jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ancistropsyllidae

Ancistropsyllidae er en gruppe (familie) som hører til ordenen lopper (Siphonaptera). Som andre lopper er de parasitter som lever i bolene eller reirene til varmblodige dyr. Lopper regnes til de vingede insektene til tross for at alle artene er helt vingeløse.


== Utseende ==


== Liv og utvikling ==
I alle fall én av artene er beskrevet fra hjorter (axishjort og muntjak). Det ble funnet tallrike eksemplarer så det er ikke trolig at det dreier seg om tilfeldige eksemplarer som har forvillet seg over fra andre verter. Om dette er korrekt, er det et meget uvanlig tilfelle av lopper som lever på en vertsart som ikke har permanente bosteder (reir eller bol). Normalt er loppene helt avhengige av slike for at larvene, som ikke er parasitter, men lever av hudrester og de voksne loppenes avføring, skal kunne utvikle seg.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i Sørøst-Asia, der de er kjent fra Nepal og Thailand.


== Systematisk inndeling ==
Klassifikasjonen følger [2].

Ekte insekter (Ectognatha)
Vingede insekter
Holometabole insekter
Mecopteriformia
Antliophora
Ordenen lopper, Siphonaptera
Underordenen Pulicomorpha
Overfamilien Ancistropsylloidea
Familien Ancistropsyllidae Toumanoff & Fuller, 1947
Slekten Ancistropsylla Toumanoff & Fuller, 1947
Ancistropsylla nepalensis Lewis, 1968
Ancistropsylla roubaudi Toumanoff & Fuller, 1947
Ancistropsylla siamensis Smit & Toumanoff, 1952


== Referanser ==


== Kilder ==
Klassifikasjon av familien, med liste over artene
Lewis, R.E. (1968) A new Ancistropsylla Toumanoff and Fuller, 1947 (Siphonaptera: Ancistropsyllidae) from the axis and barking deer in Nepal. The Journal of Parasitology 54: 1228-1232. [3]


== Eksterne lenker ==
(en) Ancistropsyllidae i Encyclopedia of Life 
(en) Ancistropsyllidae i Global Biodiversity Information Facility 
Ancistropsyllidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life - Lopper, (Siphonaptera) engelskspråklig, med bilder.
Norsk Entomologisk forening For den som er insektinterresert.
Bergen Pipeband

Bergen Pipeband ble stiftet i  2005 av den britiske sekkepipespilleren Chris Jones og den danske sekkepipespilleren Kirstine Folmann. Bandet ble etterhvert assosiert med Bergen Scottish Society. Bandet ble oppløst som Bergen Pipeband i september 2009, og delt i to forskjellige band:

The Bergen Pipe Band
Bergen Pipes & Drums


== Aktiviteter ==
Bergen Pipeband opptrådte både på riksdekkende-tv, lokal-tv og radio, og ble skrevet om i diverse aviser. Bandet spilte til flere høyprofilerte arrangementer, blant annet The Tall Ships' Races 2008, Herremiddagen, Remembrance Day-markeringen, årlig deltagelse i Pillargurifestivalen i Otta, og årlig prosesjon på 17. mai i Bergen mellom 2005 og 2009.


== Eksterne lenker ==
www.bergen-pipeband.com
www.bergenpipesanddrums.com
David Vogt (byfogd)

David Vogt (født 2. mai 1793 i Drammen, død 6. juni 1861 i Moss) var en norsk politiker og byfogd i Moss fra 1831 til 1861.


== Biografi ==
David Vogt ble født 2. mai 1793 i Drammen. Foreldrene var Abigael Monrad og Nils Vogt, kjøpmann, bror til presten Nils Nilsen Vogt d.e. og politikeren Jørgen Herman Vogt. Hans yngre bor var Nils Nilsen Vogt d.y., senere prest og politiker. David Vogt ble ansatt som «copiist» (sekretær) i 1813, og tok juridisk eksamen i 1815 med gode karakterer. Han gikk inn i statsforvaltningen og ble senere byråsjef, og ble i 1818 procurator ved alle rettsinstanser i riket med unntak av Høyesterett.I 1819 giftet David Vogt seg med Maria Magdalena Juul, datter av sogneprest Lorentz Juul. Med henne fikk han sønnene Lorenz Juhl Vogt og oberst Carl Jacob Vogt, og ble senere bestefar til Jørgen Herman Vogt og Ragnar Vogt, begge professor i medisin, og til Johan Herman Lie Vogt, metallurg.
I 1831 ble han utnevnt til byfogd i Moss, en stilling han besatt i resten av sitt yrkesaktive liv.  I 1844 ble han medlem av den «Kongelige Commisjon til at udarbeide Lovforslag andgaaende Brændeviinsbrænden» og satt som 1. stortingsrepresentant for Moss i 1836-38, 1839-41 og 1842-44. I 1845-47 og 1848-50 satt han som 1. representant for Moss og Drøbak. Han døde den 6. juni 1861, 68 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) David Vogt hos Norsk senter for forskningsdata
Elusive Butterfly

«Elusive Butterfly» er en amerikansk sang med melodi og tekst av Bob Lind. Linds versjon ble utgitt på singlen World Pacific 77808 i 1965. Produsent var Richard Block. I 1966 ble sangen spilt inn og utgitt på singlen Decca F 12358 i  Storbritannia med den irske sangeren Val Doonican. Musikalsk leder var Kim Woodman.I USA var «Elusive Butterfly» egentlig A-siden til Linds debutsingle «Cheryl's Goin' Home». En disc jockey ved radiostasjonen WQAMN i Florida snudde imidlertid platen, noe som førte til sangens fremgang.
Jack Nitzsche, blant annet kjent for sitt samarbeid med The Rolling Stones, var mannen bak det fremstående strykerarrangementet. «Elusive Dreams» ble plateselskapet World Pacific Records eneste store slager. Linds debutalbum,  Don't Be Concerned, hentet sin tittel fra en linje i sangteksten: «Don't be concerned, it will not harm you».
Stimulusen forsvant fra Linds solokarriere etter «Elusive Butterfly». Alkohol- og narkotikamisbruk gjorde ikke saken bedre.
Sangens forteller ser seg selv som en sommerfugljeger. Han leter etter romantikk, men finner den like unnvikende som sommerfuglene.


== Norsk versjon ==
Steinar Fjeld har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Tidlig søndag morgen».


=== Innspilling ===
Steinar Fjeld med Septimus. Utgitt på singlen Columbia GN 1889 i 1974.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==

Elusive Butterfly by Don Black Songfacts
Bryce Davison

Bryce Davison (født 29. januar 1986 i Walnut Creek i California) er en canadisk kunstløper som konkurrerer i par. Sammen med sin partner Jessica Dubé vant de Canadamesterskapet tre ganger (2007, 2009 og 2010), fått bronse i verdensmesterskapet i 2008, og sølv i de fire kontinentenes mesterskap i 2009.
Etter Canadamesterskapet i 2010 kom de med i Canadas OL-tropp for Vinter-OL 2010 i Vancouver.


== Meritter ==


=== Par ===
(med Dubé)

(med Daugulis)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bryce Davison – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bryce Davison – Olympedia 
(en) Bryce Davison – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bryce Davison – ISU 
(en) Bryce Davison – ISU
Ninianrørledningen

Ninian Pipeline er en 175 km lang oljerørledning fra Ninian Central platform i Nordsjøen til Sullom Voe Terminal på Shetland i Skottland. Rørledningen frakter råolje fra feltene Ninian Central, Ninian North og Ninian South, Magnus, South Magnus,  Heather, Lyell, Columba og Strathspey. Den 36 tommer i diameter tykke rørledningen ble lagt i 1975-1976. Første olje ble levert til Sullom Voe Terminal i desember 1978. Rørledningen opereres av BP på vegne av partnerne.
«Stående kvinde»

«Stående kvinde» er en skulptur i teaktre laget av den danske billedhuggeren Astrid Noack og utført i perioden 1937–1943. Skulpturen er 156 cm høy og er oppstilt i Göteborgs konstmuseum.Skulpturen er tatt opp i den danske Kulturkanonen.


== Referanser ==
Astrid Noack

Astrid Marie Sophie Noack (født 30. januar 1888, død 26. desember 1954) var en dansk billedhugger.
Noack var født i Ribe og begynte i lære som billedhuggersvenn i 1906. Senere utdannet hun seg ved «Académie Scandinave Maison Watteau», som i perioden  1926 – 1935 var en kunstskole i Paris. Skolen ble drevet av skandinaviske kunstnere.
Hun foretok flere reiser ute i Europa og bodde i tidsrommet 1920-32 i Paris
Noack hadde stor utstillingsvirksomhet både i Danmark og i utlandet. 
Som et av hennes hovedverk regnes skulpturen av Anna Ancher som hun laget for Skagens Museum på slutten av 1930-årene.
Et annet verk er «Stående kvinde» som er tatt opp i den danske Kulturkanonen.Bronseskulpturen «Ung mann planter et tre» er oppstilt ved Nordre Skøyen hovedgård i Oslo.


== Galleri ==

		
		


== Priser, utmerkelser og legatutdelinger (utvalg) ==
1954 – Thorvaldsenmedaljen
1946 – Ole Haslunds Kunstnerfond
1940 – Tagea Brandts Rejselegat
1940 – Eckersbergmedaljen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Astrid Noack – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nordre Bølene

Nordre Bølene er en ås i Skien og Siljan kommuner i Telemark. Åsen har flere toppunkter; de to høyeste ligger på Skienssiden, henholdsvis 658 og 656 meter over havet. Det er også et toppunkt på Siljansiden, 649,4 moh. Denne ligger ca. 70 meter fra kommunegrensa mot Skien og er Siljans høyeste punkt.


== Referanser ==


== Se også ==
Fjell i Telemark
Ingegerd Stadener

Ingegerd Stadener, (navnet uttales 'stádner', første -e- er stum) født 1903, død 1968) var en svensk krimforfatter. Under psevdonymet Helena Poloni skrev hun inn Brunnsköping på krimkartet i romanene "Mord i barm", "Små hjärtslitande manspersoner" og "Många tungor små ...". I løpet av noen år på begynnelsen av 2000-tallet ble Poloniprisen delt ut til kvinnelige krimforfattere. Ingegerd Stadener har også skrevet kriminalromaner under pseudonymet Lillevi Gavell. Stadener konverterte til katolisismen den 19. desember 1949. Bøkene hennes ser ikke ut til å ha blitt utgitt på norsk.


== Bibliografi ==


== Priser og utmerkelser ==
1957 – Boklotteriets stipendiater 1957


== Referanser ==
Oscar for beste dokumentarfilm

Oscar for beste dokumentarfilm (engelsk: Academy Award for Best Documentary Feature) er den mest prestisjetunge prisen for dokumentarfilmer som deles ut hvert år av Oscar-akademiet. Første gang prisen ble utdelt var i 1943, da den ble vunnet av Det Britiske Informasjonsministerium for sin dokumentar Desert Victory.
Den svensk-norske dokumentarfilmen Kon-Tiki fra 1950 ble tildelt prisen i 1951. Dette er eneste gangen en norsk film har vunnet en Oscar i denne kategorien.


== Vinnere ==


=== 2010-tallet ===
2018 –
2017 – Icarus – Bryan Fogel og Dan Cogan
2016 – O.J.: Made in America – Ezra Edelman og Caroline Waterlow
2015 – Amy – Asif Kapadia og James Gay-Rees
2014 – Citizenfour – Laura Poitras, Mathilde Bonnefoy og Dirk Wilutzky
2013 – 20 Feet from Stardom – Morgan Neville, Gil Friesen og Caitrin Rogers
2012 – Searching for Sugar Man – Malik Bendjelloul og Simon Chinn
2011 – Undefeated – T. J. Martin, Daniel Lindsay og Rich Middlemas
2010 – Inside Job – Charles Ferguson og Audrey Marrs


=== 2000-tallet ===
2009 – The Cove – Louie Psihoyos og Fisher Stevens
2008 – Man on Wire – Simon Chinn og James Marsh
2007 – Taxi to the Dark Side – Alex Gibney og Eva Orner
2006 – En ubehagelig sannhet (An Inconvenient Truth) – Davis Guggenheim
2005 – Pingvinenes marsj (La marche de l'empereur) – Luc Jacquet
2004 – Born into Brothels – Ross Kauffman og Zana Briski
2003 – The Fog of War – Errol Morris og Michael Williams
2002 – Bowling for Columbine – Michael Donovan og Michael Moore
2001 – Murder on a Sunday Morning (Un coupable idéal) – Jean-Xavier de Lestrade og Denis Poncet
2000 – Into the Arms of Strangers: Stories of the Kindertransport – Mark Jonathan Harris og Deborah Oppenheimer


=== 1990-tallet ===
1999 – One Day in September – Kevin MacDonald
1998 – The Last Days – James Moll
1997 – The Long Way Home – Mark Jonathan Harris
1996 – When We Were Kings – Leon Gast
1995 – Anne Frank Remembered – Jon Blair
1994 – Maya Lin: A Strong Clear Vision – Freida Lee Mock
1993 – I Am a Promise: The Children of Stanton Elementary School – Susan Raymond
1992 – The Panama Deception – Barbara Trent og David Kasper
1991 – In the Shadow of the Stars – Allie Light og Irving Saraf
1990 – American Dream – Barbara Kopple
Regenskirken

Regenskirken var forgjengeren til Trinitatis kirke i København. Kirken lå i en fløybygning like ved Rundetårn.
Da Christian IV omkring 1620 bygde Regensen i København, ble det innredet en kirkesal for studentenes andaktsøvelser.  Salen ble kjent som Regenskirken.
Først etter kongens død i 1656 ble Trinitatis kirke på den motsatte side av Købmagergade innviet. Den skulle ikke brukes som sognekirke, men som universitets- og studenterkirke. Den tok etterhvert over for den gamle regenskirkens funksjon. Av samme grunn ble kirken, i stedet for det for menigmanns vanskelig gjennomskuelige navn «Trinitatis», oftere kalt Regenskirken.
Den gamle salen ble tatt i bruk som auditorium og lesesal. Men som det kan gå i slike tilfeller, ble det gamle navnet hengende ved salen. Resultatet ble at betegnelsen «Regenskirken» i lang tid ble brukt i to forskjellige betydninger.


== Grundtvig ==
At N.F.S. Grundtvig i 1810 holdt sin berømte dimispreken i Regenskirken er alle enige om. Men til tross for alle anstrengelser synes det ennå uoppklart, om Grundtvig ved denne anledning preket i den gamle sal på Regensen eller i Trinitatis kirke.


== Eksterne lenker ==
Regenskirken på Netleksikon.dk
No Particular Place to Go

«No Particular Place to Go» er en amerikansk rock and roll-sang med melodi og tekst av låtskriver, sanger og gitarist Chuck Berry. Sangen ble utgitt på singelen «Chess 1898» i 1964. Produsenter var Leonard Chess og Phil Chess. Den var også med på Berrys album St. Louis to Liverpool.
«No Particular Place to Go» forteller historien om en date som går galt fordi et sikkerhetsbelte fungerer feil.


== Musikere ==
På «No Particular Place to Go» spiller blant annet Odie Payne trommer og Paul Williams piano.


== Listeplasseringer ==


== Coverversjoner ==
En coverversjon ble spilt inn på plate av George Thorogood & The Destroyers. Det var en mer upbeat, rockete versjon av den.
Den langlivete rockgruppen Status Quo spilte inn en coverversjon, som ble en liten suksess for gruppen. Sangen fantes på singlen Anniversary Waltz (Vertigo Records QUO 28), utgitt i september 1990.
Den franske sangeren Eddy Mitchell laget en coverversjon med tittelen «A cándle et les stéréo».
Den svenske artisten Björn Skifs har også spilt inn en coverversjon som vokalist med Byfånarna. Sangen ble utgitt på singlen EMI 006-35784 i 1980.


== «Ikke no' spesielt sted å dra» av Øystein Sunde ==
Øystein Sunde ga ut sin norske coverversjon med tittelen «Ikke no' spesielt sted å dra» i mars 1986 på Sundes musikkalbum Overbuljongterningpakkmesterassistent (Tomato XLP 22012). Sunde skrev den norske teksten selv.Sundes norske tekst handler om at sommeren har kommet på godt og vondt. På denne innspillingen deltok:

Øystein Sunde: vokal, sologitar
Jonas Fjeld: elektrisk gitar
Lasse Hafreager: piano
Johnny Sareussen: bass
Einar Hagerup: trommer«Ikke no' spesielt sted å dra» ble også utgitt på Kaptein Snutebil – reklamekassett for Volvo; (utgitt 1986).


== Referanser ==
Torres Calcio Femminile

Torres Calcio Femminile, er den kvinnelige grenen av Associazione Sportiva Dilettantistica Torres Calcio, en italiensk fotballklubb fra Sassari på Sardinia. Sammenhengen med moderklubben er noe uklar; herreavdelingen, som for øvrig er Gianfranco Zolas gamle klubb, har gått konkurs og gjenoppstått flere ganger under flere navn.
Kvinnelaget ble stiftet i 1980, og rykket opp til Serie A (kvinner) i 1990. Torres, med Carolina Morace, gjorde tidlig inntrykk, og allerede i sin første sesong i Serie A vant de Coppa Italia under navnet Sassari Woman Sarenco. Torres brukte også kort vei til toppen av serie A, de vant i sin fjerde sesong, 1993-94-sesongen. Sesongen etter vant de cupen for andre gang, men deretter vant de ikke noe før 1999-2000-sesongen, da de til gjengjeld vant The Double og atpåtil Supercoppa. Torres fulgte opp med å vinne The Double (serie og cup) igjen året etter, men gikk så gjennom et tørt tiår i serien, med tre pokaler i cupen som eneste trofeer, og ble overskygget av Bardolino. Før 2009-10-sesongen sikret klubben seg imidlertid landslagskapteinen Patrizia Panico,, som hadde vunnet serien tre år på rad med Bardolino og blitt toppscorer i Italia ni ganger. Hun ble en viktig brikke i en suveren sesong; de spilte bare uavgjort tre ganger på 22 kamper og sikret serieskjoldet med to kamper igjen å spille. De vant 4–1 borte over Bardolino, og ble dessuten beste italienske lag i Europa.
Torres Calcio har to opptredener i Mesterligaen i fotball for kvinner. I den første europacupsesongen ble Torres slått ut av HJK Helsinki i kvalifiseringsrunden. Etter at konkurransen ble omdøpt til Mesterligaen kvalifiserte imidlertid Torres seg som serietoer, og kom seg videre fra kvalifiseringsspillet etter kamper mot relativt beskjeden motstand. Etter å ha slått ut seedet motstand i islandske Valur og en lett trekning i form av det østerrikske laget Neulengbach, møtte Torres Lyon i kvartfinalen, og tapte første kamp i Frankrike med 0-3. De ble imidlertid det beste italienske laget, og seieren 1-0 i returoppgjøret var det eneste enkelttapet Lyon gikk på før finalen.


== Meritter ==
4 seriemesterskap (scudetti): (1993-94, 1999-00 , 2000-01, 2009-10)
7 Coppa Italia (1990-91, 1994-95, 1999-00, 2000-01, 2003-04, 2004-05 , 2007-08)
2 Supercoppa(2000 , 2004)
2 Italy Women's Cup (2004 , 2008)


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
Torres Calcios hjemmeside
Javier Fernández

Javier Fernández López (født 15. april 1991 i Madrid i Spania) er en spansk kunstløper. Han vant bronse under Vinter-OL 2018. Han er to ganger verdensmester (2015 og 2016), han har to bronsemedaljer fra VM (2013, 2014), er syv ganger europeisk mester (2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019), og åtte ganger spansk mester.
Han er andre kunstløper i verdenshistorien til å få over 100 poeng i kortprogrammet, over 200 poeng i friløpet og over 300 poeng totalt, etter Yuzuru Hanyu. Han har deltatt i tre vinter-OL; 2010 i Vancouver 2014 i Sotsji og 2018 i Pyeongchang. I 2014 var han flaggbærer for Spania. Han er første spanske kunstløper til å ta medalje i et ISU-mesterskap og i en ISU Grand Prix -konkurranse.


== OL-medaljer ==
2018  Pyeongchang -  Bronse i kunstløp, menn  Spania


== VM-medaljer ==
VM 2016  Boston -  Gull i kunstløp, menn singel
VM 2015  Shanghai -  Gull i kunstløp, menn singel
VM 2014  Saitama -  Bronse i kunstløp, menn singel
VM 2013  London, Ontario -  Bronse i kunstløp, menn singel


== EM-medaljer ==
EM 2019  Minsk -  Gull i kunstløp, menn
EM 2018  Moskva -  Gull i kunstløp, menn
EM 2017  Ostrava -  Gull i kunstløp, menn
EM 2016  Bratislava -  Gull i kunstløp, menn
EM 2015  Stockholm -  Gull i kunstløp, menn
EM 2014  Budapest -  Gull i kunstløp, menn
EM 2013  Zagreb -  Gull i kunstløp, menn


== Meritter ==
J. står for juniornivå, GP for Grand Prix, JGP for Junior Grand Prix


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Javier Fernández – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Javier Fernández López – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Javier Fernández López – Olympics.com 
(en) Javier Fernández López – Olympic.org 
(en) Javier Fernández López – Olympedia 
(en) Javier Fernández López – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Javier Fernández López – ISU 
(en) Javier Fernández López – TheSports.org
Stanislav Morozov

Stanislav Oleksandrovytsj Morozov, ukrainsk Станіслав Олександрович Морозов (født 1. februar 1979 i Jekaterinburg) er en ukrainsk kunstløper som konkurrerer under pardans. Sammen med partneren Tatjana Volosozjar har han vunnet det ukrainske mesterskapet fire ganger (2005, 2007, 2008, 2010). De kom på 12.-plass under vinter-OL 2006.


== Karriere ==
Før han begynte å konkurrere med Tatiana Volosozhar hadde han partnerne Elena Belusovskaya og Aliona Savchenko.
Han vant juniorverdensmesterskapet i 2000 sammen med Savchenko og de havna på 15.-plass i vinterlekene i 2002. Han slutta å konkurrere i 2002, men kom tilbake på isen sammen med Volosozhar. De to kom på 12.-plass i vinterlekene i 2006 og på fjerdeplass i verdensmesterskapet i 2007. De hadde treneren Galina Kukhar fra begynnelsen av.
I 2008 bytta de trener til Ingo Steuer og begynte å trene hovedsakelig i Chemnitz. De vant sine første Grand Prix-medaljer, sølv og bronse og kvalifiserte seg til Grand Prix-finalen i 2008-09, der de kom på fjerdeplass.


== Meritter ==
(sammen med Volosozhar)

(sammen med Savchenko)

(sammen med Beloussovskaya)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stanislav Morozov – Olympedia 
(en) Stanislav Morozov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Stanislav Morozov – ISU 
(en) Stanislav Morozov – ISU 
Om Morozov hos ISU
Svein Tuastad

Svein Erik Tuastad (født 16. oktober 1962) er en norsk statsviter. Han er førsteamanuensis ved Universitetet i Stavanger.
Tuastad har hovedfag i sammenlignende politikk og ble i 2006 dr.polit. fra Universitetet i Bergen. Han jobber som førsteamanuensis ved Institutt for sosialfag, Universitetet i Stavanger.Som tidligere medlem i Sosialistisk Venstreparti har Tuastad gjort seg bemerket gjennom ønsket om å utvikle nysosialisme og for støtte til norsk medlemskap i EU. I 2009 utga han en bok om utfordringer for den norske venstresiden.


== Bibliografi ==
2009 – Svein Tuastad: Fridom, likskap og gullkort: politikk for eit heldig folkeferd, Oslo: Samlaget ISBN 978-82-521-7394-9


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Svein Tuastad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Svein Tuastad i BIBSYS
«Golar Spirit»

«Golar Spirit» er et flytende produksjonsskip, FSRU (Floating Storage and Regasifaction unit). «Golar Spirit» ble bygget ved Kawasaki Shipbuilding Corporation i 1981 som LNG-LPG-skip. Senere konvertert til FSRU ved Keppel Shipyard i Singapore i 2007-08. Skipet eies av Golar Energy og er timecharteret av Petrobras for ti år fra 2008. Skipet ligger fast i Pecem, Brasil der den leverer gass direkte til det nasjonale gassnettet i Brasil.


== Eksterne lenker ==
(en) «Golar Spirit» – DNVs skipsregister 
(en) «Golar Spirit» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen