jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ole Böhn

Ole Böhn (født 15. september 1945 i Oslo) er en norsk fiolinist, kjent som solist i Den Norske Opera (første konsertmester 1978 -2012). Han har blant annet opptrådt som solist med samtlige norske symfoniorkestre, Danmarks Radios Symfoniorkester, London Sinfonietta, Det Belgiske Nasjonalorkestret, Residentie Orkestret, Den Haag, Cleveland Orchestra, San Francisco Orchestra.


== Utdannelse ==
Etter å ha studert med Ernst Glaser i Oslo og Louise Behrend ved Juilliard School (1962–63), avla han diplom ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i København (1969), og debuterte samme året. Siden studerte han med Max Rostal ved Staaliche Hochschule für Musik i Köln og tok Konzertexamen i 1971.


== Karriere ==
Som kammermusiker har han spilt i den prisbelønte Trio du Nord (12 år) og Leonardokvartetten (1997–2000). Han startet Vigelandkvartetten i 2004.
Videre har han vært konsertmester ved Sjælland Symfoniorkester (1975–76) og hatt internasjonale vikariater som konsertmester i blant annet Hamburger Staatsoper, Det Kongelige Kapel i København, Beethovenorkestret i Bonn, Oslo-Filharmonien, KORK, Orquestra Petrobras Sinfonica og Theatro Municipal, Brasil.
Han har undervist ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium, Barratt Due musikkinstitutt. Han har også gjestet andre undervisningsinstitusjoner, som Norges musikkhøgskole og Oberlin Conservatory of Music. 
Siden 2009 har Bøhn vært professor ved Sydney Conservatory of Music.
Han har blant annet vært formann i Norsk Tonekunstnersamfund (1988–2012), viseformann 1978–1988 og styremedlem 1977–1978.
Ole Bøhn urfremførte Elliott Carters fiolinkonsert, som ble skrevet og tilegnet ham, med San Francisco Symphony Orchestra med  Herbert Blomstedt som dirigent.
Siden 1999 har Ole Bøhn arrangert sommerkonserter i Vigeland-museet i Oslo.


== Utgivelser ==
London Sinfonietta, Elliott Carters Violin Concerto (Virgin, 1992).  Solist, ga Grammy (1994) for best contemporary composition.
Edvard Grieg : Fiolinsonater opus 8, 13 og 45 med Einar Steen Nøkleberg, klaver (Sound Star Ton)
Roger Sessions: Concerto for violin and orchestra (Albany Records)
Welcome to the Baroc (Denon) 1971
Finn Arnestad: Fiolinkonsert med London Symphony Orchestra/ Kjell Ingebretsen (Norsk Komponistforening)
Arvid Kleven: Fiolinsonate med Geir Henning Braaten (Simax)
Johannes Brahms: Sonater opus 78 og 108 med Einar Steen- Nøkleberg, klaver (Snowflake) 1972


== Utmerkelser ==
Kunstnerforeningens storkors.
Fartein Valen-prisen 2002.
Kongens Fortjenstmedalje i gull 2006.
Augusta Jerwells Premie fra Den Norske Opera 2007.
Bydelsprisen Frogner Bydel 2005
Æresmedlem Dansk Solistforbund 2012
Æresmedlem Norsk Tonekunstnersamfund 2013


== Referanser ==
Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back

Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back er et plattformspill utviklet av Naughty Dog og utgitt i 1997 av Sony Computer Entertainment til PlayStationplattformen. Spillet ble det tiende mest solgte spillet til PlayStation. Spillet følger Crash Bandicoot, og går ut på å samle flest mulig krystaller.


== Handling ==
Spilleren får kontroll over karakteren Crash Bandicoot, og hele målet med spillet er å samle 25 krystaller til Crash sin nemesis Doctor Neo Cortex. Krystallene er spredt mellom 25 forskjellige nivåer, og er tilgjengelig via forskjellige "Warp Rooms" i spillet. Hvert "Warp Room" inneholder fem nivåer. Når alle fem nivåene er ryddet, må spilleren beseire en annen karakter før man får tilgang til neste Warp Room.
Spilleren får også en viss mengde liv, som går tapt etter hvert bår Crash blir angrepet av en fiende, eller han faller i vann eller dype groper. Hvis spilleren går helt tom for liv, er spillet over. Det er også mulig å finne "Wumpa Fruit" som kan gi spilleren ett ekstra liv, men bare hvis 100 frukt blir samlet inn.


== Eksterne lenker ==
(en) Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back hos MobyGames 
(en) Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back på Internet Movie Database 
(en) Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back på Behind The Voice Actors 
(en) Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back hos Giant Bomb 
(en) Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back hos Internet Game Database 
(en) Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back hos GameFAQs
The O2

The O2 er et stort underholdningssenter i London, i en bygning tidligere kjent som Millennium Dome. Bygningens tak har en diameter på 365 meter som holdes oppe blant annet av tolv tårn som rager hundre meter opp i været.The O2 ble åpnet ved årtusenskiftet 1999/2000 som «Millennium Dome» for å feire det nye årtusenet, og i hele 2000 huset den en millennium-utstilling. Utstillingen var godt besøkt, men lokket likevel ikke så mange som man hadde regnet med, og den gikk derfor med tap. Utstillingen stengte som planlagt i slutten av 2000.Det ble i flere år diskutert hva bygget skulle benyttes til i fremtiden, og etter en innvendig ombygging ble bygningen nyåpnet i 2007 som et underholdningssenter med navnet The O2.Senteret har to arenaer:

The O2 Arena med plass til 20 000 gjester; til bruk for konserter og sportsevenementer
IndigO2 med plass til 2 200 personerAnlegget inneholder også et utstillingslokale, en kino, restauranter og barer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Millennium Dome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The O2 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Orbis Latinus

Orbis Latinus av dr. Johann Georg Theodor Grässe er en latin-tysk ordbok over stedsnavn.
Grässes geografiske ordbok gjengir de latinske navnene på nasjonalstater, landområder, byer, berømte plasser, distrikter, hav, innsjøer, fjell og elver fra alle deler av verden. Utgaven er således den mest omfattende «Index latinus nominum locorum» som er laget.


== Dictionaria-utgavene (lingua latina) ==
Orbis Latinus, oder Verzeichniss der lateinischen Benennungen der bekänntesten Städte etc., Meere, Seen, Berge und Flüsse in allen Theilen der Erde, nebst einem deutsch-lateinischen Register derselben. Verlag Schönfeld. Dresden. (+ Dulau & Co./Trübner & Co. Williams & Norgate. London og Kemik & Zoon. Utrecht) 1861.
Orbis Latinus, oder Verzeichnis der wichtigsten lat. Orts- u. Ländernamen. 2. opplag. Transpress. Berolini 1983.


== Eksterne lenker ==
1. Utgave «cum indice Theodisco-Latino» [PDF].
2. utgave html
Barb Wire (film)

Barb Wire er en film fra 1996 som er basert på Dark Horses tegneserie Barb Wire. Filmen ble produsert av Brad Wyman, og hadde blant annet Pamela Anderson Lee i en rolle.
Filmen var ment som en bro for Anderson fra TV-skuespill til filmbransjen. Handlingen var løst basert på filmen Casablanca, og Anderson spilte en leiesoldat og nattklubb-eier i en kybernetisk framtid. Hun skal passe på et par kontaktlinser som en nødvendige for å avsløre en politisk skandale.


== Handlingsreferat ==
I 2017, under den andre amerikanske borgerkrigen er USA herjet av den lange konflikten. Barb Wire Hammerhead eier en nattklubb i byen Steel Harbour. Hun tjener også penger som leiesoldat og dusørjeger. Politimester Willis angriper nattklubben hennes, på leting etter Dr. Corrina Devonshire, også kalt Cora D, en tidligere forsker for amerikanske myndigheter.
Devonshire sitter på hemmelig informasjon om et nytt biologisk våpen kalt «Red Ribbon» som ble utviklet av hennes tidligere overordnede. De har gitt oberst Victor Pryzer i oppgave å finne Dr. Devonshire, slik at de kan avslutte den andre borgerkrigen ved å slippe løs viruset på United Front-territoriene. Dr. Devonshire håper å flykte til Canada for å gjøre denne informasjonen offentlig. Devonshire dukker opp ved Hammerhead. Hun blir ledsaget av Axel Hood, en frihetskjemper som Barb hadde elsket ved krigens utbrudd. Men de to ble skilt under konflikten.
Axel forsøker nå å hjelpe Cora med å komme seg til Canada. Men de må også sørge for at Cora får tak i ett par linser for å unngå identifikasjon gjennom scanning av netthinnen hennes ved Steel Harbour flyplass. I stedet for å gi linsene til Cora og Axel, forsøker Barb å inngå en avtale med «Big Fatso» som er verdt en formue på en svartebørs. Barb krever en million dollar, og en bevæpnet eskorte til flyplassen - hvor hun viss nok planlegger å sette seg på flyet til Canada.


== Rolleliste ==
Pamela Anderson – Barbara "Barb Wire" Kopetski
Temuera Morrison – Axel Hood
Victoria Rowell – Dr. Corrina "Cora D" Devonshire
Jack Noseworthy – Charlie Kopetski
Xander Berkeley – Alexander Willis
Steve Railsback – oberst Pryzer
Udo Kier – Curly
Candace Kita – Dancer


== Soundtrack ==
 Welcome to Planet Boom – Pamela Anderson-Lee, Tommy Lee
 She's So Free – Johnette Napolitano
 Spill the Wine – Michael Hutchence
 Word Up! – Gun
 Don't Call Me Babe – Shampoo
 Hot Child in the City – Hagfish
 Let's All Go Together – Marion
 Dancing Barefoot – Die Cheerleader
 Scum – Meat Puppets
 Ca Plane Pour Moi – Mr. Ed Jumps the Gun
 None of Your Business [Barb Wire Metal Mix] – Salt 'N' Pepa


== Eksterne lenker ==
(en) Barb Wire på Internet Movie Database 
(no) Barb Wire hos Filmfront 
(no) Barb Wire på NRK TV 
(sv) Barb Wire i Svensk Filmdatabas 
(fr) Barb Wire på Allociné 
(nl) Barb Wire på MovieMeter 
(en) Barb Wire på AllMovie 
(en) Barb Wire på Turner Classic Movies 
(en) Barb Wire på Rotten Tomatoes 
(en) Barb Wire på Metacritic 
Sci-Fi Universe article from May 1996 at PamWatch.com
Rite

En rite er en, ofte religiøs, handling eller hendelse som består av eller inneholder et eller flere ritualer. Et ritual er et (tradisjonelt) handlingsmønster som følger visse retningslinjer og som har et symbolsk innhold, mens riten er den begrunnende og kontekstuelle overbygning for et gitt ritual. Overgangsritene er handlinger som symbolsk markerer en overgang i et individs tilværelse. Disse er som regel knyttet til fødsel, pubertet, familiestiftelse og død, men kan også knyttes til endring i status, alder, bosted osv. Andre typer riter kan være kalenderriter, som knytter seg til ukentlige, månedlige eller årlige markeringer, kriseriter, som anvendes ved for eksempel sykdom eller ulykke eller oppfyllelsesriter som tjener til å oppfylle et religiøst krav eller en fordring, (f. eks. pilegrimsreisen i islam og nattverden i kristendommen.)
Crash Tag Team Racing

Crash Tag Team Racing er et racingspill utgitt av Sierra Entertainment og utviklet av Radical Entertainment for PlayStation 2, Nintendo GameCube, Xbox, og PlayStation Portable. En Nintendo DS-version, som skulle utvikles av Sensory Sweep Studios (ikke Radical Entertainment) skulle også utgis, men ble kansellert. Grunnen til dette er ukjent. Spillet ble utgitt i Nord-Amerika 19. oktober 2005, i Europa 4. november 2005, og i Japan 1. desember 2005.Crash Tag Team Racing er tolvte del i Crash Bandicoot-serien. Det er den tredje Crash Bandicoot-tittelen i racingsjangeren, den første og den andre var henholdsvis Crash Team Racing og Crash Nitro Kart.
Handlingen fokuserer på utnyttelsen av hovedpersonen Crash Bandicoot, som er alliert med sin søster Coco og vennen Crunch. De er nødt til å vinne hver eneste konkurranse i Von Clutch MotorWorld før fienden rekker det, for å få tak i eiendomsretten til en falleferdig fornøyelsespark ved å finne parkens savnede Power Gems før hans nemesis, Doctor Neo Cortex, klarer det.
Doctor Neo Cortex, er en sprø forsker som også ønsker å vinne hele konkurransen for sine egne onde formål. Cortex har en håndlanger ved navn Doctor N. Gin, og hans niese Nina. Spillet introduserer også ett par nye spillbare figurer. Blant annet Ebenezer Von Clutch, en forvirret tysk cyborg, og racerbil-sjåfør Pasadena O'Possum fra Texas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Crash Tag Team Racing hos MobyGames 
(en) Crash Tag Team Racing på Metacritic 
(en) Crash Tag Team Racing på Metacritic 
(en) Crash Tag Team Racing på Metacritic 
(en) Crash Tag Team Racing på Metacritic 
(en) Crash Tag Team Racing på Internet Movie Database 
(en) Crash Tag Team Racing på Behind The Voice Actors 
(en) Crash Tag Team Racing hos Giant Bomb 
(en) Crash Tag Team Racing hos GameFAQs 
(en) Crash Tag Team Racing hos GameFAQs 
(en) Crash Tag Team Racing hos GameFAQs
Canmore

Canmore er en by i den kanadiske provinsen Alberta. Den ligger i dalen Bow Valley, og på grunn av klimaet er byen et stort vintersportssted. Byen ligger øst for Banff nasjonalpark og 110 km vest for Calgary.
I 2011 hadde Canmore 12 288 innbyggere og dermed var befolkningsveksten fra 2006 på 2,1 %.Konkurransene i nordiske grener og skiskyting under OL i Calgary i 1988 ble arrangert i Canmore Nordic Centre Provincial Park i Canmore. Byen arrangerte VM i skiskyting 1994, hvor det kun ble kåret verdensmestre i lagøvelsen. Det ble også arrangert verdenscuprenn i langrenn i byen i sesongen 2005/06 og sesongen 2007/08.
Langrennsløperen og den olympiske mesteren i langrennssprint i 2006, Chandra Crawford, er født på dette stedet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Canmore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jacobus de Voragine

Jacobus de Voragine, tidvis også skrevet «Varagine» eller på tysk «Vorago» (født ca. 1230 i Varazzo nær Genova i nordøstre Italia, død 13. juli 1298) var erkebiskop, kronikør og kirkelig hagiograf (helgenbiograf), mest kjent som forfatter av verket Legenda aurea. 
Han ble beatifisert til helgen i 1816 av Pius VII, som fredens beskytter, og fikk 13. juni som sin personlige minnedag.


== Biografi ==
Jacobus gikk i 1244 inn i Dominikanerordenen som munk, og studerte trolig i Paris, Köln og Bologna. Han ble i 1266 kalt til professor i teologi. Han var kjent som en glimrende foredragsholder, og arbeidet som reisende predikant ved siden av å undervise i ulike religiøse skoler. Han skal også ha stått bak en tidlig Bibeloversettelse i folkemålet (lingua volgare), som det dessverre ikke finnes bevart noe kjent eksemplar av. 
Fra 1267 til 1278 og fra 1281 til 1286 fungerte han som provinsarie i Lombardia. I 1286 vikarierte Jacobus for pave Honorius IV i Genova i striden mellom ghibellinerne og guelferne. Han ble i 1288 valgt til erkebiskop i Genova, men ble først i 1292 innsatt i embetet.
Jacobus' grav befinner seg i San Domenicokirken i Varazze. Hans minnedag er 13. juli.


== Forfatterskap ==
Det var mellom 1263 og 1273 at han skrev den latinske legendesamlingen Legenda aurea, som handlet om helgenenes liv og virke. Den gyldne legende var blant middelalderens mest leste bøker, og var også en av de første bøkene som ble publisert etter boktrykkerkunstens oppfinnelse. Verket virket med sin enkle fortellerstil som forbilde for en rekke senere legendesamlinger og førte til sterkere helgendyrkelse. 
En annen populær bok av Jacobus var Chronicon Ianuense (Genova historie).
Jacobus skrev også Sermones de sanctis de tempore, Defensorium contra impugnantes Frates Praedicatores, Summarium virtutum et vitiorum og De operibus et opusculis Santi Augustini.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sermones.net : Thesaurus sermonum Iacobi de Voragine (Predigten, lat.)
(de) «Jacobus de Voragine» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL).
(de) Verk av og om Jacobus de Voragine i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
The Golden Legend
Herman Donners

Herman Donners (født 5. august 1888, død 1915) var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Donners vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1908 i London. Belgia vant over Nederland med 8-1 i kvartfinalen og de beseiret Sverige, med 8-4 i semifinalen men tapte finalen til Storbritannia med 2-9.
Fire år senere, under Sommer-OL 1912 i Stockholm var Donners med på det belgiske vannpololaget som kom på tredjeplass bak Storbritannia og Sverige


== OL-medaljer ==
1908  London -  Sølv i vannpolo,  Belgia
1912  Stockholm -  Bronse i vannpolo,  Belgia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Herman Donners – Olympics.com 
(en) Herman Donners – Olympic.org 
(en) Herman Donners – Olympedia 
(en) Herman Donners – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Herman Donners – databaseOlympics.com (arkivert)
Herman Meyboom

Herman Meyboom (født 3. august 1889, død ukjent) var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Meyboom vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1908 i London. Belgia vant over Nederland med 8-1 i kvartfinalen og de beseiret Sverige med 8-4 i semifinalen, men tapte finalen til Storbritannia med 2-9.
Fire år senere, under Sommer-OL 1912 i Stockholm var Meyboom med på det belgiske vannpololaget som kom på tredjeplass bak Storbritannia og Sverige
Meyboom deltok også i svømming på 100 meter fri i både OL 1908 og 1920.  


== OL-medaljer ==
1908  London -  Sølv i vannpolo,  Belgia
1912  Stockholm -  Bronse i vannpolo,  Belgia


== Eksterne lenker ==
(en) Herman Meyboom – Olympics.com 
(en) Herman Meyboom – Olympic.org 
(en) Herman Meyboom – Olympedia 
(en) Herman Meyboom – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Herman Meyboom – databaseOlympics.com (arkivert)
Victor Boin

Victor Boin (født 28. februar 1886, død 31. mars 1974)  var en belgisk sportsutøver som deltok i flere olympiske leker, 1908 i London, 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.
Boin vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1908 i London. Belgia vant over Nederland med 8-1 i kvartfinalen og de beseiret Sverige med 8-4 i semifinalen, men tapte finalen til Storbritannia med 2-9. Boin deltok også i svømming på 100 meter fri under OL 1908.
Fire år senere, under Sommer-OL 1912 i Stockholm var Boin med på det belgiske vannpololaget som kom på tredjeplass bak Storbritannia og Sverige. Boin kom på fjerdeplass i den individuelle konkurransen i fekting med kårde.
Boin var med på det belgiske laget i som kom på andreplass, bak Italia, i lagkonkurransen i kårde under 1920 i Antwerpen.


== OL-medaljer ==
1908  London -  Sølv i vannpolo,  Belgia
1920  Antwerpen -  Sølv i fekting, kårde lagkonkurrsanse  Belgia
1912  Stockholm -  Bronse i vannpolo,  Belgia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Victor Boin – Olympics.com 
(en) Victor Boin – Olympic.org 
(en) Victor Boin – Olympedia 
(en) Victor Boin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Victor Boin – databaseOlympics.com (arkivert)
Oscar Grégoire

Oscar Grégoire (født 27. mars 1877, død 1947) var en belgisk sportsutøver som deltok i flere olympiske leker, 1900 i Paris,  1908 i London og 1912 i Stockholm.
Grégoire vant en sin andre olympiske sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1908 i London. Belgia vant over Nederland med 8-1 i kvartfinalen og de beseiret Sverige med 8-4 i semifinalen, men tapte finalen til Storbritannia med 2-9. 
Fire år senere, under Sommer-OL 1912 i Stockholm var Boin med på det belgiske vannpololaget som kom på tredjeplass bak Storbritannia og Sverige. Oscar Grégoire deltok også i svømming på 100 meter fri i både OL 1908 og 1912. 


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Sølv i vannpolo,  Belgia
1908  London -  Sølv i vannpolo,  Belgia
1912  Stockholm -  Bronse i vannpolo,  Belgia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oscar Grégoire – Olympics.com 
(en) Oscar Grégoire – Olympic.org 
(en) Oscar Grégoire – Olympedia 
(en) Oscar Grégoire – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Oscar Grégoire – databaseOlympics.com (arkivert)
Joseph Pletinckx

Joseph Pletinckx (født 13. juni 1888, død 1971) var en belgisk sportsutøver som deltok i flere olympiske leker, 1908 i London og 1912 i Stockholm, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
Pletinckx vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1908 i London. Belgia vant over Nederland med 8-1 i kvartfinalen og de beseiret Sverige med 8-4 i semifinalen, men tapte finalen til Storbritannia med 2-9. 
Fire år senere, under Sommer-OL 1912 i Stockholm var Boin med på det belgiske vannpololaget som kom på tredjeplass bak Storbritannia og Sverige. 
Pletinckx vant ytterligere to sølvmedaljer i vannpolo, både under OL 1920 og 1924


== OL-medaljer ==
 1908  London - Sølv i vannpolo,  Belgia
 1920  Antwerpen - Sølv i vannpolo,  Belgia
 1924  Paris - Sølv i vannpolo,  Belgia
 1912  Stockholm - Bronse i vannpolo  Belgia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph Pletinckx – Olympics.com 
(en) Joseph Pletinckx – Olympic.org 
(en) Joseph Pletinckx – Olympedia 
(en) Joseph Pletinckx – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Joseph Pletinckx – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Joseph Pletinckx – Swimming Hall of Fame
Irish stew

Irish stew er en  tradisjonell irsk matrett. Matretten har blitt kjent over hele verden. Det benyttes lammekjøtt og forskjellige typer av grønnsaker. I enkelte oppskrifter er grønnsakene most.


== Eksterne lenker ==
matprat om Irish stew
Edvard Drabløs

Edvard Drabløs (født 1. april 1883 i Sykkylven, død 29. april 1976 i Oslo) var en norsk skuespiller, instruktør og teatersjef. 


== Biografi ==
Drabløs vokste opp i Velledalen i Sykkylven kommune på Sunnmøre. 
Han var en sentral aktør i opprettingen av Det Norske Teatret og fra 1912 stod Drabløs med korte avbrytelser som en av Det Norske Teatrets hovedkrefter. Han arbeidet også ved denne scenen som instruktør, og 1915–16 og 1950–51 som teatersjef.
En periode ledet han imidlertid sitt eget teaterensemble, som etter hvert fikk navnet Drabløs Teater. I 1917 turnerte dette ensemblet med stykkene Jakob og Kristoffer av Peter Egge, og George Dandin av Molière. Drabløs spilte selv den ene av tittelrollene i Egges folkekomedie, samt tittelrollen i Molière-oppsetningen.Drabløs' kloke humor og usvikelig ekte følelse gjorde ham til en ypperlig Holbergtolker (Jeppe, Herman von Bremen, Rosiflengius, Corfitz). Med skarp virkelighetssans og glitrende Sunnmørs-lune skapte han et rikt typegalleri. Drabløs' kunst spente også over fine Tsjekhovskikkelser: regimentslegen i Tre systrer og den gamle tjener i Kirsebærhagen. Han hadde også biroller i flere filmer, fra sorenskriveren i Fante-Anne (1920) til læreren i Ni liv (1957). Hans siste oppgave var Kristen i Bleikeplassen av Vesaas på Det Norske Teatret og i Fjernsynsteatret.


== Priser og utmerkelser ==
Oslo kommunes kulturpris.
Riddar av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden 1953.
Det er reist en statue av Edvard Drabløs ved Velledalen Grendahus.


== Filmografi ==

1965 – Bleikeplassen .... Krister (TV)

1957 – Ni liv .... skolelæreren

1953 – Skøytekongen

1951 – Storfolk og småfolk .... bestefar

1951 – Vi gifter oss .... Hansen

1950 – To mistenkelige personer .... løsgjenger

1946 – Om kjærlighet synger de

1942 – Trysil-Knut .... Pål Skolemester

1941 – Gullfjellet .... en bonde

1940 – Tørres Snørtevold .... Tørres far

1940 – Godvakker-Maren .... Andreas, svoger til Endresen

1939 – Gjest Baardsen .... en fisker
1938 – Bør Børson Jr. .... Bør Olderdalen, 'Gammel bør'

1935 – Samhold må til .... far til Øyvin

1934 – Liv .... en bonde

1921 – Felix .... losen Abraham

1921 – Jomfru Trofast .... Albertus Kvalhei, Tones onkel

1920 – Fante-Anne .... sorenskriveren


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Edvard Drabløs hos Stor Norske Leksikon
Edvard Drabløs hos Stor Norske Leksikon (utdypning)
Teatersjefer ved Det norske teateret
Edvard Drabløs hos Filmdelta
(en) Edvard Drabløs på Internet Movie Database 
(no) Edvard Drabløs hos Sceneweb 
(sv) Edvard Drabløs i Svensk Filmdatabas 
(en) Edvard Drabløs hos The Movie Database
Fernand Feyaerts

Fernand Feyearts (født 1880, død 1927) var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris og 1908 i London.
Feyearts vant sin andre olympiske sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1908 i London. Belgia vant over Nederland med 8-1 i kvartfinalen og de beseiret Sverige med 8-4 i semifinalen, men tapte finalen til Storbritannia med 2-9. 


== OL-medaljer ==
 1900  Paris - Sølv i vannpolo,  Belgia
 1908  London - Sølv i vannpolo,  Belgia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fernand Feyaerts – Olympics.com 
(en) Fernand Feyaerts – Olympic.org 
(en) Fernand Feyaerts – Olympedia 
(en) Fernand Feyaerts – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)