jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Malekus ortografi

Malekus ortografi beskriver forsøkene på å gi det chibchanske språket maleku en rettskriving til bruk i litteratur, undervisning og forskning. Språket har ingen offisiell rettskriving, men lingvister har utarbeida enkelte varianter, såkalte «praktiske alfabeter», som skiller seg lite fra hverandre.
Maleku er et språk med få brukere, og ifølge Adolfo Constenla Umaña er utviklinga av et alfabet svært viktig for at språket skal overleve, for med et skriftsystem kan man publisere litteratur på malekuenes eget språk, og på den måten stimulere dem til å bevare språket og kulturen sin.


== Fonemer i maleku ==


=== Konsonanter ===
I tillegg har språket tatt til seg ytterligere fire konsonantfonemer som brukes i lånord fra spansk: /b/, /d/, /g/ og /ɲ/


=== Vokaler ===


== Alfabet ==
De ulike praktiske alfabetene som har blitt utvikla for maleku, har svært få variasjoner seg imellom. Hovedforskjellen er hvordan de representerer fonemet /k/. Constenla Umaña har valgt å skrive det som <qu> før vokalene e og i, og som <c> ellers, på samme måte som i spansk. Han mener dette gjør det enklere for de malekutalende å lære seg skriftspråket, ettersom alle også kan spansk. Andre lingvister har valgt å skrive fonemet /k/ som <k>, i samsvar med det internasjonale fonetiske alfabetet. Disse har imidlertid utvikla alfabetet kun som et hjelpemiddel i forskninga.
I hovedsak følger malekualfabetet den spanske ortografien i de tilfellene hvor lyden fins i begge språk. Lyden /ϕ/ representeres med <f>, ettersom den lignende lyden /f/ ikke forekommer i maleku. Bokstaven h brukes til å danne digrafer for lydene som ikke fins i spansk: /ŋ/ skrives som <nh>, og /ɬ/ som <lh>. Lange vokaler markeres med en akutt aksent.
Den følgende oversikten viser hvilke bokstaver som brukes for å representere de ulike fonemene i maleku, i de praktiske alfabetene til Sarah Gudschinsky, Kenneth L. Pike og Adolfo Constenla Umaña.


=== Konsonanter ===


=== Vokaler ===


== Litteratur ==
Constenla Umaña, Adolfo (1998). Gramática de la lengua guatusa. Heredia, Costa Rica: Editorial de la Universidad Nacional.
Adolfo Constenla Umaña

Adolfo Constenla Umaña (født 14. januar 1948 i San Jose i Costa Rica, død 7. november 2013) var en costaricansk lingvist og filolog. Han hadde doktorgrad i lingvistikk fra University of Pennsylvania, hvor han presenterte studiet sitt om komparativ fonologi i chibchanske språk. Han var seinere tilsatt ved Universidad de Costa Rica. Constenla Umaña var spesialist på indianske språk i det sørlige Mellom-Amerika, og har stått for mange av de viktigste bidragene i forskninga på chibchanske språk. Han ga ut en rekke bøker, i tillegg til et stort antall artikler. Han gjorde også svært omfattende studier av enkeltspråk, blant annet maleku.
Siden 1995 var han medlem av det costaricanske språkakademiet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Adolfo Constenla Umaña hos Academia Costarricense de la Lengua
Allan Kirkland Soga

Allan Kirkland Soga (født 1862, død 1938) var en sørafrikansk redaktør. Han var av xhosafolket. 


== Bakgrunn ==
Han var yngste sønn av Tiyo Soga (journalist, prest, oversetter og komponist), og den skotske kvinnen Janet Burnside. De tre andre brødrene var Jotello Festiri Soga som ble den første xhosa-talende veterinærkirurg. Han gjorde et markant arbeid i forbindelse med en epidemi av kvegpest (rinderpest) i 1897. William Anderson Soga ble misjonær og lege, og arbeidet ved Miller Mission Station. John Henderson Soga ble misjonær og forfatter. Han ble den første xhosa-historiker.


== Biografi ==
Soga tok nok utdannelse til å bli utnevnt som magistrat. Han ble senere avsatt. Han arbeidet senere for et arbeidsbyrå, og som veiinspektør i Transkei.
I 1884 stiftet John Tengo Jabavu den innflytelsesrike avisen Imwo Zabantsundu (Black opinion) i King Williams Town. I 1897 ville ikke Jabavu ta i mot et tilbud fra Cecil John Rhodes om politisk støtte. Rhodes gikk da til Allan Kirkland Soga, og hjalp han med å etablere den rivaliserende avisen Izwi Labantu (Folkets røst). Imwo Zabantsundu ble nedlagt i 1898.
Soga var med å etablere African National Congress (ANC) i 1912. Han etablerte også Bantu Union, et forbund for velgere i området rundt Cape.  


== Kilder ==
Dictionary sahistory.org.za: Allan Kirkland Soga
J.F. Willumsens museum

J.F. Willumsens Museum er et museum i Frederikssund i Danmark, nordvest for og ikke langt fra København. Museet er et kunstmuseum viet kunstneren Jens Ferdinand Willumsen (1863–1958). Det ble åpnet i 1957. Museet drives av Frederikssund kommune.Museet er oppført i 1957. Det ble tegnet av arkitekt Tyge Hvass, og utvidet i 2005 med en tilbygning tegnet av arkitekt Theo Bjerg.Museet viser Willumsens malerier, tegninger, grafikk, keramikk, skulpturer, fotografier og arkitektur. Dessuten ineholder museet Willumsens omfattende samlinger av kunst, især malerier, blant annet fra europeisk middelalder og renessanse.


== Direktører ==
1973–1990 og 1993–2006: Leila Krogh
2007–2017: Annette Johansen
2017– : Lisbeth Lund


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Willumsens Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tyge Hvass

Tyge Hvass (født 5. juli 1885 i Randrup, død 4. september 1963 i København), var en dansk funksjonalistisk arkitekt som blant annet tegnet Danmarkshuset i Paris og New York, Lundeskovsvej 26 & 31 i Studiebyen og J.F. Willumsens museum i Frederikssund.
Hvass var murersvenn i Ålborg, gikk ut fra Aalborg tekniske skole i 1905 og ble tatt opp på Kunstakademiets Arkitektskole i København 1906. Han var ansatt hos Anton Rosen i tidsrommet 1908–16, var konduktør hos Hother Paludan på Aalborg amtssykehus i en periode 1910–11, og hos Emanuel Monberg etter 1916. 
I 1919 foretok han oppmålinger på Dansk Vestindia. Fra 1922 hadde Hvass eget arkitektkontor.


== Utstillingsarkitektur ==
Hvass' virke lå i en årrekke innenfor utstillingsarkitekturen. Han var konduktør for Rosen på Danmarkspaviljongen på Verdensutstillingen i San Francisco i 1915  og konduktør for professor Kay Fisker ved oppføringen av den danske bygningen
på Verdensutstillingen i Paris 1925, arkitekt for den danske utstillingen «Pressa» i Köln i 1927 og for den danske utstilling på Brooklyn Museum, New York 1928 samt for den danske bygningen på Verdensutstillingen i Barcelona i 1929, Antwerpen 1930, Brussel 1935, Paris 1937 og New York 1939. Han var også arkitekt for mange utstillinger i Danmark, bl.a. Landbrugets jubilæumsudstilling 1938 og »Skibet« 1949.


== Utmerkelser ==
Hvass mottok Gerickes legat i 1907, K.A. Larssens legat i 1909, 1915 og 1925, Hors de concours ved Verdensutstillingen i Paris i 1925, Theophilus Hansens legat i 1929 og i 1938 fikk han Eckersbergmedaljen. Han ble utnevnt til æresborger i New York City i 1939. Hvass ble tildelt  Dannebrogordenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tyge Hvass hos Den store danske(leksikon)
(da) Tyge Hvass på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Kasakhstansk tenge

Kasakhstansk tenge er den offisielle valutaen i Kasakhstan.

 1000 tenge commemorative banknote for 2010 year – the Chairmanship of Kazakhstan in OSCE
Glads vei (Oslo)

Glads vei (1-49, 2-68) er en vei på Grefsen i Bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Kjelsåsveien, krysser Grefsenveien og går videre til Grefsen kirkegård.
Veien er oppkalt etter proprietær Fredrik Glad (1760–1840), stortingsmann 1815-1816. Han eide Vestre Grefsen gård fra 1784 og drev papirmølle ved Akerselva fra 1798.
Veinavnet benyttes for øvrig som betegnelse på et av stoppestedene for trikken på Kjelsåsbanen.


== Litteratur ==
Nord i Aker gjennom 10 000 år, Historielaget Grefsen – Kjelsås – Nydalen 2004, ISBN 82-303-0167-0
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Glads vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 204. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Theo Bjerg

Theo Bjerg (født 6. august 1936 i København, død 29. januar 2019) var en dansk arkitekt og professor ved Kunstakademiets Arkitektskole.
Han mottok i 1998 Statens Kunstfonds hædersydelse.


== Priser (utvalg) ==
1998 – Eckersbergmedaljen
1967 – C.F. Hansen-medaljen


== Eksempler på realiserte arbeider ==
Sættedammen i Ny Hammersholt, sør for Hillerød.
Domus Vista Park III i samarbeide med Palle Dyreborg
Ombygging og tilbygg til J.F. Willumsens museum i Frederikssund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Theo Bjerg på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Saudiarabisk rijal

Saudiarabisk rijal er valutaen i Saudi-Arabia.Rijal ble innført som pengeenhet i 1928 og erstattet osmansk pjaster. Verdien ble satt lik Maria-Teresia-daler, som også hadde vært benyttet i området. I 1976 ble rijalen inndelt i underenheten halala.

		


== Referanser ==
Afanasij Fet

Afanasij Afanasjevitsj Fet (født 5. desember 1820, død 3. desember 1892) var en russisk poet.
Han var sønn av en tysk mor, som forlot sin ektemann for å gifte seg med adelsmannen Afanasij Sjensjin, og det var fra moren Fet hadde sitt tyske navn. Den ortodokse kirke nektet å godkjenne ham som en adelsmann, på grunn av sin uekte fødsel, og hele sitt liv kjempet Fet for å få adelstittelen og navnet etter faren. I 1873 fikk han det etter godkjennelse av tsar Aleksander II, men da var han allerede kjent som poeten Fet, og det er med dette navnet han blir husket.
Fet var en forløper for retninger innen modernismen, med sin knappe stil og utstrakte bruk av substantiv og adjektiv på bekostning av verb. Symbolister som Bely og Ivanov utviklet dette videre. Fet trodde på kunsten for kunstens egen skyld.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Afanasy Fet. Poems (noen av Fets dikt, på russisk)
Stor-Finland

Stor-Finland (finsk: Suur-Suomi) var en tanke som eksisterte innen en del høyreorienterte miljøer i Finland før og under andre verdenskrig. Blant organisasjoner var Det akademiske Karelen-selskapet, som blant andre hadde den senere finske presidenten Urho Kekkonen som medlem. Tanken om et Stor-Finland var et finsk uttrykk for den nasjonalisme som var ganske utbredt i Europa før andre verdenskrig. 
Tanken var å samle de folkene som angivelig hadde en kulturell nærhet finsk folk og kultur, og de mest ytterliggående synspunktene inkluderte, foruten de områdene som da var finske, også Øst-Karelen, Estland, Ingermanland, Finnmark og deler av Tornedalen. Grensene kunne også gå ved Kvitsjøen, Onega, Svir og Neva. Litt mer moderate krefter foreslo grensedragning ved Sestra til Finskebukta.

Tanken om et Stor-Finland sto sterk i tiden etter den finske uavhengigheten i 1917, men ble i hovedsak forlatt etter nederlaget i fortsettelseskrigen i 1944. Den finske framrykkingen under fortsettelseskrigen var innenfor Stor-Finlands rammer.


== Se også ==
Den finske fare
Tina Modotti

Tina Modotti (født Assunta Adelaide Luigia Modotti Mondini 16. eller 17. august 1896, død 5. januar 1942) var en italiensk fotograf, modell, skuespiller og politisk aktivist. Tina Modotti ble født i Udine i Friuli i Italia i 1896, og hun bodde i Italia de første seksten årene av livet sitt. Da hun var seksten flyttet hun til sin far i San Francisco i California i USA. Deretter flyttet hun til Mexico, der hun døde i 1942.
Tina Modotti skal ha blitt introdusert til fotofaget mens hun bodde i Italia fordi onkelen hennes drev et fotostudio. Hun videreutviklet evnene sine etter at hun flyttet til USA, der faren hennes drev et studio i San Francisco. Mens hun bodde i San Francisco møtte hun Edward Weston, og han utviklet hennes evner både når det gjelder kunstfotografi og dokumentasjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tina Modotti på Internet Movie Database 
(sv) Tina Modotti i Svensk Filmdatabas
Kunståret 1957

Kunståret 1957 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1957.


== Hendelser ==
J.F. Willumsens museum blir åpnet i Frederikssund, Danmark som et kunstmuseum dedisert til Jens Ferdinand Willumsens kunst.
Den Malmöbaserte gruppen Imaginisterna, med blant andre Max-Walter Svanberg, oppløses.
Jacobprisen etableres i 1957 i Oslo. Den deles nå ut av Norsk Form årlig til formgivende kunstnere (arkitektur, interiør, landskap, kunsthåndverk, produkt, industri og grafikk).
Chicagos Litauiske samfunn åpner Čiurlionis kunstgalleri.
Bokkunstprisen deles ut for første gang.


== Verk ==

Maurice Boitel – The Hens
Paul-Émile Borduas – Étoile noire
Arthur Boyd – Dreaming Bridegroom 1
Yves Klein – Aerostatic Sculpture (Paris).
Isamu Noguchi – Endless Coupling
Clyfford Still – 1957-D No. 1


== Utstillinger ==
….


== Priser ==
Archibaldprisen: Ivor Hele – Self Portrait
Bokkunstprisen: Reidar Johan Berle, tegner og grafiker
Caldecott-medaljen:  Marc Simont –  A Tree Is Nice
Eckersbergmedaljen
Albert Gammelgaard, maler
Karl Bovin, maler
Helge Holmskov, billedhugger
Jacobprisen: Jacob Prytz, gullsmed, og Willy Johansson, glassdesigner
Lunningprisen
Hermann Bongard, Norge
Erik Höglund, Sverige
Wynneprisen: L. Scott Pendlebury for Constitution Dock, Hobart


== Fødsler ==
Alderen på levende personer født i 1957 er enten: 65 eller 66 år.


== Dødsfall ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1957 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stillehavsbarlind

Stillehavsbarlind eller «Pacisic Yew» (latin: Taxus brevifolia) er et tre i barlindslekten, som inngår i barlindfamilien. Treet vokser i det nordvestlige USAog vestre canada, langs kysten av Stillehavet, inn til Idaho i sørøst. Treet blir 10-15 meter høyt og opptil 50 cm i diameter. Barken er brun skjellaktig, bladene møregrønne. Bærene er røde eller oransje-røde.

Planten er giftig. Det kjemoterapeutiske stoffet Paclitaxel stammer fra Taxus brevifolia, og brukes i behandling av kreft i bryst, eggstokker og lunge. Bruken har ikke truet denne arten, fordi det er funnet andre måter å ekstrahere stoffet fra deler av andre og mer utbredte Taxus-arter, men uregistrert høsting av bl.a himalayabarlind i India og Kina kan trolig medvirke til at arter der trues av hogst og utrydning.


== Eksterne lenker ==
(en) Stillehavsbarlind i Encyclopedia of Life 
(en) Stillehavsbarlind i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Stillehavsbarlind hos ITIS 
(en) Stillehavsbarlind hos NCBI 
(en) Stillehavsbarlind hos The International Plant Names Index 
(en) Stillehavsbarlind hos Tropicos 
(en) Kategori:Taxus brevifolia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Taxus brevifolia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Taxus brevifolia – detaljert informasjon på Wikispecies
Sumatrabarlind

Sumatrabarlind (latin: Taxus sumatrana) er et tre i barlindslekten, som inngår i barlindfamilien. Treet vokser i Afghanistan, Tibet, Nepal, Vietnam, India, Burma og Kina, i opptil 3.100 meters høyde. Det finnes også i nasjonalparker i taiwan og Pakistan.
Treet blir 10-14 meter høyt. Bladene står i to rader langsmed kvisten og er spiralsnodd. Bladene har en blek gulgrønn farge ytterst, og er lyse under. Barken er grårød skjellaktig. Bærene er røde eller oransje-røde.
Planten er giftig. Indiske braminer markerer en rødbrun sirkel i pannen ved å blande olje med den knuste barken av Taxus sumatrana.


== Eksterne lenker ==
(en) Sumatrabarlind i Encyclopedia of Life 
(en) Sumatrabarlind i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sumatrabarlind hos NCBI 
(en) Sumatrabarlind hos The International Plant Names Index 
(en) Sumatrabarlind hos Tropicos 
(en) Kategori:Taxus sumatrana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Himalayabarlind

Himalayasbarlind  (latin: Taxus wallichiana) er et tre i barlindslekten, som inngår i barlindfamilien. Treet vokser i Afghanistan, Himalayaog sørvestre Kina, opp til 3 500 meters høyde Treet blir 15-20 meter høyt. Barken er brun skjellaktig, bladene er spiralsnodd i to rader og er svakt sigdformede, de blir brune etter 3-4 år. Bærene er røde eller oransje-røde, konglene er runde og henger under bladene om våren.
Planten er giftig. Det kjemoterapeutiske stoffet Paclitaxel stammer fra både Taxus brevifolia og, i mindre grad, fra himalayabarlind. Det brukes i behandling av kreft i bryst, eggstokker og lunge.Uregistrert høsting i India og Kina kan trolig medvirke til at barlindarter der trues av hogst og utrydning.


== Eksterne lenker ==
(en) Himalayabarlind i Encyclopedia of Life 
(en) Himalayabarlind i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Himalayabarlind hos NCBI 
(en) Himalayabarlind hos The International Plant Names Index 
(en) Himalayabarlind hos Tropicos 
(en) Kategori:Taxus wallichiana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Taxus wallichiana – detaljert informasjon på Wikispecies
Trikkehallen (Bergen)

Trikkehallen ligger i Thormøhlensgate 23 i bydelen Møhlenpris i Bergen. Trikkehallen eies av Bergen kommune og brukes i dag av Bergen Tekniske Museum. Anlegget består av en rekke ulike bygninger. Hovedbygningene er trikkehallen, garasjebygningen og omnibusverkstedet. Nærmeste nabo er Trikkebyen, som er boliger for sporveisfunksjonærene.


== Trikkeanlegget ==
Bergen Elektriske Sporvei AS ble etablert i 1897 og vognhallen ble oppført etter arkitekt Schak Bulls tegninger årene 1912-1913. Bygningen ble oppført i mur og har tre tårn på 7-8 meter. Trikkehallen inneholdt verkstedshall, smie, administrasjon og leilighet på loftet. 
Hallen ble utvidet etter tegninger av arkitekt Jens Munthe Bull i 1915-1917 og 1937-1938. Garasjebygget ble også tegnet av Jens Munthe Bull i 1920-1921. Trikken var eneste landgående, offentlige transportmiddel i Bergen fram til 1928, da de første bussrutene ble opprettet. Omnibussverkstedet ved trikkehallen ble tegnet i 1931, men ikke oppført før 1940.


== Fredning ==
Bergen kommune overtok bedriften i 1917 og i 1990 vedtok Bergen Bystyre planer som innebar at trikkehallen skulle rives. Kulturminnemyndighetene anbefalte at trikkehallen skulle reguleres til spesialområde bevaring. I 1994 fredet Riksantikvaren trikkenhallen, garasjebygningen og gårsplassen mellom bygningene med brostein og trikkespor.


== Planer ==
Venneforeningen og museet er etterhvert i besittelse av flere trikker. En av disse kjøres foreløpig bare noen få hundre meter, det vil si så langt som resterende kjøreledning og skinnegang tillater.  Kjøringen foregår vanligvis på søndager vår, sommer og høst. Planen er å bruke alle gategravinger på den opprinnelige strekningen Møhlenpris – Engen til å få lagt tilbake eller få nylagt skinnegangen med skinner overtatt fra Trondheim. Det gjenstår pr. 
høsten 2017 arbeid på skinnegang utenfor ved Johanneskirken og kjøreledninger på traseen. Dette ventes å bli fullført i løpet av vinteren 2017/2018.


== Eksterne lenker ==
Bergen Tekniske Museum
Histos
Eldre foto
«Trikkehallen (Bergen)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Arkeologiåret 1957

Arkeologiåret 1957 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1957.


== Utgravinger ==
1957–1961 – Ralph Solecki ved Shanidar, Irak.


== Funn ==
Høyre arm av Laokoon-gruppen.
Ban Chiang.


== Andre hendelser ==
Vikingskipshuset fullføres i det de siste delene av funnene fra Oseberghaugen kommer på plass.
Tidsskriftet Skalk gis ut for første gang.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Kasprowy Wierch

Kasprowy Wierch (polsk), eller Kasprov vrch (slovakisk), er et fjell i De vestlige Tatrafjellene på grensen mellom Polen og Slovakia.
I 1910 ble Kasprowy et populært skifjell. Fra den polske siden ble det bygget en taubane til toppen mellom 1935–1936, og denne er den eldste av sitt slag i Europa. I 1938 ble det bygget en værstasjon og et observatorium på toppen. På toppen har det også blitt bygget en restaurant.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kasprowy Wierch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rudy Sarzo

Rudy Sarzo (født Rodolfo Maximiliano Sarzo Lavieille Grande Ruiz Payret y Chaumont 18. november 1950 i Havanna på Cuba) er en cubansk-amerikansk heavy metal-bassist. Sarzo var bassist i Blue Öyster Cult fra 2008 til 2012, og har tidligere spilt med blant andre Ozzy Osbourne, Quiet Riot, Whitesnake og Dio.


== Diskografi ==
Med Ozzy Osbourne

1982 Speak of the Devil
1987 TributeMed Quiet Riot

1983 Metal Health
1984 Condition Critical
1999 Alive and Well
2001 Guilty PleasuresMed Whitesnake

1989 Slip of the TongueMed M.A.R.S. (MacAlpine/Aldridge/Rock/Sarzo)

1986 Project: DriverMed Manic Eden

1994 Manic EdenMed Michael Angelo Batio

2005 Hands Without Shadows – Tribute to RandyMed Dio

2006 Holy Diver – LiveMed Bassinvaders

2008 HellbassbeatersMed Tim «Ripper» Owens

2009 Play My Game


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rudy Sarzo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rudy Sarzo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rudy Sarzo på Internet Movie Database 
(en) Rudy Sarzo hos The Movie Database 
(en) Rudy Sarzo på Discogs 
(en) Rudy Sarzo på MusicBrainz 
(en) Rudy Sarzo på Encyclopaedia Metallum 
(en) Rudy Sarzo på Songkick 
(en) Rudy Sarzo på AllMusic 
Rudy Sarzo på Twitter 
Rudy Sarzo på Facebook 
Rudy Sarzo på Myspace
Arkitekturåret 1957

Arkitekturåret 1957 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1957.


== Bygninger ==
Interbau-prosjektet i Vest-Berlin blir fullflørt.


== Priser ==
AIA-gullmedaljen – Ralph Walker; Louis Skidmore.
De neuhausenske premier, arkitektur: Jørgen Rasmussen
Eckersbergmedaljen, arkitektur
Jørn Utzon
Erik Christian Sørensen
C.F. Hansen-medaljen – Mogens Jørgensen
Royal Gold Medal – Alvar Aalto.
Prix de Rome, arkitektur: (ukjent).


== Fødsler ==
….


== Dødsfall ==
México Top 100 (2002)

Dette er en liste over ukens topp-én av México Top 100 for året 2002.
Hybridbarlind

Hybridbarlind  (latin: Taxus X media) er et hybrider av arter  i barlindslekten. Trærne kultiveres og krysses i botaniske hager og parker, bl.ant annet i Storbritannia. Det finnes minst to vellykkede hybrider:

«Wards barlind» - Ward's Yew (Taxus X media = syn. Taxus baccata X cuspidata) er en krysning av vanlig barlind og japansk barlind (Taxus cuspidata). Den har blader som vanlig barlind,.
«Hicks barlind» – Hick's Yew (Taxus baccata X cuspidata 'Hicksii') er en kloning av samme hybrid, og minner om irsk barlind. Klonet i 1900, inntil 9 meter høy. Hunnplante med store frukter, bladene mer gule på undersidenog med en myk spiss ytterst. Kan også minne om plommebarlind (Cephalotaxxus harringtonia 'Fastigiata'), men Hick's barlind har mindre blader uten hvit underside.
Hybridbarlind (Taxus x hunnewelliana = syn. Taxus cuspidata X canadensis) er en hybrid mellom japansk barlind (Taxus cuspidata) og kanadisk barlind (Taxus canadensis). 
Plantene er generelt antatt å være giftig. Alle de tre krysningsartene har giftige skudd, blader og bær. 


== Eksterne lenker ==
(en) Hybridbarlind i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Hybridbarlind hos Dyntaxa 
(en) Hybridbarlind hos ITIS 
(en) Hybridbarlind hos NCBI 
(en) Hybridbarlind hos The International Plant Names Index 
(en) Hybridbarlind hos Tropicos 
(en) Kategori:Taxus × media – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Taxus × media – detaljert informasjon på Wikispecies
Interbau

Interbau var et beboelsesprosjekt, bygget som del av den internasjonale byggeutstillingen i 1957 i Hansaviertel-området i bydelen Mitte i Berlin.
Mens de arbeidet innen for strenge rammer som gjaldt størrelse, layout og kostnader, designet førtiåtte arkitekter en mengde forskjellige hus, både lave og høye, med mange permutasjoner i plan.  
Blant arkitektene var:  

Alvar Aalto
Jacob Bakema
Otto Bartning
Paul Baumgarten
Luciano Baldessari
Le Corbusier
Werner Düttmann
Wils Ebert
Egon Eiermann
Walter Gropius
Arne Jacobsen
Fritz Jaenicke and Sten Samuelson
Gustav Hassenpflug
Günter Hönow
Ludwig Lemmer
Wassili Luckhardt
Oscar Niemeyer
Godber Nissen
Sepp Ruf
Otto Senn
Hans Scharoun
Franz Schuster
Max Taut
Pierre Vago
Jo van den Broek


== Galleri ==

		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Hansaviertel
Bürgerverein Hansaviertel