jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kolsåsformasjonen

Kolsåsformasjonen er en 15 meter tykk lagpakke av røde skifre som ble avsatt i slutten av karbontiden. Kolsåsformasjonen utgjør nedre del av Askergruppa som finnes i Oslofeltet. Typeområdet er Kolsås i Bærum.
Nedre grense er definert ved et hiatus på mer enn 100 millioner år. Rødlige skifre ligger direkte på grå skifre fra silur- eller ordoviciumtiden. Øvre grense til Tanumformasjonen er definert ved det overliggende konglomerat.
Lagrekken kan studeres i detalj langs en natursti fra Gjettum stasjon til Kolsåstoppen.
Tanumformasjonen

Tanumformasjonen er en 15 meter tykk lagpakke i Oslofeltet av konglomerat med kvartsboller, noe sandstein og tynne kalksteinslag. Tanumformasjonen tilhører Askergruppa. Den overlagrer Kolsåsformasjonen og med Skaugumformasjonen over. Typeområdet er  Tanum i Bærum.
Norgesglasset

Norgesglasset kan referere til:

Norgesglass, en glassbeholder
Norgesglasset (NRK), et radioprogram
Norgesglasset (tjeneste), gratis karttjeneste fra Statens kartverk
Liste over ordførere i Vestvågøy

Dette er en liste over ordførere i Vestvågøy kommune i Nordland fra storkommunen ble opprettet i 1963 ved en sammenslåing av Borge, Buksnes, Hol og Valberg.


== Referanser ==


== Kilder ==
Johannes Hope (red.): Vestvågøy kommune... - gjennom 30 år. Vestvågøy Kommune (sic) 1993 (s. 30 og 48, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Skaugumformasjonen

Skaugumformasjonen er en 20 meter tykk lagpakke av leirskifer med betydelig innblanding av vulkansk materiale (vulkansk aske o.l.). Skaugumformasjonen utgjør øvre del av Askergruppa og overlagrer Tanumformasjonen.
Øystein Rosse

Øystein Rosse (født 24. juni 1956) er en norsk oversetter. Han har arbeidet med barnelitteratur hele sitt voksne liv, også som konsulent og formidler i skole og bibliotek. Han har dessuten vært styremedlem i Norsk barnebokforum.
Øystein Rosse har fått Kulturdepartementets oversetterpris for barnelitteratur tre ganger: I 1984 fikk han prisen for Benny Boksaren av den svenske forfatteren Max Lundgren, i 1990 for Falskt ansikt (False Face) av kanadieren Welwyn Wilton Katz og i 2003 for Skammarens dotter og Skammarteiknet av den danske forfatteren Lene Kaaberbøl. Alle bøkene er oversatt til et levende og sikkert nynorsk. I 2002 ble han tildelt Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur for oversettelsen av Peter Careys Den store premien.
Øystein Rosse bor og arbeider i Stavern i Vestfold.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Øystein Rosse i BIBSYS
Mordekai

Mordekai var ifølge Bibelen onkelen til Ester, som ble persisk dronning i tiden etter det babylonske fangenskap. Mordekai støttet henne trofast, og ble dessuten utnevnt til embedsmann i riket. Beretningen om dette står i Esters bok. Hans hebraiske navn var Bilsjan, men han foretrakk å bruke Mordekai, som er en versjon av gudenavnet Marduk.
Max Lundgren

Max Lundgren (født 22. mars 1937 i Landskrona i Sverige, død 27. mai 2005) var en svensk forfatter. Han har skrevet en rekke populære barnebøker og manus til TV-serier. Blant de meste kjente er ungdomsboka Gutten med gullbuksene (Pojken med guldbyxorna) fra 1967, som også ble filmatisert. Max Lundgren var også medlem av Svenska barnboksakademien.
Mange av bøkene hans er oversatt til norsk.


== Filmmanus (utvalg) ==
1968: Bombi Bitt och jag
1986: Hurvamorden
1986: Yngsjömordet
1979: Våning för 4
1987: Lackalänga


== Bibliografi ==
Lista omfatter de svenske originalutgivelsene.

Hunden som äntligen visslade 1962
Kandidaterna 1963
Alla barns ansikten 1964
Gangsterboken 1965
Äventyrets fyra färger 1965
Omin Hambbe i Slättköping 1966
Pojken med guldbyxorna 1967
Åshöjdens bollklubb 1967
Dörrarna låsta inifrån 1968
Regnbågskriget 1968
Åshöjden går vidare 1968
Kris i Åshöjdens BK 1969
Sagan om Lotta från Dösjöbro 1969
Ole kallar mej Lise 1969
Mats farfar 1970
Sommarflickan 1971
Åshöjden i kvalet 1971
Snapphanepojken 1972
IFK Trumslagaren, 1972
IFK Trumslagaren och Lillis, 1973
IFK Trumslagaren och Chris, 1975
Myrorna 1976
Ännu minns jag Birthe 1978
Boken om Birthe 1978
Lättsinniga berättelser och andra noveller 1978
IFK Trumslagaren och Lasse, 1979
Våning för fyra 1979
Matchens hjälte 1980
Inga Eliasson, affärsbiträde 1980
IFK Trumslagaren och Jack, 1981
Mitt livs äventyr 1982
Benny, boxaren 1982
Hela gänget 1982
Torsten och Greta 1983
Benny Boxaren och kärleken 1984
Max Lundgrens Åshöjdens BK 1985
Samlade diktförsök 1986
Djävulens kontrakt 1987
Benny Boxaren nere för räkning 1987
Töser! 1988
På äventyr med Gula hissen 1988
BK Framåt 1989
Roseli, älskade Rosa 1990
Kåsebergaskräcken 1990
En kort tid av lycka 1991
Benny Boxaren i Amerika 1991
Åshöjdens BK 1992
Drömmen om Mallorca och andra berättelser 1992
Eriksfält leder med 1-0, 1994
21 nästan sanna berättelser 1996
Råttan 1997
Benny, mästaren 1997
Dubbelspel 1999
Lina, Gulan och kärleken 2003
De magiska handskarna 2004


== Priser og utmerkelser ==
1967: Expressens Heffaklump
1968: Nils Holgersson-plaketten for Pojken med guldbyxorna og Åshöjdens bollklubb
1983: 91:an-stipendiet
1987: ABF:s litteraturpris
1991: Astrid Lindgren-priset 1991


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Max Lundgren på Internet Movie Database 
(sv) Max Lundgren i Svensk Filmdatabas 
(da) Max Lundgren på danskefilm.dk 
(en) Max Lundgren hos The Movie Database
Francis Tuker

Francis Ivan «Gertie» Simms Tuker (født 4. juli 1894, død 7. oktober 1967) var en britisk general under andre verdenskrig. Han var kommandant i British Indian Army under blant annet de alliertes invasjon av Italia, og i IV Indisk korps i Burma.
Tuker var Knight Commander av Den indiske imperieordenen, Companion av Order of the Bath, offiser av Order of the British Empire og ble tildelt Distinguished Service Order. Gjennom utnevnelsen til nest høyeste grad av Den indiske imperieordenen ble Tuker opphøyet i ridderstanden og fikk rett til å føre tiltaleformen Sir foran sitt navn.


== Referanser ==
Rolf Thorsen

Rolf Bernt Thorsen (født 22. februar 1961 i Zürich, Sveits) er en norsk tidligere roer, verdensmester og olympisk medaljør. Thorsen rodde for Horten roklubb.


== Karriere ==
Thorsen var Norges beste roer på 1980-tallet, sammen med Alf Hansen. Han tok VM-gull i dobbeltsculler sammen med Hansen i 1982, sølv i 1983 og bronse i 1981. Senere tok Lars Bjønness over som makker i dobbeltsculleren. Sammen tok de VM-gull i 1989 og i 1994. Thorsen var også med å vinne sølv i VM i dobbeltfirer i 1987 med Vetle Vinje, Lars Bjønness og Alf Hansen og Olympisk sølv i Seoul i 1988 og i Barcelona i 1992.
Alene rodde Thorsen til gull i nordisk mesterskap i singlesculler i 1989 og 1991, og til NM-titler i 1982, 1983, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991 og 1992. Nordisk mester ble han også i dobbeltsculler i 1983, 1989 og 1993, i dobbeltfirer i 1985 og 1987 og i åtter i 1983 og 1987. Thorsen er norgesmester både i dobbeltsculler (sammen med Ronny Pedersen i 1992) og i dobbeltfirer (sammen med Ivan Enstad, Espen Thorsen og Arild Hanseth i 1987 – denne seiren ble også belønnet med Kongepokal).
Thorsen har syv kongepokaler og ble tildelt Morgenbladets gullmedalje i 1989 sammen med Lars Bjønness og Ole Kristian Furuseth.  I 1996 ble Thorsen også tildelt det internasjonale roforbunds (FISA) høyeste utmerkelse; The Thomas Keller Medal for an Outstanding Career in Rowing.
I 2010 ble Thorsen også tildelt Norges Roforbunds høyeste utmerkelse; Gullmerket og Hederstegnet til Norges Idrettsforbund og Olympiske og Paralympiske komité for sin innsats som ro-president.
Thorsen var visepresident i Norges Roforbund fra 1996 til 2000, og president fra 2000 til 2010. Han har også hatt flere sentrale verv innenfor idrettsbevegelsen som sådan.
Parallelt med ro-karrieren jobbet Thorsen i NCC-konsernet 1985 - 2014. Han hadde mange funksjoner i selskapet; bl.a. var han i perioden januar 2007 - april 2014 administrerende direktør for NCC Property Development AS.
Thorsen var administrerende direktør i Oslo S Utvikling AS, selskapet som blant annet utvikler «Barcode-området» i Bjørvika i Oslo, fra mai 2014 til mai 2019. Han var administrerende direktør i Selvaag Bolig ASA fra mai 2019 til oktober 2020.
Nå er Thorsen administrerende direktør i Polaris Eiendom AS.
Utenfor idrettsverden er Thorsen en aktiv styrerepresentant, med verv i blant annet Norwegian Green Building Council, Den Norske Opera og Ballett, Agaia AS og NP Bygg AS.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Rolf Thorsen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Rolf Thorsen – Olympics.com 
(en) Rolf Thorsen – Olympic.org 
(en) Rolf Thorsen – Olympedia 
(en) Rolf Thorsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rolf Thorsen – FISA 
Norges Roforbund
Det internasjonale roforbund (FISA)
Horten Roklubb
NCC Property Development AS
Oslo S Utvikling AS Arkivert 17. april 2019 hos Wayback Machine.
Lars Bjønness

Lars Bjønness (født 27. juli 1963 i Oslo) er en norsk tidligere roer og verdensmester som representerte Ormsund Roklub.
Bjønness tok over som makker i dobbeltsculleren til Rolf Thorsen, etter at Alf Hansen trappet ned. Sammen med Thorsen vant han VM-gull i 1989. Bjønness var også med å vinne sølv i VM i dobbeltfirer i 1987 med Vetle Vinje, Rolf Thorsen og Alf Hansen og Olympisk sølv i Seoul i 1988. Han tok sølv i dobbeltfirer også i 1992 i Barcelona sammen med Thorsen, Kjetil Undset og Per Sætersdal.
I Sommer-OL 1984 i Los Angeles deltok Bjønness i singlesculler. Han er også nordisk mester i dobbeltsculler i 1989, i dobbeltfirer i 1983, 1985 og 1987, og i åtter i 1987. Han ble norsk mester hele 27 ganger i løpet av 1980-tallet: dobbeltsculler fem ganger, dobbeltfirer fem ganger, firer ni ganger og åtter åtte ganger.
Bjønness og Thorsen ble tildelt Morgenbladets gullmedalje i 1989 sammen med Ole Kristian Furuseth.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Bjønness – Olympics.com 
(en) Lars Bjønness – Olympic.org 
(en) Lars Bjønness – Olympedia 
(en) Lars Bjønness – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lars Bjønness – FISA
Foreldre & Barn

Foreldre & Barn er et norsk månedlig magasin for småbarnsforeldre. Det ble startet i 1976 av journalist Per-Arne Kjos, lege Bjørn Nicolaissen og designer Hans Jørgen Toming. Første nummer kom i januar 1977 og magasinet blir idag utgitt av bladforlaget Egmont Publishing. Martine Lunder Brenna har vært bladets redaktør siden 2018. Det kom per 2020 ut med ti nummer i året.


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
2011: 44 414
2012: 39 559
2013: 36 015
2014: 30 787
2015: 30 264
2016: 28 957
2017: 21 128
2018: 16 436
2019: 13 741
2020: 13 372
2021: 15 286


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Foreldre & Barn
Egmont Publishing
Embretsfoss kraftverk

Embretsfoss kraftverk er et vannkraftverk  ved Åmot i Modum kommune i Viken fylke.  Kraftverket ble satt i drift i 1916, og utnytter et fall på  16 meter i Embretsfossen i Drammensvassdraget. Verket er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin.
Kraftverket utnytter vannet fra Begna og Randsfjorden/Randselva via Tyrifjorden og fra Hallingdalselva via Krøderfjorden og Snarumselva.
Årlig middelvannføring i fossen er 285 kubikkmeter pr sekund. E4 kan ta unna 353 kubikkmeter pr sekund. E3 kan ta 125. Flomnivået kan komme opp i 1000 - 1400 kubikkmeter pr sekund.
Embretsfoss 1 var det opprinnelige kraftverket fra 1916. Det sto på østsiden, der E4 står nå. Det ble revet i 1954.
Embretsfoss 2 ble satt i drift i 1921. Det hadde 3 turbiner på tilsammen 9 MW. Bygningen skal rives.
Embretsfoss 3 ble satt i drift i 1954. Det har en kaplanturbin på 18MW, som nå kun er i drift for å utnytte flomtoppene. E2 og E3 står på vestsiden av elven.
Embretsfoss 4 ble satt i drift i 2013. Det har en av Norges største kaplanturbiner på nær 7 meter i diameter. Effekten er 51,3 MW, produksjon er 120 GWh.
Total årsproduksjon er nå 335 GWh.
Kraftverket eies av Glitre Energi Produksjon og E-CO Energi med 50% hver.

		
		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
E-CO Energi
Norunn Østråt Koksvik

Norunn Marie Østråt Koksvik (født 5. august 1953) er en norsk politiker (H).
Hun har vært medlem av Sandnes bystyre siden 1995 og formannskapet siden 1999. Østråt Koksvik var ordfører i kommunen 2007–2011, valgt gjennom et samarbeid mellom Høyre, Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre. Hun ble dermed den første kvinnelige ordføreren i Sandnes. Hun var også varamedlem til formannskapet 1995–2009 og partiets gruppeleder i bystyret 1995–2007.Østråt Koksvik er oppvokst på Lura i Sandnes og utdannet adjunkt fra Høgskolen i Stavanger. Før hun ble ordfører, var hun lærer ved Klepp ungdomsskule. Hun har også bakgrunn fra privat næringsliv. Hun er gift og har barn.


== Referanser ==
Spadestører

Spadestører er en liten familie av svært primitive beinfisk, beslektet med vanlige stører. Familien omfatter to nålevende arter og fire fossile. De kan bli litt over 2 meter lange. De likner fysisk på vanlige stører, men mangler det typiske hudpanseret av beinplater som man finner hos dem, og har nesen trukket ut i en lang sverd- eller spadeaktiv utvekst som den bruker til å rote opp bunndyr med. Denne tydelige utveksten har gitt gruppen navnet.
Nyklekte spadestører mangler de voksnes utvekt og likner på vanlige stører i fasongen. «Spaden» eller «sverdet» begynner å dannes kort tid etter at de er klekket.


== Utbredelse og trusler ==
Spadestørene har en sterkt begrenset subtropisk utbredelse. Spadestøren finnes bare i Mississippi-elva i USA og sverstør er endemisk for Yangtze i Kina. Begge er skjeldne, og den kinesiske arten regnes som kritisk truet.Bestandene av begge arter av spadestører har sunket dramatisk i deres hjemområder som et resultat av overfiske, forurensing og tap av leveområder på grunn av utbygging og særlig bygginger av store demninger som har blokkert den årlige vandringen opp elver for å gyte. Andre faktorer som har skadet bestandene er store prosjekter (særlig i Kina) der elveløp har blitt lagt om. Dette har ført til et gyteområdene til den kinesiske arten har blitt skadet eller er blitt utilgjengelige. Den kinesiske sverdstøren har ikke blitt observert siden 2007, og det er mulig at arten er utdødd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Spadestører – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Spadestører i Encyclopedia of Life 
(en) Spadestører i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Spadestører hos Artsdatabanken 
(en) Spadestører hos Fossilworks 
(en) Spadestører hos ITIS 
(en) Spadestører hos NCBI 
(en) Kategori:Polyodontidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Polyodontidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Flomlys

Flomlys en er sterk, bredstrålet kunstig belysning, som ofte benyttes for å belyse store og/eller utendørs idrettsarenaer mens et idrettsarrangement blir avviklet under dårlige lysforhold. På toppnivå i mange profesjonelle idretter er det et krav at et stadion må ha flomlys for å muliggjøre avvikling av kamper utenom dagtid. Ettermiddags- og kveldskamper passer ofte bedre for publikum som har jobb eller andre forpliktelser på dagtid. Den viktigste motivasjonen for dette er TV-markedsføring, spesielt i idretter som fotball som er avhengige av penger fra TV-rettigheter for å finansiere sin sport. 
I England ble de første forsøkene med flombelyste fotballkamper gjort på banen Bramall Lane i Sheffield i 1878. Den første flombelyste ligakampen i England fant imidlertid sted først 22. februar 1956 på Fratton Park i Portsmouth, i en kamp mellom Portsmouth og Newcastle United.
UEFA stiller krav til at et fotballstadion i kategori fire skal ha flomlys som gir banen en belysningsstyrke på minst 1 400 lux.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Flomlys - en viktig forutsetning. fotball.no
Fylkesvei 618 (Rogaland)

Fylkesvei 618 (Fv618) i Rogaland gikk mellom Nord-Talgje og Helgøy kai  i Finnøy kommune.
Veien var 1,3 km lang, den har blitt del av Fylkesvei 611 (Rogaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Finnøy
Fv611Fylkesvei 611 fra Nord-Talgje til Nesheim ferjekai på Bjergøy
 Helgøysund bru (169 m)
 519Fylkesvei 519 fra Helgøy kai mot Fv611Fylkesvei 611 Eidssund på Ombo, og mot Fogn, Judaberg (→ Europavei 39), mot 515Fylkesvei 515 Nedstrand i Tysvær og til 517Fylkesvei 517 Jelsa i Suldal


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Erich Linemayr

Erich Linemayr (født 24. januar 1933 i Linz, død 6. juni 2016) var en østerriksk fotballdommer. Han dømte i to verdensmesterskap; 1974 og 1978. Han dømte også i fotball-EM 1980. I 1979 dømte han finalen i Serievinnercupen mellom Nottingham Forest og Malmö FF.


== Kamper i VM/EM ==
VM 1978:

Gruppespill, 11. juni 1978: Skottland – NederlandVM 1974:

Gruppespill, 23. juni 1974: Sverige – Uruguay 3–0
Gruppespill, 3. juli 1974: Polen – Tyskland 0–1EM 1980:

Gruppespill, 18. juni 1980: England – Spania 2–1
Bronsefinale, 21. juni 1980: Sovjetunionen – Italia 1–1, 9–8 på straffer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
weltfussball.de
Samhain

Samhain er en opprinnelig keltisk høsttakkefest som feires hvert år den 31. oktober.
Ifølge den gamle keltiske kalenderen var dette nyttår, og denne overgangen representerte en utfordring siden den iboende kraften i både de gamle og det nye året var for svake til å holde de underjordiske kreftene borte fra jorden. Derfor var dette en hjemsøkt natt, er det egentlige opphavet til halloween-feiringen i engelskspråklige, og da særlig USA, hvor denne kom gjennom irske innvandrere. Kaoset som oppstod i denne overgangen mellom to år ble gjenopprettet ved daggry, da det nye året hadde fått tilstrekkelig styrke.
Det er mange likhetstrekk mellom samhain og den gamle skandinaviske Lucia/Lussi-feiringen
I wicca regnes samhain som en av de fire store, av de åtte sabbatene.
Ordet samhain stammer fra gaelisk og betyr «sommerens slutt». Ordet uttales såw-inn på irsk, såw-iin på walisisk, og såvv-en på skotsk. Andre sier bare samhain.
I Irland ble det sagt at irske helter som kom ut av alveporten om natten, måtte være inne igjen til hanegal. Det ble dekket på til flere og ekstra stoler ble satt frem rundt bordet.


== Se også ==
Allehelgensdag
Fylkesvei 2198

Fylkesvei 2198 krysser Glomma ved Opphus i Stor-Elvdal kommune. Veien er 585 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 631 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Stor-ElvdalOpphussundet 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2198
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Surrey Police

Surrey Police er en britisk politistyrke som betjener Surrey i England. Hovedkvarteret ligger i Guildford.
Styrken ble grunnlagt den 1. januar 1851. Den hadde da 70 konstabler, hvorav den yngste var fjorten år gammel. I utgangspunktet dekket den ikke hele grevskap, da Guildford, Reigate og Godalming hadde egne styrker. Reigates og Guildfords styrker ble innlemmet i Surrey Police i 1943.
Deler av området tilhørte opprinnelig Metropolitan Police District, og ble overført til Surrey Police så sent som i 2000.
Urinering

Urinering er den prosessen hvor visse dyr adskiller seg med urin. Urinering finner sted gjennom kjønnsorganene. 
Et menneskebarn som ennå ikke er toalett-trent urinerer ved refleks. Hos eldre, friske personer er urineringen viljestyrt.
Urinen dannes i nyrene og renner nedover i to rør som kalles urinledere, urinlederne går ned i urinblæren og der samles all urinen opp til man urinerer («later vannet» eller «tisser»).
Urinering skjer gjennom at det går et signal fra urinblæren via sentralnervesystemet til hjernen. Når signalet returneres derfra vil blæremuskelen trekke seg sammen slik at urinen presses ut, samtidig som urinlukkemuskelen åpner seg. Når man urinerer, går urinen ned i urinrøret og ut gjennom urinrørsåpningen. Urinen kan lagres i urinblæren hos de fleste pattedyr. Under urinering strammes muskler rundt urinblæren for å presse urinen ut av blæren. 
Blodet blir renset hele tiden for avfallsstoffer. Uten kontinuerlig rensing av blodet vil blodet i løpet av et par dager bli så tyktflytende at organfunksjon blir redusert. Dette kan føre til organsvikt.  Det meste av rensingen hos mennesker skjer i nyrene, to organer på størrelse med en liten knyttneve som ligger bak i overkroppen inntil ribbenene.      


== Se også ==
Urin
Urinveiene
Nyrene
Urinblæren
Paruresis


== Eksterne lenker ==
(en) Urination – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bjørnsletta skole

Bjørnsletta skole er en barne- og ungdomsskole på Åsjordet på Ullernåsen i bydel Ullern i Oslo. Skolen åpnet i 1981.Bjørnsletta skole er en barne- og ungdomsskole med tilhørende flerbrukshall. Skolen ble ferdigstilt til skolestart høsten 2014, og gjort om fra ungdomsskole med rundt 200 elever til en barne- og ungdomsskole. Skolen har plass til 792 elever, og har i tillegg en egen avdeling for barn med autisme. Uteområdet har et naturvitenskapelig tema med fokus på miljøvennlige løsninger. Det er tilrettelagt for redusert bilbruk ved skolen, blant annet ved at den er plassert inntil Åsjordet t-banestasjon på linje 3 Mortensrud-Kolsås, og den har universell utforming. Byggherre var Undervisningsbygg Oslo KF.
Dette er den første skolen i Oslo som er bygget etter passivhusstandard, og skolen er et forbildeprosjekt (FutureBuilt) der  en rekke miljøtiltak har redusert klimagassutslippene med hele 50 prosent.


== Galleri ==

		
		


== Rektorer ==

2021-: Johanna Lervik 
2020-2021: Jan Ljøner, (til Lysejordet skole)
2018-2020: John Myrlund, (fra Tåsen skole, til Hallagerbakken skole)
2015-2018: Frode Westby Thorstad, (til Longyearbyen skole)
??-2014: Siv Lande, (til Morellbakken skole)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 5. februar 2018.
NRK Østlandssendingen: Bygger ny Bjørnsletta skole. Omtale av ny skole. Publisert 17.01.2011.
FutureBuilt - et forbildeprosjekt i regi av Oslo, Asker, Bærum og Drammen. Besøkt 15. april 2017.
Brosjyre Bjørnsletta skole (PDF- 11 sider). FutureBuilt. Hentet 15. april 2017.
Prosjektet Bjørnsletta skole - Norsk Arkitekters Landsforbund (NAL) om passivhusprosjektet Bjørnsletta skole. Besøkt 15. april 2017.
Bjørnsletta skoles offisielle nettsted. Besøkt 15. april 2017.
Flaskestarr

Flaskestarr er en plante med 30-80 cm lange og 2-3,5 mm breie opprette, blågrønne blad. Akssamling av 2-3 lyse hannaks øverst og 2-4 hunnaks nederst. Starrartene har som oftest trekantet stengel. Hunnaksene er 1-6 cm lange og frukten er omgitt av et gulgrønt, oppblåst og glatt fruktgjemme (frukthylster) med to-delt nebb. 
Planten kan gå ut til ca. 0,5 m dyp. Den finnes i myrer og ved innsjøer og elver over hele landet. Sammen med elvesnelle kan den være eneste helofyttvegetasjon i næringsfattige innsjøer eller innsjøer på fjellet. 
Flaskestarr kan forveksles med sennegras (Carex vesicaria) som har klart gulere og klarere grønn bladfarge (sees best på avstand), og «W-formet» bladtverrsnitt. Sennegras vokser ofte i samme områder som flaskestarr. Blant de starrartene som tilhører sumpplantene er det bare disse to som har oppsvulmete fruktgjemmer.


== Litteratur ==
B. Mossberg og L. Stenberg (2016). Gyldendals store nordiske flora. Gyldendal. s. 796. ISBN 978-82-05-42485-2. 
«Flaskstarr». Den virtuella floran. Besøkt 1. juni 2021. 


== Eksterne lenker ==

(en) Flaskestarr i Encyclopedia of Life 
(en) Flaskestarr i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Flaskestarr hos Artsdatabanken 
(sv) Flaskestarr hos Dyntaxa 
(en) Flaskestarr hos ITIS 
(en) Flaskestarr hos NCBI 
(en) Flaskestarr hos Panarctic Flora 
(en) Flaskestarr hos The International Plant Names Index 
(en) Flaskestarr hos Tropicos 
(en) Kategori:Carex rostrata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Carex rostrata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons