jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ole Reinlund

Ole Reinlund (født 1966 på Karmøy) er en norsk musiker, komponist og tekstforfatter. Han har gitt ut fem CD-album, sist i 2019.  
Ole Reinlunds CD-debut kom med bandet ole og dei i 1995.  I 2003 ble han nominert til Spellemannprisen i kategorien Viser for soloalbumet For det var hit.  I 2009 kom albumet DEG, i 2014 ble albumet OSS gitt ut, og til sist albumet Så langt i 2019. 
Ole Reinlund spiller eller har spilt sammen med musikere som Steinar Raknes, Håkon Mjåset Johansen,  Kåre Nymark jr., Frode Nymo, Hayden Powell, Ole Morten Vågan, Tore Johansen, Kjetil Steensnæs, Mathias Eick, Ingelin Reigstad Norheim, og Oslo Strings med flere.
Ole Reinlund har jobba som lærer og rektor ved flere skoler og han har hatt roller i mediebransjen. Han var rektor ved Heimly folkehøgskole – Forfatterskolen i perioden 1996 til 2001, deretter daglig leder i dokumentarfilmselskapet AS Videomaker fra 2001 til 2003. Fra 2003 til 2007 underviste han ved Borgund Folkehøgskole samtidig som han turnerte aktivt med konserter. Fra 2007 til 2011 var Reinlund assisterende rektor ved Ålesund videregående skole, før han gikk inn i stillinga som redaktør og daglig leder i lokalavisa Nordre (tidl. Haramsnytt). Oktober 2013 var Reinlund tilbake i ledelsen ved Ålesund videregående skole. Han er i dag rektor ved nye Ålesund videregående skole, etter at Fagerlia vgs og Ålesund vgs fra og med høsten 2021 ble slått sammen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ole Reinlund Discogs
Owen Falls-demningen

Owen Falls-demningen, også kalt Nalubaale-demningen, er en demning med to vannkraftverk helt øverst i elva Nilen ved Viktoriasjøen, beliggende i småbyen Njeru 4 km fra byen Jinja i sørøstre Uganda, og ca. 3,2 km fra Nilens start i Viktoriasjøen. Demningen er 31 meter høy og 831 meter lang. Reservoaret er Viktoriasjøen, på 68 870 km² og med en største vannmengde på 204 800 millioner m³.
Det er to vannkraftverk i demningen:

Nalubaale vannkraftverk sto ferdig i 1954, og har en totalt installert vannkrafteffekt på 180 MW fordelt på tre turbiner, hver på 60 MW.
Kiira vannkraftverk ble satt drift i 2003, og har en totalt installert vannkrafteffekt på 180 MW, fordelt på fem turbiner, hver på 40 MW.Nedenfor disse to er det et tredje vannkraftverk i Nilen som nytter kraft fra en egen demning, nemlig deretter Bujagali vannkraftverk med effekt på 250 MW. Det stod ferdig i 2009.

		


== Eksterne lenker ==
The Independent – «Uganda’s long awaited promise of electricity », 26. mai 2009.
NASA - «Nalubaale Dam, Uganda».
Bujagali vannkraftverk

Bujagali vannkraftverk er en demning med et vannkraftverk ved Bujagari-fallene langt oppe i elva Nilen, 8 km nedenfor Owen Falls-demningen i Viktoriasjøen, og 12 km nord (nedenfor) byen Jinja i det sørøstre Uganda. Kraftverket ble åpnet i 2012, og har en totalt installert vannkrafteffekt på 250 MW. Det får fem turbiner, hver på 50 MW.
Prosjektet ble planlagt fram til 2001, men stoppet i 2002 på grunn av oppdaging av korrupsjon. Et britisk konsulentselskap som arbeidet for et Veidekke-ledet konsortium ble i 2002 satt under etterforskning for korrupsjon Det amerikanske selskapet AES trakk seg fra prosjektet i 2003, i 2005 ble et nytt prosjekt i regi av konsortiet Bujagali Energy Limited godkjent i Verdensbanken. I 2008 ble utbyggingen gjenopptatt. Det har vært protester mot utbyggingen, som gir en oversvømming som førte til flytting av minst 8 700 personer fram til 2001.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bujagali-pProsjektets hjemmeside
Konstruktøren Sithe Global (Canada) – «Largest Hydroelectric Project Ever Undertaken in Africa Will Double Uganda's Capacity».
Africa Dams Briefing 2010 – International Rivers. Besøkt 23. juli 2010.
Karuma vannkraftverk

Karuma vannkraftverk er et planlagt vannkraftverk under prosjektering for utbygging i Uganda. Det vil bygges i Nilen, 150 km nedenfor Owen Falls-demningen, og skal etter eksisterende planer får en totaleffekt på 700 MW. Dette vil dekke nærmere 2/3 av Ugands vannkraftproduksjon.


== Referanser ==
Chisapani-demningen

Chisapani-demningen er en planlagt demning med et mulig vannkraftverk som har vært under posjektering i Karnali-kløfta i elva Ghaghara i Nepal. Det er utredet en totaleffekt på mellom 3 600 og 10 800 MW, og vil i så fall bli et av verdens største. Dette prosjektet er derimot inntil videre stilt i bero. Det er prosjektert installasjon av inntil 18 turbiner, hver på 620 MW.Anlegget vil utnytte et vannføreområde på 43 679 km² dersom det bli utbygd, og vil nedenfor demningen kunne gi irrigasjon til landruksområdet på 2 380 km² i Nepal og 32 000 km² i India.
Kalabagh-demningen

Kalabagh-demningen er en planlagt demning med et mulig vannkraftverk under posjektering i elva Indus i Pakistan. Det er planlagt med en totaleffekt på 3 600 MW, og vil i så fall bli et av Asias største vannkraftverk. Dette prosjektet er derimot inntil videre stilt i bero. Anlegget vil kunne gi irrigasjon til landruksområder i Pakistan


== Eksterne lenker ==
PPPP diversion tactic: Kalabagh Dam dropped without discussion in parliament – Rupee News, 27. mai 2008. Besøkt 23. juli 2010.
Tongzilin-demningen

Tongzilin-demningen er en demning under konstruksjon i elven Yalong i Kina, en sideelv til Chang Jiang i provinsen Sichuan. Demningen får en installert vannkraftkapasitet på 600 MW.
Arbeidet med anlegget skal etter planene være ferdig innen 2015.


== Referanser ==
Haukenesfjellet

Haukenesfjellet  er en ås i Rømskog i Aurskog-Høland kommune i Viken. Den har en høyde på 334,6 meter over havet.
Østfold skogselskap reiste et brannvakttårn her i 1909. Det tårnet som står i dag, ble reist i 1953., og var i bruk for brannovervåking fram til 1976. Tårnet er restaurert av DNT Indre Østfold og innredet til turisthytte med fire sengeplasser. 
Som en kuriositet kan nevnes at Haukenesfjellet er bare tre meter lavere enn Slavasshøgda, Østfolds høyeste punkt. Dermed er tårnet på Haukenesfjellet det høyeste punkt man kan klatre opp i det gamle fylket.


== Referanser ==
Beg, Steal or Borrow

«Beg, Steal or Borrow» (norsk oversettelse: tigge, stjele eller låne) er en britisk popsang som var Storbritannias bidrag i Eurovision Song Contest 1972. Den ble fremført på engelsk av popgruppen The New Seekers. Melodi og tekst var skrevet av Tony Cole, Steve Wolfe og Graeme Hall. Sangen endte på andreplass i konkurransen, og ble en hit i deler av Europa etter konkurransen. I Norge toppet den VG-lista i åtte uker og er blant de mest suksessrike Eurovision-bidragene i Norge, målt ut fra VG-lista.


== Om sangen ==
Sangen henvender seg til en tidligere kjæreste. De to elskende skulle være sammen og at det kunne bli nødvendig å «bønnfalle, stjele eller låne» («beg, steal or borrow») for «Jeg bringer deg kjærlighet» («I'll bring you love»). Det er en kjærlighetssang.
I konkurransen ble den fremført som femte bidrag om kvelden 23. mars 1972 etter Spanias Jaime Morey med «Amanece», og før Norges Grethe Kausland og Benny Borg med «Småting».
Da avstemningen var ferdig, hadde den fått 114 poeng og fikk en andreplass blant atten deltakere.
The New Seekers spilte også inn «Beg, Steal or Borrow» på single. Produsent var David Mackay.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Viktjernhøgda

Viktjernhøgda er en ås i Trøgstad i Østfold. Den er det høyeste punktet i Indre Østfold kommune, og i hele Østfold fylke.


== Se også ==
Fjell i Østfold


== Referanser ==
Salal vannkraftverk

Salal vannkraftverk er et vannkraftverk i India. Det er installert i en demning med samme navn på elva Chenab, i delstaten Jammu og Kashmir, India. Den totale installerte vannkraftytelsen er 690 MW. Anlegget stod ferdig utbygd i 1987, og ble utvidet i 1994


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
(en) Salal Dam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
An Energy Overview of India – Department of Energy, USA.
Salal – NHPC Limited.
Kattebuheia

Kattebuheia  er en ås i Rømskog i Aurskog-Høland kommune i Viken. Den har en høyde på 303,7 meter over havet.


== Referanser ==
Pavel Tsjerenkov

Pavel Aleksejevitsj Tsjerenkov (russisk: Павел Алексеевич Черенков; født 15. julijul./ 28. juli 1904greg., død 6. januar 1990) var en sovjetisk fysiker som vant Nobelprisen i fysikk i 1958 «for oppdagelsen og tolkningen av tsjerenkoveffekten».I 1934 observert Tsjerenkov et utslipp av blått lys fra en flaske med vann som var blitt utsatt for radioaktiv stråling. Dette fenomenet som var knyttet til atomære partikler som bevegde seg med hastigheter større enn lysets hastighet i det lokale medium, viste seg å være av stor betydning i senere eksperimentelt arbeid innen atomfysikk, og for studier av kosmisk stråling. Dette ble senere kalt Tsjerenkov-effekten og er blitt en del av standardutstyret i atom-forskningen for å observere eksistensen og hastigheten av høyhastighets partikler.
Tsjerenkov har også deltatt i utviklingen og byggingen av elektron-akseleratorer, og i undersøkelser av foto-kjernefysisk og foto-meson-reaksjoner. 
Han ble tildelt en rekke priser i Sovjetunionen. Den første prisen fikk han i 1946, og han fikk ytterligere to priser i 1952 og 1977. I 1958 ble han tildelt Nobelprisen i fysikk for oppdagelsen av Tsjerenkov-effekten. Han ble også tildelt medalje og ble utnevnt som Helt av Sovjetunionen for sitt sosialistiske arbeid i 1984. 


== Biografi ==
Tsjerenkov ble født 1904 av Alexej Tsjerenkov og Marija Tsjerenkov i landsbyen Novaja Tsjigla (i dag i Voronezj oblast).I 1928 ble han uteksaminert fra statsuniversitetet i Voronezjs matematikk og fysikk fakultet. I 1930 tok han en stilling som seniorforsker ved Lebedevs fysisk institutt i Moskva. Samme året giftet han seg med Maria Putintseva, de hadde en sønn, Alexej, og en datter, Jelena.
Tsjerenkov ble forfremmet til leder i sitt departement og i 1940 fikk en doktorgrad i fysikk-matematiske fag. I 1953 ble han professor i eksperimentell fysikk.
Han døde 6. januar 1990 grunnet obstruktiv gulsott og ble begravet i Novodevitsjijkirkegården.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pavel Cherenkov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nobelprisen i fysikk 1958 hos Nobelprize.org
(en) Pavel Tsjerenkov hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1958
Haditha-demningen

Haditha-demningen er en demning med et vannkraftverk i irak, plassert i elva Eufrat nær byen Haditha. Det har en total installert vannkrafteffekt på 660 MW, og ble igangsatt i 1986, etter anleggsarbeider som startet i 1978.
Demningen er 57 meter høy og hele 8 933 meter lang. Reservoaret kalles Qadisiyah-sjøen og har et areal på 500 km². Oppdemmet vannmengde er anslagsvis 6 000 – 8 000 millioner m³.
Det er 3 demninger på Eufrat i Irak. I rekkefølge ovenfra er de: Haditha-demningen (660 MW), Ramadi-demningen og Fallujah-demningen.


== Eksterne lenker ==
UACE – «350 MW added to Iraqi National Power Grid at Al Haditha».
Storåsen

Storåsen  er en ås vest for Ulvevannet i Marker kommune i Østfold. Den har en høyde på 306 meter over havet og er det sjuende høyeste punktet i Østfold av åsene med primærfaktor på minst 50 meter.


== Se også ==
Fjell i Østfold


== Referanser ==
Stian Presthus

Stian Presthus (født 2. november 1982 i Trondheim) er en norsk skuespiller og programleder. Han er kjent som den norske stemmen til Georg i Georg, jungelens konge, Erling i Erling og Bernt på nye eventyr, pubertetsfeen i Newton og som programleder i Super Barne-TV på  NRK Super. Høsten 2009 ble han programleder i NRKs nye barne-program Superia, som var basert på videospillet Superia, utgitt av NRK Super i samarbeid med BBC, og i 2012 gikk han inn som programleder i Supernytt på NRK Super. Presthus er utdannet ved Fjernsynsfagene på Høgskolen i Lillehammer. 


== Karriere ==
2016–2021: Rollen som Presthus i Side om side
2016–2022: Medvirkende i FlippKlipp Studio (NRK Supers YouTube-satsing)
2015: Medvirkende i NRKs underholdningsprogram Svart humor
2012: Programleder i Supernytt, på NRKSuper
2009–2010: Programleder i Superia, på NRKSuper
2008: Rollen som Georg i Georg, jungelens konge, tegnefilmserie (stemmeskuespiller)
2006: Rollen som pubertetsfeen i Newton
2005: Rollen som Lyrico i Lyriakafabrikken, Barne-TV på TV 2
2001: Rollen som Il dottore (doktoren) i Commedia de'll arte, ved Trondheim katedralskole
2000: Rollen som Lars i Paraplymannen, en film av Kenneth Larsen
2000: Rollen som Leon i Orkesteret av Jean Anouilh
Romeo (Ketil Stokkans sang)

«Romeo» er en norsk popsang som vant Melodi Grand Prix 1986, og som var Norges bidrag i Eurovision Song Contest 1986. Den er komponert og framført av Ketil Stokkan. I Eurovision Song Contest 1986 kom sangen på tolvteplass. 


== Melodi Grand Prix ==
Sangen var én av rundt 750 melodier som ble sendt inn til Melodi Grand Prix 1986, og den ble plukket ut til å delta i den norske finalen i Stavanger Forum lørdag 22. mars 1986. Der var den det andre bidraget ut på scenen, og etter at sju juryer hadde stemt, vant «Romeo» med 70 poeng. Den ble dermed Norges bidrag til Eurovision Song Contest i Bergen samme år.


== Eurovision Song Contest ==
Sangen var det fjerde bidraget ut på scenen i Grieghallen om kvelden 3. mai 1986, etter Frankrikes Cocktail Chic med «Européennes» og før Storbritannias Ryder med «Runner in the Night».
Da avstemningen var ferdig, hadde «Romeo» fått 44 poeng og ble nummer 12 av 20 deltakere.

Poeng
Oversikt over poeng til «Romeo» i Eurovision Song Contest 1986:
Før musepekeren over flagget for å se navnet på landet. Land som ikke ga poeng til Norge, er ikke med i oversikten.


== Om sangen ==
«Romeo» lå fire uker på VG-lista med femteplass som beste notering, men sangen og albumet ble likevel ingen stor salgssuksess. Albumet Romeo solgte bare 7500 eksemplarer, og plateselskapet Slagerfabrikken tapte rundt 750 000 kroner på utgivelsen. Selskapets Audun Tylden innrømmet at de forregnet seg: «Vi trodde vi skulle få mer igjen efter alle pengene og all innsatsen vi la ned i Bergen. Det har aldri skjedd at en norsk Grand Prix-artist har solgt så dårlig.» sa Tylden.Teksten
Stokkan henvdender seg til objektet som sangens jeg-person begjærer. Han synger om dennes utarbeidete forberedelser med å «forføre deg». Uheldig for ham synes tilnærmelsene å ha vært for ovrerivrige, for han synger: «Min største lykke var å ta på dæ/Min største dumhet var å klå». Kvinnen sammenlikner ham ugunstig med Romeo og forteller ham at: «Gudene skal vite at du aldri blir en Romeo, Romeo, prøv å ta det me' ro».Sangen gjorde seg kanskje mest bemerket for sceneopptredenen. Med seg på scenen hadde Ketil Stokkan med seg Jonny Nymoen og Olav Klingen fra Great Garlic Girls på scenen. Det var første gang dragartister deltok i Melodi Grand Prix og Eurovision Song Contest.
Innspilling

Ketil Stokkan. Utgitt på singelen Desperado DS 34 i 1986. Arrangør var Rolf Løvland. Produsent var Anders Engberg.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Solveig Hareide

Solveig Margrethe Hareide (født 21. februar 1983 i Florø) er en norsk programleder i barne- og ungdomsprogrammer i NRK, blant annet Påskemorgen og Newton.
Hareide er født og oppvokst i Florø, men flyttet til  Trondheim i 2010. Hun var programleder i Newton fra 2008 til 2010. Under Gullruten 2010 var hun nominert i klassen for beste kvinnelige programleder for sin rolle i Newton. I 2010 laget hun ti episoder av barne-TV-serien Solveig og Kosinus sammen med Kari Eldøen Hansen. Serien fikk tre sesonger til - den siste kom høsten 2013. I tillegg var både Solveig og Kari forfatter av Kosinus bøkene.
Solveig Hareide har også styrt TV-delen av NRK Urørt der 15 000 band har sin egen profil på nettet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Solveig Hareide – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Solveig Hareide på Internet Movie Database
Superia (TV-program)

Superia er et norsk barneprogram som gikk på NRK Super fra 2009 til 2010. Serien var basert på videospillet Superia og var første gang NRK produserte et TV-program basert på videospill. Programmet ble ledet av Stian Presthus som sammen med roboten KIM, en multifunksjons «droidekompis» som også hjalp spillerne, gav tips og fortalte om triks. Programmet gikk på søndagsmorgenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Superia på NRK TV
Simon Jacob Engelhart Jørgensen

Simon Jacob Engelhart Jørgensen (født 13. juli 1856 i Laget ved Risør, død 1926) i Melbourne var en norsk sjøkaptein og oppfinner. Jørgensen konstruerte verdens første overbygde livbåt, Storm King, i 1888. Sammen med styrmann Johannes Nielsen fra Havsten ved Arendal seilte de fra London 13. september 1889 og ankom Australia i juni 1890. Reisen gikk via Madeira, Brasil og Sør-Afrika. De krysset Atlanterhavet to ganger, seilte det på langs og krysset Indiahavet på sin lange ferd.
Jørgensen var sønn av Ole Jørgensen og Elisa Amalie Knudsen. Han hadde tre eldre og fem yngre søsken. Jørgensen ble gift 8. september 1886 i Melbourne (Australia) med Nora Johanna f. Schreiber. Sammen fikk de seks barn. Familien bosatte seg i Australia og en av sønnene, Justus Jorgensen (1893–1975), ble en anerkjent kunstmaler og arkitekt i Australia.
Jørgensens familie var eiere av elleve til dels store seilskuter som seilte på Østersjøen, til England, Nord- og Sør-Amerika samt til Australia. Videre omfattende forretning, skipsbyggeri og en stor slektsgård som var langt forut for sin tid innen husdyrhold og oppdrett av nye storferaser.
Som tidens skikk var, mønstret Jørgensen på en av farens skuter allerede 14½ år gammel. Han avanserte raskt i gradene og som 21-åring ble han skipsfører/kaptein. Han fikk styrmannspatent 9. august 1876 og skipperpatent 29. mai 1878.
Jørgensen seilte og mønstret senere på følgende skuter i familiens eie:

på fullriggeren «Emanuel» (bygget i Laget i 1861. 614 br. tonn. Hugget i 1886. Reder Ole Jørgensen) 12. mars 1872 som sjømann (mønstret av 27. desember 1872)
på barken «Lauget»(bygget i Laget i 1870. 553 br. tonn. Forliste i 1905. Reder/eier 1870-90 Ole Jørgensen) 12. juni 1873 som matros (mønstret av 10. november 1874)
på «Sommeren»((bygget i Laget 1875. 625 br.tonn. Strandet 1881, reparert og solgt til Portugal. Eier/reder 1875-81. Ole Jørgensen) 24. august 1876 som 2.-styrmann/1.-styrmann (mønstret av 4. september 1877)
på fullrigger «Emanuel» 6. mars 1878 som 1.-styrmann/skipsfører (mønstret av 5. oktober 1878)
på fullrigger «Ragna» (bygget i Drammen i 1878. Grunnstøtte og ble vrak v/ Savannah/USA 31. august 1898. 1144 br.tonn. Eier/reder 1882-91 Ole Jørgensen m.fl.) Flere perioder om bord. Skipsfører fra 24. oktober 1881 til mai 1888 og fra 1891 til han mønstret av i 1894.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sjøhistorisk database, «Emanuel»
Sjøhistorisk database, barken «Lauget»
Sjøhistorisk database, «Sommeren»
Sjøhistorisk database, fullrigger «Ragna» (1878)
The Sheik of Araby

The Sheik of Araby er en amerikansk sang fra 1921 med tekst av Harry B. Smith og Francis Wheele, og melodi av Ted Snyder. Sangen ble svært populær, og et av versene i sangen siteres i romanen The Great Gatsby av F. Scott Fitzgerald. 
Den ble komponert etter at Rudolph Valentino gjorde suksess med filmen The Sheik. I 1926 ble teksten forandret av Billy Rose, og navnet på sangenble endret til «That Night in Araby».


== Innspillinger av andre artister og band ==
Don Albert's band
Fats Waller & His Rhythm
Fats Domino
George Lewis
The Beatles
Django Reinhardt and Stephane Grappelli
Louis Prima
Harry Connick, Jr
Sidney Bechet
Leon Redbone
Spike Jones and his City Slickers.
The Colts
Duke Ellington
Lou Monte
John Miller and the Heartbreakers
Jimmy Buffett
Ray Stevens
Tiny Bradshaw


== Eksterne lenker ==
Instrumentalversjon med Django Reinhardt og Hot Club de France på YouTube
José Beyaert

José Beyaert (født 1. oktober 1925 i Lens, død 11. juni 2005 i La Rochelle) var en fransk syklist som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Beyaert ble olympisk mester i sykling under Sommer-OL 1948 i London. Han vant landeveisrittet over 194,6 kilometer individuelt og en olympisk bronsemedalje med det franske laget som kom på tredjeplass i landeveisrittet i lag. De andre på laget var Alain Moineau, Jacques Dupont og René Rouffeteau.


== OL-medaljer ==
1948  London -  Gull sykling, landeveisritt 194,6 km
1948  London -  Bronse sykling, landeveisritt 194,6 km, lag  Frankrike


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José Beyaert – Olympedia 
(en) José Beyaert – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) José Beyaert – ProCyclingStats 
(en) José Beyaert – Cycling Archives 
(en) José Beyaert – CycleBase 
(en) José Beyaert – TheSports.org
Monzón

Monzón er en kommune i provinsen Huesca i Aragón i Spania. I 2010 hadde byen 17 115 innbyggere.


== Samarbeidsbyer ==

   Barcelona, Spania
   Muret, Frankrike


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Monzón – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Miroslav Brozović

Miroslav «Meho» Brozović (født 26. august 1917 i Mostar, død 5. oktober 2006) var en kroatisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Brozović vant en olympisk sølvmedalje i fotball under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i fotballturneringen. Jugoslavia vant åttendedelsfinalen med 6-1 over Luxembourg og i kvartfinalen beseiret de Tyrkia med 3-1 samme resultat som de vant med i semifinalen over Storbritannia. Finalen tapte de med 1-3 til Sverige.
Brozović spilte 17 landskamper for Jugoslavia i perioden 1940–48.


== OL-medaljer ==
1948  London -  Sølv i fotball  Jugoslavia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Miroslav Brozović – Olympedia 
(en) Miroslav Brozović – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Miroslav Brozović – Transfermarkt 
(en) Miroslav Brozović – national-football-teams.com 
(en) Miroslav Brozović – EU-Football.info
Dead Flowers

Dead Flowers ble etablert 1987 og er ett av Trøndelags lengstlevende rockeband.
Bandet har fem plateutgivelser med egne låter bak seg. Det ble startet og frontes av vokalist Joar Aksnes
som også skriver tekst og musikk. DF hadde de første årene en del utskiftinger, men har siden 1997 bestått av:
Joar Aksnes, Terje Walder, Øistein Nordtømme, Espen Sundby og Kenneth Aksnes.


== Diskografi ==
In The Shade – 1989
Ruled By Downers – 1994
White Mans Burden – 1999
Any Given Monday – 2001
Homecoming – 2005


== Eksterne lenker ==
(en) Dead Flowers på Discogs 
(en) Dead Flowers på MusicBrainz
Glassmalle

Se også: indisk glassmalle og afrikansk glassmalle.Glassmalle (Kryptopterus minor) er en fisk. Kroppen er gjennomsiktig og blir opp til 10 cm lang, men vanligvis litt mindre i akvarium, hvor de foretrekker åpne områder å svømme på samt beplantede områder å gjemme seg i.
De skiller seg fra andre maller ved at de holder seg i de midtre og øvre vannlagene og ikke på bunnen.
Glassmalle er følsom ovenfor endringer i pH og vannkvalitet.


== Glassmalle og indisk glassmalle ==
Frem til 1989 ble glassmallen regnet som samme art som den svært like, men noe større indiske glassmallen (Kryptopterus bicirrhis). 
Indisk glassmalle er lite tilgjengelig i akvariehandelen, men da mange ikke er klar over at det dreier seg om to forskjellige arter, selges glassmallene ofte feilaktig under navnet «indisk glassmalle».


== Eksterne lenker ==
(en) glassmalle – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) glassmalle i Encyclopedia of Life 
(en) glassmalle i Global Biodiversity Information Facility 
(en) glassmalle hos FishBase 
(en) glassmalle hos ITIS 
(en) glassmalle hos NCBI 
(en) Kategori:Kryptopterus minor – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Kryptopterus minor – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Kryptopterus minor Roberts, 1989 - Ghost Catfish - FishBase