jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Roger Ryberg

Roger Ryberg (født 16. april 1952 i Kirkenes) er en norsk pedagog og lokalpolitiker (Ap). Han har vært innvalgt på fylkestinget i Buskerud hvor han blant annet har sittet som fylkesordfører. Han har også vært ordfører i Hurum kommune.
Ryberg er opprinnelig fra Kirkenes i Finnmark, men kom til Vatne på Sunnmøre som liten. Han tok artium ved Molde gymnas. Han studerte deretter i Lillehammer, Trondheim og ved Elverum lærerhøgskole hvor han ble utdannet pedagog. 
I 1981 flyttet han til Hurum for å arbeide som vikar ved Hurum ungdomsskole, først som lærer siden som rådgiver. Han ble innvalgt i Hurum kommunestyret i 1983. I perioden 2003-2007 ble han valgt til ordfører i Hurum. I perioden 2007-2011 var han fylkesordfører i Buskerud fylkeskommune for Arbeiderpartiet. Han ble valgt som fylkesordfører for en ny periode fra 2015.Ryberg er også leder av Østlandssamarbeidet (2015-2019) som er et frivillig nettverkssamarbeid mellom fylkeskommunene Akershus, Buskerud, Hedmark, Oppland, Oslo, Telemark, Vestfold og Østfold.I 2019 ble Rydberg valgt til første fylkesordfører i det nye fylket Viken.Rydberg er bosatt i Hurum og er gift. Han har to barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Roger Ryberg hos Stortinget 
(no) Roger Ryberg hos Norsk senter for forskningsdata
Ilabekken (Oslo)

Ilabekken – tidligere kalt Akersbekken – er en i dag overhvelva bekk i Oslo. Bekken har sitt utspring på Tåsen, renner gjennom Voldsløkka, og følger derfra Uelands gate ned Iladalen. Bekken krysser Maridalsveien nedenfor Gamle Aker kirke og renner ut i Akerselva ved Nedre Foss. På Tåsen og ved Nordre gravlund renner flere småbekker inn i hovedløpet både øst- og vestfra.
Akersbekken ble lukka fra utløpet til Alexander Kiellands plass mellom 1887 og 1898. Øvre del av løpet, som også kalles Tåsenbekken, ble lagt i rør mellom 1898 og 1920. 
Bekkedalen ble fram til lukkinga kalt Ringsdalen, og var en markant terrengform mellom Maridalsveien og St. Hanshaugen/Lovisenberg. I Iladalen er terrenget enkelte steder fylt opp hele 12 m, slik at terrenget ikke lenger minner om den forsvunne Ringsdalen.
Det forelå noen år på 2000-tallet planer for gjenåpning av Ilabekken på enkelte strekninger. I 2012–2013 ble vannanlegget på Alexander Kiellands plass reparert, og da ble tidligere planlagt henting av vann fra Ilabekken forlatt. Vann til parken tas fra det kommunale ledningsnettet.


== Referanser ==
Jemtsk

Jemtsk (jamska, bestemt) er en skandinavisk dialekt som snakkes i Jämtland (norsk: Jemtland) i Sverige. Jemtsk har mange likhetstrekk med trøndersk og har både en del vestnordiske (til felles med norsk, færøysk og islandsk) og en del østnordiske trekk (til felles med øvrig svensk og dansk, inkludert bokmål og østnorsk) 
Som de fleste andre dialekter i Sverige er jemtsk i stor grad blitt trengt tilbake av rikssvensk, selv om det er gjort og gjøres forsøk på å holde liv i dialekten ved å gi ut jemtske ordbøker og jemtsk musikk. Jämtlands dialekter har likhetstrekk med dialektene i Trøndelag, og forskerne er ikke enige om hvorvidt jemtsk bør regnes som norsk eller svensk. Pronomenet je kommer av gammelsvensk jak, til forskjell fra trønderske dialekter der pronomenet kommer av gammelnorsk ek (e, æ, æg). Denne form finnes imidlertid i mange norske dialekter og tillsvaren formen for talt islendsk.  På jemtsk heter det sopp og bratt (som på norsk) til forskjell fra svensk svamp og brant. Som i trøndersk er det vanlig med apokope, noe sjeldnere øst i landskapet. Jemtske dialekter har også bevart gamle diftonger (stein, geit) som i mange trønderske dialekter samt i Vemdalen i Herjedalen. Ordforråd tilkommet etter 1645 har en god del innslag av norsk for eksempel avis (i stedet for svensk tidning) og blyant (i stedet for blyertspenna). Jemtsk har ikke palatalisering av "nn" og "ll" som er vanlig i trøndersk. Noen kilder beskriver trøndersk-jemtsk-herjedalsk som ett språkområde, og noen språkforskere mener at jemtsk er et eget språk, ikke en norsk-svensk dialekt.


== Særtrekk ==
Jamvekt med utstrakt bruk av jamning
Vestnordisk u hvor standardsvensk har o, f.eks. bru og ku mot rikssvensk bro og ko
Vestnordisk utvikling av mp > pp og nt > tt, f.eks. klepp og bratt mot rikssvensk klimp og brant
Tre grammatiske kjønn (mot standardsvensk to): maskulinum, femininum og nøytrum
Vestnordiske primærdiftonger ei, au og øy, hvor rikssvensk har monoftonger, f.eks. stein og øy mot rikssvensk sten og ö
Ustemt l foran t allt, etter s slefft og for ll i lill.


== Se også ==
Svensk
Vestnordisk
Østnordisk
Trøndersk


== Referanser ==
Epleknoppvikler

Epleknoppvikler (Spilonota ocellana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae). 


== Utseende ==
Epleknoppvikler har grå framvinger med et bredt lysere felt i den ytre delen, ofte i en litt rødlig farge. På framvingene finnes en trekantet mørkere flekk ved sømmen. Ellers er den svært variabel i fargen. Lyse individer ligner på fuglskitt når de sitter i ro og får beskyttelse av dette.
Vingespennet er mellom 12-17 millimeter.


== Levevis ==
Larvene lever som plantespisere på en rekke urter og trær. Også som skadedyr på kultiverte planter, som eple, pære og roser. Noen ganger også på solbær.
Flygetiden er i juli og august.


== Utbredelse ==
Denne arten er vidt utbredt og forekommer i Nord-Afrika, i Europa (unntatt lengst nord), i det nordlige Asia og i Nord-Amerika. I Norge er den utbredt på Østlandet og Sørlandet.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt Spilonota Stephens, 1829
epleknoppvikler (Spilonota ocellana (Denis & Schiffermüller, 1775) )


== Referanser ==


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Spilonota ocellana på UK Moths: [2]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) rød knoppvikler i Encyclopedia of Life 
(en) rød knoppvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rød knoppvikler hos Artsdatabanken 
(sv) rød knoppvikler hos Dyntaxa 
(en) rød knoppvikler hos Fauna Europaea 
(en) rød knoppvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Spilonota ocellana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Spilonota ocellana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Spilonota ocellana – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Lusuer

Lusuer (Sebastes viviparus) er en fiskart i gruppen uerfamilien. Den blir opptil 35 cm lang og lever fra 10-200 meters dyp. Den kan lett forveksles med vanlig uer, men kan skilles fra denne ved blant annet at alle de fem piggene på forgjellelokket peker bakover. Lusueren legger ikke egg, som de fleste andre fisk, men føder i stedet levende avkom.


== Utbredelse ==
Lusueren finnes i de nordlige deler av Atlanterhavet. Den er vanlig i Nordsjøen fra Kattegat og nordover langs norskekysten til Vesterålen, langs nordvestkysten av De britiske øyer, Færøyene, Shetland og rundt Island. Den opptrer også i sørlige deler av Østersjøen, norskekysten nord for Vesterålen og langs vestkysten av Grønland.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Pethon, Per (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 
Moen, Frank Emil (2008). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (5 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 978-82-92496-58-9. 


== Eksterne lenker ==
(en) lusuer – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) lusuer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) lusuer hos Artsdatabanken 
(sv) lusuer hos Dyntaxa 
(en) lusuer hos FishBase 
(en) lusuer hos ITIS 
(en) lusuer hos NCBI 
(en) Kategori:Sebastes viviparus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sebastes viviparus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Sebastes viviparus Krøyer, 1845 Norway redfish - FishBase
Coatepec (Veracruz)

Coatepec er en by og en kommune i den meksikanske delstaten Veracruz. Den ligger cirka 1200 meter over havet og har et areal på 255,81 km². Innbyggertallet i byen Coatepec var i 2010 på 53 621, mens det i hele kommunen var på 86 696. Andre tettsteder i kommunen er Tuzamapan, Pacho Viejo og Mahuixtlán.
Coatepec grenser til kommunene Xalapa og Tlalnelhuayocan i nord, Teocelo og Jalcomulco i sør, Emiliano Zapata i øst og Xico og Teocelo i vest.
Coatepec er en viktig kaffeprodusent. Byen blir derfor ofte kalt «Mexicos kaffehovedstad».
I 2006 ga Mexicos turistdepartement Coatepec status som «Pueblo Mágico».Navnet Coatepec kommer fra nahuatl coatl («slange») og tepetl («ås»), og betyr med andre ord «Slangeåsen».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Coatepec Municipality – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunens hjemmeside
Coatepec hos Pueblos México
Den norske kirkes menighetshøgskole

Den norske kirkes menighetshøgskole ble etablert i Stavanger i 1989. Skolen er i dag en del av Universitetet i Stavanger.
Skolen utdannet menighetssekretærer og administrative ledere til kirken. Skolen hadde opphav i Menighetsseminarene. Skolens rektor var Tormod Wasbø. 
Høgskolen ble fusjonert inn i Høgskolen i Stavanger 1. august 1994, da seks statlige og en privat høyskole i Stavanger fusjonerte til en institusjon. 1. januar 2005 ble Høgskolen i Stavanger gitt ny status som Universitetet i Stavanger (UiS).


== Referanser ==
Helicolenus

Helicolenus er en gruppe fiskearter og delgruppe av Sebastinae.


== Eksterne lenker ==
(en) Helicolenus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Helicolenus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Helicolenus hos Artsdatabanken 
(sv) Helicolenus hos Dyntaxa 
(en) Helicolenus hos ITIS 
(en) Helicolenus hos NCBI 
(en) Kategori:Helicolenus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Helicolenus – detaljert informasjon på Wikispecies
Myon

Et myon (µ) er en elementærpartikkel i fysikken med negativ ladning. Egenskapene ligner på elektronets, men massen er mye høyere (105,6 M eV versus  0,511 M eV). Myonenes gjennomsnittlige levetid er 2,2 · 10-6 s, og har som de andre leptoner spinn ½.  Alle elementærpartikler har også en tilsvarende antipartikkel; myonets antipartikkel er antimyon. Myoner og antimyoner betegnes med μ− og μ+ eller, som i diagrammene under, med 
  
    
      
        μ
        
        
      
    
    {\displaystyle \mu \,\!}
   og 
  
    
      
        
          
            
              μ
              ¯
            
          
        
        
        
      
    
    {\displaystyle {\bar {\mu }}\,\!}
  .

Som andre ladde leptoner, har myonet et tilknyttet nøytrino. Myon-nøytrinoer er merket med 
  
    
      
        
          ν
          
            μ
          
        
      
    
    {\displaystyle \nu _{\mu }}
  .


== Historie ==
Myoner ble oppdaget av Carl D. Anderson i 1936 mens han studerte kosmisk stråling. Han hadde lagt merke til partikler som buet på en måte som skiller seg fra elektroner og andre kjente partikler.


== Referanser ==
Viderebruksdirektivet

Viderebruksdirektivet er EU-direktiv 2019/1024/EF om viderebruk av offentlig informasjon.
Viderebruksdirektivet ble først vedtatt i 2003, men ble i 2019 vedtatt på ny i omarbeidet form. Formålet med direktivet er å bidra til kommersiell og ikkekommersiell viderebruk av informasjon som det offentlige har finansiert. Nytt i direktivet av 2019 er at det stilles særlige krav til datasett av høy verdi; slike datasett skal gjøres gratis tilgjengelig i maskinlesbar form via programgrensesnitt (API) og ev. for nedlasting. EU-kommisjonen vil utarbeide en liste over hvilke datasett som skal omfattes av disse regler. Direktivet av 2003 oppheves fra 17.7.2021


== Det opprinnelige viderebruksdirektivet ==
Direktivet skal bidra til økt verdiskapning ved at offentlig informasjon gjøres tilgjengelig for viderebruk i resten av samfunnet, typisk ved etablering av verdiøkende tjenester.Direktivet gjelder i utgangspunktet for alle dokumenter som det offentlige besitter, se artikkel 1 nr 1. Unntak og presiseringer fremgår av artikkel 1 nr 2-5. Direktivet omfatter ikke dokumenter som er omfattet av taushetsplikt (nr 2 litra c), eller som bare en begrenset krets, f.eks. parter, kan kreve innsyn i (nr 3). Direktivet gjelder ikke for dokumenter tredjemann har immaterielle rettigheter til, se nr 2 litra b. Direktivet begrenser heller ikke borgernes rett til personvern (art 1 nr 4), og det skal forstås med de begrensninger som følger av internasjonale avtaler om immaterielle rettigheter (art 1 nr 5).
Det offentlige skal tilby dokumentene i elektronisk form, så fremt dette er mulig (art 3), i alle eksisterende formater (art 5). Det er også gitt regler om ikke-diskriminering, transparens og gebyrer.
En interdepartemental arbeidsgruppe i Norge fremmet i rapporten forslag til hvordan direktivet skulle innlemmes i norsk rett. Direktivet ble gjennomført i norsk rett med offentlighetsloven av 2006.
Direktivet ble revidert i 2013, og det dekker nå også innhold i biblioteker, museer og arkiver.


== Fotnoter og referanser ==


== Kilder ==
Direktiv 2003/98/EF om viderebruk av offentlig informasjon (oppheves 17.7.2021)
Direktiv 2019/1024/EF om viderebruk av offentlig informasjon
Resymé av direktivet, EUs publikasjonskontor
Brabantse Pijl

Brabantse Pijl (norsk:Brabantske pil) er et årlig endags landeveisritt for profesjonelle syklister som avholdes i Flamsk Brabant, en provins som omslutter Brussel i Belgia. Rittet regnes som en semiklassiker, og er siden 2005 klassifisert 1.1 i UCI Europe Tour.
Det om lag 200 kilometer lange rittet er nokså kupert, og den 1,2 kilometer lange bakken opp til  Alsemberg er den mest kjente stigningen, med en gjennomsnittlig stigningsgrad på 4 prosent, og maksimal stigningsgrad på 10 prosent. Andre kjente stigninger er Bruine Put og Lindenberg. Enkelte bakker bestiges flere ganger i løpet av rittet.
I mange år var det både start og målgang på Alsemberg, sydvest for Brussel, men i 2004 ble starten lagt til Zaventem, øst for Brussel. Fra 2008 til og med 2012 går starten fra Leuven, enda litt lenger øst.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Brabantse Pijl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ingrid Vollan

Ingrid Vollan (født 19. november 1956) er en norsk skuespiller og teaterpedagog fra Alvdal i Østerdalen.
Vollan var ferdig utdannet ved Statens teaterskole i 1978, og har vært ansatt ved Trøndelag Teater og Oslo Nye Teater. Hun er kjent fra TV-serien Himmelblå, hvor hun spilte rollen som læreren Britt, og fra NRKs julekalender Vertshuset den gyldne hale. Vollan har lest en rekke lydbøker og var stemme i blant annet Tornerose og Solan, Ludvig og Gurin med reverompa.


== Fjernsynsserier ==
Vertshuset den gyldne hale  (1989), i rollen som nederlandsk mor.
Dødelig kjemi (1992), i rollen som Ingrid Thorsen.
Affæren Anders Jahre (1992)
Fortuna (1993), i rollen som Clara Løvdahl.
Mot i brøstet (1995), i rollen som Anne Lise.
Sejer - Elskede Poona  (2003), i rollen som Lillian Sunde.
En udødelig mann (2006), i rollen som fru Ebbell.
Himmelblå (2008), i rollen som Britt.
Koselig med peis (2011), i rollen som Reidun.
Kaptein Sabeltann – Kongen på havet (2011), i rollen som Rossa.
Buzz Aldrin, hvor ble det av deg i alt mylderet? (2012), i rollen som Mattias mor.
Kampen for tilværelsen (2014), i rollen som Stella, Annelis mor.


== Filmer ==
Nummer tolv (1981), TV-film
Smykketyven  (1990), i rollen som yngre sykepleier
RC II (1992)
Mother Said (a Year Younger)  (2000)
Spionen (2019)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingrid Vollan på Internet Movie Database 
(sv) Ingrid Vollan i Svensk Filmdatabas 
(en) Ingrid Vollan hos The Movie Database
Henri Cornet

Henri Cornet (født Henri Jaudry 4. august 1884 i Desvres i Pas-de-Calais, Frankrike, død 18. mars 1941) var en fransk landeveissyklist. Han vant Tour de France i 1904, bare 20 år gammel, og er fortsatt tidenes yngste vinner av det tradisjonsrike etapperittet. 
Den andre utgaven av Tour de France var preget av en rekke problemer og skandaler, og et bøllete publikum stengte veien for enkelte ryttere underveis, og kastet spiker og glass langs veien på den siste etappen. Henri Cornet måtte kjøre de siste 40 kilometerne med to punkterte dekk, og kom tilslutt inn på en femteplass. Fra flere hold kom det klager på at det hadde blitt jukset grovt av enkelte ryttere underveis i rittet, blant annet ved å ha brukt andre fremkomstmidler enn sykkel. En granskningskommisjon nedsatt av det franske sykkelforbundet diskvalifiserte til slutt de fire rytterne med best plassering; Maurice Garin (vinner i 1903), Lucien Pothier, César Garin og Hippolyte Aucouturier.  Selv om Henri Cornets sammenlagttid var hele tre timer dårligere enn fjerdemann Aucouturiers, ble han i desember samme år utropt til rittets offisielle vinner.
Cornet gjorde aldri samme suksess i Tour de France igjen, og brøt rittet etter 4. etappe året etter. Han vant Paris-Roubaix i 1906, men var ikke i stand til å stille på start i Tour de France. I 1907 brøt han rittet halvveis, men fikk en respektabel 8.-plass i 1908, da han deltok for siste gang.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henri Cornet – ProCyclingStats 
(en) Henri Cornet – Cycling Archives 
(en) Henri Cornet – CycleBase 
(en) Henri Cornet – TheSports.org
François Faber

François Faber (født  26. januar 1887, død 9. mai 1915) var en luxembourgsk landeveissyklist og Tour de France-vinner. Han ble født i Aulnay-sur-Iton i Frankrike, men fordi faren var fra Luxembourg hadde han luxembourgsk statsborgerskap.
Som første ikke-franskmann vant Faber Tour de France i 1909, og ble samtidig den første som tok fem etappeseire i ett og samme ritt. Han deltok i Tour de France første gang i 1906, men fullførte ikke. I 1907 ble han nummer syv, og i 1908 kom han på andreplass sammenlagt.Da første verdenskrig brøt ut meldte Faber seg til den franske fremmedlegionen. En anekdote forteller at da han 9. mai 1915 mottok han et telegram der det sto at hans kone hadde født en datter. Jublende glad hoppet han opp av skyttergraven, og ble truffet av en tysk kule. En mer akseptert historie er at han ble truffet da han bar en såret kamerat tilbake fra ingenmannsland under kampene mellom Carency og Mont-Saint-Éloi. Hans regiment tapte her 1 950 av 2 900 mann i angrepet. Faber ble tildelt posthumt Médaille militaire.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) François Faber – ProCyclingStats 
(en) François Faber – Cycling Archives 
(en) François Faber – CycleBase 
(en) François Faber – TheSports.org
Octave Lapize

Octave Lapize (født  24. oktober 1887, død 14. juli 1917) var en fransk profesjonell landeveissyklist og banesyklist. Han vant Tour de France i 1910, tok bronsemedalje på herrenes 100 kilometer i sommer-OL 1908, og vant Paris-Roubaix hele tre ganger; 1909, 1910 og 1911.
Under første verdenskrig var Lapize jagerflypilot for den franske hæren, og ble 28. juni 1917 skutt ned ved Flirey, Meurthe-et-Moselle. På sykehuset i Toul døde han senere av skadene.


== OL-medaljer ==
1908  London –  Bronse i sykling,  100 kilometer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Octave Lapize – Olympedia 
(en) Octave Lapize – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Octave Lapize – ProCyclingStats 
(en) Octave Lapize – Cycling Archives 
(en) Octave Lapize – CycleBase 
(en) Octave Lapize – TheSports.org
Opptegnelser fra et kjellerdyp

Opptegnelser fra et kjellerdyp (russisk: Записки из подполья, Zapìski iz pòdpol'ja, i en tidlig oversettelse var den norske tittelen Kjellermennesket.) (1864) er en kortroman av Fjodor Dostojevskij. Den er av mange ansett for å være den første eksistensialistiske romanen. Den presenterer seg selv som de springende memoarer fra en bitter, isolert, navnløs forteller (ofte omtalt som «kjellermennesket»), en pensjonert embedsmann som bor i St. Petersburg. 
I Opptegnelser fra et kjellerdyp reiser Dostojevskij for første gang en rekke politiske og filosofiske spørsmål som senere skulle bli meget viktige i hans forfatterskap og dominere hans største verker.


== Norske oversettelser ==
Den første oversettelsen, Kjellermennesket, ble gjort av Ejnar Thomassen. Den utkom i 1955 på Land og kirke forlag. I 1990 kom Gunnar Opeides Opptegnelser fra et kjellerdyp, utgitt på Solum Forlag. Denne oversettelsen inngikk i Solums serie Dostojevskijs samlede verker.
Land og kirke forlag

Land og kirke forlag ble grunnlagt i 1945. Øivind Seip Berggrav var første forlagssjef. Forlaget gikk inn i 1974 og Gyldendal  Norsk Forlag overtok da katalogen.


== Eksterne lenker ==
(no) Land og kirke forlag i Store norske leksikon
La Huasteca

La Huasteca er en region i Mexico som omfatter deler av det nordlige Veracruz, sørlige Tamaulipas og deler av delstatene San Luis Potosí og Hidalgo. I tillegg omfatter regionen veldig små deler av Puebla og Querétaro. Inndelinga svarer til området hvor folkegruppa huastekerne opprinnelig levde.
Regionen har rundt 80 000 talere av huastekisk og rundt en million talere av La Huasteca-varianter av nahuatl.
VM i rullestolcurling 2007

VM i rullestolcurling 2007 var det fjerde verdensmesterskapet i rullestolcurling som ble arranger. Konkurransen ble avholdt 17. – 24. februar 2007 i Sollefteå i Sverige.  
Norge vant sitt første VM, coachet av Thoralf Hognestad. Dette var Norges første medalje i et internasjonalt mesterskap i rullestolcurling. Det norske laget var, med ett bytte, det samme som året før fikk fjerdeplass i Paralympics i Torino. 


== Resultater ==


=== Samlet rangering ===


== Eksterne lenker ==
Resultater fra WCF
Bilder fra turneringen
John Hughes

John Hughes (1950–2009) var en amerikansk filmregissør, filmprodusent og manusforfatter kjent for filmer som The Breakfast Club, Sixteen Candles, Hjelp, vi må på ferie og Alene hjemme.  
Hughes var spesielt produktiv i 1980-årene og lagde mange ungdomsfilmer. Hans filmer bidro til å sette er særpreg på 80-tallsepoken i Hollywood.   


== Biografi ==
Hughes ble født i Lansing, Michigan og begynte sin karriere som copywriter. 
Han debuterte som manusforfatter på filmen Class Reunion (1982), som regissør med ungdomskomedien Sixteen Candles og som produsent med ungdomsfilmen The Breakfast Club (1985), som han i tillegg regisserte og skrev manus til. Han hadde også regi på Weird Science (1985) (også manus), Skulk med stil (1986), Uncle Buck (1989) og Curly Sue (1991). I tillegg skrev han manus til familiekomediene Hjelp, vi må på ferie til Europa (1985), Hjelp, det er juleferie (1989), Alene hjemme 1-2-3 (1990–1997), Dennis the Menace (1993) og 101 Dalmatinere (1996).
Filmene hans var trendskapende, innen både mote, musikk og hår. Hans karriere tok for alvor av med Å, for en bursdag! i 1984. Det var via hans filmer at den rødhårede Molly Ringwald fikk stjernestatus på 1980-tallet. Hun ble raskt ansett som selve bildet på 80-talls tenåringen i USA. Hughes filmer var ofte lagt til amerikanske High School-miljø og i likhet med mange av sine mest kjente karakterer skal han ha hatt det nokså tøft på high school. Han fullførte high school i 1968 ved Northbrook i Illinois.
I slutten av 90-årene, trakk Hughes seg mer eller mindre tilbake for å tilbringe mer tid med familien, samt drive et gårdsbruk i Illinois. Han regisserte sin siste film i 1991 og var produsent siste gang i 2001. Han fortsatte imidlertid som manusforfatter under psevdonymet Edmond Dantès. Hans siste manusoppdrag var på filmkomedien Drillbit Taylor fra 2008.


== Dødsfall ==
Hughes døde av hjerteinfarkt den 6. august 2009 under en spasertur på Manhattan. Han etterlot seg kona Nancy og to barn.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Hughes på Internet Movie Database 
(sv) John Hughes i Svensk Filmdatabas 
(da) John Hughes på Filmdatabasen 
(da) John Hughes på Scope 
(fr) John Hughes på Allociné 
(en) John Hughes på AllMovie 
(en) John Hughes hos Rotten Tomatoes 
(en) John Hughes hos The Movie Database