jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
A Beautiful Lie

A Beautiful Lie er et musikkalbum av det amerikanske bandet 30 Seconds to Mars, utgitt i 2005. Albumet fikk blandede kritikker.


== Sporliste ==
«Attack»  3:09
«A Beautiful Lie» 4:05
«The Kill» 3:51
«Was It a Dream?» 4:15
«The Fantasy» 4:29
«Savior» 3:24
«From Yesterday» 4:08
«The Story» 3:55
«R-Evolve» 3:59
«A Modern Myth / Praying for a Riot» 14:10


== Eksterne lenker ==
(en) A Beautiful Lie på Discogs 
(en) A Beautiful Lie på MusicBrainz 
(en) A Beautiful Lie på Spotify 
(en) A Beautiful Lie på AllMusic
Konsum

Konsum er et begrep innen økonomi som betegner forbruket av varer og tjenester på siste hånd, det vil si hos forbrukere i sluttleddet i verdikjeden. Inntekter i sluttleddet som ikke konsumeres går til sparing, enten i form av finanssparing, investering, eller eksportoverskudd. Opplysninger og informasjon om konsumet i Norge blir levert av Statistisk sentralbyrå. Med konsumvarer eller forbruksvarer menes alle varer og produkter som egner seg for direkte konsum av sluttforbrukerne, f.eks privatpersoner, skoler eller sykehus. Motsatt er kapitalvarer eller innsatsvarer betegnelsen på råvarer, halvfabrikata eller maskiner som ikke brukes direkte, men som anvendes i produksjon av andre varer.
Innen samfunnsøkonomien beregnes to typer av konsum. Offentlig konsum er de utgifter som stat og kommuner har for eksempelvis offentlige tjenester. Offentlig konsum omfatter tjenester og varer som brukes av offentlige institusjoner, eid av staten, fylker eller en eller flere kommuner. Privat konsum er kjøp av varer og tjenester til forbruksformål gjort av husholdninger og ideelle organisasjoner. Det inkluderer også beregnet avkastning på boligkapitalen for husholdninger som eier egen bolig. Derimot regnes kjøp av bolig som realinvestering, ikke konsum.
Fordeling av konsum på forskjellige varer og tjenester avhenger blant annet av pris og inntekt. I henhold til den modell som forsørgelsesbalansen er bygd opp på, kan de produserte varer og tjenester enten konsumeres eller investeres.
Det er vanlig å beskatte konsum med merverdiavgift («moms»), i vestlige land med om lag 7-25 % av varens eller tjenestens verdi. Avgifter på konsum kan innrettes for å påvirke konsumentenes atferd, eksempelvis gjennom høyere avgifter på bensin, flyreiser eller biler enn hva man legger på andre varer. Fordelings- og miljøhensyn er de vanligste motivene for å beskatte konsum, men (progressiv) inntektsskatt vil nesten alltid ha større fordelingseffekt enn forbruksbeskatning.


== Eksterne lenker ==
Statistisk sentralbyrå: Forbruk
Classic (snooker)

Classic var en snookerturnering for profesjonelle som ble arrangert for første gang i 1980 og for siste gang i 1992. På grunn av ulike sponsorer hadde turneringen flere forskjellige navn opp gjennom årene. Turneringen ble rankingturnering i 1984.
I 1982 gjorde Steve Davis det første maksimum break som har blitt sendt på TV, dette gjorde han i en kamp mot John Spencer. Dette er også den eneste gangen Davis har gjort et maksimum break. Både Willie Thorne og Jimmy White fikk sine første seire i rankingturneringer i Classic.


== Vinnere ==
Sørli skole (Nittedal)

Sørli skole er en skole i Nittedal kommune. Den ligger i området Rotnes.
Den har nesten 400 elever. Rektoren er Eva-Britt Rem.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
https://web.archive.org/web/20131208174510/http://nittedal.kommune.no/Skoler/Sorli-skole/
Emilian

Emilian er et mannsnavn, som er en rumensk form av Emil.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Emilian Dolha (1979)


== Se også ==
Emil


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Emilian
(en) Think Baby Names: Emilian
Nordiske kvinners litteraturpris

Nordiske kvinners litteraturpris ble i 1979 tildelt Märta Tikkanen for Århundrets kjærlighetssaga. Hun forteller selv om det i boka To, side 211:

Trettito kvinnelige norske litteraturvitere er samlet til seminar i Drøbak da meldingen kommer om at Nordisk råds litteraturpris for 1979 ville bli tildelt Ivar Lo-Johansson. Han er en meget verdig mottaker av denne største og mest prestisjetunge prisen som kan tilfalle en nordisk forfatter. Men prisen ble innstiftet i 1962 og ennå har ingen kvinne fått den. Heller ikke har en eneste kvinne sittet som fullverdig medlem i komiteen for prisen. Da dette gikk opp for jentene i Drøbak og seminarlederen deres, Åse Hiorth Lervik, professor i nordisk litteratur ved Universitetet i Tromsø, besluttet de på stående fot å opprette en Nordiske Kvinners Litteraturpris for å få gjort oppmerksom på at det også fins kvinner som skriver bøker i Norden – ikke bedre bøker enn mennene men kanskje like gode, ikke viktigere men heller ikke mindre viktige bøker. Og de hadde valgt Århundrets kjærlighetssaga som symbol for nordisk kvinnelitteratur. 
Da Märta Tikkanen fikk meldingen om prisen, var det ikke klart hvor stor den var. Men 20. februar 1979, samme dag som Ivar Lo-Johansson kunne motta Nordisk råds litteraturpris på 75 000 danske kroner, fikk hun i Speilsalen på Grand Hotell i Oslo Nordiske kvinners litteraturpris på 64 000 kroner.
I 1980 ble Jorunn Hareide fra Norge første kvinnelige medlem i komiteen for Nordisk råds litteraturpris. Samme år fikk Sara Lidman prisen. Nordiske kvinners litteraturpris ble derfor ikke delt ut flere ganger.


== Kilder ==
Märta Tikkanen: To – Scener fra et kunstnerekteskap 2006 ISBN 82-05-33889-2
Gerd Bjørhovde: Litteraturforskning og aktivisme i nord på 70-tallet Arkivert 17. desember 2005 hos Wayback Machine.
Villa Busk

Villa Busk er en privatbolig i Bamble kommune i Telemark, tegnet av arkitekt Sverre Fehn og oppført i 1989 for platedirektør Terje Welle Busk. Allerede i 1993 ble både huset, inventaret og området rundt huset fredet av Riksantikvaren på grunn av den spesielle utformingen og samspillet mellom bygg og natur. Slik ønsker en å bevare dette som et eksempel på denne tids arkitektur av særlig høy kvalitet. Huset er det yngste objektet som er fredet i Norge.
Huset har en 40 meter lang hovedfløy med en skifergang i lengderetningen, og et tårn som inneholder to soverom, oppholdsrom, vaskerom og bad. Tårnet og hovedfløyen er knyttet sammen av en innebygget bro som er en tverrakse på hovedfløyen. Bygningen er oppført i betong og limtre, og tårnet er panelt med redwood. Takene er tekket med kobber og skifer.


== Referanser ==


== Kilder ==
Balto, John Arne: Villa Busk i Bamble: Fehnomenalt hus, Fortidsvern nr 1/2008


== Eksterne lenker ==
«Villa Busk». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(no) Villa Busk, plan- og situasjonsplan i Digitalt museum Nasjonalmuseet, arkitektursamlingene
Piper PA-34 Seneca

Piper PA-34 Seneca er et amerikansk to-motors sportsfly.
PA-34 Seneca er en videreutvikling av PA-32 Cherokee Six og PA-32-3M som var en tre-motors Cherokee Six prototype. Prototypen til PA-34 Seneca fløy med to Lycoming O-360 motorer i oktober 1969, og i 1971 ble de første serieproduserte flyene levert. PA-34 har også blitt produsert på lisens i Brasil og i Polen, og i alt har mellom 5 500 og 6 000 PA-34 Seneca blitt bygget.


== Varianter ==
PA-34-200 Seneca – Dette var den første produksjonsvarianten, i salg fra 1971. Den var utstyrt med to Lycoming O-360-A1A firesylindrede boksermotorer med direkte innsprøytning og en ytelse på 200 hk hver. Seks seter.PA-34-200T Seneca II – Produsert fra 1974. Introduserte forbedringer i kontrollsystemet og nye turboladede Continental TSIO-360-E motorer.PA-34 Seneca III – I salg fra 1981. TSIO-360 motorer og nytt instrumentpanel og interiør.PA-34 Seneca IV – I salg fra 1994. Aerodynamiske forbedringer og nytt interiør.PA-34 Seneca V – I salg fra 1997. L/TSIO-360-RB motorer.


=== Lisensproduserte varianter ===
Neiva EMB-810 – Variant av PA-34-200T Seneca II produsert av Indústria Aeronautica Neiva i Brasil.PZL-Mielec M-20 Mewa – Variant av PA-34-200T Seneca II produsert av PZL-Mielec i Polen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Piper PA-34 Seneca – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ragnhild Michelsen

Ragnhild Michelsen (født 23. juni 1911 i Narvik, død 30. september 2000 i Oslo) var en norsk skuespiller.
Hun ble kjent blant annet som Fru Madsen i seriene om Stompa.  Utover flere roller i film var hun i flere norske TV-produksjoner.
Ragnhild var gift med skuespiller Henrik Anker Steen (1912–70) og var mor til jazztrompetisten Bernt Anker Steen (1943–92).  De var av Anker (slekt).


== Filmografi ==

Ut av mørket (1958)
Folkehjemmet av Arild Feldborg (1958). Hørespill og plateutgivelser.
Freske fraspark (1963)
Elskere (1963)
Afrikaneren (1966)
Skipper Worse (1968). TV-produksjon.
Kimen (1974).  Film.
En gutt som Jan (1975). Hørespill.
Feldmannsaken (1987). Hørespill.
Til en ukjent av Unni Straume (film, 1990).


== Eksterne lenker ==
(en) Ragnhild Michelsen på Internet Movie Database 
(no) Ragnhild Michelsen hos Filmfront 
(no) Ragnhild Michelsen hos Sceneweb 
(en) Ragnhild Michelsen hos The Movie Database
Martin Mesík

Martin Mesík (født 17. oktober 1979 i Banská Bystrica) er en slovakisk skihopper som har konkurrert siden 1995. Han debuterte i lagkonkurransen i Planica, hvor Slovakia ble sist. Han har vært med i 15 år nesten uten verdenscuppoeng. Han har likevel bare deltatt i et OL, i  Nagano 1998, og hans beste plassering er 26.-plassen fra storbakken. Han ble nr 60 i normalbakken.
Hans beste plassering i verdenscupen er fra Park City i 1999, hvor han ble nr 16. Han har det med å slå til enten på plast om sommeren, eller på noe lavere nivå, i Continentalcupen eller FIS-cup. Fra FIS-cup har han en 5.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Mesík – Olympedia 
(en) Martin Mesík – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Martin Mesík – FIS (skihopping)
Unni Straume

Unni Straume (født 2. oktober 1955 i Fiksdal) er en norsk filmskaper.Hun gikk ved Volda vidaregåande skule og ble i 1978 uteksaminert fra medialinja ved Høgskulen i Volda med blant andre Erik Løchen (1924–1983) som lærer.  Etter en periode med dokumentarfilm fra 1978 til 1989, debuterte hun med spillefilm (1990).  
Hun har drevet sitt eget filmselskap, Unni Straume Filmproduksjon AS, eid sammen med Tom Remlov. På 2000-tallet arbeidet de for å få filmatisert Krzysztof Piesiewicz sin trilogi om «Tro, håp og kjærlighet».  Filmen Love var påtenkt med amerikanske skuespillere i 2006, men ikke realisert, mens Faith ble påbegynt i 2010 for Zentropa, med norske aktører.
Straume var professor ved Den norske filmskolens regilinje fra 2005, inntil  hun i 2008 gikk av i protest mot at skolen fremmet film som håndverk og ikke kunst.
Straume ble i 2009 hyret inn i det dansk-norske filmselskapet Zentropa og umiddelbart fikk VIP-stipend (Vekst i Prosjekt) fra Norsk filminstitutt. Hennes selvbiografiske remake.me blandet hjemmevideo og arkivfilmer. Den ble først vist på Filmfestivalen i Haugesund i august 2014 og ble nominert i kategoriene klipp og musikk til Amandaprisen 2015. 


== Premier ==
Gullklapperen  1994
Filmkritikerprisen 1995 for Drømspel


== Utgivelser ==
Kystkunst (1977)
Trubadur (1978).  Om Jan Eggum.
Kap Farvel (1981).  Om rekefiske i Barentshavet.
Hot House (1982).  Om jazz i Oslo.
Bilete frå ei øy (1983)
Roma Con Amore (1984)
Way North. Fem norske kunstnere (1986)
Pjuska (1988).  Om en katt.
Til en ukjent (1990).  Selvbiografisk i svart-hvitt.
Avsporing (1993).  Kortfilm.  Vist ved Filmfestivalen i Cannes
Drømspel (1994). Spillefilm, ga Filmkritikerprisen.
T83 (1995).  13 min togtur i Orte Italia.
Thranes metode (1998).  Spillefilm over Øystein Lønn sin novellesamling Thranes metode og andre noveller.
Pappasøndag (1999).  Kortfilm.
Musikk for bryllup og begravelser (2002).  Spillefilm, nominert til Nordisk råds filmpris (2002)
remake.me (2014).  Nominert til Amandaprisen 2015 for beste klipp og beste musikk (Nils Petter Molvær)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Unni Straume på Internet Movie Database 
(sv) Unni Straume i Svensk Filmdatabas 
(fr) Unni Straume på Allociné 
(en) Unni Straume på AllMovie 
(en) Unni Straume hos The Movie Database
Nordlia Handel

Nordlia Handel var en dagligvareforretning i Nordlia i Østre Toten. Butikken lå kloss inntil fylkesvei 33 og ble brent ned av brannvesenet under en øvelse i 2007. Nordlia Handel var i lange perioder den eneste butikken i Nordlia. 
Nordlia Handels historie er noe broket, da butikken var på flyttefot flere ganger. Butikkvirksomheten i området kan imidlertid følges tilbake til ca. 1860, da Andreas Stenberg (1820–1879) begynte handel på garden Breilibakken. I 1879 måtte han innstille, og Ole Kjos fra Ringsaker kjøpte eiendommen og fortsatte handelen (til 1888).
I 1871 ble Nordliens meieri starta, på tomt leid av Breilibakken. Meierska Oline Blixseth ble gift med Ole Fredriksen Blixseth (1848–1909), opprinnelig fra Bliksetstuggua. Han innreda en liten butikk i vedskålen til meieriet. Da var det en periode altså to butikker i området ved Breilibakken. På grunn av lokaliseringa ble Blixseth-butikken lokalt oftest bare kalt Meieriet. I 1888 fikk Ole Blixseth kjøpt tomt på nersida av den gamle Trondhjemsvegen og flytta butikken dit. Blixseth var av en av de gamle treskjemakerslektene på Nordlihøgda, og i butikken omsatte han både egne og andres skjeer.
Sønnen Even Blixseth bygde butikkbygningen som brant i 2007. Ifølge Totens bygdebok førte Blixseth opp butikken i 1911, men huset ble seinere påbygd mot sør. I dette bygget holdt også postkontoret 2859 NORDRE TOTEN hus, og butikkinnehaveren og poststyreren var stort sett samme person. Den siste butikkbestyreren var Per Johan Grønlie, som ga seg rundt 1991. Da var postkontoret allerede nedlagt. 


== Bestyrere ==
Ole Fredriksen Blixseth (ca. 1880-1909)
Even Blixseth (ca. 1909-1934)
Abraham Holter (1934–1946)
Alf Sønes (1946–1962)
Asbjørn Gjerdet (ca. 1962-1988)
Hedvig Gjerdet (ca. 1988-1989)
Per Johan Grønlie (ca. 1989-1991)


== Kilder ==
Tollersrud, Kristian: "Landhandlere og kjøpmenn på Toten", i Totens bygdebok III, Bøverbru 1968, s. 607.
Jørgen Amdam

Jørgen Einar Amdam (født 29. april 1945 i Ørskog) er en norsk skolemann og lokalpolitiker som representerer Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Volda i perioden  2015 - 2019. Amdam er utdannet ved Norges landbrukshøgskole til jordskiftekandidat (1970) og dr.scient. (1974). Han ble tilsatt ved Høgskulen i Volda og Møreforsking i 1973 og utnevnt til professor i samfunnsplanlegging i 1994. Han var rektor ved Høgskulen i Volda  i åra 2007-2011.  Han er særlig kjent for sine studier innen organisasjonsteori og regional politikk.


== Utgivelser ==
Strategisk og mobiliserande planlegging : kommuneplanlegging etter dugnadsmetoden (Samlaget, 1990).  Med Roar Amdam
Teorier om samfunnsplanlegging (Universitetsforlaget, 1991).  Med Noralv Veggeland
Kommunikativ planlegging (Samlaget, 2000).  Med Roar Amdam


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Jørgen Amdam i BIBSYS
Publikasjoner av Jørgen Amdam i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Den palestinske frigjøringsfronten

Den palestinske frigjøringsfronten (PLF) (arabisk: جبهة التحرير الفلسطينية) er en palestinsk militær gruppe som er utpekt som terrororganisasjon av Canada, EU og USA. Den ledes idag av Dr. Wasel Abu Yousef.


== Referanser ==
Laelia coenosa

Laelia coenosa  er en sommerfugl i gruppen børstespinnere (Lymantriidae). Denne arten, der hannen er lysbrun og hunnen hvit, har larver på storak (Cladium mariscus), takrør (Phragmites australis) og andre storvoksne sump-gress og -halvgress. Den har ikke bestander i Norden, men innfløyne eksemplarer er blitt funnet noen ganger i Danmark og én gang i Sverige.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 30 – 44 mm) spinner. Hunnen er helt hvit, hannen har lysbrune forvinger. Hodet er forholdsvis stort, labialpalpene forholdsvis lange (sammenlignet med andre børstespinnere) og fremoverrettet. Antennene er fjærformede og omtrent halvparten så lange som forvingene hos hannen, kamformede og ganske korte hos hunnen. Brystet er relativt tynt kledt med lange, delvis oppstående, lyse hår. Forvingene er avrundet trekantede, hos hunnen rent hvite, hos hannen lysbrune med en blek stripe i midten. Bakvingene er hvite hos begge kjønn. Larven er brungul med svarte lengdestriper, kledt med gule hår, med to bunter av lange, svarte hår i forenden og en slik bunt i bakenden. Den har dessuten fire "barberkoster" av gule hår på ryggen av de fremre kroppsleddene.


== Levevis ==
Denne arten er knyttet til fuktige steder med storvoksne gress, som storak og takrør. I Mellom-Europa har den en årlig generasjon, som flyr om natten i juli – august. Noen ganger har den masseforekomster, og noen eksemplarer kan dukke opp langt utenfor artens normale utbredelsesområde, selv om den stort sett ikke har noen utpreget vandretendens. Larvene klekkes om høsten og spiser noe da til de overvintrer som unge larver.


== Utbredelse ==
Arten finnes fra Nord-Afrika, gjennom Sør- og Mellom-Europa videre østover gjennom Russland til Øst-Sibir og Japan. De nordligste bestandene finnes ved den tyske Østersjøkysten.
Den er funnet noen få ganger i Danmark og én (1987) gang i Skåne, men ingenting tyder på at den har bestander her.


== Kilder ==
Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Laelia coenosa i Encyclopedia of Life 
(en) Laelia coenosa i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Laelia coenosa hos Dyntaxa 
(en) Laelia coenosa hos Fauna Europaea 
(en) Laelia coenosa hos NCBI 
(en) Kategori:Laelia coenosa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Laelia coenosa – detaljert informasjon på Wikispecies
Homologasjon

Homologasjon (fransk, fra gresk homologeo (ὁμολογέω) i betydningen «å bli enige om») er i den franske jurisprudensen en privatrettslig akts stadfesting fra en domstols side. 
Mange juridiske og kommersielle disposisjoner er avhengige av en slik stadfesting for å kunne erklæres gyldige. For eksempel adopsjon (Code civile, artikkel 354), enkelte disposisjoner av formyndere (artikkel 467) med flere.
Nordlihøgda

Nordlihøgda er ei grend i Nordlia i Østre Toten. Grenda ligger på toppen av Nordlia, om lag 400 meter over havet. Området er noe vagt definert, men det omfatter i hovedsak strekningen langs Raufosslinna, fra Sandåker i sør til Fjell og Alm i nord.
På 1800-tallet var grenda kjent for sine mange treskjemakere, blant annet Ole Skattum, som ble omtalt av samfunnsforskeren Eilert Sundt.
St. Florian og St. Mikael katedralbasilika

St. Florian og St. Mikael katedralbasilika (Bazylika katedralna św. Floriana i św. Michała) er en katedral i bydelen Praga i Warszawa. 
Kirken er en treskipet basilika med transept. Den har to høye tårn (75 m), og et tredje lavere tårn. Frontelevajsonen er bygd i rå murstein og dekorert med mosaikker over inngangene. Kirkens form knytter an til den såkalte masoviske gotikk eller Wisła-gotikk, og regnes som et av de fremste verk innen polsk sakralarkitektur. 


== Historie ==
Kirken ble reist i årene 1887–1904 etter tegninger av Józef Pius Dziekoński, som selv betraktet den som sitt livsverk. Kirken ble pyntet innvendig med mauretanske polykromier av Strzałecki-brødrene, og plassert ved Veteranplassen attmed Pragas kommunikasjonsknute. Den skulle utgjøre en motvekt til St. Maria Magdalena ortodokse kirke og flere andre bygninger til den tsaristiske administrasjonen. 
Kirken ble innvidd i 1901. På 1920-tallet ble tårnkonstruksjonen skadet, og tårnene måtte derfor gjøres lavere. Kirken ble sprengt i luften av tyskerne i 1944, og ble gjenoppbygd etter krigen i årene 1947–1972. I 1992 ble kirken katedralen til bispedømmet Warszawa-Praga, og fikk i 1997 status som Basilica minor.
Allehelgenskirken i Warszawa

Allehelgenskirken (polsk Kościół Wszystkich Świętych) er en kirke ved Grzybowski-plassen i Warszawa.


== Historie ==
Byggingen av kirken startet i 1861 etter tegninger av Enrico Marconi, inspirert av St. Justina kirke i Padova. Kirken ble innviet den 31. oktober 1883 av erkebiskop Wincenty Popiel, men var fremdeles ikke ferdigbygd – først i 1892 begynte byggingen av tårnene. 
Under den tyske invasjonen av Polen i 1939 ble kirken ubetydelig skadet. Under okkupasjonen var den en av tre kirker som befant seg i den jødiske gettoen, og ble brukt av kristne jøder. Pastor Marceli Godlewski engasjerte seg i å skjule jøder under krigen, og en av personene som ble hjulpet var blant annet Ludwik Hirszfeld. I 1942 kom kirken på den andre siden av gettomurene, og ble betydelig ødelagt under Warszawaoppstanden.
Etter krigen ble kirken gjenoppbygd, men av ideologiske grunner ble den omgitt av høye bygninger for å ikke dominere i bydelen.
Dælin (Kraby-Dælin)

Dælin (Kraby-Dælin) er en matrikkelgard i Nordlia i Østre Toten (gnr. 137). Garden har om lag 230 mål dyrka jord og 250 mål skau. Eiendommen ligger inntil Askjumgutua.
Navnet Kraby-Dælin viser at garden har ligget under storgarden Kraby i Hoffgrenda. Forleddet skiller eiendommen fra Båkinn-Dælin, som ligger ca. 2 kilometer lenger øst.
Den eldste bygningen på Dælin er hovedbygningen, der salen er dekorert av Peder Balke. Stabburet er flytta til Wilhelm Halléns "folkemuseum" på Anekstad.
Dælinøgarden var husmannsplass under Kraby-Dælin. Småbruket Linnerud (ved Raufosslinna) ble fradelt i 1890. Dette kan være et nytt navn på husmannsplassen Dælinstuggua. På 1970-tallet ble det solgt fra en del tomter på det gamle beitet langs Askjumgutua.
Den helligste Frelsers kirke i Warszawa

Den helligste Frelsers kirke (polsk Kościół Najświętszego Zbawiciela) er en kirke og hovedsetet til Den helligste frelsers sogn ved Frelserplassen i sentrum av Warszawa. 
Kirken er en treskipet basilika med transept og kuppel i polsk renessanse og barokk. Den karakteristiske hovedfasaden har form som søyleportikus med to tårn, dekorert med skulpturer av St. Peter og St. Paul av Feliks Giecewicz. 


== Historie ==
Rundt 1880 ble Frelserplassen bebygd med de første mursteinshusene, og rundt 1900 bestemte man seg for å bygge en kirke ved plassen for de nye innbyggerne. Kirken ble bygd i årene 1901–1927 etter tegninger av Józef Pius Dziekoński, Ludwik Panczakiewicz og Władysław Żychlewicz, og ble innvidd av erkebiskop Stanisław Gall.
Kirkeindret ble utformet av arkitekten Stefan Szyller og skulptøren Pius Weloński.
Kirken ble bombet i 1939 og sprengt i luften i 1944 etter Warszawaoppstandens fall, da tyskerne satte i gang med å jevne hele byen med jorden. Kirken ble gjenoppbygd i årene 1945–1955. 


== Referanser ==
St. Frans kirke i Warszawa

St. Frans kirke (polsk Kościół św. Franciszka) er en barokkirke ved Zakromczyska-gaten i Nybyen i sentrum av Warszawa, og utgjør en del av et postfransiskansk klosterkompleks fra 1727. St. Vitalis’ relikvier, overgitt til kirken av pave Benedikt XIV, ligger bevart i en glasskiste i et av kapellene.
Kirkeindret ble utformet av fremtredende kunstnere i Warszawa mot slutten av det 17. og 18. århundre – skulptørene Andreas Schluter og Bartłomiej Bernatowicy, samt maleren Claude Callot. I kirken finnes også 1600- og 1700-tallsmalerier av Michael Willmann og Matthias Kargen.


== Historie ==
Sammenlignet med andre polske byer kom fransiskanerne forholdsvis sent til Warszawa, først i 1646, etter initiativ av Vladislav IVs hoffskapellan. Samme år bygde fransiskanerne en liten trekirke, som imidlertid ble brent ned under den svenske invasjonen av Polen på 1650-tallet. Under gjenoppbygningen i årene 1662–1663 ble den gamle trekirken erstattet av en ny murbygning som er bevart frem til i dag.
I årene 1679–1691 ble presbyteriet, sakristiet og et kapell bygd etter tegninger av Jan Chrzciciel Ceroni. Tegningene til Ceroni ble senere noe modifisert av Karol Bay, og byggingsledelsen overgitt til Józef Fontana og hans sønn Jakub. I årene 1746–1749 ble Treenighetens kapell tilbygd etter tegninger av Antonio Solari, og i 1788 ombygde Giuseppe Boretti fasaden.
Fra begynnelsen av det 19. århundre huset klosterkomplekset blant annet et fengsel, barnehjem og et teologisk akademi. Med likvidasjonen av klosteret i 1864 ble kirken omgjort til garnisonskirke. 
Kirken ble delvis ødelagt av tyskerne i 1944 og renovert i årene 1945–1948 under ledelse av arkitekten Stanisław Marzyński.