Rutevinger

Rutevinger (Melitaeini) er en gruppe av sommerfugler som tilhører den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). De er stort sett ganske små, brun- eller gulaktige sommerfugler, ofte med mørkt nettmønster på vingene. Det forekommer fire arter i Norge.


== Utseende ==
Små til middelsstore (vingespenn 25 – 50 mm) sommerfugler, relativt spinkelt bygde. Som hos de aller fleste flikvinger er frambeina reduserte. Sugesnabelen er velutviklet, antennene middels lange og tydelig kølleformede. Vingene er avrundede, ikke flikete langs ytterkanten. Fargen kan variere en god del, men er ofte gul- eller rødaktig med et mørkt nettmønster. Noen har også mørk grunnfarge. Bakvingenes underside har ofte vekselvise hvite og brunlige tverrbånd, kantet med svart. Larvene er dekket med torner, puppene knudrete.


== Levevis ==
Rutevingene er ikke spesielt sterke flygere, og de fleste artene er nokså stedbundne med små, lokale kolonier. De finnes særlig på blomsterenger, og de fleste nordiske artene har larver på planter i maskeblomstfamilien (Scrophulariaceae). Larvene lever selskapelig i silkespinn. De tar opp forsvarsstoffer fra næringsplantene og er derfor trolig usmakelige for rovdyr. De overvintrer som larver.


== Metapopulasjoner ==
Arten prikkrutevinge (Melitaea cinxia) har blitt studert gjennom mange år av populasjonsøkologer, først og fremst på Åland i Finland. Denne sjeldne og truede arten har en meget interessant bestandsstruktur. Bestanden består av mange nesten isolerte småbestander (lokalpopulasjoner) som til sammen danner en såkalt metapopulasjon. Hver lokalpopulasjon teller oftest bare noen ti-talls individer. Disse lokalpopulasjonene er ikke stabile over tid, før eller senere vil de fleste dø ut. Men siden det er en viss vandring mellom engene der de lever (som ligger spredt i et skogslandskap), blir de brukbare lokalitetene rekolonisert og nye lokalpopulasjoner oppstår. På denne måten er metapopulasjonen relativt stabil, selv om de lokale bestandene den består av hver for seg ikke er levedyktige over tid. Funnene som er gjort i studiene av prikkrutevingen har fått stor betydning for forståelsen av bestandsdynamikk og for bevaring av sjeldne arter.


== Mange truede arter ==
Rutevingene lever ofte på sjeldne lokalitetstyper, og de har begrenset spredningsevne. Dette har medført at forholdsvis mange arter i denne gruppen er utrydningstruede. Et kjent eksempel er den sterkt truede, nordamerikanske arten Euphydryas editha. I Norge regnes prikkrutevingen som truet.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Nymphalinae Swainson, 1827
rutevinger, Melitaeini Newman, 1869 – ca. 230 arter, alle verdensdeler
Euphydryina – bare én slekt
Slekten Euphydryas Scudder, 1872 – 14 arter, Holarktisk, tre arter i Norden:
Iduns rutevinge, Euphydryas iduna (Dalman, 1816) – finnes fra Nordland og nordover i Norge
Euphydryas maturna (Linnaeus, 1758) – finnes i Sverige og Finland, ikke i Norge
Euphydryas aurinia (Rottemburg, 1775) – finnes i Sverige og Finland, ikke i Norge
Phyciodina – vel 100 arter, de fleste i Sør-Amerika. Tidligere ble alle regnet til slekten Phyciodes.
Slekten Anthanassa Scudder, 1875 – 16 arter
Slekten Antillea Higgins, 1959 – 2 arter
Slekten Atlantea Higgins, 1959 – 2 arter
Slekten Castilia Higgins, 1981 – 13 arter
Slekten Dagon Higgins, 1981 – 3 arter
Slekten Eresia Boisduval, 1836 – 18 arter
Slekten Janatella Higgins, 1981 – 3 arter
Mazia amazonica (Bates, 1864)
Slekten Ortilia Higgins, 1981 – 9 arter
Slekten Phyciodes Hübner, 1819 – 11 arter
Phystis simois (Hewitson, 1864)
Slekten Tegosa Higgins, 1981 – 15 arter
Slekten Telenassa Higgins, 1981 – 8 arter
Tisona saladillensis (Giacometti, 1911)
Gnathotrichina – fire arter i to slekter, Sør-Amerika
Slekten Gnathotriche Felder & Felder, 1862 – 2 arter
Slekten Higginsius Hemming, 1964 – 2 arter
Melitaeina – bare én slekt
Slekten Melitaea Fabricius, 1807 – ca. 90 arter
Prikkrutevinge, Melitaea cinxia (Linnaeus, 1758) – bare langs kysten på Sørøst-landet i Norge
Mørk rutevinge, Melitaea diamina (Lang, 1789) – finnes spredt nord til Møre og Romsdal
Melitaea britomartis Assmann, 1847 – finnes lokalt i Sverige, ikke i Norge. Sjelden og truet.
Marimjellerutevinge, eller vanlig rutevinge, Melitaea (=Mellicta) athalia (Rottemburg, 1775) – utbredt over det meste av Norge
Chlosynina – ca. 35 arter, Amerika
Slekten Chlosyne Butler, 1870 – 26 arter
Dymasia dymas (Edwards, 1877)
Microtia elva Bates, 1864
Poladryas minuta (Edwards, 1861)
Slekten Texola Higgins, 1959 – 2 arter


== Kilder ==
Wahlberg, N. og Brower, A.V.Z.(2006) Melitaeini på Tree of life
Carter, D. (1994) Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norvegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3


== Eksterne lenker ==
(sv) Rutevinger hos Dyntaxa 
(en) Rutevinger hos Fauna Europaea 
(en) Rutevinger hos ITIS 
(en) Rutevinger hos NCBI 
(en) Kategori:Melitaeini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melitaeini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler