jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
John Lorne Campbell

John Lorne Campbell (født 1. oktober 1906 i Argyllshire i Skottland, død 25. april 1996 i Fiesole i Italia) var en skotsk historiker og folklorist. Han er særlig kjent for sitt arbeid med skotsk-gæliske sanger og poesi.


== Liv og virke ==
Campbell hadde sin utdannelse fra Cargilfield, Rugby og St John's College ved universitetet i Oxford. Han hadde sin hovedutdanning innen naturvitenskap og landbruk (Bachelor of Arts 1929, Master of Arts 1932), men studerte også skotsk historie og gælisk språk og kultur.
I 1932 dro han på studiereise til Nova Scotia i Canada. Her var det mange bosettinger etablert av emigranter fra Highlandregionen i Skottland på 1700- og 1800-tallet. Campbell skulle studere på hvilken måte bosettingsmønstre og jordbruksmetoder hadde blitt bevart fra Skottland til Canada. Han ble imidlertid vel så opptatt av hvordan språk og kultur hadde blitt muntlig overlevert, det var flere bosetninger på Nova Scotia som helt eller delvis var gælisktalende. Både kulturtradisjonene blant skotske emigranter i Canada, og ikke minst den muntlige overleveringen av sanger og fortellinger skulle bli viktige områder i hans arbeid. Han skrev bøker og artikler om kanadisk gælisk, han ble en pioner inennfor bruk av lydopptak for å bevare muntlige tradisjoner.

Under et besøk på South Uist i 1934 traff Campbell Margaret Fay Shaw, en amerikanske musiker og fotograf som bodde i Glendale. De giftet seg året etter, og kom til å samarbeide tett i innsamling og bevaring av gælisk tradisjonsmateriale.
I 1938 kjøpte ekteparet øya Canna i Small Isles i Hebridene. Eiendommen ble drevet etter økologiske prinsipper. I mai 1981 ga Campbell eiendommen til National Trust for Scotland, som fortsatt eier og driver øya. Den avvigslede kirken St. Edwards kapell har siden blitt gjort om til et studiesenter for gælisk språk, som åpnet i 2001. Her er 1500 Gæliske folkesanger og folkeeventyr innsamlet av Campbell bevart.
John Lorne Campbell døde i 1996 under en reise i Italia. Han ble først gravlagt der, men hans levninger ble så ført tilbake til Canna og gravlagt der i 2006.


== Bibliografi ==
Highland Songs of the ’Forty-five, 1933
Hebridean Folksongs, tre bind 1969-81
Gaelic in Scottish Education and Life, 1945
Gaelic Words and Expressions from South Uist and Eriskay, 1959
Canna: the History of a Hebridean Island, 1984


== Kilder ==
William Giles, John Lorne Campbell PDF (engelsk)
Ellis Evans, John Lorne Campbell, 1906-1996 (engelsk)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canna - an Island Story Intervju med John Lorne Campbell, med mange bildesekvenser fra Canna
Dick Eve

Richmond Cavill «Dick» Eve (født 19. mars 1901, død 13. mars 1969) var en australsk stuper som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Eve ble olympisk mester i stuping under OL 1924 i Paris. Han vant høydestup foran John Jansson fra Sverige. Det var tjurfem deltakere fra ti nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet 14. og 15. juli. Han kom på femteplass i 3 meter sviktstup.


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Gull i stuping, tårnstup  Australia


== Eksterne lenker ==
(en) Dick Eve – Olympics.com 
(en) Dick Eve – Olympic.org 
(en) Dick Eve – Olympedia 
(en) Dick Eve – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dick Eve – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Dick Eve – Australian Olympic Committee 
(en) Dick Eve – Sport Australia Hall of Fame 
(en) Dick Eve – Swimming Hall of Fame
Caroline Smith

Caroline Smith (født 21. juli 1906, død 10. november 1994) var en amerikansk kvinnelig stupere som deltok i de olympiske leker 1924.
Smith ble olympisk mester i stuping under OL 1924 i Paris. Hun vant 10 meter tårnstup foran sin landsmann Elizabeth Becker. Det var elleve deltakere fra seks nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet 19. og 20. juli 1924.


== OL-medaljer ==
 1924  Paris -  Gull i stuping, 10 meter tårnstup damer  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Caroline Smith – Olympics.com 
(en) Caroline Smith – Olympic.org 
(en) Caroline Smith – Olympedia 
(en) Caroline Smith – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Caroline Smith – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Caroline Smith – Swimming Hall of Fame
Elizabeth Becker

Elizabeth «Betty» Anna Becker-Pinkston (født 6. mars 1903 i Philadelphia, Pennsylvania, død 6. april  1989 Detroit, Michigan) var en amerikansk kvinnelig stupere som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og  1928 i Antwerpen.
Becker ble olympisk mester i stuping under OL 1924 i Paris. Hun vant 3 meter svikstup foran sin landsmann Aileen Riggin. Hun kom på andreplass i 10 meter tårnstup bak Caroline Smith også hun fra USA. Det var 17 deltakere fra sju nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet 17. og 18. juli. Fire år senere, under OL 1928 i Amsterdam vant hun konkurransen i 10 meter tårnstup.


== OL-medaljer ==
 1924  Paris - Gull i stuping, 3 meter svikstup damer  USA
 1928  Amsterdam - Gull i stuping, 10 meter tårnstup damer  USA
 1924  Paris - Sølv i stuping, 10 meter tårnstup damer  USA


== Eksterne lenker ==
(en) Elizabeth Becker – Olympics.com 
(en) Elizabeth Becker – Olympic.org 
(en) Elizabeth Becker – Olympedia 
(en) Elizabeth Becker – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Elizabeth Becker – Swimming Hall of Fame
Gry Mølleskog

Gry Mølleskog (født 27. januar 1962 i Bodø) er en norsk næringslivsleder og tidligere hoffsjef ved Det kongelige hoff. Mølleskog er nå konsernsjef i det internasjonale live entertainment-selskapet All Things Live. Hun er også adm direktør for det norske datterselskapet All Things Live Norway.Mølleskog var hoffsjef ved Det kongelige hoff i Oslo fra 2015 til 2022. Flere norske medier rapporterte at hun var den første kvinnen i verden som leder et kongelig hoff. Hun var tidligere sjef for det kongelige sekretariat ved Det kongelige hoff.Mølleskog er utdannet som Master of Management fra Handelshøyskolen BI. Hun var i perioden 2006-2011 seniorpartner i selskapet Korn/Ferry International AS i Oslo. Hun var i 23 år ansatt i SAS og var bl.a. senior vice president og ledet avdelingen for de kabinansatte i flyselskapet. Fra 2004 til 2006 var hun stabssjef for kronprinsparets stab ved Det kongelige hoff. Mølleskog har også hatt en rekke styre- og styrelederverv, blant annet i Norsk Folkemuseum, Norwegian Property ASA, Quartz+Co, Posten Norge, SAS, Kronprinsparets humanitære fond og DnB NOR Finans. Hun har også vært styreleder i Oslo Sporvognsdrift/Oslotrikken og nestleder i styret til Hurtigruten Group. Mølleskog er styremedlem i Stiftelsen H.M. Dronning Sonjas kunstnerstipend, som deler ut Queen Sonja Print Award.


== Utmerkelser ==
Gry Mølleskog ble 8. september 2022 tildelt Storkors av St. Olavs Orden for «fortjenstfullt virke i Kongefamiliens tjeneste». Hun ble utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden 20. desember 2021, Kongens Erindringsmedalje i 2018 og Kongens fortjenestmedalje i 2012 som leder for det kongelige sekretariat. I 2006 ble hun utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Hun er også kommandør med stjerne av den danske Dannebrogordenen, har mottatt storkorset av Republikken Italias fortjenstorden og er storoffiser av den portugisiske Fortjenstordenen. I 2017 ble hun tildelt storkors av Den islandske falkeorden i forbindelse med statsbesøket til Islands president i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gry Mølleskog på Internet Movie Database
Katarina von Bredow

Katarina von Bredow (født Petra Lindén 16. februar 1967 i Aneby) er en svensk forfatter.Katarina von Bredow skriver romaner for ungdommer i tenårene. Bøkene handler ofte om problematisk kjærlighet, eksempelvis som i debutboken Syskonkärlek hvor hun skildrer et kjærlighetsforhold mellom to halvsøsken. Hun skriver åpent om tenåringers følelser og seksualitet. Et annet motiv er den grusomme skoleverden og feigheten som gjør at ingen stiller opp for de som blir mobbet.
Von Bredow vokste opp i Småland, men gikk et år på kunstskole i Stockholm. Femten år gammel flyttet hun sammen med journalisten Einar von Bredow og de giftet seg da hun fylte 18 år. I 2000 ble de skilt etter 15 års ekteskap og hun flyttet ut på landet sør for Rydaholm hvor hun ble kjent med Kjell Andersson som hun nå har to sønner sammen med.
Hun har også vært aktiv som kunstner, med flere utstillinger.


== Bibliografi ==
Syskonkärlek (1991), på norsk som Søskenkjærlighet (1993)
Kattskorpor (1994)
Knappt lovlig (1996)
Som om ingenting (1999)
Hur man gömmer en mammut, barnebok, illustrasjoner av Annie Huldén, 2001
Ett magiskt misstag, barnebok, illustrasjoner av Sara Gimbergsson, 2002
Hur kär får man bli? (2004), på norsk som Sinnssykt forelsket (2006)
Expert på att rodna (2005), på norsk som Ekspert på å rødme (2007)
Räcker det om jag älskar dig (2006)
Som jag vill vara (2007), på norsk som Det er mitt liv! (2008)
Bare inte du (2009), på norsk som Bare ikke du (2010)


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
Tyske ungdomsbokprisen Buxtehuder Bulle 1994 for Syskonkärlek
Tyske ungdomsbokprisen Junge Jugendbuch Jury 1995 for Syskonkärlek
Jönköpings läns landstings Kulturstipendium 1996
Svenske Bokjuryn kategori 14-19 år 2004
Svenske Pocketpriset kategori ungdomsbok 2007
Svenske Bokjuryn kategori 14-19 år 2007
Barnens romanpris 2012 for Flyga högt
Emil-prisen 2013
Astrid Lindgren-prisen 2013


== Referanser ==
Dan Coats

Daniel Ray «Dan» Coats (født 16. mai 1943 i Jackson i Michigan) er en amerikansk republikansk politiker. Han representerte delstaten Indiana i USAs kongress gjennom tre tiår, og har dessuten vært USAs ambassadør i Tyskland og USAs nasjonale etterretningsdirektør.
Han ble født i Michigan som sønn av svenskfødte Vera Elisabeth (født Swanlund i Tingsryd) og Edward Raymond Coats, som var av engelsk og tysk avstamning. Coats har en collegeutdannelse i statsvitenskap fra Wheaton College i Illinois fra 1965, kandidatutdannelse i rettsvitenskap fra Indiana University Robert H. McKinney School of Law i Indianapolis fra 1971 samt advokatbevilling fra 1972. Coats hadde en lederstilling i et livsforsikringsselskap i Fort Wayne før han ble hentet inn i staben til kongressrepresentant Dan Quayle i siste halvdel av 1970-årene.
Coats ble valgt inn i Representantenes hus i 1980, etter at Quayle ble valgt til medlem av Senatet. Coats ble oppnevnt til ny senator fra Indiana i 1988, da Quayle ble visepresident. Han stilte ikke til gjenvalg ved senatsvalget i 1998. Fra 1999 til 2001 var han spesialrådgiver for advokatfirmaet Verner, Liipfert, Bernhard, MacPherson & Hand. Coats skal ha vært aktuell som forsvarsminister under president George W. Bush i 2001, men ble i stedet utnevnt til USAs ambassadør i Tyskland. Etter at han fratrådte som ambassadør i 2005, var han lobbyist gjennom advokatfirmaet King & Spalding. Coats ble valgt til Senatet på nytt i 2010, etter at Evan Bayh hadde frasagt seg gjenvalg. Coats stilte ikke til gjenvalg i 2016. Fra 2017 til 2019 var han USAs nasjonale etterretningsdirektør i president Donald Trumps regjering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Biografi hos Amerikas forente staters kongress’ biografiske kartotek
(en) Stemmegivingsoversikt vedlikeholdt av The Washington Post
(en) Finansredegjørelse for valgkamp hos Federal Election Commission
(en) Valgkampbidrag hos OpenSecrets.org
(en) Opptredener på C-SPAN-programmer
(en) Biografi, stemmegivingsoversikt, og oppslutning hos interessegrupper hos Project Vote Smart
(en) Stilling i saker og relaterte sitater hos On The Issues
(en) Medarbeiderlønn, turer og personlig finans hos LegiStorm.com
(en) Kongressprofil  hos GovTrack.us
(en) Profil, nyheter og kommentarer hos The New York Times
Putsj

Putsj er et miljømagasin på nett og papir for unge. Magasinet gis ut av Natur og Ungdom og omhandler aktivisme, miljøvern og kultur. Putsj erstattet Natur og Samfunn fra 2000.
Bladet kommer ut fire ganger i året med et opplag på ca. 8500. Alle Natur og Ungdoms medlemmer får bladet gratis, men det er også mulig å være abonnent.
Nettmagasinet oppdateres flere ganger i uken. 
Redaktør for magasinet på nett og papir er Sol Sandvik. Designer er Isabelle Poole. Putsj har en fast redaksjon bestående av frivillige journalister, fotografer og illutratører.


== Eksterne lenker ==
PUTSJ.no
Natur og Ungdoms hjemmesider
podcasten Putsjkast i iTunes
Den røde 1. maj-gruppe

Den røde 1. maj-gruppe var en venstreorientert politisk gruppe på Færøyene rundt 1980.
Gruppen var en av arrangørene bak en demonstrasjon mot NATO i 1980, og var redde for at Færøyene skulle bli en front eller et angrepsmål i en eventuell krig mellom USA og Sovjetunionen. Gruppen avla i denne forbindelse Danmarks forsvarsminister et besøk, hvor de argumenterte for å fjerne militære installasjoner på øyene, samt å gjøre Færøyene til en demilitarisert sone. Dette førte ikke frem, og på sensommeren 1986 saboteret gruppen militært kommunikasjonsutstyr på øyene, som protest mot at den danske regjeringen ikke tok deres mening alvorlig nok.
På et møte i Vágur på Suðuroy i 1980 ble det dessuten hevdet at NATO hadde utstasjonert ca. 100 militære i Mjørkadalur (utenfor Tórshavn på Streymoy) i tilfelle færøyingene demonsterte.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Johannessen, Páll Holm (2011). Tey sóu reytt. Víðgongdi vinstrivongurin í Føroyum 1962–1990 (færøysk). Vestmanna: Sprotin. ISBN 978-99918-71-68-4.
Lossi

Lossi er en juletradisjon fra Dalane og Strand kommune på Sørvestlandet som minner om luciafeiring, julebukk og til dels halloween. Lossi blir som regel feiret 12. desember, natt til den 13., som ble regnet som den lengste natta i året. På Jørpeland kalles det Lussi.
Fra gammelt av har folk i Dalane og Strand kledd seg ut for å «skremma Lossi», ei slags vette. Dette ble gjort ved å kle seg ut, som troll eller hekser, med sot i fjeset eller hvite sekker, og gå fra gård til gård for å skremme folk eller be om gaver. I eldre tid var voksne folk med på å gå Lossi, men på 1900-tallet ble skikken stort sett tatt over av barn. En kunne også bruke hester til å skremme med. Lossiskikken skulle skremme vekk det vonde, og gavene var ment som et lykkebringende offer.
I senere år er lossi-barna ofte kledd ut som nisser, men andre former for utkledning brukes også.
Å gå lossi vil i dag si å kle seg ut og dra fra dør til dør, synge julesanger og få godteri som belønning. Det er barn som drar rundt, og det skjer om kvelden den 12. desember, etter gammel tidsregning den lengste natten i året.
Lossi-tradisjonen er svært gammel. Den er kjent fra flere steder på Vestlandet, men har holdt seg lengst i Dalane og Ryfylke. Lossi er en kvinneskikkelse som er ute og rir Losinatten. Hun kunne ødelegge hus og buskap, mat og øl, hvis hun ble sint. En skulle holde seg inne med Lossi. Tradisjonen med å gå fra hus til hus og tigge gaver henger sammen med troen på at de onde maktene, i dette tilfelle Lossi, kunne blidgjøres ved at en ga fra seg ting.
De fleste kler seg nå ut som nisser, men tidligere var det mest vanlig å kle seg ut som skremmende vesener. Fram mot 1940-åra var det også vanlig i Egersund å tegne ”lossi” på husveggene i form av en kvinnefigur eller som ei sol, en rund ring med stråler ut fra ringen og med en loddrett strek i midten. Dette er både ei sol og et symbol for kvinnekjønnet, noe som peker tilbake på eldgammel dyrking av sol, forplantning og nytt liv.1)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dalane Tidene - Lossi i regn og vind
Varden Barnehage - Lossi og Lucia
Lossitog Sokndal
Lossi EgersundByhistoriske leksikon
Kommunistiski Flokkur Føroya

Kommunistiski Flokkur Føroya (Færøyenes Kommunistiske Parti, KFF) var et kommunistisk, marxist-leninistisk politisk parti på Færøyene. Partiet hadde nære koblinger til Danmarks Kommunistiske Parti (DKP), men var ikke en del av dette. En gruppe kommunister hadde begynt å organisere seg i 1974, og dette ble den direkte foranledningen til stiftelsesmøtet i KFF i Tórshavn 14.–15. juni 1975. Partiet støttet opp omkring Sovjetunionens politiske linje.


== Historie ==
Den første egentlige organiseringen av færøyske kommunister skjedde i Oyggjaframi – Føroyskir Sosialistar, opprinnelig stiftet av færøyske studenter i Danmark i 1962 og utgav tidsskriftet "Framin". Etterhvert ble Oyggjaframi etablert som en lokal gruppe i Tórshavn, og denne brøt med resten av Oyggjaframi – Føroyskir Sosialistar en gang i 1970-årene. I 1974 hadde noen kommunister riktignok organisert seg utenfor Oyggjaframi og nedsatt en arbeidsgruppe, men det var først i 1975 at Kommunistiski Flokkur Føroya ble en realitet. Ifølge Egon Thomsen hadde det også vært kommunister i Tjóðveldisflokkurin. Stiftelsesmøtet hadde 15 deltagere, vedtok lover og program og nedsatte et sentralstyre. Arbeideren Egon Thomsen fra Suðuroy ble formann, læreren Ragnar Magnussen ble kasserer, læreren Tórður Jóansson ble partisekretær, mens André Niclasen redigerte partiavisen Tíðin («Tiden»), som partiet utgav i årene 1975–1978.
Kommunistiski Flokkur Føroya søkte i juli 1975 kontakt med Danmarks Kommunistiske Parti (DKP), og høsten samme år deltok representanter fra KFF på landsmøtet til Norges Kommunistiske Parti (NKP). KFF og DKP var uavhengig av hverandre, men DKP forpliktet seg til å representere KFF i rent færøyske anliggender som fiskerigrenser, utenrikspolitikk og NATO- og EF-spørsmål i Folketinget. Partiene ble også enige om at enhver dansk innblanding i færøyske anliggender, inkludert militær tilstedeværelse, måtte opphøre, men selvstendighetsspørsmålet ble ikke drøftet.
De færøyske kommunistene synes ikke å ha vært hverken tallrike eller innflytelsesrike på Færøyene. Torður Jóansson forlot øyene for å studere lingvistik i Glasgow i Skottland i 1977, og KFF opphørte å eksistere året efter. Jóansson var etter alt å dømme partiets teoretiske drivkraft, og han var også partiets siste formann. Noen kommunister samlet seg senere i kretsen rundt den kommunistiske avisen Fríu Føroyar, som ble utgitt i perioden 1983–1993.  Partiet fik da navnet Fríu Føroyar/KFF og stillede op til et byrádsvalg.


== Litteratur ==
Jensen, Bent (2003). Færøerne under Den kolde Krig (1945-1991) (dansk). Frørup. Arkivert fra originalen 30. oktober 2004. 
Johannessen, Páll Holm (2011). Tey sóu reytt. Víðgongdi vinstrivongurin í Føroyum 1962–1990 (færøysk). Vestmanna: Sprotin. ISBN 978-99918-71-68-4. 
Land og Folk
Egon Thomsen
Tórður Jóansson
Odacantha melanura

Odacantha melanura er en av billene i delgruppen (underfamilien) Lebiinae i familiegruppen løpebiller.


== Utbredelse ==
Odacantha melanura  finnes i Europa, østover i Asia til Russland. I Norge ble arten påvist i Arekilen på Hvaler først på 1900-tallet. Den ble gjenfunnet i Skipstadkilen på Hvaler i 2018 og ved Skinnerflo i 2019. Arten synes å ha ekspandert i Sør-Sverige de senere år, som en følge av klimaendring og/eller eutrofiering og dermed økning i takrørbestanden. Mye tyder på at arten forsvant fra Norge en gang på 1900-tallet, men at den nå har innvandret på nytt og at Artsdatabanken pr. i dag ikke har rukket å kartlegge den godt nok etter gjenkomsten.


== Utseende ==
Odacantha melanura  er mellom 6,5-7,5 millimeter lang.  Halsskjoldet (ponotum) er smalere enn hodet.  Den er mørk grønn, metallisk, mens dekkvingene er røde. Dekkvingene er kortere enn bakkroppen og har en stor svart eller mørk flekk bakerst ved spissen. Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se).


== Levevis ==
Odacantha melanura er knyttet til takrørsump langs eutrofe sjøer og dammer hvor den er rovdyr på spretthaler. Den finnes ofte i vegetasjonen i nærheten av strender med leire.  Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Rødlistevurdering ==
I kystnære områder av Østfold er det tett med takrørhabitater, og de nye funnene indikerer at arten har god spredningsevne og neppe er fragmentert. Det er trolig mer egnet habitat i dag enn for 100 år siden, men siden en stor andel takrørlokalitetenes strandsone ligger i pressområder mht. både landbruk og utbyggingsinteresser, gjør at det forventes en sakte og gradvis reduksjon i antall egnede lokaliteter. Det kjente forekomstarealet basert på 2 lokaliteter blir 8 km², men på grunn av potensielle takrørarealer i Østfold, antas forekomstarealet å kunne være inntil 10 lokaliteter, dvs. 80 km². Beregnet forekomstareal blir da 30 km², og med pågående reduksjon av habitatets kvalitet/areal får arten NT.   Artsdatabankens konklusjon: O. melanura har i nyere tid økt sin forekomst i Norge, men vurderes til NT fordi selve strandsonen av takrørlokalitetene vurderes å være under press fra landbruk og utbygging.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Odacantha melanura i Encyclopedia of Life 
(en) Odacantha melanura i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Odacantha melanura hos Artsdatabanken 
(sv) Odacantha melanura hos Dyntaxa 
(en) Odacantha melanura hos Fauna Europaea 
(en) Odacantha melanura hos NCBI 
(en) Kategori:Odacantha melanura – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Odacantha melanura – detaljert informasjon på Wikispecies 
Odacantha melanura  - Fauna Europaea
Odacantha melanura  – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Norsk entomologisk forening
Inghild

Inghild er et kvinnenavn som kommer fra de norrøne ordene ing og hildr som betyr henholdsvis «stamfar» eller «stammor» og «strid».


== Kjente folk med navn Inghild ==
Inghill Johansen (1958–), norsk forfatter og lærer
Inghild Karlsen (1952–), norsk skulptør og bildekunstner [1]


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Inghild
(en) Think Baby Names: Inghild
Frælsisfylkingin

Frælsisfylkingin (norsk oversettelse: «Frihetsfylkingen») var et politisk parti på Færøyene. Partiet ble stiftet den 23. mai 1994 som en avlegger av protestpartiet Hin Føroyski Flokkurin. Partiet var sterkt kritisk til de etablerte partienes håndtering av bankkrisen på Færøyene. Noen sentrale personer i Frælsisfylkingin var ingeniør og bonde Hanus Vang fra Hoyvík, kunstner Tróndur Patursson fra Kirkjubøur, lege Óli Mikkelsen fra Tórshavn, husmor Kristina Viberg Andreassen fra Toftir samt lektor Zakarias Wang fra Hoyvík. Frælsisfylkingin hadde et delt lederskap mellom tre personer. Partiet stilte lister ved lagtingsvalget i juli 1994, men fikk kun 2,1 % av stemmene og ingen mandater. Hanus Vang på listen i Suðurstreymoy ble partiets største stemmesanker. Broren Zakarias Wang var Frælsisfylkingins eneste kandidat ved folketingsvalget i september samme år, men stilte formelt som partiløs. Han fikk 5,9 % av stemmene og ble ikke valgt.


== Valghistorikk ==


== Referanser ==
Seduto alla sua destra

Seduto alla sua destra er en italiensk biografisk dramafilm fra 1968 i regi av Valerio Zurlini. Handlingen i filmen bygger på historien om den kongolesiske opprørslederen Patrice Lumumba, som i filmen spilles av Woody Strode.
Den er kjent i USA under tittelen Black Jesus og i Storbritannia under tittelen Out of Darkness.


== Medvirkende ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Seduto alla sua destra på Internet Movie Database 
(fr) Seduto alla sua destra på Allociné 
(nl) Seduto alla sua destra på MovieMeter 
(en) Seduto alla sua destra på AllMovie 
(en) Seduto alla sua destra på Turner Classic Movies 
(en) Seduto alla sua destra på Rotten Tomatoes