jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Klabautermann

Klabautermannen eller skipsnissen er et overnaturlig vesen som ifølge europeisk folketro skulle holde til på seilskutene. Navnet skal komme fra nedertysk klabastern, som betyr «å bråke». Klabautermannen ga seg nemlig helst til kjenne ved å banke. Tradisjonen om klabautermannen er særlig kjent fra Nord-Tyskland, Polen og de baltiske statene. I norsk tradisjon er han lite kjent, men det er blitt dokumentert fortellinger om ham i Østfold og Vestfold.
I de fleste fortellingene er klabautermannen hjelpsom. I en storm kan han sette ryggen til masta og hindre at den brekker. Når han banker er det et godt varsel, men hører man at han høvler, blir det storm. Han kan også være hovedperson i rene skrekkhistorier. Når han viser seg, varsler han dødsfall eller til og med totalt forlis. Oftest blir han beskrevet som en vanlig matros med oljehyre, hammer og krittpipe. Når han går fra borde, er det et sikkert varsel om at skuta forliser.
Aksel Sandemose har brukt skikkelsen litterært i romanen Klabavtermanden fra 1927, omskrevet og gjenutgitt på norsk som Klabautermannen i 1932. Boka ble filmatisert i 1969. I tysk litteratur omtales der Klabautermann (på tysk også kalt Kalfatermann og Klabattermann)  blant annet av Heinrich Heine, Friedrich Gerstäcker, Christian Morgenstern og Theodor Storm. Den tyske dikteren Klabund (Alfred Henschke) forklarte sitt eget psevdonym som en sammensetning av Klabautermann og Vagabund. Også den populære radio- og TV-figuren Pumuckl av Ellis Kaut framstilles som en kobold som er «etterkommer av Klabautermenn».


== Se også ==
Kobold
Nisse
Draugen
Nøkk
Bankeånd
Havmann
Den flygende hollender


== Andre kilder ==
Tysk eventyr: "Der Klabautermann"


== Eksterne lenker ==
(en) Klabautermann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lise Wiik

Lise Solveig Wiik (født 23. mars 1947) er tidligere ordfører i Notodden og fylkesvaraordfører i Telemark.Hun representerer Arbeiderpartiet. Wiik er også 1. nestleder av Telemark Arbeiderparti og er vararepresentant til Stortinget.
Lise Wiik var ordfører på Notodden fra 2007 til 2011. Ved kommunevalget i 2011 stilte hun ikke til valg. 
Hun var styreleder i Telemarksforsking i Bø fra 2011 til 2015  og styreleder for stiftelsen Notodden Blues Festival fra 2010 til 2016.Hun har tidligere vært dekan ved Høgskolen i Telemark.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Lise Wiik hos Stortinget 
(no) Lise Wiik hos Norsk senter for forskningsdata
Magnus Helge Torvanger

Magnus Helge Torvanger (født 1. februar 1951 i Bremanger) er en norsk journalist, informasjonsarbeider, forfatter og lokalhistoriker.Torvanger har skrevet sakprosa og romaner for barn og unge. Han er bosatt i Florø.


== Bibliografi ==
Fantomet er redd – barnebok (1979) (illustrert av Solveig Muren Sanden)
Sverdet og fløyta – fantasy-roman for ungdom (1985)
Knivseggen – science fiction-roman for ungdom (1989)
101 fjordabåtar – sakprosa (2000)
M/S «Altøy» – sakprosa (2001) (sammen med Trond Strømgren)
Frå kvalkanon til kraftblokk – sakprosa (2002)
Redningsskøytene i Kalvåg og Bremanger 1907-1972 – sakprosa (2003)


== Referanser ==
Ny israelsk prosa

Ny israelsk prosa er en antologi med tekster av hebraiskspråklige forfattere. Den kom ut i serien «Verdens unge» på Cappelen forlag i 1967. Redaktører var Kela og Ragnar Kvam, som også hadde oversatt tekstene.


== Bidragsytere ==
Aharon Appelfeld: Veien fra Drovna til Drovitsj
Aharon Megged: Navnet
Nissim Aloni: Å være baker
Benjamin Tammuz: Seildukrullen
Yosef Bar-Yosef: Bordet
David Shahar: Pinik anholder om en jomfrus hånd
Abraham B. Yehoshua: Ekspresstoget i Yatir
S. Yizar: Fangen
Moshe Shamir: De pårørende


== Eksterne lenker ==
Ny israelsk prosa hos nb.no
Silje Schei Tveitdal

Silje Schei Tveitdal (født 24. april 1974) er kommunikasjonsrådgiver og tidligere politiker for Sosialistisk Venstreparti (SV).
Silje Schei Tveitdal er født og oppvokst i Arendal, og var i perioden mars 2009 til mars 2015 partisekretær for Sosialistisk Venstreparti. Hun har bakgrunn fra miljøbevegelsen, og ble i 1995 valgt til nestleder i Natur og Ungdom. I årene 1997–1998 var hun leder i Natur og Ungdom. Hun var styreleder for Zero i 2002 - 2006 og styreleder for Cicero i 2003 - 2005. Hun er siden 2015 rådgiver i kommunikasjonsbyrået Footprint. Schei Tveitdal er gift med Lars Haltbrekken. Hun er datter til den tidligere lederen for UNEP/Grid Arendal, Svein Tveitdal.
Lars Haltbrekken

Lars Haltbrekken (født 9. mars 1971 i Trondheim) er en norsk politiker og stortingsrepresentant for Sosialistisk Venstreparti (SV). Han har vært innvalgt på Stortinget siden 2017 og sitter i Energi- og miljøkomiteen. Han var leder i Norges Naturvernforbund fra 2005 til 2016, da han trakk seg for å stille til Stortinget for SV.Haltbrekken ble valgt til leder i Norges Naturvernforbund i 2005. Han ble gjenvalgt som leder for en ny toårsperiode på landsmøtet i 2015, og er den lengstsittende lederen i organisasjonens historie. Han er bosatt i Oslo. Haltbrekken var nestleder i Norges Naturvernforbund 2003–2005.
Haltbrekken har en fortid i Natur og Ungdom, hvor han var nestleder i 1993–1994 og leder i 1995–1996. Han var sivilarbeider i Norges Naturvernforbund 1997–1998 og arbeidet som prosjektleder i Norsk Bonde- og Småbrukarlag 1998–2001. Fra 1999 var Haltbrekken tilknyttet UNEP/GRID-Arendal med ansvar for internettjenesten Miljønytt.
Haltbrekken var medlem av Verdikommisjonen 1998–2001. Han har arbeidet mye med klima- og energispørsmål, nasjonalt og internasjonalt, og var medlem av energi- og klimautvalget i Norges Naturvernforbund fra 1999. I 1997 var han med og startet Fellesaksjonen mot gasskraftverk. Han har gjennom flere år vært en sentral gasskraftmotstander og en flittig skribent, kommentator og debattant.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Haltbrekken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Lars Haltbrekken hos Stortinget 
(no) Lars Haltbrekken hos Norsk senter for forskningsdata
Cathrine Riis Lilleaas

Cathrine Riis Lilleaas (1976) er en norsk lærer og tidligere programleder. Hun arbeidet tidligere for TV 2 og har ledet programmer som Spillmagasinet, Sone 2 og Pokerfjes. Hun jobbet deretter som redaksjonsleder i Waschera, der hun også har vikariert noe som programleder. Fra 2013 har Lilleaas vært ansatt som lærer ved Nydalen videregående skole..
I 2016 hadde Lilleaas en sentral rolle i oppstarten av en ny virksomhet med navnet Mediehuset Nydalen, dette i regi av sin stilling som lærer ved Nydalen vgs. Mediehuset Nydalen produserer lyd, tekst og bilde for å bygge faglig og sosial kompetanse blant Nydalen vgs. sine elever og lærere. 
Eivind Astrups Allmennyttige stiftelse bevilget kr. 500 000 i 2016 for innkjøp av teknisk utstyr til Mediehuset Nydalen i forbindelse med «Drømmeprosjektet». Lilleaas sin rolle er som prosjektleder for Mediehuset som er styrt og grunnlagt av en liten elevgruppe på skolen.
I 2008 ble Lilleaas kjent som forkjemper for å stå opp for lesbiske sine rettigheter for bistand til kunstig befruktning..


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cathrine Riis Lilleaas på Internet Movie Database
Rødøyeugle

Rødøyeugle (Ptilopsis granti) er en ugle i slekten Ptilopsis.  Den er nært beslektet med hvitfjesuglen som lever nord for Ekvator, og ble tidligere regnet som en underart av denne.


== Beskrivelse ==
Rødøyeugle er en temmelig liten ugle, den er mellom 22 og 28 centimeter lang og veier mellom 185 og 220 gram. Den er grå med mørke striper
på oversiden, og buken er hvitaktig med striper. Ryggen er mørkere enn hos hvitfjesuglen, og stripene på buken er tydeligere. Den har hvite flekker på fjærene ved vingeroten. Ansiktet er hvitt med en sort kant, og sort rundt de store, oransje øynene.  Hodet har to korte øredusker med sorte tupper. Ungfugler har grålige ansikter.
Rødøyeuglen har en boblende tutelyd som skiller den fra hvitfjesuglen.


== Habitat og utbredelse ==
Rødøyeugle lever fra Gabon og østover til sørlige Kenya, og sørover til Namibia og de nordlige delene av Sør-Afrika. Den lever på savanne og i tørre skogsområder.


== Levevis ==
Den sees vanligvis alene eller i par. Den jakter for det meste på store insekter, men også små pattedyr, fugler og krypdyr er på menyen.
Reiret legges som regel i det forlatte redet etter en annen fugl.  Det er to eller tre egg per kull, og de klekkes etter ca. 30 dager.  Ungene forlater reiret etter omtrent en måned.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) rødøyeugle i Encyclopedia of Life 
(en) rødøyeugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rødøyeugle hos Artsdatabanken 
(en) rødøyeugle hos ITIS 
(en) rødøyeugle hos NCBI 
(en) Kategori:Ptilopsis granti – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ptilopsis granti – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ptilopsis granti – detaljert informasjon på Wikispecies 
Ptilopsis granti på owlpages.com
Jannik Lindbæk

Jannik Lindbæk (født 23. mars 1939) er en norsk forretningsmann.
Lindbæk studerte ved Norges Handelshøyskole og var ferdig utdannet som siviløkonom i 1961. Etter fullførte studier fikk han et Fulbrightstipendium og studerte videre ved University of Kansas. Begynte i Vesta i 1962, og var viseadministrerende direktør i Vesta da han i 1975 gikk til Storebrand Idun. Administrerende direktør  i Storebrand Idun, senere Storebrand Norden, til 1985. Fra 1986 leder for Den nordiske investeringsbanken i Helsingfors til 1994.
Fra 1994 til 1998 var han CEO for International Finance Corporation.I 1999 kom Lindbæk hjem til Norge og etablerte seg som konsulent, og var i påfølgende år styreleder og styremedlem i Transparency International Norge, Gaz de France, Saga Petroleum, Wikborg Management, A.L Industrier, Anders Wilhelmsen gruppen, DnB, Statoil, Kristian Gerhard Jebsen Skipsrederi, Gearbulk, Valiant, Ithacha Energy, Festspillene i Bergen, PLAN Norge, Aktiv mot Kreft, Dronning Sonjas Musikkonkurranse og The Menuhin Competition. 
Han er bror av skuespilleren Peter Lindbæk, og nevø av Lise Lindbæk. Han er ridder av 1. klasse av St. Olavs orden.


== Referanser ==
Girlschool

Girlschool er et engelsk heavy metal-band som ble stiftet i London i 1978 av bassist Enid Williams og gitarist Kim McAuliffe, som hadde spilt sammen siden 1975 i Painted Lady. De fikk med seg trommeslager Denise Dufort og ytterligere en gitarist, Kelly Johnson. Deres første singel, «Take it all Away», kom ut samme år og albumdebuten Demolition i 1980 etter turnéer sammen med Motörhead i Storbritannia og Ted Nugent i Europa for øvrig. Bandet har bare hatt kvinnelige medlemmer.Girlschool har hatt en varig, tett forbindelse med Motörhead og ga i 1981 ut EP'en St. Valentine's Day Massacre sammen med dem. Samarbeidsprosjektet hadde navnet Headgirl. De fremførte en cover av «Please Don't Touch» av Johnny Kidd & the Pirates sammen og gjorde coverversjoner av hverandres låter «Bomber» (opprinnelig Motörhead) og «Emergency» (opprinnelig Girlschool).Kelly Johnson (født 20. juni 1958) døde av kreft 15. juli 2007.


== Albumdiskografi ==
Demolition (1980)
Hit and Run (1981)
Screaming Blue Murder (1982)
Play Dirty (1983)
Running Wild (1985)
Nightmare at Maple Cross (1986)
Take a Bite (1988)
Girlschool (1992)
21st Anniversary: Not That Innocent (2002)
Believe (2004)
Legacy (2008)
Hit and Run – Revisited (2011)
Guilty as Sin (2015)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Girlschool – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Girlschool på Internet Movie Database 
(en) Girlschool hos The Movie Database 
(en) Girlschool på Discogs 
(en) Girlschool på MusicBrainz 
(en) Girlschool på Encyclopaedia Metallum 
(en) Girlschool på Spotify 
(en) Girlschool på Songkick 
(en) Girlschool på AllMusic
Norges Korforbund

Norges Korforbund er en interesseorganisasjon for kor i Norge, og deres formål er gi korsangen mulighet for større utbredelse og høyere kvalitet samt å styrke mangfold, innovasjon og tradisjon innenfor kormusikk. 
Norges Korforbunds landsmøte har vedtatt følgende mål for organisasjonen:

Gi gode tilbud som medlemskorene verdsetter
Yte relevant støtte til medlemskorene
Gi korsangere, tillitsvalgte og dirigenter mulighet til å utvikle seg
Skape et mangfold av kor rundt i landet
Bidra til innovasjon og ta vare på tradisjon i korbevegelsen
Styrke korbevegelsens rammevilkår og betydningNorges Korforbund er en av de største organisasjonene innenfor det frivillige kulturliv i Norge, og en av Nord-Europas største kororganisasjoner. De har 30 000 enkeltmedlemmer fordelt på om lag 1000 kor og vokalgrupper. I tillegg kommer over 800 registrerte dirigenter. Norges Korforbund er organisert med hovedkontor i Oslo, samt distriktskontor i Sandefjord, Bergen, Trondheim, Levanger og Narvik. De har 23 distriktsledd fra Finnmark i nord til Sørlandet i sør. 
Korforbundet har et omfattende tilbud innenfor opplæring og kurs for sangere, dirigenter og tillitsvalgte. De gir råd om musikkfaglige spørsmål, kordrift og forvalter en rekke støtteordninger; både for egne medlemmer og for alle kor i Norge. De arrangerer korkonkurranser, festivaler, prosjektkor og konserter. Norges Korforbund er teknisk arrangør for NM for kor, som arrangeres i Trondheim annet hvert år i samarbeid med Koralliansen. Fra 2019 blir Norge med i EBUs Eurovision for Choirs. Norges Korforbund arrangerer den norske i finalen i samarbeid med NRK. NK er også aktivt med i Koralliansen og Kulturalliansen. 
Se deres omfattende aktivitetsplan på kor.no på de eksterne lenkene nederst.
Norges Korforbund administrerer tilskuddsordningen Aktivitetsmidler for kor, som er delt i to ulike ordninger: Konsertstøtte og Produksjons- og driftsstøtte for kor på høyt nivå. Tildelinger gjøres til alle kor uavhengig av medlemskap i organisasjon, og tildelingen er på 10,6 millioner (2018-tall). 


== Eksterne lenker ==
Norges Korforbunds nettsted
Aktivitetskalender Arkivert 6. mars 2019 hos Wayback Machine.
Aktivitetsmidler for kor
Hallermoen skole

Hallermoen skole er en barneskole på Konnerud i Drammen med ca. 500 elever. Skolebygningen som er laget av tre, ble bygget i 1974.


== Eksterne lenker ==
Skolens offisielle hjemmeside
Historien om skolen
Liti Kjersti og Bergekongen

«Liti Kjersti og Bergekongen»  er en folkevise fra Telemark. Den blir klassifisert som middelalderballade i undergruppen naturmytisk ballade fordi den forteller om møte med et overnaturlig vesen. I TSB katalogen har den typenummer A 54. Visa finnes også i Danmark, Sverige og på Færøyene. En skotsk ballade ligger tett opp til denne (Hind Etin, Child nr. 41).
Visa forteller om Liti Kjersti (navnet kan variere) som har barn med Bergekongen. Da mor hennes oppdager det, kommer Bergekongen for å hente henne. Der får hun en glemselsdrikk (villarkorn) som gjør at hun glemmer menneskeverdenen.
Denne balladen er en av de visene som klart viser problemene med typologisering av muntlig tradisjon. Visa «Veneliti og Bergekongen» forteller den samme historien og blir også typologisert som A 54.  Visa «Liti Kjersti narrar Bergekongen» er egentlig også en versjon av samme vise, men har fått sitt eget typenummer A 58. Forskjellen kommer i de siste strofene. I denne visa lurer hun Bergekongen og rømmer hjem til mor. En annen versjon har også fått eget typenummer. I «Jomfrua spiller harpe» er ikke kjæresten hennes et overnaturlig vesen, men en menneskelig konge. Dermed blir visa også plassert blant ridderballadene og har fått typenummer D 115.
I norsk tradisjon er visa om «Margit Hjukse» en egen vise, men siden den ligger tett opp til den svenske versjonen av A 54, blir den typologisert sammen med «Liti Kjersti og Bergekongen».
«Liti Kjersti og Bergekongen» er en av de norske balladene som er blitt dokumentert i flest varianter. Det betyr at den har vært svært populær. Det er også registrert en rekke melodier til visa, men den som oftest blir trykt i sangbøker er en melodi Olea Crøger skrev opp etter Tomine Finkenhagen til ei tekst av Tor Brynjulf og fluga (TSB F 67). Det må være Lindeman som har lånt denne melodien til Liti Kjersti på grunn av sammenfallende refreng.
I 1903 utga Hulda Garborg et skuespill bygget på folkevisa, kalt "Liti Kersti". Senere satte komponist Arne Eggen toner til teksten.


== Innspillinger ==
Anne Marit Jacobsen sang den på Norske Ballader: 30 ballader – 0m drap og elskov, skjemt og lengsel blant riddere, jomfruer, kjemper og dyr. Grappa 2009, HCD 7239, ISBN7033662072392.
Gållanes

Gållanes eller Golleneset er et nes i nordvestre enden av Nerlandsøya i Herøy på Sunnmøre.
Neset ligger i Kvalsvik grunnkrets. Neset markerer ytterenden på Kvalsvika, og ligger ved foten av Okla.


== Se også ==
Gållanes har gitt navn til båten M/S «Gollenes».
Svin og griser

Svin og griser (Sus) er en slekt som består av ti nålevende arter med internasjonal anerkjennelse, pluss en art som bare blir delvis anerkjent. 
Denne slekten er den mest tallrike i svinefamilien. Artene varierer mye i størrelse, fra det lille devergvillsvinet på omkring 8 kg til det enorme villsvinet, der purkene kan nærme seg 500 kg hos visse underarter. Det hersker en viss forvirring omkring hvorvidt Palawanbartesvinet (S. ahoenobarbus) er en egen art eller en underart av bartesvin (S. barbatus). Likeledes knytter det seg en viss usikkerhet til om vietnamesisk vortesvin (S. bucculentus) fortsatt eksisterer. Arten ble opprinnelig erklært utryddet av IUCN i 1996, men så ble den gjenoppdaget i Laos i 1997.

Suini
Sus (svin og griser)
S. ahoenobarbus (Palawanbartesvin, Palawanskjeggsvin)
S. barbatus (bartesvin, skjeggsvin)
S. bucculentus (vietnamesisk vortesvin, indokinesisk vortesvin, annamitisk vortesvin)
S. cebifrons (visayisk vortesvin)
S. celebensis (sulawesisk vortesvin, Sulawesigris)
S. oliveri (Mindorovortesvin, Olivers vortesvin) (bare delvis anerkjent som art)
S. philippensis (filippinsk vortesvin)
S. salvanius (dvergvillsvin, dvergsvin)
S. scrofa (villsvin)
S. s. domesticus (tamgris)
S. timoriensis (Timorvortesvin)
S. verrucosus (Javavortesvin, Javasvin)


== Eksterne lenker ==
(en) svin – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) svin i Encyclopedia of Life 
(en) svin i Global Biodiversity Information Facility 
(no) svin hos Artsdatabanken 
(sv) svin hos Dyntaxa 
(en) svin hos Fauna Europaea 
(en) svin hos Fossilworks 
(en) svin hos ITIS 
(en) svin hos NCBI 
(en) Kategori:Sus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sus – detaljert informasjon på Wikispecies
Hakkemat

Hakkemat (eller hakkmat) er en matrett laget av opphakket kjøtt.


== Hakkemat fra Helgeland ==
Tradisjonell hakkemat var tidligere hverdagskost i slaktetiden. Bønder på små gårdsbruk, og dermed med få dyr, solgte det meste av kjøttet de produserte, mens innmaten og andre rester ble brukt til egne måltider. Til hakkematen brukes innmat av sau: hjerte, lunge, mellomgulv og kanskje noe avskåret kjøtt. Innmaten blir kokt før den blir hakket eller grovmalt.


=== Søt hakkemat ===
Hakkematen blir gjerne smaksatt med løk, sirup og krydret med ingefær, allehånde og pepper. Dette blir spist med potet eller brød, gjerne til lunsj eller kveldsmat. Slik søt hakkemat minner mye om skottene sin haggis.


=== Salt hakkemat ===
Alternativt blir hakkematen smaksatt med brun saus, løk, salt og krydret med ingefær, allehånde og pepper. Slik hakkemat minner mye om lungemos, men den inneholder mer kjøtt. Salt hakkemat passer godt til middagsmat, siden siden den spises med poteter, men den kan også kokes.


== Referanser ==
Freedom of Mobile Multimedia Access

Freedom of Mobile Multimedia Access (eller FOMA) er merkenavnet på 3G-tjenestene som den japanske mobiloperatøren NTT DoCoMo tilbyr i Japan.
FOMA var verdens første W-CDMA-tjeneste da det ble lansert i 1998. Det er kompatibelt med UMTS via både radiooverføring og USIM og det har derfor flere alternativer for global roaming. I de første par årene var FOMA stort sett en eksperimentell tjeneste og lite utbredt blant vanlige brukere. 
Rundt mars 2004 ble det i Japan lansert en reklamekampanje sammen med DoCoMos 900i-serie med mobiltelefoner, og da fikk FOMA sitt gjennombrudd. Per 29. september 2007 har FOMA over 40 millioner abonnenter.


== Frekvensbånd ==
FOMA Plus Area bruker 800 Mhz-båndet. Dette tilbyr bedre dekning utenfor byer hvor det er større distanse mellom abonnent og basestasjon. Dette gjør at 3G-dekningen i Japan er verdens beste, med nesten hele landets areal dekket. 800-båndet er dog også begrenset i de samme områdene på grunn av at det også brukes til PDC-tjenester.


== Referanser ==
Audi alteram partem

Audi alteram partem (eller audiatur et altera pars) er et latinsk uttrykk som bokstavelig betyr «hør den andre siden». Det står for prinsippet om at ingen skal bli dømt uten en høring hvor de har muligheten til å svare på beskyldingene rettet mot dem. Et vanligere norsk uttrykk er retten til kontradiksjon eller kontradiksjonsprinsippet
.Uskyldighetsregelen (som forteller at ingen er skyldig inntil det motsatte er bevist og vedkommende er dømt i en rett) er sett på som et prinsipp for rettferdighet i de fleste lovsystemer der den tiltalte skal få lov til å konfrontere vitnet og undersøke bevisene presentert av staten eller aktor i prosessen der det blir bestemt om tiltalte er skyldig eller ikke.
Også i journalistikk er dette prinsippet nedfelt i yrkesetikken, blant annet gjennom Vær Varsom-plakatens rett til tilsvar ved beskyldninger. 


== Brukshistorie ==
Som et generelt prinsipp for rasjonalitet når det skal kommes til en konklusjon, var «hør begge sider» behandlet som en del av normal klokskap av de gamle grekerne.Det var brukt av the International Court of Justice i Nuclear Tests-saken, hvor den refererte til at Frankrike ikke var til stede.I dag varierer det om tiltalte kan dømmes in absentia (dvs. at vedkommende ikke er til stede i rettssalen).


== Referanser ==
Bolna stasjon

Bolna stasjon (lulesamisk: Bållná) er en jernbanestasjon på Nordlandsbanen ved Bolna i Rana kommune i Nordland. Stasjonen åpnet den 10. november 1947 da Nordlandsbanen ble tatt i bruk fram til Lønsdal. Bolna stasjon ligger 28,04 kilometer fra Dunderland stasjon og ligger 549,6 meter over havet på Saltfjellet.
Ved åpningen i 1947 hadde stasjonen holdeplass, men ikke ekspedisjonslokale. Den 1. januar 1950 ble stasjonen bemannet, deretter ubemannet den 1. september 1957, og igjen bemannet for ekspedering av tog, reisende og gods den 20. august 1967.
Idag er stasjonsbygningen ikke åpen, men er tidvis bemannet av BaneNor i forbindelse med trafikkavvikling.
Det er for tiden ingen tog som har ordinær togstopp ved Bolna. 


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 132–133. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1993). NSBs bygningsregistrering: Trondheim distrikt: Nordlandsbanen 3. NSB Arkitektkontoret. s. 57–72. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bolna stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Nordlandsbanen
Rekkesekser

Rekkesekser (R6) er en forbrenningsmotor med seks sylindre plassert på én rad.
Vanligvis var en rekkesekser brukt for motorvolumer mellom 2,5 og 4 liter. Den var også noen ganger brukt for mindre motorer, selv om myk gange var dyrt å produsere og konstruksjonen uunngåelig ble fysisk lengre enn andre, alternative typer. Den minste versjonen av rekkesekseren kom i motorsykkelen Benelli 750 Sei. Den hadde et volum på 747,7 cm³ (0,75 liter). De største er brukt til å drive skip med motorvolum på 1 000 liter eller mer.
Rekkeseksere var historisk mer vanlig enn V6ere, i hovedsak fordi lengden på slike motorer ikke var noe vesentlig problem i bakhjulsdrevne kjøretøy, men også fordi V6ere fra samme tid var vanskelige å få til å gå mykt. Ettersom bilindustrien i økende grad har gått over til forhjulstrekk og foretrekker tverrstilte motorer, er det blitt et økende behov for korte motorer og i dag er de fleste sekssylindrede motorer i V6-utførelse. Noen bilfabrikanter holder likevel fast på den, som for eksempel BMW. Rekkesekseren "lever" også i beste velgående i lastebiler, hvor den er i overlegent flertall også på nye biler.