jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eidsbotn fuglefredningsområde

Eidsbotn fuglefredningsområde er et fuglefredningsområde i Levanger kommune, Nord-Trøndelag. Eidsbotn er et langgrunt fjordbasseng vest for E6, sør for Alti Magneten kjøpesenter og Levanger sentrum, som står i forbindelse med Trondheimsfjorden gjennom Levangersundet. Området inngår i Trondheimsfjorden våtmarkssystem og har ramsarstatus.
Området ble fredet i 1984 for å verne et våtmarksområde av stor betydning for fuglelivet: som rasteplass for trekkfugler, og som myte- og overvintringsområde for andefugler.


== Eksterne lenker ==
(no) Eidsbotn fuglefredningsområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Trond Haugskott: Trondheimsfjorden, artikkel hos Norsk Ornitologisk Forening
Ocean Viking

Ocean Viking var en boreplattform bygget ved Akers mekaniske verksted i 1967, for det amerikanske selskapet Ocean Drilling & Exploration Co (Odeco). Det var på oppdrag fra Phillips Petroleum at Odeco tok på seg kontrahering av plattformen høsten 1965. Plattformen oppdaget både Codfeltet og Ekofiskfeltet.
Plattformen skulle leveres høsten 1966, men erfaringene med den nesten identiske boreplattformen «Ocean Traveler» førte til at den nye plattformen måtte forsterkes. «Ocean Traveler», som var overflyttet fra boring i Mexicogulfen, fikk store problemer med værforholdene i Nordsjøen som var langt hardere enn områdene utenfor sørkysten av USA. Byggingen av «Ocean Viking» ble derfor forsinket og ferdigstilt først i mars 1967. 
Plattformen foretok, sammen med søsterplattformen «Ocean Traveler», de første prøveboringene på norsk sokkel i Nordsjøen. Den 10. juni 1968 viste norske aviser bilder av «Ocean Viking» som faklet gass på det kommende Codfeltet. Etter 38 boringer fant plattformen den første drivverdige petroleumsforekomsten i august 1969. Her var Phillips operatør på blokk 2/4, og funnet ble siden en del av Ekofiskfeltet. Funnet ble lagt frem for Norges oljedirektorat 23. desember samme år.


== Referanser ==
Scanner

Scanner er et tysk speed metal-band som oppsto i 1986 ved bytte av to medlemmer i bandet Lions Breed som i 1985 ga ut albumet Damn The Night på Earthshaker Records. Under navnet Scanner profilerte de seg med science fiction-inspirasjon i tekster, omslag og sceneshow. Debuten Hypertrace kom ut i 1988 på Noise Records. Bandet har vært oppløst flere ganger, og det eneste originale medlemmet som er igjen er gitarist Axel A.J. Julius. De ga 23. januar 2015 ut sitt foreløpig siste album, The Judgement, på Massacre Records).


== Medlemmer ==
Efthimios Ioannidis – vokal
Axel A.J. Julius – gitar
Andreas Zeidler – gitar
Jonathan Sell – bassgitar
Patrick Klose – slagverk


== Diskografi ==
Hypertrace (Sony / Noise) (1988)
Terminal Earth (Sony / Noise) (1989)
Mental Reservation (1995)
Ball of The Damned (1997)
Scantropolis (2002)
The Judgement (2015)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Scanner (musical group) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Scanner på Discogs 
(en) Scanner på MusicBrainz 
(en) Scanner på Encyclopaedia Metallum 
(en) Scanner på Spotify 
(en) Scanner på MySpace
Ocean Traveler

«Ocean Traveler» var en boreplattform bygget i USA og brukt i Mexicogulfen. i 1966 ble den overført av Esso til de første leteboringene på norsk sokkel  i Nordsjøen, etter at nederlenderne hadde gjort Groningen-funnet i 1959. Plattformen gjorde 16. juli 1966 et begrenset funn i Nordsjøen, i en blokk som langt senere ble funnsted for Balderfeltet.
Ocean «Traveler» fikk store problemer med værforholdene i Nordsjøen som var langt mer værhard enn områdene utenfor sørkysten av USA. Disse erfaringene gjorde at søsterplattformer, særlig norskbygde «Ocean Viking», måtte forsterkes vesentlig i konstruksjonene. 6. november 1966 ble Ocean Traveler pårent av et forsyningsskip. Det førte til at det ble slått hull i en av pongtongene, som igjen medførte at vann trengte inn i plattformen. Plattformen fikk stor slagside og var nær med å velte, men mannskapet fikk pumpet ballastvann inn i de andre pongtongene og stabilisert plattformen. Hendelsen blir regnet som det første alvorlige uhellet på norsk sokkel.


== Referanser ==
Chamba

Chamba er en by og et distrikt i den indiske delstaten Himachal Pradesh. Byen hadde i 2001 et folketall på 20 312 .
Før den indiske selvstendigheten i 1947 var Chamba et fyrstedømme på over 8000 kvadratkilometer. Fyrstedømmet lå inneklemt av Himalayas kjeder, som har topper på mer enn 6 000 meter. Fyrstedømmet lå også på linje med elvene Kavi og Chandra. En stor del av området var bevokst med skoger som igjen gjorde seg bra til jernbanebygg. Dalene rundt Chamba var fruktige og mye korn ble produsert. På sommrene førte gujarer fra Jammu et hundratusentals sauer, geiter, kuer og bøfler til de rike menneskene i Chamba.
I 1854 bygde britene på Chambas område, sanatoriumet Dalfaousie, som var tilhørende distriktet Gurdaspur. Hovedstaden Chamba, 14 km øst fra dette sanatoriet logger nå på høyre side av Kavi.


== Referanser ==
Edelmetallkontrollen

Edelmetallkontrollen var et norsk statlig forvaltningsorgan underlagt Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet som ivaretok kontrolloppgaver i forbindelse med lovgivningen om merking av edelmetaller. Edelmetallkontrollen ble opprettet og drev sin virksomhet i henhold til edelmetalloven. Den siste tiden ble kontrollvirksomheten utøvet av den private stiftelsen Teknologisk Institutt på oppdrag fra departementet.
Edelmetallkontrollen ble ledet av et styre på tre medlemmer, der bransjen og forbrukerne var representert. Styret ble oppnevnt av departementet for tre år av gangen. Departementet utpekte leder for styret, og styret tilsatte en edelmetallguardein som daglig leder.
Edelmetallkontrollen var selvfinansiert og fikk sine inntekter ved tilskudd fra Norges Gullsmedforbund, Norges Urgrossistforening og Norges Urmakerforbund, samt årlige avgifter fra enhver som fremstilte eller omsatte varer av edelmetall.


== Eksterne lenker ==
Informasjon hos BLD
Edelmetallguardein

Edelmetallguardein er en offentlig tjenestemann som prøver finheten i metaller. Formålet er å gi korrekt og tilstrekkelig informasjon til forbrukerne om de aktuelle produktene, og kontrollere at varene som tilbys forbrukerne ikke er underlødige i forhold til den angitte finheten. 
I Norge påbød daværende kong  Håkon Magnusson stempling av sølv så tidlig som i 1314. Stempelet var en garanti fra sølvsmeden om at sølvvaren var av riktig kvalitet og god fagmessig utførelse. Også den gangen ble det foretatt stikkprøver av offentlige kontrollører, guardein. I dag utfører Edelmetallkontrollen, ledet av edelmetallguardeinen, dette arbeidet. Edelmetallguardeinen er daglig leder for Edelmetallkontrollen og har ansvar for utførelsen av kontrollene. Edelmetallguardeinen er ansvarlig overfor Edelmetallkontrollens styre, og skal rådføre seg med dette i saker av viktighet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cinamon, Diana Sanders (2007): All About Antique Silver with International Hallmarks, 2. oppl., AAA Publishing, San Bernardino, CA.


== Eksterne lenker ==
(en) Assay offices – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jiawang

Jiawang (kinesisk: 贾汪区; pinyin: Jiǎwāng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Xuzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 690 km² og teller ca. 486 000 innbygger (pr. 2005). 
Her finner vi det moderne Jiawang kullkraftverk.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 206, som går gjennom Jiawang, løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.


== Eksterne lenker ==
Infoside
Utsirahøyden

Utsirahøyden, også kjent som Utsiraformasjonen, er en geologisk høydeformasjon på havbunnen i Nordsjøen, 200 km vest for Rogaland. Den danner østre forhøyning rundt sørlige del av Vikinggraben, mens Shetlandplattformen utgjør den vestre høyden 60 km lengre vest. Øst for Utsirahøyden følger den brede Norskerenna inn mot kysten. I perm-tiden var Utsirahøyden en landfast fjellrygg av grunnfjell.
Utsiraformasjonen er omtrent 200 km lang (nord-sør) og 50 km bred (øst-vest). Geologisk er kjernen kaledonsk grunnfjell mens dette etter permperioden er overlagt med sedimenter fra avrenning fra Baltica-kontinentet. Nederst består den av grunnfjell, deretter sandstein fra trias og jura, kalkstein fra kritt, og øverst skifer fra eocen. Den inneholder olje og gass, med blant annet fra nord Heimdalfeltet (gass), Jotunfeltet, Ringhornefeltet, Balderfeltet, Granefeltet og Sleipnerfeltet (gass).
Utsiraformasjonen består av store mengder porøs sandstein og skifer, og brukes til å lagre CO2 fra Sleipnefeltet. Utsiraformasjonen kan i framtiden komme til å tjene som reservoar for lagring av CO2 i havbunnen, under et regime med CO-fangst og deponering. Formasjonen har potensial for å romme store deler av Europas CO2-utslipp, i alt kan trolig mer enn 40 milliarder tonn CO2 lagres i formasjonen.I 2010 ble oljefeltet Johan Sverdrup oppdaget på Utsirahøyden. Det kan være det nest største feltet på den norske kontinentalsokkelen, etter Ekofisk. Feltet har tidligere vært kalt Avaldsnesfeltet og Aldous. Produksjonen kom igang i 2019 og forventes å kunne øke oljeproduksjonen i Nordsjøen betraktelig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Utsirahøyden», fra Store norske leksikon
Dødsstivhet

Dødsstivhet, likstivhet, rigor mortis (fra latin rigor stivhet og mortis død) en stivhet som inntrer gradvis i en biologisk kropp de første timene etter døden. Denne stivheten inntreffer i kroppens muskler og begynner vanligvis etter 2-5 timer etter døden, og når en maksimal tilstand av stivhet etter 8-12 timer. Dødsstivheten slipper gradvis etter 1-3 dager.
Grunnlaget for dødsstivhet er biokjemisk og beror på at ATP (adenosintrifosfat) brytes ned i muskelcellene og ATP-konsentrasjonen faller. ATP er avgjørende for at muskelfibrene skal kunne slappe av. Ved anaerob glykolyse, nedbrytning av ATP uten tilgang på oksygen, øker melkesyreinnholdet i muskelen betydelig, noe som påvirker muskelproteinene aktin og myosin til å innta en rigid form. Samtidig øker innholdet av ATP-nedbrytningsproduktet hypoxantin. Måling av hypoxantinnivå i for eksempel øyevæske fra lik benyttes til bestemmelse av dødstidspunkt. Det er stor individuell variasjon i muskulaturens ATP-innhold, samt påvirkning av omgivelsestemperatur. Dette gir en vurdering av dødsstivhet kun et grovt grunnlag for å vurdere dødstidspunktet.
Hastigheten i biokjemiske prosesser øker med høyere temperatur. Prosessene ved dødsstivhet er derfor avhengig av omgivelsestemperaturen. Ved høye temperaturer forsvinner dødsstivheten hurtigere. Dødsstivhetens styrke og varighet øker også dersom det har vært mer langvarig muskelaktivitet like før døden. Observasjoner hos soldater som blir drept under langvarige stormangrep viser at dødsstivhet kan oppstå like etter døden. Blant barn og blant utmagrede pasienter er også dødsstivhet observert tidligere enn hos andre mennesker. 


== I fiskeri og havbruk ==
Når dødsstivheten inntreffer hos fisk, trekker musklene seg sammen, fisken blir stiv, ubøyelig og får hard tekstur. Dødsstivheten går over etter en stund, men det kan ta noen døgn. Fiskebåter og bløggebåter ønsker at det skal ta lengst mulig tid fra fisken blir fanget / slaktet, til den blir dødsstiv. En lang pre rigor tid, tiden det tar fra fisken blir avlivet til den blir dødsstiv, gjør blant annet at fiskemottak rekker å sløye og filetere fisken i perioden når kjøttet holder best kvalitet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hildebrandt, Sybille (15. juni 2011): «Hva gjør døden med kroppen?», Forskning.no
Tongcheng (Anqing)

Tongcheng (kinesisk: 桐城; pinyin: Tóngchéng) er et byfylke i byprefekturet Anqing i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 772 866 innbyggere i 1999.


== Administrative enheter ==
Storkommuner:

Xunyu 鲟鱼镇, Kongcheng 孔城镇, Fangang 范岗镇, Qingcao 青草镇, Taochong 陶冲镇, Guazhenxiang 挂镇乡 , Sapu 卅铺镇, Jinshen 金神镇, Tangwan 唐湾镇, Shuanggang 双港镇, Gaoqiao 高桥镇, Xindu 新渡镇, Xiangpu 香铺镇, Daguan 大关镇, Xingdian 兴店镇, Lüting 吕亭镇, Xizihu 嬉子湖镇, Laomei 老梅镇;Kommuner:

Zhongyi 中义乡, Longmian 龙眠乡, Huangpu 黄铺乡, Datang 大塘乡.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 206, som går gjennom Tongcheng, løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Kinas riksvei 318

Kinas riksvei 318 (G318) løper fra Shanghai øst i Kina til Zhangmu i Tibet. Den er 5 476 kilometer lang og krysser gjennom provinsene Zhejiang, Anhui, Hubei, Chongqing, Sichuan og ender opp en grenseovergang mellom Tibet og Nepal.


== Rute og distanser ==
Arkeologiåret 1754

Arkeologiåret 1754 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1754.


== Utgravninger ==
Formelle utgravninger i Pompeii fortsetter.


== Funn ==
Et depotfunn på omtrent 207 romerske gullmynter (og en sølvmynt) oppdages i Menzelen like utenfor Xanten i nedre delen av Rhinen.


== Fødsler ==
16. juni – N.I. Schow, dansk filolog og arkeolog (død 1830)
8. september – Josef von Mader, østerriksk jurist og numismatiker (død 1815)
William Cunnington, engelsk pioner antikvar og arkeolog (død 1810).


== Dødsfall ==
2. september - Chrysostomus Hanthaler, østerriksk cisterciensermunk, historiker og numismatiker (født 1690)
15.desember – Félix Cary, fransk historiker og numismatiker (født 1699)
Samuel Gale, engelsk antikvar (født 1682)
Vikinggraben

Vikinggraben er en geologisk nedsenking – graben – på havbunnen i Nordsjøen og ligger mellom Shetlandsplattformen i vest og Utsiraformasjonen i øst. Vikinggraben går midt mellom Shetland og Norge, og nord-sør langs forsenkningen går delelinjen mellom Storbritannia og Norge. Området har svært få petroleumsfunn bortsett fra i de ytre skråningene opp mot Shettlandplattformen (Braefeltet) og Utsiraformasjonen (Heimdalfeltet, Sleipnerfeltet).
Denne geologiske formasjonen ligger ca. 300 km vest for Rogaland. I perm-perioden var den et landfast søkk mellom to fjellkjeder. Vikinggraben er omtrent 300 km lang (nord-sør) og 40 km bred (øst-vest). Geologisk er kjernen dypt nede kaledonsk grunnfjell, mens dette etter permperioden er overlagt med 5 000 meter tykke lag av sedimenter fra avrenning fra Baltica-kontinentet. Nederst består den av grunnfjell, deretter inntil 3 000 m sandstein fra trias og jura, inntil 1 000 m kalkstein fra kritt, og øverst skifer fra paleocen (200-500 m) og eocen (500 m).
Sindre Buraas

Sindre Buraas (født 3. mai 1989) er en norsk friidrettsutøver, skiløper og motbakkeløper som representerer SK Vidar. Tidligere har han representert Hurdal IL.
Buraas har som junior satset både på langrenn og friidrett, men hans store mengde utholdenhetstrening har først og fremst gitt ham resultater i motbakkeløp. I 2008 ble han juniorverdensmester i motbakkeløp i Crans Montana i Sveits. I samme løpet tok han sølv i lagkonkurransen sammen med Lars Nesbø Bakke, Joel Dyrhovden og Sjur Prestsæter.
Under NM i friidrett 2009 tok han bronse på 5000 meter. I junior-NM har han tatt gull på både 1500 meter og 5000 meter i 2006, bronse på 5000 meter i 2007, og gull på 5000 meter og bronse på 2000 meter hinder i 2008. Han har også vunnet motbakkeløpene Tryvann Opp, Åneskøl Opp i 2008, Dokka Opp i 2009 og Oslos Bratteste i 2010.
I 2011 vant han NM i terrengløp. 
I 2013 klarte å forbedre sin personlig rekord over 5000 m med 12 sekunder under et stevne i Belgia. Han løp 13:15,91 og kvalifiserte dermed til VM i friidrett i Moskva, der han kvalifiserte seg til finalen, på tid. Denne forbedret han til 13:11,96 ved KBC Nacht-stevnet Heusden i Nederland 18. juli 2015, og dette gjorde at han kvalifiserte seg til VM i friidrett 2015 i Beijing.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sindre Buraas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sindre Buraas på Internet Movie Database 
(en) Sindre Buraas – World Athletics 
(en) Sindre Buraas – Diamond League 
(en) Sindre Buraas – FIS (langrenn)
Kongshallen

Kongshallen og Kongsvinger Ishall er navn på den andre ishallen på Gjemselund i Kongsvinger i Innlandet som bærer dette navnet. Den er ishockeylaget Kongsvinger Knights' hjemmebane, har en publikumskapasitet på rundt 2000 tilskuere og er godkjent for spill i Fjordkraftligaen og større hockeykamper. Det var lenge tenkt at isflaten skulle få NHL-standard (26 x 60 m), slik at den også ville godkjennes for kjelkehockey, samt gi plass til ekstra boder til lagring av utstyr. 7. mars 2013 gikk kommunestyret i Kongsvinger imot dette forslaget og sa nei, da de var redde for økte lånekostnader, samt at de mente det ville være en ulempe for skøytesporter som kunstløp og shortrack/lengdeløp. Isflaten fikk dermed europeisk standard (30 x 60 m). Ishallen ble for øvrig den første i Norge som fikk inkludert en egen isbinge i tillegg til hovedbanen. Isbingen har en flate på 500 m², og er en idé etter fotballforbundets fotballbinger. Tanken bak isbingen er å avvikle treninger og kamper for de laveste aldersklassene, i tillegg til økt kapasitet for utleie.
Ferdigstillelse av Kongshallen var opprinnelig satt til 15. august 2013, men måtte utsettes. Den 23. november 2013 ble hallen endelig åpnet av ordfører Øystein Østgaard.
30. desember 2015 kjørte Knights en såkalt kronekamp, der bedrifter, sponsorer og private støttespillere betalte 1 krone (eller mer) for hver tilskuer som kom til kampen mot Vålerenga Ishockey. Alle måtte ha billett selv om det var gratiskamp, og av sikkerhetshensyn kunne man slippe inn maks 2000 tilskuere. En del som stod utenfor ble aldri sluppet inn i hallen, og publikumsrekorden er derfor på 2000 tilskuere. Knights vant for øvrig kampen 2-0.


== Publikumsrekorder ==
Publikumsrekorden fra 30. desember 2015 er på 2000 (fullsatt) tilskuere og kom i GET-ligaen mot Vålerenga Ishockey.
De ti best besøkte kampene:


== Historie om gamle Kongshallen ==
Kongshallen eller Kongsvinger Ishall var en ishall på Kongsvinger som ble åpnet 12. januar 1992, som den 25. ishallen i Norge. Hallen var hjemmebanen til ishockeylaget Kongsvinger Knights og hadde en publikumskapasitet på 550 ståplasser. I januar 2013 begynte rivingen av ishallen og 23. november 2013 sto den nye Kongsvinger Ishall ferdigstilt og klar til bruk. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ishaller og baner i Norge hockey.no
Kongsvinger Knights
[1]
[2]
[3]
[4] Arkivert 10. mars 2016 hos Wayback Machine.
[5] Arkivert 9. mars 2016 hos Wayback Machine.
[6]
Lørenhallen

Lørenhallen er en ishall på Løren i Oslo som ble åpnet i 1986, som den 12. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebanen til ishockeylaget Hasle-Løren og har en publikumskapasitet på 1 500, hvorav 50 av dem er sitteplasser.


== Eksterne lenker ==
Ishaller og baner i Norge hockey.no
Runnirinken Ishall

Runnirinken Ishall er en ishall på Årnes i Nes i Viken, åpnet 18. november 1988 som den 13. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebanen til ishockeylaget Nes Ishockeyklubb og har en publikumskapasitet på 700, hvorav 100 er ståplasser.


== Eksterne lenker ==
Historikk om Nes IK
Ishaller og baner i Norge hockey.no
Kongsberghallen

Kongsberghallen er en idrettshall på Kongsberg som ble åpnet 22. januar 1988, som den 17. ishallen i Norge. Hallen er på 10.500 kvm., og er hjemmebane for blant annet ishockeylaget Kongsberg Ishockey og basketballaget Kongsberg Miners. Hallen har en publikumskapasitet på 4 500, hvorav 2 300 er ståplasser.


== Andre arrangementer ==
Hallen har også vært brukt til andre arrangementer som konserter og loppemarked. Diana Krall, Pat Metheny og Michael Brecker er bare noen av de kjente artistene som har opptrådd her i regi av Kongsberg Jazzfestival.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Ishaller og baner i Norge hockey.no
Dalgård Ishall

Dalgård Ishall er en ishall i Trondheim som ble åpnet i 1989, som den 22. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebane for Astor Ishockeyklubb og har en publikumskapasitet på 1 050, hvorav 650 er ståplasser.


== Eksterne lenker ==
Ishaller og baner i Norge hockey.no
Grünerhallen

Grünerhallen er en ishall på Dælenenga i Oslo som ble åpnet 6. oktober 1995, som den 30. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebanen til ishockeylaget Grüner Ishockey og har en publikumskapasitet på 600, hvorav 400 er ståplasser.  Inne i hallen finnes foruten 4 garderober, også klubbrom og klubbkontor for Grüner Ishockey IL, kontor for banemannskap og en liten kiosk/kafeteria som er åpen for publikum under større arrangementer.
På samme sted som dagens ishall ligger var det tidligere en utendørs ishockeybane. Da OL ble arrangert i 1952 ble 8 av hockeykampene spilt her.
Hallen brukes også som eksamenslokale for Handelshøyskolen BI i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ishaller og baner i Norge hockey.no
Tønsberg Ishall

Tønsberg Ishall er en ishall i Tønsberg som ble åpnet 16. desember 1995, som den 31. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebanen til ishockeylaget Tønsberg Vikings og kunstløpsgruppa i Tønsberg Turn og har en publikumskapasitet på 500 sitteplasser.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Ishaller og baner i Norge hockey.no
Anisacanthidae

Anisacanthidae er en delgruppe av spøkelsesinsektene som igjen tilhører de «gresshoppelignende insekter». De er mestere i kamuflasje og ligner korte tynne pinner fra busker eller trær. 


== Utseende ==


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Familien finnes bare på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Insekter, Hexapoda
Egentlige insekter, Dicondylia
Vingede insekter, Pterygota
Gruppe Orthopterodea
Orden Spøkelsesinsekter, Phasmatodea
Underorden Verophasmatodea
Gruppe Areolata
Overfamilie Bacilloidea
Familie Anisacanthidae Günther, 1953
Underfamilie Anisacanthinae Günther, 1953
Slekten Anisacantha Redtenbacher, 1906 – én art
Slekten Paranisacantha Cliquennois, 2008 – 2 arter
Slekten Parectatosoma Wood-Mason, 1879 – 6 arter
Slekten Somacantha Cliquennois, 2008 – én art
Underfamilie Leiophasmatinae Cliquennois, 2008
Slekten Amphiphasma Cliquennois, 2008 – én art
Slekten Leiophasma Uvarov, 1940 – 13 arter
Underfamilie Xerantherinae Cliquennois, 2008
Slekten Archantherix Cliquennois, 2008 – én art
Slekten Cenantherix Cliquennois, 2008 – én art
Slekten Parorobia Chopard, 1952 – én art
Slekten Xerantherix Brancsik, 1893 – 4 arter


== Litteratur ==
Sømme, Laurits 2001. Insekter. (Original: McGavin, George C. 2000. Insects, spiders and other terrestical arthropods.) N. W. Damm & Søn AS. ISBN 82-512-0601-4 side 66-67.


== Kilder ==
Liste over artene, Phasmida Species File Online


== Eksterne lenker ==
(en) Anisacanthidae i Encyclopedia of Life 
(en) Anisacanthidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Anisacanthidae hos NCBI 
(en) Kategori:Anisacanthidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anisacanthidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/  Et norskspråklig nettsted om Gresshopper, Kakerlakker Vandrende blad- og pinner og Saksedyr.
Pinnedyrfabrikken – for deg som liker pinnedyr.