jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fylkesvei 6196

Fylkesveg 6196 går mellom Sagvågen og Fuglevågen i Aure kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv367.


== Kommuner og knutepunkter ==

 AureFuglvågvegen 

Endepunkt Fuglevågen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6196
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 6190

Fylkesveg 6190 går mellom Mjosundbrua og Vågosen i Aure kommune. Veien er 19,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv362.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Aure
 680Fylkesvei 680 Mjosundbrua
682Fylkesvei 682 Vågosen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6190
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
August Julius Casse Schou

August Julius Casse Schou (født 1903 i Kristiania, død 1984 i Oslo) var en norsk historiker (Mag. art. 1929). Han var direktør ved Det norske Nobelinstitutt i perioden 1946-73. Han var sønn av høyesterettsadvokat Aage Schou og bror av interiørarkitekt Aage Casse Schou.
Schou har blant annet utgitt Håndverk og industri i Oslo 1838-1938, Økonomisk historie (1944), Postens historie i Norge (1947), Fredsprisens historie (1950), Historie de l`internationalisme (bd. 2 1954 og bd. 3 1963). Sistnevnte regnes som et betydelig idehistorisk arbeid.


== Referanser ==
Helge Klæstad

Helge Klæstad (født 6. desember 1885 i Levanger, død 1965) var en norsk høyesterettsdommer og folkerettsspesialist. Han var Norges første dommer ved Den internasjonale domstolen i Haag i årene 1946-1961 (den andre var Jens Evensen). Fra 1958 til 1961 var han rettspresident, det vil si domstolens leder.


== Høyesterettsdommer ==
Da Norges Høyesterett etter den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig fant å måtte vurdere om den kunne fortsette sin virksomhet, var det Klæstad som utredet Høyesteretts folkerettslige stilling for kollegene. (Haag-konvensjonens artikkel 43 sier at det okkuperte landets lover skal respekteres så lenge ingen absolutte hindringer står i veien.) 
I første omgang ble konklusjonen at høyesterettsdommerne fant å kunne bli værende i sine embeter så lenge de fortsatt kunne dømme etter norsk rett. Mot slutten av det første okkupasjonsåret, 21. desember 1940, fratrådte likevel samtlige medlemmer av Høyesterett sine embeter, etter at Josef Terboven hadde gitt sine kommissariske statsråder fullmakter som stred mot Haag-konvensjonen.


== Fiskeriforhandlingene på 1920-tallet ==
Klæstad hadde tidligere vært medlem av den norske delegasjonen til forhandlingene om fiskerigrensen i 1924. Delegasjonens oppgave var å få gjennomslag for stortingsflertallets standpunkt, som var en firemilsgrense. Da den norske delegasjonslederen, professor Johan Hjort, likevel ga uttrykk for at han personlig var tilhenger av en tremilsgrense, forlot Klæstad delegasjonen.


== Rettspresident Helge Klæstad og fru Lalla Klæstads legat ==
Fra legatet deles ut 50 000 til 100 000 kroner til fordel for unge musikere hvert halvår fordelt på flere andeler til videregående utdannelse eller til innkjøp av instrumenter. Søkere må ha avsluttet vanlig ordinær musikkutdannelse eller ha debutert og ha markert seg positivt. Søknadsfristene er 2. mai og 2. nov.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om legatet hos musikkguiden.no
Marco Torrès

Marco Torrès (født 22. januar 1888, død 15. januar 1963) var en fransk turner som har deltatt i flere VM og OL.
Han var født i Sidi Bel Abbès i Algerie, men konkurrerte for Frankrike. På nasjonalt nivå ble han fransk mester tre ganger; i 1909, 1912 og 1913.
Han deltok i verdensmesterskapet i turn i både 1909, 1911, 1913 og 1922. Han ble verdensmester sammenlagt i 1909 og 1913. Han har også flere apparatgull, og har ett gull og to sølv i lagkonkurransen.
I olympisk sammenheng har han en 7.-plass fra OL i 1912 i Stockholm, og i 1920 i Antwerpen fikk han sølv i mangekamp og bronse i lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marco Torrès – Olympedia 
(en) Marco Torrès – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marco Torrès – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Marco Torrès – FIG 
(en) Marco Torrès – FIG 
Liste over franske mestre i turn
Fylkesvei 364 (Møre og Romsdal)

Fylkesvei 364 (Fv364) i Møre og Romsdal gikk mellom Vean i Aure og fylkesgrensen ved Brekka. Veien var 16,9 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 6192.


== Kommuner og knutepunkter ==

 AureBrekkvegen 

680Fylkesvei 680 Brekkvegen fra Vean mot  Tømmervåg–Seivika → Riksvei 70 Kristiansund, og via Fv310Fylkesvei 310 Øydalssaga til Europavei 39 Stormyra i Hemne
Stemshaug
 Gjelabrua (Gjelaelva, 32 m)
Kommunal vei Fjellvegen fra Årvågen til 680Fylkesvei 680 Vardnesskaget
 Brekka
Fv310Fylkesvei 310 (Sør-Trøndelag) fra fylkesgrensen ved Brekka til 680Fylkesvei 680 Øydalssaga i Hemne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kartverkets norgeskart
Johannes Margido Jønland

Johannes Margido Jønland (født 13. januar 1901 i Hølonda i Sør-Trøndelag, død 8. mars 1985 på Nøtterøy) var en norsk sivilingeniør, rutebileier og NS-politiker. 


== Ingeniør og rutebileier ==
Jønland var utdannet sivilingeniør i maskin fra Norges tekniske høgskole i 1934. Hans svigerfar Amandus Augustin (1873–1936) hadde allerede i 1922 startet en bilrute på Nøtterøy, og datteren Alfhild Helene tok samme år førerkort og ble landets første kvinnelige rutebilsjåfør. I 1940 startet Jønland og svigermoren (svigerfaren døde i 1936) rutebilvirksomhet under navnet Augustin og Jønland.  I 1938 opprettet selskapet fast ferjetrafikk mellom Veierland og Tenvik på Nøtterøy. Johannes Jønland var også med på å etablere A/L Øybuss i 1941. 


== 2. verdenskrig ==
Før krigen var han løytnant i kystartilleriet. 9. april 1940 ledet han luftvernkompaniet på Oscarsborg festning og hevdet at de klarte å skyte ned tre tyske fly. I mai 1940 ble han dimittert og gikk over til det sivile luftvern. Han søkte om medlemskap i Nasjonal Samling og tjenestegjorde deretter i Arbeidstjenesten.
I august 1941 ble han utnevnt til ordfører på Nøtterøy av okkupasjonsmyndighetene.
Sommeren 1942 fikk Jønland indikasjoner på at han ikke lenger var ønsket som ordfører av NS-styresmaktene. I desember ble han erstattet av Olaf Frich. Jønland ble arrestert av tyskerne 16. august 1943 og sammen med over 1000 andre offiserer sendt til fangeleiren Schildberg i Polen. Senere ble han overført til Luckenwalde, der han satt frem til freden.


== Landssvikoppgjøret ==
I landssvikoppgjøret ble Jønland dømt og fikk en bot på 10 000 korner samt 15 000 i inndragning. Han ble også fradømt sine statsborgerlige rettigheter for 10 år. Etter ankesak ble vedtaket om fradømmelse av statsborgerlig rettigheter opphevet, mens inndragning og bot ble opprettholdt.


== Litteratur ==
Dyrhaug, Tore: «Nøtterøy har lidt meget under okkupasjonen»» – Njotarøy 2006 (Årsskrift for Nøtterøy Historielag)
Ottosen, Kristian: Nordmenn i fangenskap 1940–1945, Universitetsforlaget, Oslo 2004
Unneberg, Sigurd: Nøtterøy bygdebok, 1971
Norland, Andreas: Rutebiltrafikken på Nøtterøy og Tjøme gjennom 50 år, 1961
Fylkesvei 6188

Fylkesveg 6188 går mellom Ulvsnes og Rønsvika i Aure kommune. Veien er 9,0 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv361.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Aure
680Fylkesvei 680 Ulvsnes
Endepunkt Rønsvika


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6188
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
EDonkey

eDonkey kan være:

eDonkey nettverket – nettverket
eDonkey2000 – klienten
Samih al-Qasim

Samih al-Qasim (født 11. mai 1939 i az-Zarqa, død 19. august 2014) var en palestinsk poet fra Israel og forfatter av arabisk litteratur. 
Han kommer fra en palestinsk-drusisk familie.


== Kjente utgivelser (ikke utgitt på norsk) ==
Sons of War
Confession at Midday
Conversation between Ear of Corn and Jerusalem Rose Thorn ( fritt oversatt: Samtale mellom en maiskolbe og en torne fra en Jerusalem-rose )


== Se også ==
Arabiske forfattere


== Referanser ==
Onar Åm

Onar Åm (født 3. januar 1973) er en norsk ingeniør, forfatter og skribent som er grunnlegger av og redaktør av Ekte Nyheter. Han har vært entreprenør hele sin karriere hvor han arbeider med teknologiutvikling og er utdannet som ingeniør.


== Virke ==
Åm er blant annet aktiv i offentlig debatt i Norge og internasjonalt. Han har vært aktiv i klimadebatten, og er kritisk til Al Gore, FNs klimapanel og deres påstander om global oppvarming. Han skriver per 2018 for amerikanske Liberty Nation. i tillegg til å ha grunnlagt og virke som redaktør for Ektenyheter.Åm har bidratt til Det Liberale Folkepartiets tidsskrift Liberal. Han stilte til valg for partiet i 2009 og 2013. Åm er initiativtaker til Free State Initiative, en organisasjon som ønsker å opprette en fristat innenfor grensene til en allerede eksisterende stat.
Høsten 2017 ble Onar med å starte den politiske podcasten Tankekrim sammen med folk fra Ektenyheter miljøet.Ifølge bloggen regner han seg selv som liberalist.


== Bibliografi ==
Kampen om klimaet – til forsvar for menneskeheten (norsk). Oslo: Koloritt forlag as. 2007. ISBN 9788292395486. 
Kunsten å krige (2008).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(no) Onar Åm på Facebook 
(no) Artikler av Åm på forskning.no
(no) ektenyheter.no, nettavis stiftet av Onar Åm i 2010
(no) «Kampen om klimaet» i Dagbladet Magasinet
(en) Free State Initiative
(en) https://www.libertynation.com/
Michele Bachmann

Michele Marie Amble Bachmann (født 6. april 1956 i Waterloo i Iowa) er en amerikansk republikansk politiker. Hun var valgt til Representantenes hus fra Minnesotas 6. distrikt 2007–2015. Distriktet ligger nordvest for delstatshovedstaden. Fra 2010 ledet hun husets Tea Party-fraksjon. Bachmann stilte i republikanernes primærvalg foran presidentvalget i 2012, men trakk seg etter caucusene i Iowa. Hun søkte ikke gjenvalg til Representantenes hus i 2014.


== Familiebakgrunn og yrkesliv ==
Michele Marie Amble vokste opp i Anoka i Minnesota. Foreldrene var lutherske norsk-amerikanere. Slektsnavnet Amble kommer fra Amla i Kaupanger. Hun er utdannet fra Winona State University, Oral Roberts University og College of William and Mary, og arbeidet som skattejurist i IRS 1988–1993. I 1978 giftet hun seg med Marcus Bachmann, en klinisk terapeut med en mastergrad fra Regent University og en doktorgrad fra Union Graduate School, som hun hadde møtt i studietiden. De drev valgkamp for demokraten Jimmy Carter i 1976, men de ble skuffet over ham som president, og de har vært republikanere siden presidentvalget i 1980.
Bachmann og hennes ektemann har fem barn (Lucas, Harrison, Elisa, Caroline og Sophia). Bachmann uttalte i 2011 at hun hadde gjennomgått en spontanabort etter fødselen av deres andre barn, Harrison. Bachmann og hennes ektemann har også hatt fosterhjem for 23 andre barn, alle tenåringsjenter, der flere hadde spiseforstyrrelser.
Michele Bachmann var valgt til Minnesotas delstatssenat fra 2001 til hun ble kongressrepresentant.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michele Bachmann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michele Bachmann på Internet Movie Database 
(en) Michele Bachmann hos The Movie Database 
Michele Bachmann på Twitter 
(en) Michele Bachmann hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 

(en) Finansredegjørelse for valgkamp hos Federal Election Commission
(en) Valgkampbidrag hos OpenSecrets.org
(en) Opptredener på C-SPAN-programmer
(en) Biografi, stemmegivingsoversikt, og oppslutning hos interessegrupper hos Project Vote Smart
(en) Stilling i saker og relaterte sitater hos On The Issues
(en) Medarbeiderlønn, turer og personlig finans hos LegiStorm.com
(en) Current Bills Sponsored hos StateSurge.com
(en) Valgkampbidrag hos the National Institute for Money in State Politics
(en) Kongressprofil  hos GovTrack.us
Profil på SourceWatch
«Norsk» utfordrer til Palin i Aftenposten 30. januar 2011
Kongresskvinne Michele Bachmann offisielle U.S. House-nettside
Minnesotas kongresskvinne Michele Bachmann offisielle nettside

Michele Bachmann ved Minnesota Legislators Past & Present
Jiang Menglin

Jiang Menglin (tradisjonell kinesisk: 蔣夢麟, forenklet kinesisk: 蒋梦麟; født 20. januar 1886 i Ningbo i Zhejiang, Kina, død 19. juni 1964), som på engelsk benyttet navnet Chiang Monlin, var president for Pekinguniversitetet fra 1919 til 1927.  Senere ble han president for Zhejianguniversitetet.
Han studerte ved Zhejiang Advanced College (浙江高等学堂, nå Zhejianguniversitetet) i Hangzhou i 1903[1]. Han tok doktorgraden (Ph.D.) ved Columbia University i USA, under John Deweys rådgivning.
Han var også undervisningsminister i Republikken Kinas regjering i 1928 og formann for Sino-American Joint Commission on Rural Reconstruction etter annen verdenskrig.


== Selvbiografi ==
Monlin Chiang: Tides from the West: A Chinese Autobiography (New Haven: Yale University Press, 1945). 


== Eksterne lenker ==
(en) Jiang Menglin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dracoglossumslekten

Dracoglossum-slekten (latin: Dracoglossum) er en slekt av store bregner innenfor stortelgfamilien.  Slekten har bare to arter som vokser i Latin-Amerika.


== Arter ==
Følgende arter finnes i denne slekten:

Dracoglossum plantagineum (Mellom-Amerika)
Dracoglossum sinuatum (nordlige Sør-Amerika)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dracoglossumslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dracoglossumslekten hos NCBI 
(en) Dracoglossumslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Dracoglossumslekten hos Tropicos
Phanerophlebiaslekten

Phanerophlebia-slekten (latin: Phanerophlebia) er en slekt av store bregner innenfor stortelgfamilien. Slekten er et eksempel på et parahomonym, en navn som forekommer i to riker, ettersom det eksisterer en underslekt av viklere i slekten Cryptophlebia med samme navn.Slekten har minst 2 arter som begge vokser i det sørvestlige USA, og i tilstøtende deler av Mellom-Amerika og Latin-Amerika.


== Arter ==
Følgende 2 arter er kjent innenfor denne slekten:

Phanerophlebia auriculata (Latin-Amerika, Texas, NM, Arizona)
Phanerophlebia umbonata  (Latin-Amerika, Texas)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Phanerophlebiaslekten i Encyclopedia of Life 
(en) Phanerophlebiaslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phanerophlebiaslekten hos ITIS 
(en) Phanerophlebiaslekten hos NCBI 
(en) Phanerophlebiaslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Phanerophlebiaslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Phanerophlebia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phanerophlebia – detaljert informasjon på Wikispecies
St. Ignace

Saint Ignace, vanligvis skrevet som St. Ignace, er en by i den amerikanske delstaten Michigan. Ifølge folketellingen i 2000 hadde byen 2 678 innbyggere. Byen er hovedsete i Mackinac County. Byen ligger på Michigans øvre halvøy, på nordsiden av Mackinacbroen som krysser Mackinacstredet og forbinder de to halvøyene, og sørsiden ligger Mackinaw City.
St. Ignace Township ligger litt nord for byen, men er politisk uavhengig fra byen St. Ignace.


== Historie ==

St. Ignace er en av de eldste byene i Michigan. Den franske misjonæren og oppdageren Jacques Marquette grunnla en misjonsstasjon der i 1671 og oppkalte den i ære for Ignatius av Loyola, grunnleggeren av jesuittordnen. (Sainte Ignace er det franske navnet på Sankt Ignatius.)
La Salle kom til St. Ignace 27. august 1679 under utforskningen av regionen med Louis Hennepin på båten Le Griffon. Jesuittene forlot misjonsstasjonen i 1705. I 1882 ble St. Ignace revitalisert med byggingen av Detroit, Mackinac and Marquette Railroad. Den ble innlemmet som landsby 23. februar 1882, og fikk bystatus i 1883.


== Geografi ==
Ifølge United States Census Bureau, har byen et totalareal på 7 km. Byen ligger 179 moh.


== Transport ==

 I-75 går over Mackinacbroen og igjennom St. Ignace. Sørover tar I-75 motorister til den nedre halvøy. Nordover går motorveien mot Sault Ste. Marie og Canada.
 I-75 Business Loop St. Ignace. Følger ruten til den gamle US 2.
 Den vestre delen av US-2 ender i St. Ignace og I-75.
 M-123 starter noen få kilometer nord for St. Ignace og går nord igjennom Tahquamenon Falls State Park og så til Newberry.
 H-63, også kjent som Mackinac Trail, er en nord til sør rute langs den tidligere ruten til US-2 rett nord fra St. Ignace til Sault Ste. Marie.
Tre fergeselskap drives fra St. Ignace, og forbinder turister og pendlere til Mackinac Island.
De nærmeste flyplassene med passasjertrafikk er Chippewa County International Airport i Kinross (nordøst for St. Ignace, i nærhet til I-75) og Pellston Regional Airport på den nedre halvøy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) St. Ignaces webside
Terrorangrepet i Morelia den 15. september 2008

Terrorangrepet i Morelia den 15. september 2008 (også kjent som 15-S) var en serie av terroraksjoner mot sivilbefolkningen i den meksikanske byen Morelia under feiringen av «Grito de Independencia». (Starten på å gjøre Mexico uavhengig i 1810). Terrorangrepene ble utført midt i byen med mange mennesker til stede. Per 20. september har ingen terrorgrupper tatt på seg skylden for angrepene, som er de første av sin sort i Mexico. Resultater av de første etterforskningene viser tegn på at terroraksjonene er utført av narkokartell som den meksikanske regjeringen har slått hardt ned på siden Felipe Calderón overtok som president i desember 2006.


== Angrepene ==
Det første angrepet ble utført like etter kl. 23.00 lokal tid. 3 personer ble drept umiddelbart og mange ble skadet. 4 av de skadede døde i løpet av natten. I løpet av natten ble det utført 3 andre terrorangrep. Totalt ble 8 mennesker drept og 131 skadet i terrorangrepene.


== Referanser ==
Fylkesvei 6192

Fylkesvei 6192 går mellom Vean i Aure og Øydalssaga i Heim.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde strekningen i Trøndelag betegnelsen fylkesvei 310 (Sør-Trøndelag).
2019 ble også fylkesvei 364 (Møre og Romsdal) del av veien.


== Kommuner og knutepunkter ==
 Møre og Romsdal fylke

AureBrekkvegen 

 Trøndelag fylke

HeimAurveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6192
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Arleigh Burke-klassen

Arleigh Burke-klassen er en amerikansk destroyerklasse. Dette er den første klassen av jagere i US Navy som er bygget opp rundt AEGIS-systemet og AN/SPY-1-radaren. Etter at den siste jageren i Spruance-klassen ble tatt ut av tjeneste i 2005 er Arleigh Burke-klassen den eneste operative klassen av jagere i US Navy. Den japanske Kongō-klassen og Atago-klassen er modifiserte utgaver av Arleigh Burke-klassen.
Klassen har fått navnet sitt fra admiral Arleigh Burke, en av de mest berømte amerikanske admiralene fra andre verdenskrig.
Opprinnelig var det planlagt 62 skip, men da det ble bestemt at Zumwalt-klassen bare skal bestå av tre skip, ble det bestilt flere Arleigh Burke-klasse jagere.


== Historie ==


=== Planlegging og bygging ===
Den amerikanske marinen satte i 1980 igang en designstudie sammen med syv kontraktører om bygging av nye jagere. I 1983 var dette antallet redusert til tre, Bath Iron Works, Todd Shipyards og Ingalls Shipbuilding. 2. april 1985 ble kontrakten for den første jageren tildelt Bath Iron Works. De etterfølgende skipene er alle bygget av Bath Iron Works eller Ingalls Shipbuilding.


=== Versjoner ===
Arleigh Burke-klassen er foreløpig levert i tre forskjellige versjoner. Flight I, Flight II og Flight IIA. Fra og med 2016 vil en fjerde versjon, Flight III, leveres.


==== Flight I ====
Dette er basisversjonen av Arleig Burke-klassen og de første 21 skipene er bygget slik.


==== Flight II ====
Denne versjonen har oppgradert elektronikk og består av syv skip.


==== Flight IIA ====
USS «Oscar Austin» var det første skipet av denne versjonen. Forskjellene fra Flight I og Flight II består blant annet av hangarer for to helikopter og en ny lengre kanon (fra og med DDG-81). Mange skip ble også bygget uten Phalanx CIWS, men det er senere bestemt at disse skal få ettermontert systemet.
Foreløpig er 34 skip av denne versjonen i tjeneste og ytterlige ett er under bygging.


== Fartøyer ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stephen Saunders RN, red. (2007). Jane's Fighting Ships (110 utg.). Jane’s Information Group Limited. s. 848. ISBN 978-0-7106-2799-5. 


== Eksterne lenker ==
(en) Arleigh Burke class destroyers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Norsk Heraldisk Forening

Norsk Heraldisk Forening er en norsk forening som er åpen for alle som er interessert i våpenskjold, flagg, bumerker, segl og beslektede emner.


== Historikk og arbeid ==
Foreningen ble stiftet den 27. februar 1969  av personer som var medlemmer av den skandinaviske foreningen Heraldisk Selskap. Siden stiftelsen har foreningen nær kontakt med Heraldisk Selskap og nasjonale heraldiske foreninger i de andre skandinaviske landene. Foreningen er vanligvis også representert på de internasjonale kongressene for heraldikk.
Foreningen utgir medlemsbladet Våpenbrevet med to-tre nummer hvert år, foreningen holder medlemsmøter og sammenkomstene heraldisk verksted i Oslo flere ganger i året  Foreningen har også arrangert bussturer i østlandsområdet. 
I 2005 arrangerte foreningen en nordisk heraldisk konferanse i Oslo, sammen med den skandinaviske foreningen Heraldisk Selskap. Slike konferanser holdes annet hvert år i de skandinaviske landene. 
Foreningen arrangerte sammen med Norsk Slektshistorisk Forening den 31. internasjonale kongress for genealogi og heraldikk i Oslo i dagene 13. til 17. august 2014.Hovedtemaet for kongressen var Innvirkning på genealogi og heraldikk av store hendelser i en nasjons historie.  Kongressen hadde i alt 111 deltagere fra 26 forskjellige land. Den fant sted på Akershus festning, i Fanehallen og på Artilleriloftet. Kongressrapporten Genealogica & Heraldica. Influence on Genealogy and Heraldry of Major Events in the History of a Nation. Proceedings of the XXXIst International Congress of Genealogical and Heraldic Sciences, Oslo 2014,  ble utgitt av Slektshistorisk forlag i 2015 og inneholder de fleste foredragene som ble holdt under kongressen.
I Norsk Heraldisk Forening er det oppnevnt to faste utvalg som behandler spørsmål som sendes inn til foreningen: Historisk utvalg og Rådgivende utvalg .
I 2009 ble det i Rogaland opprettet en lokalavdeling av foreningen. Avdelingen tar sikte på å ha ett årlig møte.


== Formenn og æresmedlemmer ==
Siden stiftelsen i 1969 har følgende vært formenn i foreningen: 

Ornitolog, dr. philos. Herman L. Løvenskiold 1969-1973
Rektor Cornelius S. Schilbred 1973-1974
Kommandørkaptein Andreas Stang 1974-1977
Advokat Hans Cappelen 1977-1990
Fylkeskonservator Geir Helgen 1990-2003
Advokat Tom Sverre Vadholm 2003-2015
Seniorrådgiver Kaare Seeberg Sidselrud 2015-Utnevnte æresmedlemmer er heraldikerne Hallvard Trætteberg (1898-1987), Hans Cappelen (1945-) og Tom S. Vadholm (1937-).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk Heraldisk Forenings nettsted
GMC Syclone

GMC Syclone er en sportsversjon av GMC Sonoma pickup. Den ble produsert i 1991. Syclone har samme egenskapene som 1991 og 1992 GMC Typhoon SUV. En annen bil som er i slekt er GMC Sonoma GT, den går riktignok dårligere, men blir sett på som lillebror.
Overalt hvor den dukket opp var Syclone den raskeste originale pickupen. Syclone var den raskeste pickupen i verden. Selv om den er gammel i dag er den faktisk fortsatt raskest fra 0-100. Grunnen til dette er hovedsakelig at den har 4x4, noe Dodge Ram SRT 10 og Ford Lightning SVT ikke har. Bilblader sammenlignet akselerasjonen til Syclone med mange sportsbiler, inkludert Corvette.
Car and Driver magazine sa at Syclone var en Ferrari med en turbomatet 6-sylindret motor med 4-hjulstrekk og ABS-bremser på alle 4 hjulene.
Både Syclone og Typhoon (SyTy) har en Mitsubishi TD06-17C turbo, og en Garrett Intercooler montert på en 4,3L LB4 V6 motor. Alle SyTy-er hadde en firetrinns automatgirkasse.


== Kilder ==
HowStuffWorks: 1991-1992 GMC Syclone Besøkt 23. mars 2015