jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Süderheistedt

Süderheistedt er en kommune i kretsen Ditmarsken i Schleswig-Holstein, Tyskland. Süderheistedt hører under Eiderens amt, og lå før 1. januar 2008 i Hennstedts amt. Fra 2009 har Hägen også inngått i kommunen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Süderheistedt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tellingstedt

Tellingstedt er en kommune i kretsen Ditmarsken i Schleswig-Holstein, Tyskland. Tellingstedt hører under Eiderens amt, og lå før 1. januar 2008 i Tellingstedts amt. Det tidligere amtet var administrert fra, og oppkalt etter, Tellingstedt.


== Geografi ==
I 1970-årene mistet kommuen Rederstall, vest for Tellingstedt, sin status som egen kommune, og ble slått sammen med Tellingstedt. De to kommunene grenser derimot ikke til hverandre, så Tellingstedt er den eneste kommunen i Ditmarsken som har en egen eksklave.


== Politikk ==
Karsten Jasper, som representerer Christlich Demokratische Union (CDU), har vært borgermester siden 1990.


=== Kommunestyre ===
Etter kommunevalget den 2. mars 2003 har fordelingen i kommunestyret vært slik:

CDU – 54 %, 9 representanter
WGT – 35,7 %, 6 representanter
SPD – 10,3 %, 1 representantValgoppslutningen blant de stemmeberettigede lå på 66,7 prosent.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tellingstedt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tensbüttel-Röst

Tensbüttel-Röst er en kommune i kretsen Ditmarsken i Schleswig-Holstein, Tyskland. Tensbüttel-Röst hører under Midtre Ditmarskens amt, og lå før 25. mai 2008 i Albersdorfs amt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tensbüttel-Röst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fuksin

Fuksin eller rosanilinhydroklorid er et magenta fargestoff med kjemisk formel C20H19N3·HCl. Det finnes andre produkter med liknende kjemisk formel som selges som fuksin, og flere dusin andre synonymer av molekylet.Det blir magenta når det blir oppløst i vann; som fast stoff danner det mørke, grønne krystaller. I tillegg til farging av tekstiler brukes fuksin til å farge bakterier (såkalt gramfarging/Grams farging) og enkelte ganger som desinfeksjonsmiddel. Fuksin brukes også som fargestoff i rødsprit.


== Referanser ==
Tereftalsyre

Tereftalsyre er en isomer av de tre ftalsyrene. Det finner viktig anvendelse som råvare kjemisk forbindelse, vesentlig som utgangsstoff for fremstilling av polyester (spesielt PET), brukt i klesplagg og for å lage plastikkflasker. Det er også kjent som 1,4-benzendikarboksylsyre, og det har kjemisk formel C6H4(COOH)2.
Østerrikes Grand Prix

Østerrikes Grand Prix er et Formel 1-løp som første gang ble arrangert på Zeltweg Airfield-banen i 1964. I 1970 ble det tatt med i verdensmesterskapet igjen, men da på Österreichring, der ble det avholdt frem til 1987. I perioden 1997 til 2003 ble det kjørt på A1-Ring, og fra 2014 på Red Bull Ring, som er samme bane som A1-Ring, men oppgredert og med nye eiere.


== Vinnere av Østerrikes Grand Prix ==


== Referanser ==
Philip G. Epstein

Philip G. Epstein (født 22. august 1909, død 7. februar 1952) var en amerikansk manusforfatter, best kjent for sitt arbeid – i samarbeid med tvillingbroren Julius med fler – med filmatiseringen av teaterstykket Everybody Comes to Rick's til den Oscar-belønte filmen Casablanca (1942). 
Epstein døde av kreft i Hollywood i 1952, bare 42 år gammel.


== Filmografi ==
Utvalgt filmografi som manusforfatter:

The Last Time I Saw Paris (1954)
Arsenic and Old Lace (1944)
Mr. Skeffington (1944)
Casablanca (1942)
Mannen som kom til middag  (1941)
The Strawberry Blonde (1941)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Philip G. Epstein på Internet Movie Database 
(sv) Philip G. Epstein i Svensk Filmdatabas 
(da) Philip G. Epstein på Filmdatabasen 
(da) Philip G. Epstein på Scope 
(fr) Philip G. Epstein på Allociné 
(en) Philip G. Epstein på AllMovie 
(en) Philip G. Epstein hos The Movie Database 
(en) Philip G. Epstein hos Internet Broadway Database 
(en) Philip G. Epstein hos Find a Grave
Otis Rush

Otis Rush (født 29. april 1935, Philadelphia i Mississippi, død 29. september 2018 i Chicago) var en amerikansk bluesmusiker, som flyttet til Chicago i 1949. I 1984 ble han valgt inn i Blues Hall of Fame.
Otis Rush platedebuterte i 1956 på Cobra Records med I Can't Quit You Baby/Sit Down Baby.
Rush var kjevhendt, og i motsetning til mange kjevhendte gitarister spilte han en vanlig høyrehendt gitar opp ned uten å bytte rekkefølgen på strengene. En annen bluesgitarist som spilte gitaren på samme måte, var Albert King.
Rush var en framstående representant for den moderne Chicago-bluesen.
Rush begynte å spille gitar da han var åtte år gammel, og ble inspirert til å bli musiker etter å ha sett Muddy Waters live. Han vant en Grammy for beste tradisjonelle bluesopptak i 1999 for «Any Place I’m Going».Rush døde den 29. september 2018 av komplikasjoner etter et hjerneslag som han ble rammet av i 2003.


== Diskografi ==


=== Album ===
Oversikten er ikke komplett.

Mourning In The Morning – Atlantic Records (1969)
Cold Day In Hell – Delmark Records (1975/1992)
Right Place, Wrong Time – Bullfrog Records (1976)
So Many Roads. Live In Concert – Delmark Records (1978/1995)
Lost In The Blues – Alligator Records (1991)
Ain't Enough Comin' In – Quicksilver Records (1994)
Any Place I'm Going – Home Of The Blues Records (1998)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Otis Rush – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Otis Rush på Internet Movie Database 
(en) Otis Rush på Discogs 
(en) Otis Rush på MusicBrainz 
(en) Otis Rush på Songkick 
(en) Otis Rush på AllMusic
Historiebevissthet

Historiebevissthet er et sentralt begrep innenfor faget historiedidaktikk. Historiebevissthet kan kort forklares at mennesket er et historisk vesen og dets tolking av fortiden, forståelse av nåtiden og forventninger om fremtiden har betydning for den de er og hva de gjør.


== Litteratur ==
Lise Kvande og Nils Naastad Hva skal vi med historie? - Historiedidaktikk i teori og praksis, 2013 ISBN 9788215021713
Erik Lund Historiedidaktikk - En håndbok for studenter og lærere 4. utgave 2011 ISBN 9788215019123
Chioma Ajunwa

Chioma Ajunwa (født 25. desember 1970 i Ahiara, Mbaise) er en tidligere friidrettsutøver fra Nigeria. Hun er den første nigerianer til å vinne en olympisk gullmedalje  i tillegg til å være den første afrikanske kvinne til å vinne en olympisk gullmedalje i lengdehopp. Hun vant lengdehopp under OL 1996 i Atlanta, med et hopp på 7,12 m. På dette tidspunkt var hun også offiser i den nigerianske politistyrken. I 1992 testet hun positivt på anabole steroider.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chioma Ajunwa – Olympics.com 
(en) Chioma Ajunwa – Olympic.org 
(en) Chioma Ajunwa – Olympedia 
(en) Chioma Ajunwa – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Chioma Ajunwa – Commonwealth Games Federation 
(en) Chioma Ajunwa – FIFA 
(en) Chioma Ajunwa – Soccerway 
(de) Chioma Ajunwa – Soccerdonna 
(en) Chioma Ajunwa – FBref 
(en) Chioma Ajunwa – World Athletics
MS «Fram»

MS «Fram» (kallesignal LADA7) er et cruiseskip eid av Hurtigruten AS. Hun er rederiets nest nyeste skip, og er bygd for å kunne settes inn i hurtigrutetrafikk. Hittil (Oktober 2021) har MS «Fram» ikke vært benyttet som hurtigruteskip. Skipet er bygd ved det italienske skipsverftet Fincantieri i Trieste, og kostet 68,6 millioner euro. MS «Fram» ble overlevert 27. april 2007, og ble døpt 19. mai samme år i Oslo. Hun har siden gått i cruisetrafikk på Grønland i sommersesongen og i Antarktis om vinteren. Skipet er sertifisert for 400 passasjerer, og er spesialbygd for å gå i arktiske farvann.
Skipet er oppkalt etter polarskipet «Fram» som blant annet ble brukt av Fridtjof Nansen og Roald Amundsen.


== Kilder ==
Hurtigruten ASA – MS Fram Besøkt 26. april 2009
Tyskspråklig side om hurtigruten Besøkt 19. oktober 2008


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) IMO 9370018 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Fram» – DNVs skipsregister 
(en) MS «Fram» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MS «Fram» – Skipsrevyen 
(no) MS «Fram» – Maritimt Magasin
VarioCam

VarioCam er en teknologi for variable ventiltider i bilmotorer, utviklet av den tyske bilprodusenten Porsche. VarioCam varierer tidene for innsugsventilene ved å justere presset mot kjedet som kobler kamakslene for innsug og eksos sammen. VarioCam ble første gang brukt på 3,0-litersmotoren i Porsche 968 i 1992.
Porsches nyere VarioCam Plus varierer både løft og timing, og debuterte i 911 996 Turbo.
Vilhelm Lauritzen

Vilhelm Theodor Lauritzen (født 9. september 1894 i Slagelse, død 22. desember 1984) var en dansk arkitekt. Han studerte ved Det Kongelige Danske Kunstakademi.
I 1922 stiftet han arkitektfirma i eget navn, det nåværende Vilhelm Lauritzen Arkitekter, hvor han var aktiv frem til 1969.
Han har bl.a. tegnet Radiohuset på Frederiksberg (1937–1946), Folkets Hus på Vesterbro (det nåværende Vega, 1935–1956) og en nå ikke lenger brukt terminalbygning i Københavns lufthavn (1937–1939), alle disse bygningene i dag er fredet.
Han har dessuten stått bak bygninger som Daells Varehus (det nåværende Hotel Sankt Petri) i København (1935), Gladsaxe Rådhus (1937), Shell-huset (1950–1951) og Danmarks ambassade i Washington D.C. (1960), samt medvirket til TV-byen i Gladsaxe (1959) og Københavns Lufthavns Terminal 2.


== Priser (utvalg) ==
1941 – Eckersbergmedaljen
1954 –  C.F. Hansen-medaljen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Vilhelm Lauritzen på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Engerdal Sportsklubb

Engerdal Sportsklubb (Engerdal SPK) er en idrettsklubb fra Engerdal kommune i Østerdalen. Klubben ble stiftet i 1960 som en overbygningsklubb for en rekke uorganiserte lag i kommunen.
Da klubben ble stiftet ble det etablert egne grupper for ski, alpin, hopp, fotball, håndball og friidrett. I 1972 ble friidrettsgruppa nedlagt, og gikk inn i Friidrettsklubben Ren-Eng. I 2007 ble klubbens damefotballag nedlagt, og spillerne gikk til Nordre Trysil Idrettslag.
Den tredobbelte verdensmesteren i langrenn fra ski-VM 1966 i Oslo, Gjermund Eggen, representerte Engerdal Sportsklubb sammen med sin tvillingbror Jo Eggen, som også hadde mange gode resulater. Den beste engerdølen som går på ski i dag er Martin Andersen. Han representerer per dags dato Team Norgeshus.


== Tabellen ==


== Divisjonsutvikling ==


== Meritter ==


=== Kretsmesterskap ===
5. divisjon, Indre Østland: (2014)


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av idretten i Engerdal (Word dokument)
Oleksandr Bahatsj

Oleksandr Mykolajovytsj Bahatsj (ukrainsk: Олександр Миколайович Багач) (født 21. november 1966 i Matusiv, Tsjerkasy oblast, Ukraina) er en tidligere ukrainsk kulestøter.


== Karriere ==
Gjennom karrieren vant han mellom annet en bronsemedalje i OL i Atlanta i 1996, samt to bronsemedaljer i VM (1993) og (1999). I 1998 ble han europamester i Budapest.


== Doping ==
Etter opprinnelig å ha vunnet gull under VM i 1997, avla han en positiv dopingtest på efedrin. I 1989 ble han utestengt i to år for bruk av testosteron. I 2001 ble han utestengt på livstid etter å ha testet positivt for tredje gang i karrieren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oleksandr Bahatsj – Olympedia 
(en) Oleksandr Bahatsj – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Oleksandr Bahatsj – World Athletics 
(en) Oleksandr Bahatsj – Track and Field Statistics
David Frost

David Paradine Frost (født 7. april 1939 i Tenterden i Kent, død 31. august 2013 om bord på MS «Queen Elizabeth») var en britisk journalist, kjent som pionér innen fjernsynssatiren og for en rekke politiske intervjuer. Han var programleder for det ukentlige programmet Frost Over The World på Al Jazeera English. Han er mest kjent for å ha intervjuet Richard Nixon i 1977 etter at Nixon måtte ga av etter Watergate-skandalen.
Frost ble i 1993 utnevnt til Knight Bachelor. Han ble derved adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn. Frost ble i 1970 utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Frost – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Frost på Internet Movie Database 
(sv) David Frost i Svensk Filmdatabas 
(en) David Frost hos The Movie Database 
(en) David Frost på Discogs 
(en) David Frost på MusicBrainz 
(en) David Frost hos The Peerage
Nonpoint

Nonpoint er en amerikansk musikkgruppe etablert i januar 1997 som kommer fra Fort Lauderdale i Florida. Bandets medlemmer er vokalist Elias Soriano, gitarist Andrew Goldman, bassist Kenneth "KB" Charman og trommeslager Robb Rivera. Gruppa har holdt sammen uten forandringer i alle disse årene. 


== Album ==
Separate Yourself (1997)
Struggle (1999)
Statement (2000)
Development (2002)
Recoil (2004)
To the Pain (2005)
Live and Kicking (2006)
Vengeance (2007)


== Eksterne lenker ==
(en) Nonpoint på Apple Music 
(en) Nonpoint på Discogs 
(en) Nonpoint på MusicBrainz 
(en) Nonpoint på Spotify 
(en) Nonpoint på Songkick 
(en) Nonpoint på Last.fm 
(en) Nonpoint på Genius — sangtekster 
(en) Nonpoint på AllMusic
Jonasprisen

Jonasprisen deles ut av Institutt for spesialpedagogikk ved Universitetet i Oslo. Jonasprisen, som ble etablert i 1984, har fått navnet etter Jens Bjørneboes roman Jonas fra 1955. Boka rettet i sin tid kritikk mot skolens vilje til å inkludere barn med særskilte behov. 
Prisvinneren skal ha «medvirket til å skape et romsligere og mer tolerant samfunn, hvor menneskelig variasjon og personlige særtrekk vurderes som en berikelse og ikke som et problem.»
Prisen består av et stipend, et kunstverk og et diplom.


== Prisvinnere ==
1986 – Wenche Margrethe Myhre
1987 – Kari Gåsvatn
1988 – Arne Skouen
1989 – Sten Rune Sterner
1990 – Barne- og ungdomsavdelingen, NRK Fjernsynet
1991 – Finn Carling
1992 – Jenny Lippestad
1993 – Høvikodden kunstsenter
1994 – Ellen Horn
1995 – Trastad samlinger og studiesenter i Kvæfjord
1996 – Sissel Benneche Osvold
1997 – Tordis Ørjasæther
1998 – Bitten Munthe-Kaas
1999 – Torbjørn Johan Sander
2000 – Erik Kvebek / Torshov skoles musikkorps
2001 – Ingvar Ambjørnsen
2002 – Wenche Foss
2003 – Gunnar Stålsett
2005 – Margreth Olin
2006 – Ola Ødegaard
2007 – Edvard Befring
2008 – Johan Sæbø
2009 – Johann Olav Koss
2010 – Leser søker bok
2011 – Paal-André Grinderud
2012 – Lars Monsen
2013 – Simon Flem Devold
2014 – Håvard Tjora
2015 – Herbjørg Wassmo
2016 – Marte Wexelsen Goksøyr og Kjersti Horn
2017 – Eddi Eidsvåg og Arne Husjord, grunnleggerne av Pøbelprosjektet
2018 – Mari Storstein
2019 – Leo Ajkic


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Privsvinnere
Inner Smile

«Inner Smile» er en låt av den skotske musikkgruppen Texas. Den ble opprinnelig utgitt på albumet The Greatest Hits i 2000. Senere ble den utgitt som single i Storbritannia, og ble en hit med gode plasseringer. Den ble brukt i sluttscenen i filmen Bend It Like Beckham.


== Eksterne lenker ==
(en) Inner Smile på Discogs 
(en) Inner Smile på MusicBrainz
Lyfing av Winchester

Lyfing av Winchester, også kjent som Livingus (død 23. mars 1047), var en angelsaksisk abbed  av Tavistock, biskop av Crediton, St Germans og Worcester. Lyfing var av religiøs og politisk viktighet i England på første halvdel av 1000-tallet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Lyfings onkel var Burhweald, biskop av Cornwall. ifølge kronikøren William av Malmesbury.Lyfing var først munk veda katedralklosteret i Winchester, deretter abbed av Tavistock i 1009.


=== Biskop ===
Han ble den niende biskop av Crediton i 1027. På omtrent samme tid ble han også biskop av St Germans da hans onkel som hadde holdt dette setet, døde. Han forente da de to bispesetene til ett med sete i Crediton.Lyfing ble i tillegg også biskop av Worcester i 1039, men ble fratatt dette setet i 1040, men fikk det tilbake i 1041 og holdt det deretter til sin død.Han var både en venn og rådgiver for kong Knut den store på hans reiser, også utenfor England. Han var for en tid sammen med kongen på en reise til Danmark og fulgte ham på hans pilegrimstur til Roma. 
Da kongen kom tilbake til England brakte ham med seg det berømte brevet hvor kong Knut adresserte fra paven til sine engelske undersåtter. Brevet finnes i Firenze og nevnt hos William av Malmesbury.
Den angelsaksiske krønike omtaler Lyfing som «ordvis» eller tilsvarende. Hans tre bispeseter var uten tvil belønninger for hans fortjenester for den danske kongen. William av Malmesbury har beskrevet ham som både ambisiøs og tyrannisk, og det er blitt sagt at etter kong Knuts død ble Lyfing innblandet i tilfangetakelsen av Alfred Æthling, sønn av Ethelred den rådville og bror av Edvard Bekjenneren, ved Guildford i 1040. I henhold til samtidige skrifter ble Alfreds øyne stukket ut på en så skjødesløs måte at han døde av skadene, og deretter at hans menn ble massakrert. Det er dog svært usikkert om Lyfing var direkte eller indirekte skyld at Alfred døde da andre kilder indikerer at han kan dødd så tidlig som 1036 eller 1037.Lyfing ble gravlagt, ikke ved Crediton eller Worcester, men ved hans kloster i Tavistock, det sted som han hadde likte best.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Powicke, F. Maurice & E. B. Fryde: Handbook of British Chronology 2. utgave. London: Royal Historical Society 1961
Reverend George Oliver: Lives of the Bishops of Exeter (1861)
Richard John King: Handbook to the Cathedrals of England: Southern Division (1903)


== Eksterne lenker ==
Prosopography of Anglo Saxon England entry for Lyfing
Friskis&Svettis

Friskis&Svettis er en svensk idrettsforening som ble grunnlagt av Johan Holmsäter i 1978. Den første foreningen ble startet i Stockholm som en gren av Johan Holmsäters virksomhet som idrettsleder innen studentidretten i Stockholm. Friskis&Svettis i Sverige, er en av de desidert største idrettsbevegelsene. 5 % av Sveriges befolkning trener med Friskis&Svettis. 
Friskis&Svettis Norge er underlagt Friskis&Svettis Riks (Sverige), men er tilsluttet Norges Idrettsforbund som en egen seksjon i Norges Fleridrettsforbund og har i dag 41 foreninger. Friskis&Svettis' idé engasjerer hver uke 1500 ideelt arbeidende funksjonærer i Norge – treningsledere, instruktører, verter og styremedlemmer.
Grunnidéen i Friskis&Svettis å tilby lystfylt og lettilgjengelig trening av høy kvalitet till alle. 
I Norge finnes det 3 foreninger med egne sentre, de resterende 38 holder treninger i idrettshaller, skoler ol. 
Friskis&Svettis kan tilbyr saltrening og spinning,utetrening, styrkerom – avhengig av forening.
Friskis&Svettis har utviklet egne bevegelses program til bruk i barnehage: Mini-Røris, til bruk i skolen: Røris og for funksjonshemmede: Åpne Dører.


== Eksterne lenker ==
Norsk hjemmeside
Friskis&Svettis, offisiell hjemmeside
Die Wacht am Rhein

Wacht am Rhein var også det tyske navnet på Ardenneroffensiven under andre verdenskrig«Die Wacht am Rhein» er en tysk patriotisk sang fra midten av 1800-tallet. Teksten er diktet av Max Schneckenburger i 1840, og den kjente melodien er komponert av Karl Wilhelm i 1854. «Vakten ved Rhinen», som sangen handler om, skal sikre de områder vest for Rhinen som var et stridspunkt mellom Tyskland og Frankrike.
Sangen var meget populær i Tyskland på 1800-tallet og under de to verdenskrigene, og den ble ved utbruddet til den fransk-prøyssiske krig i 1870-71 gjort til tysk folkehymne.


== Tekst ==
Dette er de opprinnelige fem strofene i «Die Wacht am Rhein» samt tilføyelser:


== I senere bruk ==
«Die Wacht am Rhein» ble sunget av tyske soldater i filmen Casablanca. De tyske soldatene ble deretter overdøvet av franskmenn i eksil som sang «Marseillaisen».
I sin sosialkritiske sang «Lieb Vaterland» benytter Udo Jürgens innledningsordene i refrenget blant annet som en påminnelse om mørke sider ved tysk historie og samfunnsliv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Die Wacht am Rhein» på ingeb.org (Engelsk)
«Die Wacht am Rhein» (tekst og lydfiler)
«Die Wacht am Rhein» (mp3, bilder, postkort, tekst)
Casablanca – German-Hollywood Connection
Conrad Veidt

Conrad Veidt (født Hans Walter Conrad Weidt 22. januar 1893 i Berlin i Det tyske keiserrike, død 3. april 1943 i Hollywood i California) var en tysk skuespiller, best kjent for sine roller i filmen Dr. Caligaris Kabinett (1920), Tyven i Bagdad (1940) og Casablanca (1942). 


== Liv og virke ==
I perioden fra 1916 og til sin død klarte Veidt mesterstykket å spille i mer enn 100 filmer, hvor flere av disse må betraktes som klassikere. En av de største rollene fikk han i filmen Mannen som ler fra 1928, en rolle som senere ble inspirasjonen til Batmans største fiende Jokeren. Veidt medvirket også i Das Land ohne Frauen fra 1929; Tysklands første talefilm.
Conrad Veigt var gift med en jødisk kvinne og betraktet seg selv som jøde med antinazistiske holdninger, noe som førte til at han måtte flykte fra Tyskland i 1933, siden hans liv sto i fare. Han slo seg ned i England hvor han fortsatte som skuespiller, hvorav tre filmer i regi av Michael Powell må fremheves: Den sorte spion (1939), Contraband (1940) og Tyven i Bagdad (1940). Senere flyttet han til Hollywood og døde av hjerteslag mens han spilte golf i Los Angeles i en alder av 50 år.


== Filmografi (utvalg) ==
1917 Furcht
1919 Anders als die Andern
1920 Der Reigen
1920 Caligaris kabinett (Das Cabinet des Dr. Caligari)
1921 En kvinnes makt
1921 Kan kjærlighet drepes? (Das Geheimnis von Bombay)
1921 Det indiske gravmæle. 1ste del
1921 Det indiske gravmæle. 2den del
1921 Lucrezia Borgia
1926 Brødrene Schellenberg (Die Brüder Schellenberg)
1926 Samfunnets svøpe (Dürfen wir schweigen?)
1926 Paragraf 245 (Kreuzzug des Weibes)
1926 Der Student von Prag
1927 En manns fortid (A Man's Past)
1928 Mannen som ler (The Man Who Laughs)
1930 De fortaptes forbjerg (Menschen im Käfig)
1931 Kongressen danser (Der Kongreß tanzt)
1939 Den sorte spion (The Spy in Black)
1940 Tyven i Bagdad (The Thief of Bagdad)
1941 En kvinnes ansikt
1942 Casablanca
1942 Bogart rydder opp
1943 Den røde rosen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Conrad Veidt på Internet Movie Database 
(sv) Conrad Veidt i Svensk Filmdatabas 
(da) Conrad Veidt på Filmdatabasen 
(da) Conrad Veidt på Scope 
(fr) Conrad Veidt på Allociné 
(en) Conrad Veidt på AllMovie 
(en) Conrad Veidt hos Turner Classic Movies 
(en) Conrad Veidt hos The Movie Database
Claude Rains

Claude Rains (født 10. november 1889, død 30. mai 1967) var en engelsk teater- og filmskuespiller, som senere fikk amerikansk statsborgerskap,  best kjent for sine mange roller i Hollywood-filmer.


== Liv og virke ==
Rains debuterte på scenen i London allerede som 11-åring. Han debuterte på Broadway i 1926 og spilte i et antall oppsetninger frem til 1934.I 1933, etter en fremgangsrik scenekarriere gjorde han filmdebut i Hollywood der han hadde tittelrollen i Den usynlige mann. Rains hadde imidlertid tidligere hatt en liten rolle i en britisk stumfilm i 1920.
Han fikk kontrakt hos filmselskapet Warner Bros. der han ofte fikk spille skurkeroller.
I 1951 mottok Rains en Tony Award for beste mannlige hovedrolle for teaterstykket Mørke midt på dagen. Han ble også nominert fire ganger til Oscar for beste mannlige birolle for Mr. Smith kommer til Washington (1939), Casablanca (1942), Mr. Skeffington (1944) og Notorious (1946). Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame, på 6400 Hollywood Boulevard.


== Filmografi (utvalg) ==

1933 – Den usynlige mann 

1938 – Robin Hoods eventyr

1939 – Mr. Smith kommer til Washington

1941 – The Wolf Man

1942 – Casablanca

1942 – Under nye stjerner

1946 – Notorious

1962 – Lawrence of Arabia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Claude Rains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Claude Rains – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Claude Rains på Internet Movie Database 
(sv) Claude Rains i Svensk Filmdatabas 
(da) Claude Rains på Filmdatabasen 
(da) Claude Rains på Scope 
(fr) Claude Rains på Allociné 
(en) Claude Rains på AllMovie 
(en) Claude Rains hos Turner Classic Movies 
(en) Claude Rains hos Rotten Tomatoes 
(en) Claude Rains hos The Movie Database 
(en) Claude Rains hos Internet Broadway Database 
(en) Claude Rains hos Rotten Tomatoes