jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ankylosaurus

Ankylosaurus var en planteetende dinosaur som levde i sent kritt. De var medlem i en gruppe som kalles ankylosaurer. Ankylosaurene hadde et solid hudpanser og var de tyngst pansede av alle dinosaurer. Panseret begynte på hodet. Hodeskallen var dekket av tykke benplater, ja selv øyelokkene var pansrede. Ankylosaurus betyr sammensmeltet krypdyr og kommer fra at hele ryggen dens var et sammenhengende skjold av panserplater. Den kan ha hatt pigger til beskyttelse på sidene. Platene og piggene var antagelig dekket av et hornlag. Den brede ryggen var beskyttet av en mosaikk av små og større runde benplater. Halen var stiv og rett, leddene var stivet av med sener slik at den ble en ubøyelig stang. Ytterst på halen var det en tung benklubbe. Denne haleklubben var Ankylosaurus' våpen. Når den ble angrepet av en større kjøtteter, kunne Ankylosaurus svinge klubben sin med en voldsom kraft mot bena til angriperen (Det var kjøttetere som albertosaurus, en slektning av Tyrannosaurus, i området). Selv om mesteparten av  av halen var stiv, var leddene vad haleroten svært smidige. 
Ankylosaurus, og andre platedinosaurer generelt,  hadde svake tenner som ikke kan ha vært brukt til mye tygging. Det ser heller ikke ut til at de har svelget småstein for å male maten i stykker, slik som de langhalsede planteeterne gjorde. I stedet kan Ankylosaurus ha hatt en svært komplisert mage som kunne bryte ned plantemateriale. Kroppen var bred og tønneformet. Den ble holdt oppe av svære buede ribben og enorme hofteben som gav rikelig med plass til et stort og komplisert fordøyelsessystem. Ankylosaurus har nok brukt det brede nebbet sitt til å plukke lave planter. Så har den antagelig delt opp planetkosten med kinntennene og svelget ned måltidet, så det kunne brytes ned i en langvarig kjemisk prosess. 


== Eksterne lenker ==
(en) Ankylosaurus i Encyclopedia of Life 
(en) Ankylosaurus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ankylosaurus hos Fossilworks 
(en) Kategori:Ankylosaurus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ankylosaurus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ankylosaurus – detaljert informasjon på Wikispecies
B.O.L.T. Warhead

B.O.L.T. Warhead er en norsk rapgruppe fra Oslo. B.O.L.T. er en forkortelse for Brotherhood Of Lost Territories.


== Historie ==
B.O.L.T. Warhead sprang ut av rapgruppen A-Team. B.O.L.T. Warhead sin hiphop var langt røffere og mer militant i uttrykket enn A-Team sin. Peacemerkene og positiviteten til A-Team var byttet ut med svarte militærbukser og dommedagspoesi. 
B.O.L.T. Warhead var nært knyttet til blitz-miljøet i Oslo. De var intervjuet i blitzavisen Smørsyra. B.O.L.T. Warhead bidro også med musikken til soundtracket til den norske dyrevernaktivist-filmen Svarte Pantere.
B.O.L.T. Warhead sitt eneste album The Re-Enforcement regnes som en av de virkelige klassikerne innenfor norsk hiphop og bandet sin betydning for sjangeren er ubestridelig.


== Diskografi ==


=== Album ===
The Re-Enforcement (1993)


=== Singler/12" ===
Flags on Fire (1992)
Château de Marly

Château de Marly var et lystslott som lå ved det nåværende Marly-Le-Roi, som i dag er et forstadsområde omtrent 18 km vest for Paris i Frankrike.
Slottet ble påbegynt i 1679 under Louis XIV, og det ble samtidig bygget en stor hydraulisk «maskin» (la Machine de Marly) som sørget for vannforsyningen til både Marly og Versailles.


== Slottet ==
Slottet var klar til innflytting i 1686 og var oppført som et jaktslott akkurat stort nok til å huse kongen med jaktfølge. Kongen oppholdt seg her i perioder og unnslapp på den måten de formelle plikter og omgangsformer på Versailles.
Etter Louis XVIs død forsvant bruken af slottet da ingen av arvingerne hadde samme interesse for stedet. Etter den franske revolusjon ble de to marmor-hestestatuene (les Chevaux de Marly) flyttet til Place de la Concorde hvor de i dag flankerer Champs-Élysées.
I 1799/1800 ble slottet solgt. I en overgangsperiode holdt et bomullsspinderi til her, men da dette ble nedlagt ble alle bygningene i 1806 revet ned. Parkarealet ble kjøpt tilbake av Napoleon og er fremdeles i statlig eie.


== Maskinen ==
Til å forsyne de to slottene Marly og Versailles med vann ble det konstruert en stor pumpemaskin som kunne pumpe vann fra Seinen opp til et system av akvedukter og reservoarer. Maskinen lå noen få kilometer fra Marly, ved Bougival, og pumpet vann fra elva og opp på åsen ved Louveciennes, en høydeforskjell på over 100 meter.
Maskinen lå ved elva og ble drevet av vannet ved hjelp av fjorten skovlhjul, som hver var rundt 12 meter i diameter. De drev over 200 pumper og et sinnrikt system av rør, ventiler, tanker, m.v., og det kunne pumpe 5000 m³ i døgnet. Det var ansatt 60 personer til å drive og vedlikeholde anlegget.
Det ble innviet i 1684 og var på det tidspunkt antageligvis det største og mest kompliserte enkeltstående mekaniske system i verden. Pumpene ble med tiden erstattet – først med dampdrift og senere elektrisk drift – men reservoarene på åsen forble i bruk helt frem til 1968, da anlegget ble nedlagt og fjernet.


== Eksterne lenker ==
(en) Château de Marly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Brisbane lufthavn

Brisbane internasjonale lufthavn er en internasjonal lufthavn som tilhører Australias 3. største by, Brisbane. Ruten mellom Brisbane og Sydney lufthavner er verdens 11. travleste rute.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Brisbane Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Abandoned Love

«Abandoned Love» er en sang skrevet av Bob Dylan, spilt inn i 1975, men ikke utgitt før i 1985, på samlealbumet Biograph. Den ble egentlig spilt inn til albumet hans Desire fra 1976. Men ble erstattet av «Joey». «Abandoned Love» ble skrevet under Dylans skilsmisse med hans daværende kone Sara Lownds. Sangen var i begynnelsen av The Rolling Thunder Revue en del av Dylans soloshow. Han spilte den en gang på Bitter End cafe i Bleecker Street i Greenwich Village den 3. juli 1975, i løpet av ett show med Ramblin' Jack Elliott. Paul Cable beskrev i sin bok, Bob Dylan: His Unreleased Recordings (New York: Schirmer Books, 1980), liveversjonen som "Beautiful, eerie, easily as good as Blonde on Blonde lyrics and a tune that is unusual and perfect."


== Coverversjoner ==
Everly Brothers: Born Yesterday (1985); Wings of a Nightingale (1998)
Sean Keane: All Heart No Roses (1993)
George Harrison: Artifacts I – The Definitive Collection of Beatles Rarities 1969-1994 (1995)
Chuck Prophet: Outlaw Blues, Volume 2 (1995)
Michel Montecrossa: Born in Time (2000)
Barb Jungr: Every Grain of Sand: Barb Jungr Sings Bob Dylan (2002)
David Michael Moore: Paupers, Peasants, Princes & Kings: The Songs Of Bob Dylan (2006)


== Fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
Lyrics
Adelaide lufthavn

Adelaide lufthavn er en lufthavn i byen Adelaide i Australia. Den ligger ved West Beach, 6 km fra byens sentrum. Den er Adelaide og Sør-Australias største og Australias femte mest trafikkerte flyplass med 6,3 millioner passasjerer i 2006/2007. Den ligger ved West Beach, cirka 8 kilometer fra byens sentrum.
Flyplassen åpnet den 16. februar 1955, samtidig som Bergen lufthavn, Flesland og erstattet da Parafield Airport, som fortsatt er i bruk.
Nøyaktig ved flyplassen ligger et IKEA-varehus, som åpnet april 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Adelaide Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
You’re a Big Girl Now

«You're a Big Girl Now» er en sang av Bob Dylan, utgitt på hans femtende studioalbum Blood on the Tracks i 1975. Ordene «Love is so simple, to quote a phrase» fra sangen, viser til The Dells-sangen «Love is So Simple».
Det er en slags oppfølger til Just Like a Woman (1966), med teksten «I'm back in the rain» fra «You're a Big Girl Now» og «Tonight as I stand inside the rain» fra «Just Like a Woman».
Sangen har blitt covret av Lloyd Cole på hans studioalbum ETC.


== Eksterne lenker ==
Originalteksten
Bren Ten

Bren Ten er en amerikansk halvautomatisk pistol designet og produsert på 1980-tallet.
I søken for å lage en pistol som var kraftigere enn pistoler i .45 ACP og .357 Magnum revolvere, slo Thomas Dornaus og Michael Dixon seg sammen med Jeff Cooper i januar 1980. 15. juli 1981 stiftet de selskapet Dornaus & Dixon Enterprises Inc i California, og en fabrikk ble satt opp i Huntington Beach.
Pistolen ble bygget på en CZ 75 men ble kraftig ombygget for å tåle trykket i den nye patronen, som fikk navnet 10 mm Auto. Produksjonen av pistolen varte fra 1983 til 1986, og ca. 1500 eksemplarer ble bygget. Pga importproblemer med magasinene fra Italia begynte kundene å avbestille sine ordre, og selskapet måtte begjære seg konkurs i 1986.
Pistolen fikk en del omtale da Don Johnsons karakter Sonny Crockett i TV-serien Miami Vice brukte en Bren Ten.


== Eksterne lenker ==
Vltor Fortis, den nye Bren Ten
Bren-ten.com
Modern Firearms – Bren Ten
Foreldreutvalget for grunnopplæringen

Foreldreutvalget for grunnopplæringen (FUG), tidligere Foreldreutvalget for grunnskolen er et offentlig oppnevnt utvalg som på nasjonalt nivå skal representere foreldrene i norsk grunnopplæring. 
FUG er et rådgivende organ for Kunnskapsdepartementet i saker som angår samarbeidet mellom hjem og skole, og driver utadrettet virksomhet overfor foreldre med barn i grunnopplæringen og ivaretar foreldrenes interesser i skolesammenheng. 
Utvalget oppnevnes av Kongen i statsråd for fire år og har 7 medlemmer. Medlemmene skal ha arbeidet aktivt som foreldrerepresentanter på skole- eller kommunenivå. Marius Chramer er leder av utvalget for perioden 2020–2023.
FUG ble opprettet i 1976 og er lovhjemlet i opplæringsloven § 11-9. Fra 2009 fikk FUG utvidet sitt mandat til også å omfatte første året i videregående opplæring. Fra samme dato ble navnet endret fra Foreldreutvalget for grunnskolen.
FUG har felles sekretariat med Foreldreutvalget for barnehager og har sin administrasjon i Bø i Vestfold og Telemark.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Foreldreutvalget for grunnopplæringen; fug.no
Asiamesterskapet i fotball for kvinner 1993

Asiamesterskapet i fotball for kvinner 1993 ble arrangert i Sarawak i Malaysia. Det var det niende arrangementet av Asiamesterskapet i fotball for kvinner. Filippinene var tilbake for første gang på ti år, mens Thailands landslag manglet for første gang siden 1977 og for andre gang i mesterskapets historie. Det betydde at denne turneringen ble den første der samtlige deltakernasjoner grenset til Øst- eller Sørkinahavet. Kina vant finalen for fjerde gang, denne gangen mot Nord-Korea. 


== Sluttspillet ==
Deltakerlandene var:


=== Gruppe A ===


=== Gruppe B ===


== Finalespill ==


=== Semifinaler ===


=== Bronsefinale ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Tabeller & resultater ved RSSSF.com
You’re Gonna Make Me Lonesome When You Go

«You're Gonna Make Me Lonesome When You Go» er en sang av Bob Dylan, utgitt på hans femtende studioalbum Blood on the Tracks i 1975.


== Coverversjoner ==
Ben Watt hadde en versjon av sangen på debutalbumet sitt North Marine Drive fra 1983.
Gjenutgivelsen av Elvis Costello's album Kojak Variety fra 1995 (gjenutgitt 2004) inneholder en bonusdisk med blant annet en coverversjon av sangen.
Madeleine Peyroux spilte inn en versjon av sangen for hennes album Careless Love fra 2004.
Shawn Colvin gjorde sangen for albumet Cover Girl fra 2005.


== Eksterne lenker ==
Lyrics
Ymber

Ymber AS (tidligere Nord Troms Kraftlag AS) er et kraftselskap med virksomhet i Troms og Finnmark.
Selskapet produserer selv omtrent 56 GWh årlig. I tillegg er Ymber majoritetseier (66,8 %) i Kvænangen kraftverk AS (Kvænangen kraftverk) med årlig produksjon på omtrent 310 GWh.
Selskapet er eid av:

Kvænangen kommune(1/12)
Loppa kommune(1/12)
Kautokeino kommune(1/6)
Kåfjord kommune(1/6)
Nordreisa kommune(1/6)
Skjervøy kommune(1/6)
Troms Troms Kraft AS(1/6).


== Historie ==
Selskapet ble stiftet 7. oktober 1949.Bergsfjord kraftlag A/L ble sammenslått med Nord Troms Kraftlag AS 1. januar 1970.
Kommunene Kautokeino, Kvænangen og Loppa ble medeiere i selskapet fra 1. januar 1980.Kautokeino Kraftlag A/L ble tilsluttet Nord Troms Kraftlag AS 1. juli 1981.
Selskapet skifter navn til Ymber 13. april 2010.


== Kraftverkene ==
Kildal
Sikkajokk
Cabardasjokka
Bergsfjord


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NTK
Tomas Drefvelin

Tomas «Rudi» Drefvelin (født 4. juni 1969) er en norsk sanger, gitarist, pianist og låtskriver. Han er vokalist, pianist og gitarist i Oslo-bandet Rex Rudi. Han står også bak tegneserien om bandet, som ble publisert fast i bladet Nemi i årene 2003-2009. Han har også spilt i bandene Bosses Lengsel, Bandkind, og i et band som het INRI sammen med blant andre Hans-Erik Dyvik Husby. I tillegg til tegneserien Rex Rudi tegner Tomas 20mg DREFVELIN, som også er publisert i Nemi.


== Diskografi ==
Fem sanger fra Rettighetsslottet (2015), med Redd Barna
De gjennomførte menns hotell I (2016)
De gjennomførte menns hotell II (2018)
De gjennomførte menns hotell III (2019)
Kunsten å skinne i regn (2021)Singler/EP-erAmerika/Nørholm (2009), med Johan Klüwer
Helt ny mann  (2013)
Barnas rettigheter (2013)
Enkle tanker (2015)
Galgeberg midnatt (2017)
Kaldt ute og varmt inne – en vintersang om vennskap (2017), med Julia Wilhelmine Klüwer
Tremoloblod (2018), med Elisabeth H. Julton
Kaja på avstand (2018)


=== Rex Rudi ===
Her om dagen i Lagunen (1999)
Kampens hete (2003)
Backbeat og begjær (2005)
Alt er vel (2008)
Psycho Membrana (2012)Singler/EP-erRexmaskin demo (2001)
Rock'n'roll Jul (2003)
Så lenge det er natt (2008)
Connery (2011)


=== Bosses Lengsel ===
Åh, for et klimax! (1989)


=== INRI ===
La barna dine få en god start (1991)
Breakfast Serial X (1992)


=== Bandkind ===
As You Ride Through (2001)
Look Away, Kids (2003)


=== Andre deltagelser ===
Hallo i uken: Kofferten er kastet! (1999)
Hallo i uken: Finnes det da ingen grenser! Hallo i uken 2002 (2002)
Vidar Busk & His Bubble of Trouble: Troublecaster (2011)
Raga Rockers-hyllest: Sannhet på boks – en hyllest til Raga Rockers (2015)
When I Paint My Masterpiece

«When I Paint My Masterpiece» er en sang skrevet av Bob Dylan og utgitt på Bob Dylan's Greatest Hits Vol. II i 1971. Applausen som er på slutten av «Tomorrow is a Long Time» (som er sangen rett før denne på albumet) lager en sammenhengende overgang mellom de to sangene. Selv om det er applaus på begynnelsen av sangen, er det faktisk en studioinnspilling.  Publikumlydene er bare en fade-in fra den forrige sangen.
«When I Paint My Masterpiece» ble også spilt inn av The Band, som ga ut sin versjon først på deres album Cahoots fra 1971. Dylan og the Band spilte sangen sammen på Nyttårsaften senere det året, opptaket ble gitt ut som ett bonusspor på gjenutgivelsen av livealbumet Rock of Ages fra 1972 (gjenutgitt i 2001).
«When I Paint My Masterpiece» ble også spilt av the Grateful Dead gjennom sent 80-tall og tidlig 90-tall. Sangen ble noen ganger lagt til i setlista, det samme ble flere andre Dylan sanger som ble covret til og med før Dylan/Dead Tour var planlagt. Den ble i Grateful Dead helt til Jerry gikk bort i 1995, og fortsatte i Bob Weir's gruppe Ratdog.
Christian Landu Landu

Christian Tamba Landu-Landu (født 25. januar 1992) er en norsk fotballspiller som spiller for Bryne.16 år gammel debuterte han for eliteserielaget Viking mot Lyn, august 2008. Han ble dermed en av de yngste debutantene i norsk eliteserie. Landu startet sin karriere i Tasta IL, i 2005 gikk han over til Viking. I 2007 signerte han en treårs-kontrakt med Viking. Året etter, 2008 signerte han en ny og forbedret kontrakt. I januar 2008 ble han tatt med i troppen til G17-landslaget. Han debuterte 4. februar i en kamp mot Ukraina.
Etter innhopp mot Lyn i 2008 og Molde i 2009, fikk han spille sin første kamp fra start for Viking. Den 6. mai 2009 startet han borte mot Sandefjord.
Foreldrene hans er fra Kinshasa i Kongo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Landu Landu – Transfermarkt 
(en) Christian Landu Landu – Soccerbase.com 
(en) Christian Landu Landu – Soccerway 
(no) Christian Landu Landu – Norges Fotballforbund 
(en) Christian Landu Landu – FBref 
(no) www.rogalandsavis.no: Signerte ny 3 års kontrakt.
Bitch Please

«Bitch Please» er en sang fra det sukssesrike albumet No Limit Top Dogg fra Snoop Dogg som kom ut i 1999. Den er 4:23 lang og synges av Snoop Dogg med Xzibit & Nate Dogg. Produsent er Dr. Dre, som også sto for musikkvideoen sammen med Phillip Atwell. Snoop Dogg laget også en oppfølger, Bitch Please II med Dr. Dre, Xzibit, Eminem og Nate Dogg. Den kom ut på Eminems andre album, The Marshall Mathers LP.
Asiamesterskapet i fotball for kvinner 1995

Asiamesterskapet i fotball for kvinner 1995 ble arrangert i Sabah i Malaysia. Det var det tiende arrangementet av Asiamesterskapet i fotball for kvinner. For første gang deltok tidligere medlemmer av Sovjetunionen, Kasakhstan og Usbekistan. Både Thailand og India var tilbake i mesterskapet. Til gjengjeld manglet en av favorittene til mesterskapet, Nord-Korea. Kina vant finalen for femte gang på rad, denne gangen mot Japan, for tredje gang. 


== Sluttspillet ==
Deltakerlandene var:

Deltakerne ble plassert i tre grupper, to med fire lag og en med tre. Vinnerne og den beste toeren gikk videre til semifinale.


=== Gruppe A ===


=== Gruppe B ===


=== Gruppe C ===


== Finalespill ==


=== Semifinaler ===


=== Bronsefinale ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Tabeller & resultater ved RSSSF.com
Håkan Söderstjerna

Håkan Söderstjerna (født 1975) er en tidligere svensk fotballspiller som spilte i svenske Landskrona BoIS. Han har også spilt i svenske Teckomatorps SK, danske Fremad Amager, Fredrikstad FK og Tiong Bahru i Singapore. Håkan er født med bare en arm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Håkan Söderstjerna – Transfermarkt 
(en) Håkan Söderstjerna – FBref
Fylkesvei 6716

Fylkesvei 6716 (Fv6716) går mellom Uglem og Brubakk i Selbu kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 965 (Sør-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Selbu


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6716
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Asiamesterskapet i fotball for kvinner 1997

Asiamesterskapet i fotball for kvinner 1997 ble arrangert i Guangdong i Kina. Det var det ellevte arrangementet av Asiamesterskapet i fotball for kvinner. Guam debuterte i Asiamesterskapet, og Nord-Korea var tilbake. Hongkong deltok i sitt første mesterskap siden gjenforeningen med Kina. Mesterskapet var også kvalifisering til VM i 1999. De tre beste, det vil si finalistene og vinneren av bronsefinalen, kvalifiserte seg til VM. Kina vant finalen for sjette gang på rad, denne gangen mot Nord-Korea. 


== Sluttspillet ==
Deltakerlandene var:


=== Gruppe A ===


=== Gruppe B ===


=== Gruppe C ===


== Finalespill ==


=== Semifinaler ===


=== Bronsefinale ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Tabeller & resultater ved RSSSF.com
Ulrik Hendriksens Ærespris

Ulrik Hendriksens Ærespris, tidligere Ulrik Hendriksen minnestipend, er en norsk kunstnerpris som utdeles hvert år til minne om kunstneren Ulrik Hendriksen. Stipendet utdeles av Bildende Kunstneres Hjelpefond. Ulrik Hendriksen minnestipend ble omgjort til Ulrik Hendriksens Ærespris i 2016. Prisvinneren mottar kr 250 000.Ulrik Hendriksen var engasjert i styrearbeid i Bildende Kunstneres Styre, og var sterkt medvirkende til at Kunstavgiftsloven ble innført i 1948, og derved bestemmelsene om 3 %, senere justert til 5% fra 1. januar 2007 avgift på offentlig omsetning av kunst, som skal være en støtte til billedkunstnere og «i hovedsak gå til eldre billedkunstnere og deres etterlatte».
Stipendiet er å anse som et æresstipend og skal gå til billedkunstnere som har gjort en spesielt fortjenstfull innsats til beste for billedkunst og billedkunstnere i Norge, gjennom uegennyttig innsats i kunstnerorganisasjonene og/eller som en følge av pedagogisk eller annen virksomhet av betydning for utviklingen av norsk billedkunst.


== Prismottakere Ulrik Hendriksens Ærespris ==
2016 – Robert Meyer
2017 – Elise Storsveen og Eline Mugaas
2018 – Hilde Hauan Johnsen
2019 – Olav Starheim
2020/2021 – Avlyst på grunn av koronaviruspandemien
2022 – Nina Malterud


== Stipendmottagere Ulrik Hendriksens minnestipend ==
1969 – Erling Enger
1970 – Olav Mosebekk
1971 – Olav Johan Andreassen
1972 – Odd Hilt
1973 – Gunnar Janson og Tormod Sjaamo
1974 – Knut Frøysaa
1975 – Herman Hebler
1976 – Håkon Stenstadvold
1977 – Rune Brynestad
1978 – Yngvil Teigen og Hetty Gleditsch
1979 – Henning Særnblom
1980 – Asbjørn Brekke
1981 – Bjørn Melbye Gulliksen og Randi Monsen
1982 – Else Hagen og Kåre Orud
1983 – Ole Johan Tørud og Thorstein Rittun
1984 – Idar Ingebrigtsen og Irma Salo Jæger
1985 – Morten Krohg og Inger Sitter
1986 – Bård Breivik og Per Palle Storm
1987 – Chrix Dahl og Anne Marie Komissar
1988 – Per Adde og Else Christie Kielland
1989 – Anne Breivik og Nils Eger
1990 – Turid Holter og Kristofer Leirdal
1991 – Finn Faaborg og Kajsa Zetterquist
1992 – Lillen Dahll Vogt og Gunnar Aas
1993 – Ove Stokstad og Kai Øvre
1994 – Synnøve Persen og Hugo Wathne
1995 – Svein Rønning og Dag Skedsmo
1996 – Stanley Stornes
1997 – Eva Lange
1998 – Oddvar Løkse
1999 – Bo Krister Wallström
2000 – Elisabeth Haarr
2001 – Grete Marstein
2002 – Hilde Mæhlum
2003 – Wenche Gulbransen
2004 – Victor Lind
2005 – Kristin Bergaust
2006 – Tone Hansen
2007 – Zdenka Rusova
2008 – Vebjørg Hagene Thoe
2009 – Sonja Krohn
2010 – Henrik Placht
2011 – Ingrid Book og Carina Hedén
2012 – Michael O’Donnell
2013 – Kari Rolfsen
2014 – Arne Nøst
2015 – A.K. Dolven


== Referanser ==