Middle West
Albert R. Johnsen: The Christiansen Choral Tradition
Łukasz Nadolski

Łukasz Nadolski (født 3. september 1987) er en polsk fotballspiller som sist spilte som midtstopper for Sogndal. Nadolski startet sin karriere i Polonia Gdańsk, og spilte i polsk 2. divisjon. Han ble kort tid etterpå hentet til norsk liga, i 2007 fikk Nadolski sin debut i norsk fotball og på A-laget hos Sogndal. Etter 2009-sesongen ønsket ikke Sogndal å forlenge kontrakten med Nadolski.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lukaz Nadolski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Łukasz Nadolski – Transfermarkt 
Statistikk av Łukasz På Sognal sin hjemmeside
Spillerprofil på 90minut.pl (polsk)
Krigskommunisme

Krigskommunisme eller «militærkommunisme» er betegnelsen vestlige historikere bruker når de viser til perioden 1918-1921 i Sovjetunionen. Ifølge sovjetisk historieskriving ble denne politiske linjen valgt av Bolsjevikene for å kontrollere byer og for å forsyne Den røde armé med våpen og mat, under forhold hvor alle vanlige økonomiske mekanismer var ødelagt av borgerkrigen. Perioden med krigskommunisme begynte i juni 1918, proklamert av det øverste økonomiske råd, kjent som Vesenkha og ble avsluttet den 21. mars 1921 med NEP (Ny Økonomisk Politikk) som varte inntil den første femårsplanen ble iverksatt i 1929.
Dol Amroth

Dol Amroth var en havneby i Gondor, som lå på en halvøy nord for Belfalas. Fra byen styrte en prins over Dor-en-Ernil, et len i Gondor. Under ringkrigen var Imrahil prins i Dol Amroth.Området nord for det som senere ble Dol Amroth, Edhellond, var bebodd av alver, og det var derfor flyktninger fra Númenor bosatte seg i Belfalas. Det var Elendil som ga prinsene av Dol Amroth sin tittel, mot slutten av andre tideverv.
Den alviske kongen Amroth var den siste alven som forlot området, først i 1981 i det tredje tideverv, da han forsvant på sjøen på letning etter sin kone Nimrodel. Det var herfra de tok navnet Dol Amroth (Amroths fjell).
Galador var den første prinsen av Dol Amroth. Han var sønn av Imrazôr, et menneske som ifølge legendene giftet seg med alven Mithrellas. Dette alveblodet kunne Legolas se i prins Imrahil, 22 generasjoner senere. Ellers var det godt kjent at númenorsk blod rant tykt gjennom årene til folket i Dol Amroth. De var høye, med grå øyne og mørkt hår, og de var noen av svært få i Gondor som snakket Sindarin på en daglig basis.
Dol Amroth var sannsynligvis en av de største militære maktene i Gondor, da de ved slaget på Pelennor-engene brakte 700 godt utstyrte soldater, mer enn noen av de andre lenene, selv om landet deres var truet korsarene fra Umbar, allierte av Sauron.


== Referanser ==
Bukovina

Bukovina (ukrainsk: Буковина, Bukovyna; rumensk: Bucovina; tysk og polsk: Bukowina), «bøkelandet», er en historisk region på nordsiden av den nordøstlige delen av fjellkjeden Karpatene. Under Østerrike-Ungarn var Bukovina en region i keiserriket, men er idag delt mellom Romania i sør og Ukraina i nord.
Opprinnelig var Bukovina den nordlige del av Moldavia, men ble annektert av habsburgmonarkiet i januar 1775 og lagt inn som en region under Kongedømmet Galicia og Lodomeria. I 1849 ble det skilt ut som et eget hertugdømme innen dobbelmonarkiet. I 1918, etter første verdenskrig, ble det innlemmet i Romania. De nordligste distrikter, som er, for det meste, bebodd av etniske ukrainere, ble annektert av Sovjetunionen i 28. juni 1940, tapt til Romania igjen i 1941, og gjenannektert i 1945, og er nå del av det uavhengige Ukraina.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cécile Cordon (utg.): An der Zeiten Ränder. Czernowitz und die Bukowina. Geschichte, Literatur, Verfolgung, Exil. Verlag Theodor Kramer. Wien 2002, ISBN 3-901602-16-X
Kurt Scharr: «Czernowitz hat Konjunktur». Die Gegenwart der Bukowina in Literatur und Medien seit 1991. In: Österreich in Geschichte und Literatur mit Geographie 47/5, (2003) s. 292-310.
Kurt Scharr: «Historische Region Bukowina. Entstehen und Persistenz einer Kulturlandschaft», i: Thede Kahl, Michael Metzeltin, Mihai-Răzvan Ungureanu (utg.): Rumänien. Raum und Bevölkerung - Geschichte und Geschichtsbilder - Kultur - Gesellschaft und Politik heute - Wirtschaft - Recht - Historische Regionen. Verlag Lit, Wien/Münster 2006, ISBN 978-3-8258-0069-7, s. 873-891.
Kurt Scharr: Die innere Verwaltungsentwicklung der Bukowina 1775 – 1918. Beharrlichkeit alter und Heranwachsen neuer politischer Strukturen. Verlag Böhlau, Wien 2007, ISBN 978-3-205-77576-8
Emanuel Turczynski: Geschichte der Bukowina in der Neuzeit. Zur Sozial- und Kulturgeschichte einer mitteleuropäisch geprägten Landschaft (=Studien der Forschungsstelle Ostmitteleuropa an der Universität Dortmund 14). Verlag Harrassowitz, Wiesbaden 1993, ISBN 3-447-03295-2


== Eksterne lenker ==
(en) Bukovina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ekudden

Ekudden eller Villa Ekudden (finsk Tamminiemi) er en villa i Helsingfors' bydel Mejlans. Villaen er kjent som tidligere presidentbolig, og er i dag museum.
Villaen ble bygd i 1904 av arkitektbyrået Sigurd Frosterus og Gustaf Strengell for den danskefødt forretningsmannen Jørgen Nissen. Etter flere eiere ble villaen i 1940 donert til staten av den daværende eieren Amos Anderson, en kjent forretningsmann og mesén. Anderson var en venn av daværende president Kyösti Kallio, og tanken var å la boligen bli presidentens embetsbolig. Kallio rakk imidlertid aldri å bosette seg på Ekudden, før han døde i embetet i desember 1940.
Ekudden var embetsbolig for presidentene Risto Ryti (1940–44) og Mannerheim (1944–46), mens J. K. Paasikivi (1946–56) foretrakk å bo i palasset i Helsingfors sentrum. Urho Kekkonen bodde i huset i sin embetsperiode fra 1956 til 1981; og da han måtte trekke seg fra embetet på grunn av sykdom, ble det besluttet at han skulle få bo i huset så lenge han ønsket.
Etter Kekkonens død i 1986 har Ekudden blitt et museum, og det er innredet slik det var i den legendariske presidentens tid. Ekudden nås fra sentrum med Buss nr 24; og ligger nær Helsingfors bys kunstmuseum og friluftsmuseum Fölisön. Den nåværende presidentboligen Talludden ligger også i samme bydel. 


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Tamminiemi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den blodige søndagen (1905)

Den blodige søndagen var en hendelse den 9. januarjul./ 22. januar 1905greg. i St. Petersburg i Russland, hvor ubevæpnede, fredelige demonstranter som ønsket å overlevere en petisjon (et bønneskrift) til tsar Nikolaj II av Russland ble meiet ned av tsarens vaktstyrker. Det nøyaktige antall døde er ikke kjent, offisielle kilder på den tiden anga 96 døde og 333 sårede, mens grupper fiendtlig innstilt overfor regimet påsto at 4 000 var drept. Moderate anslag er at rundt 1 000 ble drept og såret, både av geværskudd og i panikken som oppsto.
Demonstrasjonen ble ledet av presten Georgij Gapon som var en dobbeltagent for tsarens hemmelige politi, Okhrana. Den blodige søndagen var en stor fiasko for Okhrana og en hendelse med store konsekvenser for tsarregimet, da den mangelen på respekt for vanlige menneskers liv undergravde regimet.


== I kulturen ==
Dmitrij Sjostakovitsj' ellevte symfoni, op. 103 «1905», som ble urfremført i 1957, omhandler den blodige søndagen.


== Eksterne lenker ==
(en) Bloody Sunday (1905) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hockenheimring

Hockenheimring er en racerbane i Hockenheim, Tyskland. Her arrangeres Tysklands Grand Prix i Formel 1 og Deutsche Tourenwagen Masters.


== Historie ==


=== 1930–1960 ===
Hockenheimring ble opprinnelig bygget i 1932 ved å bruke veier i skogen som et alternativ til en bane i Karlsruhe, da denne ble forbudt brukt som racerbane av tyske offiserer. Banen ble brukt til motorsykkelløp og ble utvidet for å kunne brukes som testbane for Mercedes-Benz og Auto Union i 1936. I 1938 endret banen navn til Kurpfalzring og ble kalt dette til 1947. Etter krigen ble det arrangert tyske motorsykkel-Grand Prix-løp, som byttet på å bruke Hockenheimring og andre baner.
Den originale banen var neste åtte kilometer lang og bestod av to rettstrekker forbundet med et «østlig» hjørne i skogen og en U-sving i Hockenheim.


=== 1960–2000 ===

I 1965, da den nye motorveien A 6 separerte landsbyen fra hoveddelen av banen, ble en ny versjon av Hockenheimring bygget, inkludert den nye stadion-delen. Etter at Jim Clark ble drept i 1968 i et Formel 2-krasj, ble det i tillegg bygget to sjikaner og satt opp autovern. Det ble satt opp et lite minnesmerke for Jim Clark ved den første sjikanen hvor han døde. I 1980 ble det lagt til enda en sjikane i Ostkurve etter at Patrick Depailler døde der.
Denne versjonen av banen var veldig stor, med en veldig lang, rask seksjon som gikk gjennom skogen og bestod av fire rettstrekker på cirka 1,3 km hver, separert av en sjikane etterfulgt av en smalere og svingete seksjon inne på stadion. Dette førte til at det var vanskelig å velge oppsett på bilen; enten måtte man velge et oppsett med lite marktrykk for å få mest fart på rettstrekene og mindre grep i stadion-delen, eller omvendt.


=== 2000– ===
Tidlig på 2000-tallet krevde F1-styret at banen måtte bli kortere og truet med å avslutte løp her, ettersom det var konkurranse fra andre baner som EuroSpeedway Lausitz og baner i Asia. Styret i Baden-Württemberg sikret finansiering til nytt banedesign ved hjelp av Hermann Tilke for Tysklands Grand Prix 2002. Stadion-delen ble for det meste beholdt som den var, med unntak av nytt veidekke og en trangere første sving (Nordkurve). Banen ble dramatisk forkortet ved at den lange, rette skogsdelen ble fjernet til fordel for flere krappe svinger. Den gamle banedekket i skogen ble revet opp og beplantet med trær. Det har vært mye kritikk av banens nye design, men en trang hårnålssving etter en svært lang rettstrek gir større muligheter til forbikjøring.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Hockenheimring – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chris Knight

Chris Knight (født 24. juni 1960) er en musiker fra Kentucky i USA.
Han har blitt sammenlignet med Steve Earle og John Prine gjennom sin musikalske karriere.Han vokste opp i gruvebyen Slaughters i Kentucky. Da han var tre år gammel fikk han en plastgitar til jul. I en alder av 15, begynte han å lære seg John Prine-sanger på storebrorens gitar.
Han har utdannelse i landbruk fra Western Kentucky University. 
Han jobbet nærmere ti år som gruveinspektør og konsulent. I 1986, etter fullendt utdanning, hørte han Steve Earle på radioen, og bestemte seg for å prøve seg på å skrive sanger. Seks år senere dro han til Nashville hvor han fikk platekontrakt. Han dro deretter hjem igjen og fortsatte å skrive. I 1998 kom hans selvtitulerte debutalbum ut.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chris Knight på Discogs 
(en) Chris Knight på MusicBrainz 
(en) Chris Knight på Songkick 
(en) Chris Knight på AllMusic 
Chris Knight på Myspace
Steve Earle

Steve Earle (født 17. januar 1955) er en amerikansk singer/songwriter. Han koret sammen med Emmylou Harris på Guy Clark første album.
Hans første egentlige album, Guitar Town samt det senere albumet Copperhead Road,  solgte til gull i USA. Han var med i filmen Talladega Nights i 2006.
I 2007 var sangen «Someday» fra Guitar Town med på lydsporet til filmen Broen til Terabithia. Han har også hatt en rolle i TV-seriene The Wire og Treme.Earle har blant annet blitt påvirket av Odetta og han skriver selv at han som unggutt ble inspirert av Merle Haggard samt John Lennon, Paul McCartney og Paul Simon.Sønnen Justin Townes Earle (1982–2020) ble også sanger og låtskriver som faren og utga åtte studioalbum mellom 2007 og 2019. Han var oppkalt etter farens mentor, Townes Van Zandt.


== Diskografi ==
Studioalbum

Guitar Town (1986)
Exit 0 (1987)
Copperhead Road (1988)
The Hard Way (1990)
Train a Comin' (1995)
I Feel Alright (1996)
El Corazón (1997)
Transcendental Blues (2000)
Jerusalem (2002)
The Revolution Starts Now** (2004)
Washington Square Serenade (2007)
Townes (2009)
I'll Never Get Out of This World Alive (2011)
The Low Highway (2013)
Terraplane (2015)
So You Wannabe An Outlaw (2017)
Guy (2019)
Ghosts of West Virginia (2020)
J.T. (2021)Livealbum

Shut Up and Die Like an Aviator (1991)
BBC Radio 1 Live in Concert (1992)
Together at the Bluebird Café (med Townes Van Zandt og Guy Clark) (2001)
Just an American Boy (2003)
Live from Austin, TX (2004)
Live at Montreux 2005 (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Steve Earle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Steve Earle på Apple Music 
(en) Steve Earle på Discogs 
(en) Steve Earle på MusicBrainz 
(en) Steve Earle på MusicBrainz 
(en) Steve Earle på Spotify 
(en) Steve Earle på Songkick 
(en) Steve Earle på Last.fm 
(en) Steve Earle på AllMusic 
(en) Steve Earle på Internet Movie Database 
(en) Steve Earle hos The Movie Database
Tryvandshøiden stasjon

Tryvandshøiden stasjon var en planlagt stasjon på Holmenkollbanen, og skulle ligge i nærheten av Tryvannstårnet. Oslo kommune og A/S Holmenkolbanen hadde planer om å bygge hotell samt bane fram til et skøytestadion, hvor den nåværende parkeringsplassen ligger. Skøytebanen ble ingen suksess. Den ble brukt som skøytebane under OL i 1952. Den lå for utsatt til for vær og vind, og uten stadion ble det ikke bygget noe hotell. Den første planen om å bygge en stasjon på Tryvannshøgda ble dermed lagt på is. Da man forlenget banen fra Holmenkollen stasjon (nåværende Besserud) i 1916, bygget man dobbeltspor fram til Frognerseteren, og så enkeltspor til Tryvannshøgda. Man bestemte seg for å ikke trafikkere den siste delen inntil videre. Banen til Tryvannshøgda ble brukt til materialfrakt ved byggingen av radiomastene på Tryvann rundt 1918. Skinnegangen rundt Øvresetertjern ble fjernet i 1939. I 1960 inngikk kommunens skogvesen avtale med Holmenkollbanen om at banetraseen skulle gruses om til turvei. Inntil da hadde den toppdekke av jernbane-pukk, og den tidligere drømmen om en stasjon ble lagt til side.På 2000-tallet ble det igjen foreslått å forlenge banen til Tryvannshøgda for å betjene Tryvann Vinterpark. Forlengelsen ble anbefalt av flere politikere, men det ble aldri fast bestemt. Ruter hevdet i 2008 at en Tryvannsbane blir «så ulønnsom at den vil kreve et tilskudd på minst 1 500 kroner pr. reise». Selskapet sier at byggingen av banen er kostnadsberegnet til 150 millioner kroner.
Høsten 2010 fikk Tryvann Vinterpark klarsignal til å ytterligere utvide parken, og da spesielt Wyller-området i forbindelse med at Oslo har fått Snowboard-VM i 2012. Fornyelsen av vinterparken skulle gjøre anlegget mer attraktivt for byens innbyggere, men skulle også skape trafikk fra mer fjerntliggende områder.


== Referanser ==
Blodig Halloween

Blodig Halloween (originaltittel: Trick or Treats) er en amerikansk skrekkfilm fra 1982 regissert av Gary Graver. Filmen handler om en pasient som rømmer fra et psykiatrisk sykehuset for å ta hevn på sin kone som fikk ham tvangsinnlagt for fem år siden. Hun og sønnen har overtatt hans eiendeler og lever nå i overdådig luksus. Handlingen utspiller seg på Halloween.  Hovedrollene spilles av Jackie Giroux og Peter Jason. 


== Handling ==
På selveste halloweenaftenen rømmer den psykiatriske pasienten Malcholm fra mentalsykehuset han har være innesperret i fem år. Han ble feilaktig innlagt der av sin utspekulerte kone, Joan, som ønsket ham av veien slik at hun kunne leve sammen med sin elsker og på sin manns formue. Han ankommer huset sent om kvelden, men oppdager at det bare er hans 10-årige sønn og hans barnepike Linda som er hjemme. Hans sønn fordriver kvelden med å skremme barnepiken halvt til døde med sine practical jokes, men da natten senker seg ankommer Malcholm for å spille et langt mer skremmende spill.


== Om filmen ==
Trick or Treats er en nyinnspilling av den britiske skrekk-thrilleren Fright fra 1971. Det eksisterer også en norsk versjon av denne historien kalt Angst, fra 1976.
Den fikk lite oppmerksomhet fra anmelderne og ble nær slaktet av filmanmelderen på Allmovieguide.


== I rollene ==
(utvalg)

Jackie Giroux ....  Linda
Peter Jason ....  Malcolm
Chris Graver ....  Christopher
David Carradine ....  Richard
Carrie Snodgress ....  Joan O'Keefe Adams
Steve Railsback ....  The Boyfriend
Jillian Kesner ....  Andrea
Catherine E. Coulson


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blodig Halloween på Internet Movie Database 
(nl) Blodig Halloween på MovieMeter 
(en) Blodig Halloween på AllMovie 
(en) Blodig Halloween på Turner Classic Movies 
(en) Blodig Halloween på Rotten Tomatoes
Årsbogen

Årsbogen er en plass på Vevang i Hustadvika kommune. I Årsbogen er det tre bedrifter, HG Oppdrettservice, Viken Slip og Jangaard Export.
På HG Oppdrettservice lager de garn og nøter. De har også en butikk hvor man selger arbeidsutstyr, klær, gaveartikler, kniver og fiskeutstyr.
Rallarparken

Rallarparken er en park i Rjukan sentrum som er oppkalt etter rallarne. Det er en statue av «Rallaren» midt i parken.


== Historie ==
Rallaren var kallenavnet på arbeiderne som bygde fabrikk- og jernbaneanlegget på Rjukan. De bodde i brakker i gamlebyen på Hydro-området.
Parken ligger rett ved Kjakanparken.
Nettfletting

Nettfletting (mashup) er en vevapplikasjon som integrerer data fra flere forskjellige kilder og presenterer disse på en felles side. 
Datakilder brukt i nettfletting stammer ofte fra offentlige programmeringsgrensesnitt (API-er) eller tilsvarende som er gratis tilgjengelig. Et typisk eksempel er nettsteder som kombinerer data over boliger til salgs fra eiendomsmeglere og plotter disse inn på kart ved hjelp av Google maps. Andre hyppig brukte er Amazon (salg), eBay (auksjoner), Flickr (bilder), Yahoo og YouTube. I Norge er Yr (et samarbeidsprosjekt mellom Meteorologisk institutt og Norsk rikskringkasting) en mye brukt nett-tjeneste, og denne publiserer et API som brukes for nettfletting. Det er også vanlig at nyhetskilder som publiserer i RSS-format benyttes som datakilde, men disse blir ofte innkapslet og ikke flettet inn i annet innhold. 
Enkelte regner ikke data som stammer fra ikke-åpne kilder inn under mashup-begrepet. Det blir også av og til skilt mellom innbygging (embedding, altså innkapsling av innhold) og mashup. Eksempler på det første å legge inn videoer eller kart som en upåvirkelig del av en nettside. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
På godt norsk – avløserord
The Majestic

The Majestic er en amerikansk dramafilm fra 2001, regissert av Frank Darabont, etter et manus av Michael Sloane, med Jim Carrey, Bob Balaban, Jeffrey DeMunn, Laurie Holden og Martin Landau i noen av rollene.


== Handling ==
Filmen henter sin handling i USA i 1950-årene. Filmskribenten Peter Appleton våkner opp på en strand. Han husker ikke hvem han selv er, og blir brakt til den lille byen Lawson. Folk i byen tror han er Luke Trimble, en ung mann fra Lawson som ble meldt savnet under 2. verdenskrig for 9 år siden. "Luke" flytter inn hos sin "far", Harry Trimble, eier av kinoen «The Majestic». Han begynner å omgås Lukes gamle venner, og Lukes kjæreste Adele Stanton.
I mellomtiden leter Komiteen for uamerikansk virksomhet etter Appleton. Han er mistenkt for kommunistiske sympatier, og han forsvant like før han skulle vitne for komiteen. 


== Skuespillere ==
Jim Carrey – Peter Appleton
Bob Balaban – Elvin Glyde
Jeffrey DeMunn – borgermester Ernie Cole
Hal Holbrook – Doyle, representant i Kongressen
Laurie Holden – Adele Stanton
David Ogden Stiers – doktor Stanton
Martin Landau – Harry Trimble
Brent Briscoe – Sheriff Cecil Coleman
Daniel von Bargen – Ellerby, tjenestemann i det føderale politiet
Shawn Doyle – Saunders, tjenestemann i det føderale politiet
Earl Boen – nyhetsoppleser (stemme)
Bruce Campbell – Roland the Intrepid Explorer
Cliff Curtis – The Evil But Handsome Prince Khalid
Michael Sloane – Kindly Old Professor Meredith
Matt Damon – Luke Trimble (stemme)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Majestic på Internet Movie Database 
(no) The Majestic hos Filmfront 
(no) The Majestic på NRK TV 
(sv) The Majestic i Svensk Filmdatabas 
(da) The Majestic i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Majestic på Allociné 
(nl) The Majestic på MovieMeter 
(en) The Majestic på AllMovie 
(en) The Majestic på Turner Classic Movies 
(en) The Majestic på Rotten Tomatoes 
McCarthyism and the Movies
Advanced combat direction system

Advanced combat direction system (ACDS) er et amerikansk militært kommando-og-kontroll system som samler og koordinerer informasjon for skip som ikke  bruker AEGIS-kampsystemet. Det er en oppgradering av Naval Tactical Data System (NTDS) til bruk på hangarskip og amfibiske landingsskip.
ACDS identifiserer, klassifiserer, prioriterer og angriper mål ved hjelp av skipets sensorer og våpensystemer. Systemet utveksler også informasjon mellom de forskjellige enhetene i en kampgruppe.


== Versjoner ==
ACDS Block 0: Oppgradering av all hardware og software fra det gamle Naval Tactical Data System
ACDS Block 1: Oppgradering av programmvare fra Block 0 versjonen.


== Eksterne lenker ==
Info hos www.fas.org – besøkt 10. juni 2008