jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Demolition

Demolition er det fjortende studioalbumet fra det britiske heavy-metal-bandet Judas Priest. 
Albumet er det andre og siste studioalbumet med Tim «Ripper» Owens som vokalist. Det ble utgitt 31. juli 2001. Etter den lunke mottakelsen på det forrige albumet solgte dette albumet vesentlig bedre, og endte på en 13.-plass på den amerikanske Billboard 200-listen, i motsetning til forrige album som endte på 165.-plass. Albumet fikk likevel ingen spesiell god mottakelse av fansen.
Albumet ble produsert av gitarist Glenn Tipton, og som også tok over hoveddelen av låtskrivingen på albumet.


== Sporliste ==
Alle spor av K.K. Downing og Glenn Tipton, unntatt hvor annet er nevnt.

«Machine Man» (Tipton) – 5:35
«One on One» 	– 6:44
«Hell Is Home» – 6:18
«Jekyll and Hyde» (Tipton) – 3:19
«Close to You» – 4:28
«Devil Digger» (Tipton) – 4:45
«Bloodsuckers» – 6:18
«In Between» 	(Tipton) – 5:41
«Feed on Me» 	(Tipton) – 5:28
«Subterfuge» 	(Tipton, Chris Tsangarides) – 5:12
«Lost and Found» – 4:57
«Cyberface» 	(Tipton, Scott Travis) – 6:45
«Metal Messiah» (Tipton, Tsangarides) – 5:14Bonusspor på japansk utgave«What's My Name» (Tim «Ripper» Owens, Downing, Tipton) - 3:45Bonusspor på tysk utgave«Rapid Fire» (Rob Halford, Downing, Tipton) – 3:53
«The Green Manalishi (With the Two-Pronged Crown)» (Peter Green) – 4:09Bonusspor på australsk turnéutgave «What's My Name»  (Owens, Downing, Tipton) - 3:45
«Rapid Fire» (Halford, Downing, Tipton) – 3:53
«The Green Manalishi (With the Two-Pronged Crown)» (Green) – 4:09


== Personell ==
Tim «Ripper» Owens: Vokal
K.K. Downing: Gitar
Glenn Tipton: Gitar
Ian Hill: Bassgitar
Scott Travis – SlagverkGjestDon Airey – Keyboard


== Eksterne lenker ==
(en) Demolition på Discogs 
(en) Demolition på MusicBrainz
Cubas kvinnelandslag i fotball

Cubas kvinnelandslag i fotball representerer Cuba i internasjonale kamper. Cuba har ikke deltatt i noen CONCACAF-mesterskap, og deltok først i kvalifiseringen til OL i 2008. Laget vant sin gruppe, men tapte i neste runde for Jamaica. Grunnen til at Cubas kvinnelandslag kom så sent kan være at fotball er langt mindre populært enn baseball, volleyball og basketball, i tillegg til individuelle idretter som friidrett og boksing.
Simen Walmann

Simen Walmann (født 22. april 1990) er en norsk fotballkeeper som er keeper for Herkules IF. Walmann er opprinnelig fra Nevlunghavn i Larvik kommune, og spilte for Nesjar IF før han i 2007 ble hentet til Odd Grenlands juniorlag. Han har også vært elev ved Toppidrettsgymnaset i Telemark. Etter at Espen Isaksen la opp etter sesongen 2008, ble Walmann hentet opp fra juniorlaget som tredjekeeper på ettårskontrakt. Denne ble ikke fornyet etter sesongen, og Walmann gikk derfor til Herkules IF i 3. divisjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simen Walmann – Transfermarkt
Stortingsvalget 1918

Stortingsvalget 1918 ble avholdt i Norge 21. oktober 1918 som direkte valg til det 68., 69., og 70. ordentlige Storting. I valgkretsene der ingen hadde oppnådd flertall av stemmene ble det holdt omvalg 11. november 1918.


== Valgordning ==
Dette var det siste stortingsvalget i Norge som ble avholdt ved flertallsvalg i enmannskretser, fra og med valget i 1921 ble forholdstallsvalg innført. I forhold til forrige valg ble antallet stortingsrepresentanter økt med tre til 126. Dette var også det første valget hvor Bondepartiet fikk representanter inn på Stortinget.
58 representanter ble oppnevnt ved første valg: 37 fra landkretsene og 21 fra kjøpstedene. To av disse ble forkastet (Vinger og Odalen, Skien) med omvalg 24. februar 1919. De øvrige 68 ble oppnevnt ved omvalget 11. november: 47 fra landkretsene og 21 fra kjøpstedene. Fem av omvalgene ble forkastet (Vestfinmarken, Nordre Gudbrandsdalen, Lister, Voss og Risør), med andre omvalg 24. februar 1919.


== Politikk ==
Statsminister Gunnar Knudsen og Gunnar Knudsens andre regjering, som er en av Norges lengstsittende, fortsatte etter valget.


== Resultat ==
1En uavhengig representant ble valgt inn fra Skien
Det finnes ulike anslag over oppslutning fordelt på parti. Partitilhørigheten er antatt, noen kandidater har skiftet parti mellom valgomgangene, noen partier har meldt sammenslutning.


== Se også ==
Liste over stortingsrepresentanter 1919–1921


== Referanser ==
Astrid Saalbach

Gitte Astrid Saalbach Andersen kjent som Astrid Saalbach (født 29. november 1955 i Søborg i Gladsaxe) er en dansk dramatiker og forfatter.


== Liv og virke ==
Etter artium ble Saalbach utdannet som skuespiller på Statens Teaterskole i København i 1978. Hun begynte å skrive mens hun satt hjemme og ventet på rolletilbud, som det var få av. Hennes debut som dramatiker var med hørespillet «Spor i sandet» (1981), som ble øyeblikkelig antatt av Danmarks Radio og gjeninnspilt i de andre nordiske land. Dette førte til at hun la skuespillerkarrieren bort og konsentrerte seg om skrivingen. Etter flere andre høre- og videospill utgav hun novellesamlingen Månens ansigt (1985, den ble gjenutgitt i 2006). Hennes første verk for scenen var Den usynlige by (1986).
Hun fortsatte å skrive i flere sjangrer, og i perioden 1992-94 var hun tilknyttet Århus Teater som husdramatiker. Hun er blitt en av sin generasjons mest anerkjente dramatikere og har mottatt mange priser i årenes løp, deriblant tre beste skandinavisk eller nordisk skuespill. Åtte av hennes skuespill er blitt oppført i Norge, ved Nationaltheatret, Rogaland Teater, Teatret Vårt, Haugesund Teater og Den Nationale Scene.Ved siden av skribentvirksomheten har hun i en periode vært medredaktør av tidsskriftet Kritik, og i en lang periode var hun styremedlem i Danske Dramatikeres Forbund. Hun ble tatt opp som medlem i Det Danske Akademi i 2011. I 2020 forlot hun, sammen med Suzanne Brøgger, Ida Jessen og 
Jens Smærup Sørensen, akademiet i protest mot akademimedlem Marianne Stidsens holdninger i Me too-debatten.Hun er gift med musikeren Jens Kaas og de har to barn.


== Bibliografi ==
Spor i sandet (hørespill, 1981)
Bekræftelsen (hørespill, 1982)
Skyggernes børn (hørespill, 1983)
En verden, der blegner (videospill, 1984)
Månens ansigt (noveller, 1985)
Den usynlige by (skuespill, 1986)
Dansetimen (skuespill, 1986)
Den glemte skov (roman, 1988)
Myung (tv-spil, 1989)
Miraklernes tid (skuespill, 1990)
Morgen og aften (skuespill, 1993)
Fjendens land (roman, 1994)
Det velsignede barn (skuespill, 1996)
Aske til aske, støv til støv (skuespill, 1998)
Den hun er (roman, 2000)
Det kolde hjerte (skuespill, 2002)
Verdens ende (skuespill, 2003)
Fingeren i flammen (roman, 2005)
Pietà (skuespill, 2006)
Rødt og grønt (skuespill, 2010)
Fordrivelsen (roman, 2011)


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Astrid Saalbach på bibliografi.dk
(en) Astrid Saalbach på Internet Movie Database 
(da) Astrid Saalbach på Filmdatabasen 
(da) Astrid Saalbach på danskefilm.dk 
(da) Astrid Saalbach på danskfilmogtv.dk
Grimstad Musikkorps

Grimstad Musikkorps ble stiftet 15. september 1886 og har siden endret navn en rekke ganger. Korpset teller i dag ca. 30 medlemmer. Dirigent er Ove Øgård-Repål og korpsets leder er Glenn Erlandsen.
Korpset øver hver onsdag på Dahlske videregående skole og tar også på seg spilleoppdrag. 


== Historie ==
Korpset ble stiftet som hornsekstetten Heimdal 15. september 1886 av Bent Fuglestved, en ung mandalitt på 25 år, som nettopp var kommet som lærer til byens folkeskole. Samme år begynte han også som dirigent i Grimstad Mandssangforening. 
Den første øvelsen ble holdt 11. januar 1887, på Bytingsalen, hvor korpset øvde i flere tiår.  
7.september 1918 ble navnet endret til Grimstad Hornmusikk.  I mellomkrigsårene gikk aktiviteten i bølger.  I perioder lå korpset nede og interne stridigheter gjorde også situasjonen vanskelig.  Under krigen ble aktiviteten igjen midlertidig innstilt, da korpset i 1941 fikk et skriv fra Havsfjord Musikkdistrikt, som forlangte at at de skulle melde seg til Hirdmusikken" 
24. januar 1950 endret korpset på nytt navn, denne gang til Grimstad Ungdomsmusikkorps.  Året etter fikk de nye uniformer: Blå jakker, med lysegrå bukser.
I 1996 vedtok korpset igjen å endre navn, til dagens Grimstad Musikkorps.


== Eksterne lenker ==
Grimstad Musikkorps hjemmeside


== Kilder ==
Musikkorpsene i Norge, Scala Forlag, Oslo 1956, s.188
Korpsets hjemmeside
Wang Qishan

Wang Qishan (kinesisk: 王岐山, pinyin: Wáng Qíshān, født 19. juli 1948 i Qingdao i provinsen Shandong i Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker og siden mars 2018 landets visepresident. Han ble medlem i partiets politbyrå i 2007 og ble i 2008 en av landets visestatsministre. Siden 2012 har han vært medlem i det kinesiske kommunistpartis politbyrås stående komite. Dan er blitt leder for Det kinesiske kommunistiske partis sentralkommisjon for disiplininspeksjon.
Han er en av de såkalte prinsene og betraktes som medlem av «Shanghaiklikken».


== Biografi ==
Wang er født i Shandong men regner seg som å nedstamme fra fylket Tianzhen i provinsen Shanxi.
Wang ble medlem av kommunistpartiet i 1983 og har utdannelse i økonomi fra det kinesiske Nordvestuniversitet. Han har hatt administrative og politiske toppjobber blant annet i Hainan, Guangdong og Beijing. I 2003 ble han utnevnt til vise- og tillike stedfortredende borgermester i Beijing etter Meng Xuenong, som måtte fratre på grunn av sin håndtering av SARS-epidemien. Wang ble formelt gjort til  borgermester i februar 2004. Han fratrådte i 2007.
I september 2008 ble Wang satt til å lede statsrådets «anti-monopolkommisjon».Som leder for Det kinesiske kommunistiske partis sentralkommisjon for disiplininspeksjon har han blitt den kinesiske president Xi Jinpings hovedressurs i kampanjen mot korrupsjon, som under Xi-Li-administrasjonen (siden 2012) er blitt meget mer omfattende enn tidligere slike kampanjer i det post-maoistiske Kina, både blant de høyere og lavere lederskikt i statas- og partiapparat. Siden den kom i gang i 2013 er, ifølget partiledelsen, over 200.000 folk i lederstillinger (pr juli 2014) blitt straffet - hvorav tre dusin ministre, provinsledere og toppledere for statseide selskaper.  Mange ledere har begått selvmord.


== Familieforhold ==
Han er svigersønn til avdøde medlem av politbyråets stående komite Yao Yilin, en kommunistisk politiker som gjorde seg kjent for sine konservative standpunkter og ble forfulgt under kulturrevolusjonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wang Qishan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wang Qishan hos China Vitae
Filmåret 1932

Filmåret 1932 er en oversikt over lanserte filmer, fødte og avdøde filmpersonligheter i 1932.


== Årets filmer ==


=== A - G ===
The Beast of the City
Blonde Venus
Bröderna Östermans huskors
Dr. Jekyll och Mr. Hyde
Grand Hotel
En glad gutt
Fantegutten
Fristelser


=== H - N ===
The Lost Squadron
Horse Feathers
Lalla vinner!
Madama Butterfly
The Mummy
Murders in the Rue Morgue


=== O - U ===
Rødt hår
Service de nuit
Scarface
Skjærgårdsflirt
Svärmor kommer
Söderkåkar
Three Wise Girls


=== V - Å ===
Värmlänningarna
What Price Hollywood?


== Kortfilmer ==
Prinsessen som ingen kunne målbinde


== Fødsler ==


== Avdøde ==
8. februar – Ferry Sikla, tysk skuespiller
10. februar – Edgar Wallace, britisk krimforfatter
2. april – Rose Coghlan, amerikansk skuespiller
21. mai – Franz Porten, tysk filmpioner
30. juni – Bruno Kastner, tysk skuespiller
27. juli – Josephine Crowell, amerikansk skuespiller
9. august – Jean-Aimé LeRoy, amerikansk filmteknikkpioner
17. august – Carl Goetz, østerriksk skuespiller
5. september – Paul Bern, amerikansk produsent
4. november – Belle Bennett, amerikansk skuespiller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1932 in film – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Filmer fra 1932 vurdert av forgjengeren til det norske Medietilsynet Besøkt 28. desember 2018
Pontiac Fiero

Pontiac Fiero var en sportsbil med midtmotor som ble produsert av General Motors fra 1984 til 1988.


== Historie ==
Fiero betyr «stolt» på italiensk og var den første toseters Pontiac siden 1938. Den er fremdeles den eneste masseproduserte sportsbil med midtstilt motor av en bilprodusent i USA. Bilen ble «Official Race Car» for Indianapolis 500 i 1984 og slo da ut den nye Chevrolet Corvette i kampen om den posisjonen. GMs ledelse hadde vært lite villig til å lansere en ny toseters sportsbil ettersom de allerede solgte Chevrolet Corvette. Men på grunn av oljekrisen i 1979 fant man ut at det var et marked for en mer drivstoffgjerrig sportsbil. Her kunne bilen ta et marked som Corvetten ikke kunne dekke. Bilen solgte svært bra da den ble lansert i 1984, Pontiac klarte ikke å dekke etterspørselen selv med tre skift på fabrikken. 


== Pontiac Mera ==

I 1987 ble det tilbudt en forhandler options, kalt Pontiac Mera. De ble produsert av Corporate Concept i Michigan, modellen ble basert på nye Fiero GT og SE modeller levert direkte fra Pontiac. I 1988 ble Mera basert på Fiero Formula. GM sin fabrikkgaranti gjaldt som ellers på Fiero. I 1988 ble Corporate Concept saksøkt av Ferrari på grunn av likheter til Ferrari 308 /328, og det ble beordret produksjonsstopp. Man rakk å produsere et antall på 247 Mera. 88 biler i 1987 og 159 i 1988.
Krumhorn

Krumhorn er et treblåseinstrument. Det var mest vanlig i bruk i renessansen, men har i moderne tid fått fornyet interesse i tidligmusikk-bevegelsen, så nå spilles det igjen på krumhorn. Navnet kommer fra tysk krummhorn.
Krumhorn kan ikke spille over mange oktaver, så når det skal framføres musikk, brukes flere instrumenter i ulik høyde. Derfor har man sopran, alt, tenor og bass i familien av krumhorn.


== Komponister som har skrevet for krumhorn ==
Johann Hermann Schein har en Padouana à 4 for krumhorn i sin samling Banchetto Musicale, 1617. Michael Praetorius foreslo at man kunne bruke krumhorn i noen av sine kirkemusikalske vokale verker som et mulig alternativ til trombone og andre instrumenter.
I populærmusikk brukte bandet Gryphon et krumhorn i 1970-årene da de blandet middelalderens folkemusikk med symfonisk rock. I norsk folkrock-sammenheng er krumhorn brukt av blant andre Jørn Jensen som har bakgrunn fra gruppene Folque og Kong Lavring.


== Litteratur ==
Klaus Hubmann: «Krummhorn» i Oesterreichisches Musiklexikon. Onlineutgaven, Wien 2002 ff., ISBN 3-7001-3077-5.


== Eksterne lenker ==
Crumhorn Home Page
Krummhorn, sackpfeyffer-zu-linden.de. Beskrivelse med lydeksempel av et moderne altkrumhorn]
Ole Valderhaug

Ole Valderhaug (født 25. oktober 1914 i Hjørundfjord, død 24. desember 1994 på Vigra) var med i Kompani Linge som sprengningsekspert med sersjants grad under andre verdenskrig.


== Andre verdenskrig ==
Valderhaug var utdannet snekker og meldte seg frivillig til militæropplæring ved utbruddet av vinterkrigen mellom Sovjetunionen og Finland. Han fikk bl. a opplæring i bruk av Madsen maskingevær. Ved angrepet på Norge i 1940  kjørte han til Åndalsnes hvor han kom i kontakt med norske styrker og ble tatt inn i et kompani som instruktør på maskingevær. Britiske styrker var også i området. Styrkene ble utsatt for tysk bombing og Valderhaug skjøt ned et tysk He-111P bombefly 24. april 1940 med en britisk togmontert Oerlikon 20 mm maskinkanon på Lesjaverk stasjon. Flyet kræsjlandet på Holum Gård på Dovre. Flyet hadde kjennetegn 5J+AT og tilhørte Kampfstaffel 9./III./KG 4. Pilot var Haupt. Schultz. Ombord i flyet var også major Ernst Kusserow. Majoren ble hardt skadet i kræsjlandingen.
Ved kapitulasjonen dro han tilbake til Ålesund og startet en lang reise mot London. Den gikk via kysten nordover til Harstad og deretter til norske og britiske styrker ved Bardufoss. Etter at britene trakk seg ut, dro reisefølget til fots over grensen til Finland. Der ble de tatt i mot og fraktet til Kemi. Valderhaug fikk status som politisk flyktning og ble internert. Han rømte fra interneringen og reiste videre til den norske legasjonen i Helsingfors hvor han fikk pass og reisepapirer. 2. mai 1941 reiste de over til Russland via Leningrad (I dag St. Petersburg), Moskva og Baku. Fra Baku til Persia (Iran) med båt og deretter med bil til Teheran, tog videre så lang linjen rakk og deretter bil frem til en oljehavn ved Den arabiske gulf. Rutebåt videre til Karachi i Pakistan, så til Irak og tilbake til Karachi. Deretter tog til Bombay i India og så hollandsk lastebåt til Karachi, Mombasa (Kenya) Dar-es-Salaam (Tanzania), Durban (Sør-Afrika). Valderhaug byttet båt i Sør-Afrika og kom med en troppetransport til England. Han ankom Glasgow 07. september 1941 og ble derfra sendt til London.
I London ble han rekruttert til Kompani Linge 19. september 1941. Han ble først stasjonert på Shetland og siden basen i Skottland hvor han var sprengningsinstruktør. Valderhaug deltok bl. a i Operasjon Woodlark, Operasjon Carhampton og Operasjon Dipper


== Etter krigen ==
Etter krigen slo Ole Valderhaug seg ned på Vigra og giftet seg med Fredbjørg Viddal fra Viddal. De fikk fem barn. Han arbeidet med båtbygging, hustegning, møbelproduksjon og startet en garnnålsfabrikk, Formfiner AS, sammen med en annen Lingemann, Harald Roald.


== Referanser ==


== Kilder ==
Rulleblad for NOR.I.C.I. Id nr: 4260
Registreringsskjema fra Forsvarets Overkommando
Avskrift av opptak Sunnmørsposten intervju (1971)
Krigshistorisk museum på Åndalsnes
Krigen 1940-45 av Øystein Mølmen – ISBN 82-993958-0-1
Gisle Aarlott

Gisle Aarlott (født 9. september 1963 i Steinkjer) er gitarist, vokalist, komponist, skribent og grafisk designer. 
Aarlott han vært med i bandene Moas Ark, Set og Clarion Call. Han har skrevet en rekke låter for alle bandene. Hans gruppe Clarion Call hadde to låter på NRK P1s Norsktoppen. Disse var hentet fra bandets 2 CD-er; Clarion Call (1995) og The Next Big Thing (2000). I perioden 1986 – 1989 spilte han med bl.a. Finn Coren (The Echoing Green). I 2015 kom hans første album på norsk - Volum 1. Oppfølgeren, Volum 2, ble utgitt i 2020.
Han har også vært initiativtaker til kaffebaren Café Madam Brix (2000), mini-festivalen Det Store Kaffeslabberaset (2001) og Steinkjerfestivalen (2006). 
Gisle Aarlott er dessuten grafisk designer/macoperatør/tekstforfatter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Steinkjerfestivalen
Finn Coren
Gisle Aarlott
Moas Ark
Arnatunnelen

E16 Arnatunnelen er en planlagt tunnel og motorvei mellom Bergen og Indre Arna under Ulriken.
Bygging av en 8 km veitunnel mellom Bergen og Arna vil medføre en innkorting av kjørelengden med om lag 15 km. Prosjektet vil også medføre en avlasting av vegen mellom Arna og Vågsbotn og nordre innfartsåre, samt vegen mellom Arna og Nesttun.
Kommunedelplanen omfatter 4 hovedalternativer som alle omfatter toløps tunneler mellom Bergen og Indre Arna. Løsningene medfører tunnellengder på 8-9 km.
Forslag til kommunedelplan og konsekvensutredning ble høsten 2006 lagt ut til offentlig gjennomsyn. Det ble senere vedtatt at prosjektet, som ett av flere store samferdselsprosjekter, skal gjennomgå såkalt "Kvalitetssikring i tidlig fase" (KS1). Dette medfører at eksterne konsulenter skal gjennomgå og kvalitetssikre prosjektet før planen kan sluttbehandles (vedtas) av kommunen. Dette kan sannsynligvis skje i løpet av 2008.
Hensikten for prosjektet er at omlandskommunene i øst samt Arna skal knyttes nærmere til Bergen. Befolkningen i Arna bydel, Osterøy, Samnanger og Vaksdal vil få en redusert reisetid til Bergen med opp mot en halv time. Til og med befolkningen i Fusa, Kvam, Voss og Modalen vil få en betydelig kortere reisetid, selv om de som bor her ofte har andre gode alternativer til Bergen. Det er mulig nærmere 50 000 mennesker kan få et bedre alternativ til Bergen.


== Fakta ==
Veg:  	Europavei 16
Vegfunksjon:  Stamveg
Kommune: 	Bergen
Fylke: 	Hordaland
Hensikt:  	Hovedhensikten med prosjektet er å oppnå en innkorting av E16 mellom Bergen og Arna, samt å avlaste eksisterende vegnett mellom Arna og Åsane/Nesttun.
Finansiering: 	Bompenger
Totalkostnad: 	2,00 mrd. kr; Kostnadene varierer fra oml. 2,0 mrd for det billigste alternativet til omlagt 2,5 mrd for det dyreste. Det er foreløpig forutsatt at hele kostnaden skal dekkes av bompenger.
Nasjonal transportplan: 	Ikke omtalt
Fase: 	Utredningsfase
Bevilgning: 	Ikke omtalt


== Alternativer ==
Kommunedelplanen omfatter 4 hovedalternativer som alle omfatter toløps tunneler mellom Bergen og Indre Arna. Løsningene medfører tunnellengder på 8-9 km.
Alternativ Na går fra Fløyfjelltunnelen til ekst. rundkjøring i Indre Arna. Alternativ Nb går fra Nygårdstangen til Indre Arna. Alternativ Sa går fra Kronstad til Espeland i Arna og i daglinje fram til ekst. rundkjøring i Indre Arna. Alternativ Sb går fra Mindetunnelen til Espeland og til ekstisterende rundkjøring i Indre Arna.


== Statens vegvesen ==
I juli 2011 konkluderte Vegvesenet med at Arnatunnelen ikke er noen god løsning. Vegvesenet slo fast at en Arnatunnelen til Nygårdstangen eller Minde samlet sett ikke ville bidra til å avlaste Bergen sentrum for trafikk. I stedet anbefalte de å gå videre med Ringvei Øst.


== Aksjeselskap ==
I 2009 har Bergen kommune bestemt seg for å danne et aksjeselskap som skal gjøre at Arnatunnelen skal bli bygget så fort som mulig.


== Se også ==
Ulrikstunnelen (eksisterende togtunnel gjennom Ulriken)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Arnatunnelen på Vegvesenets nettsider
19.10.2009 Vedtak i bystyret i Bergen: Vil etablere Arnatunnelen AS
Hans-Christian Gabrielsen

Hans-Christian Gabrielsen (født 27. juli 1967, død 9. mars 2021) var en norsk fagforeningsleder fra Slemmestad i Asker, tidligere Røyken kommune. Fra 11. mai 2017 og til sin død den 9. mars 2021 var han leder i LO.


== Biografi ==
Gabrielsen tok fagbrev som prosessoperatør på Tofte Industrier, hvor han var ansatt fra 1984 til 1995. I fagforeningen på Tofte var han ungdomstillitsvalgt, ble nestleder i 1994 og overtok som leder i 1995.
Han ble ansatt i Fellesforbundet i 1996 og ble valgt til 2. nestleder på landsmøtet i forbundet i 2003.Gabrielsen var medlem av kommunestyret i Røyken for Arbeiderpartiet fra 1995 til 2003. Han ble valgt til 2. nestleder i LO på LO-kongressen i 2013 og til LO-leder på LOs 34. ordinære kongress i mai 2017.Gabrielsen døde i sitt hjem på Slemmestad 9. mars 2021, antageligvis av hjertesvikt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
lo.no Hans-Christian Gabrielsen Arkivert 4. mai 2020 hos Wayback Machine.
Chris Twiddy

Christopher «Chris» Twiddy (født 19. januar 1976 i Pontypridd) er en walisisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som har spilt for Plymouth Argyle FC og Sligo Rovers samt i de norske klubbene L/F Hønefoss, Hamarkameratene, Skeid Fotball og Kongsvinger IL Toppfotball.
Twiddy gikk inn i trenerapparatet til Hamarkameratene etter at han la opp som fotballspiller, med hovedansvar på yngre spillere. Den 30. august 2014 tok han over som hovedtrener for klubben ut 2014-sesongen etter Svein Inge Haagenrud.Da Kent Bergersen ble løst fra sin kontrakt i 2016, tok han igjen på seg ansvaret som hovedtrener inntil en erstatning var på plass. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chris Twiddy – Transfermarkt 
Argylereview.co.uk – Christopher Twiddys spillerprofil hos Plymouth Argyle
HamKam.no – Christopher Twiddys spillerprofil hos Hamarkameratene
Billey Shamrock

Billey Shamrock Gleissner (født 30. januar 1964 i Solberga) er en svensk forfatter, oversetter, entertainer, musiker og trubadur. 
Rock/punksangeren Billey Shamrock er kjent fra en rekke internordiske samarbeid og titalls plateinnspillinger.
Han debuterte på Waxholms visefestival i 1979. Shamrock ble med i Unga Trubadurer-miljøet (1982–1995) og musiserte med Ewert Ljusberg, Ola Magnell m.fl. samt platedebuterte i 1982. Han ble valgt i Yrkestrubadurernas förening, YTF i 1999 og ble dens viseformann i 2000 og ble valgt i SKAP, Sveriges Kompositörers av populärmusik, 2003. I 2005 ble han en stormester i svenske Jeopardy!.
Billey Shamrock har oversatt materiale fra flere skandinaviske musikere, inkludert Finn Kalvik, Tom Jackie Haugen og Kalle Zwilgmeyer.


== Diskografi ==
Super Swede/People (1982)
Billey (1995)
Live at Bistro S:t Stefan (2002)
Som om någonting har hänt (2005)


== Utmerkelser ==
STIM-stipend (1993)
Convivierordens Oldbonde (2008)


== Referanser ==
1.^ biografi fra Sveriges Kompositörer Av Populärmusik[1]


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Billey Shamrock – kategori av bilder, video eller lyd på Commons