jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Soyaolje

Soyaolje er en vegetabilsk olje utvunnet av soyabønner. Soya er den viktigste oljeplanten i verden. Produksjonen har økt mye i de senere årene. USA, Brasil, Argentina og Kina er de største produsentene. Soyaolje er den klassiske matoljen i det asiatiske kjøkken. I vekstsesongen 2002–2003 ble det produsert 30,6 millioner tonn soyaolje over hele verden. Dette utgjorde halvparten av produksjonen av matoljer i verden. 


== Produksjon ==
Ved behandling av soyabønner for oljeekstraksjon og påfølgende soyamelproduksjon, er valg av bønner med høy kvalitet viktig. Det må være rene, skallfrie, gule soyabønner. Soyabønner med mørkt skall, eller endog bønner med en mørk flate der de var festet, vil etterlate mørke flekker i melet og er uønsket til bruk i kommersiell matproduksjon. Alle kommersielle soyabønner i USA er gule eller gulbrune.
For å produsere soyaolje, knuses soyabønnene. De justeres for fuktighetsinnhold, rulles til flak og blir løsningsmiddel-ekstrahert med kommersiell heksan. Oljen blir så raffinert for ulike bruksområder og enkelte ganger hydrogenert. Soyaolje, både flytende og delvis hydrogenert, blir eksportert, solgt som «vegetabilsk olje», eller benyttes i ulike typer ferdigmat. Resterende soyabønneskall brukes vesentlig som dyrefôr.


== Innhold ==
Soyaolje inneholder 16 % mettet fett, 23 % enumettet fett og 58 % flerumettet fett. De enkelte fettsyrer er fordelt med 7–10 % alfalinolensyre (C18:3), 51 % linolsyre (C-18:2) og 23 % oljesyre (C-18:1). Soyaolje inneholder også 4 % stearinsyre og 10 % palmitinsyre. 
Soyaolje har en relativt høy andel, 7–10 %, linoljesyre, som gir uønsket egenskap der oljen skal stå fremme over tid som i restauranter. På begynnelsen av 1990-tallet utviklet Iowa State University soyaolje med 1 % linoljesyre i oljen.
I 2004 lanserte tre firmaer: Monsanto, DuPont/Bunge, og Asoyia genmodifiserte soyabønner med lavt innhold av linoljesyre med motstandsdyktighet mot plantevernmiddelet Roundup. 
Det er forsøkt å herde soyaoljen med hydrogenering. Da brytes dobbeltbindinger som gjør oljen umettet og dermed skapes mettede fettsyrer som betegnes transfettsyrer, i motsetning til den naturlige cis. Transfett antas å ha uheldige helseeffekter. Umettede fettsyrer har høyere frysepunkt enn tilsvarende mettede fettsyrer. For å gjøre den flytende, umettede oljen fast og smørbar, kan hydrogenering gi fast, mettet transfett.


== Bruk ==
Soyaolje er den klassiske matoljen i det asiatiske kjøkken. Den brukes til steking, baking og som ingrediens i sauser.
Soyaolje har ikke insektfrastøtende effekt i seg selv, men brukes som fiksativ til eteriske oljer i insektmidler.


== Se også ==
Genetisk modifisert organisme
Dansk Sojakagefabrik


== Referanser ==
Fergesambandet Flakk–Rørvik

Flakk–Rørvik er et fergesamband på fylkesvei 715 mellom Flakk i Trondheim og Rørvik i Indre Fosen kommune, begge i Trøndelag. Overfarten går over Trondheimsfjorden og tar omtrent 25 minutter. Fra 1. januar 2019 trafikkeres ruten av Torghatten Midt, tidligere FosenNamsos Sjø, som er et datterselskap av Torghatten ASA. Fra 2011 til 2018 ble sambandet trafikkert av Fjord1 A.S. Også før 2011 ble ruten trafikkert av FosenNamsos Sjø. Fra 2019 brukes de to hybridferjene MF «Munken» og MF «Lagatun», i tillegg brukes MF «Trondheim» som C-ferje.


== Historie ==
Fergesambandet ble åpnet i Rørvika øst for Stadsbygd i 1978 med Fosen Trafikklag som operatør. Selskapet hadde også ansvar for all bussdrift på Fosenhalvøya. Sammen med hurtigbåtforbindelsen Skansen – Vanvikan erstattet det fergesambandet Skansen–Vanvikan. Trønderbilene ble kjøpt opp av tidligere Fosen ASA (Nå Torghatten ASA) og bussdriften ble overlatt til dem, og fergeselskapet gjennoppsto som FNS (Fosen Namsos Sjø AS). I Fosen Namsos Sjøs periode til 2010 trafikkerte MF «Trondheim», MF «Fosen» og MF «Masfjord» sambandet. Ferga Masfjord ble satt inn ved økt trafikk i fergesambandet. Da MF «Trondheim» gikk til Hufthamar-Krokeide Sammen med MF Marstein (før MF Masfjord) og MF «Fosen» gikk til Hatvik-Venjaneset.I 2010 vant Fjord1 A.S anbudet som ble lagt ut av Statens vegvesen. I dette anbudet var forutsetningene at det gikk tre ferjer fast på sambandet. Fjord1 vant anbudskonkurransen. Fjord1 brukte MF «Glutra», gassferga MF «Korsfjord» og MF «Tresfjord».Som første fergesamband i Norge fikk fergesambandet fra 4. januar 2010 innført AutoPASS, drevet av Bro- og Tunnelselskapet AS. Alle betalingshus ble tatt ut av drift og man kan kun kjøre gjennom AutoPASS på begge sider av fjorden. Bilister uten AutoPASS ble etterfakturert på grunnlag av registreringsnummeret på kjøretøyene. Det ble også mulig å betale ombord. Fra 1. januar 2019 gikk ferjesambandet over til den nasjonale løsningen AutoPASS for ferje som driftes av Skyttel AS.
Fra 2019 brukes de to hybridferjene MF «Munken» og MF «Lagatun», i tillegg brukes MF «Trondheim» som C-ferje.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.flakkrorvik.no
Ferjene i Midt-Norge
Bro- og Tunnelselskapet
Spondylartropati

Spondylartropati er en samlebetegnelse på en gruppe revmatiske sykdommer. Symptomer kan være smerter og stivhet i rygg, og/eller leddsmerter og hovne ledd, oftest i beina.
Sykdommer som omfattes av begrepet spondylartropati er bl.a.:
Bekhterevs sykdom
Noen typer leddgikt
Psoriasis artritt
Reaktiv artitt
Kastneshamn

Kastneshamn er et gammelt handelssted i Dyrøy kommune i Troms. Stedet ligger på fastlandssiden av Dyrøysundet, langs fylkesvei 211, 13 km sørvest for kommunesentret Brøstadbotn. Fra Kastneshamn fortsetter fylkesveien sørøstover inn Faksfjorden.
Fram til slutten av 1980-tallet hadde Kastneshamn lokalbåtanløp, men stedet har opplevd gradvis nedgang i folketallet. Idag er den gamle storgården i bygda gjort om til leiligheter som leies ut hovedsakelig i turistsesongen om sommeren.


== Kastnes grunnkrets ==
Kastneshamn er den største bygda i Kastnes grunnkrets, som i tillegg innbefatter hele den sørligste delen av kommunen. Til grunnkretsen hører blant annet Faksfjord, Sørfjorden og ubebodde Gjeskevika. Kastnes dekker et areal på 52,16 km². 
Grunnkretsen grenser i nord til Hundstrand og Bjørkebakk og i øst og sør til Salangen kommune. Over Dyrøysundet i nordvest ligger Dyrøya og over Mjøsundet i sørvest Andørja i Ibestad.
Innbyggertall i Kastnes grunnkrets:
Kirkegårdspoesi

Kirkegårdspoesi er en betegnelse som er blitt brukt om en trend i engelsk 1700-tallspoesi, der jeg-ets betraktning av gravene på en kirkegård danner utgangspunkt for refleksjoner over livet og døden, tiden og evigheten. Av diktere som har fått betegnelsen kirkegårdspoeter («graveyard poets») kan nevnes Thomas Parnell, Thomas Warton, Thomas Percy, Thomas Gray, James Macpherson, Robert Blair, William Collins, Mark Akenside, Joseph Warton, Henry Kirke White og Edward Young.
Det tidligste diktet som er blitt rubrisert som kirkegårdspoesi, er Thomas Parnells A Night-Piece on Death fra 1721. Det kanskje mest kjente diktet er Thomas Grays Elegy in a Country Churchyard fra 1751, et dikt i 32 strofer som åpner med linjene:

The curfew tolls the knell of parting day. 
The lowing herd winds slowly o'oer the lea, 
The ploughman homeward plods his weary way, 
And leaves the world to darkness and to me.Kirkegårdspoetene markerte et stemningsskifte i engelsk poesi som med tida leda fram mot romantikken. 


== Kilder ==
Noyes, Russell (red.) (1956). English Romantic Poetry and Prose. New York: Oxford University Press. ISBN 0-19-501007-8
Bulandet

Bulandet, tidligere kalt Bue, er ei øygruppe vest i havet i Askvoll kommune i Vestland fylke. Det er om lag 300 øyer, holmer og skjær i gruppa; av dem bor det folk på om lag 15. Grunnkretsen Bulandet hadde 237 innbyggere pr. 1. januar 2017. Etter at aktiviteten på Utvær i Solund tok slutt, er Bulandet det vestligste levende fiskeværet i Norge.
I 2003 ble vei- og bruanlegget Nordsjøporten åpnet. Tidligere var det ferjesamband fra Askvoll/Fure/Værlandet til Bulandet. Nå går ferja til Værlandet, og derfra er det vei- og brusamband til Bulandet. Nordsjøporten er på i alt seks nye bruer og 5240 meter ny veg.
Navnet Bulandet kommer av bu som i rorbu eller sjøbu. Hovednæringa er fortsatt fiske og fiskeforedling, men turisme gir også arbeid og inntekter og er en næring i vekst. Det er barnehage og kombinert barne- og ungdomsskole på Bulandet, der også barn fra Værlandet går.


== Referanser ==
Stein Mortensen

Stein Håkon Mortensen (født 1961) er en norsk havforsker, som er forsker I ved Havforskningsinstituttet.Han har utgitt en rekke vitenskapelige publikasjoner, vesentlig om sykdommer og helse hos skjell, skjellbiologi og -anatomi, fiskesykdommer og smittespredning i oppdrett. Han har også utgitt flere bøker, blant annet kokebøker med vekt på bruk av sjømat og bøker om marinbiologi.


== Utgivelser ==
Mortensen, Stein og Fredrik Hald (2014): Sesongmat. Kom forlag ISBN 9788293191261
Stein Mortensen, Anne Berit Skiftesvik, Reidun Marie Bjelland, Egil Karlsbakk, Nina Sandlund (2015): Bruk av rensefisk i matfiskoppdrett. Fisken og Havet, særnummer p. 146-156


== Referanser ==
Øivind Bergh (havforsker)

Øivind Bergh (født 11. mars 1962) er en norsk biolog og havforsker. Han er ansatt som forsker I ved Havforskningsinstituttet, og har vært programleder (1998–2003) og leder av instituttets fiskehelsegruppe (2004–2008). Han var professor II i fiskehelse (fiskebakteriologi) ved Institutt for biologi (nå Institutt for biovitenskap) ved Universitetet i Bergen i perioden 2006–2011.Bergh ble cand.mag. ved Universitetet i Bergen i 1985, cand.scient. i biologi ved samme universitet i 1988 (med hovedoppgaven Røntgenmikroanalyse av enkeltceller i mikrobielle populasjoner) og dr.scient. i biologi ved samme universitet i 1996. Han har rundt 100 internasjonale publikasjoner, vesentlig om akvakultur og miljøvirkninger av akvakultur, samt sykdom hos tidlige livsstadier av fisk og skjell. Han har også utgitt lærebokkapitler og en rekke populærvitenskapelige artikler og kronikker. Han var koordinator for EU-forskningsprosjektet COEXIST – Interaction in coastal waters – aroadmap to sustainable integration of aquaculture and fisheries (2010–2013), og har deltatt i en rekke andre EU-prosjekter (FP5, FP 7 og Horizon 2020) og prosjekter finansiert av Norges forskningsråd.Han mottok John Martin Award fra American Society for Limnology and Oceanography i 2011.Bergh er styremedlem i Arbeiderpartiets Universitetslag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Øivind Bergh (havforsker) i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Øivind Bergh (havforsker) i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Øivind Bergh ansatte havforskningsinstituttet, imr.no
Thomas Gray

Thomas Gray (født 26. desember 1716 i London, død 30. juli 1771 i Cambridge) var en engelsk lyriker og professor i historie ved University of Cambridge. Han regnes som en forløper for den engelske romantikken.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Gray ble født i Cornhill i London som sønn av en aksjemegler og modist. Han var hadde sju søsken, som alle døde som barn. Thomas vokste opp med mora, som forlot den voldelige Mr. Gray. Han fikk sin utdannelse ved Eton College, der en onkel av han underviste. Her innleda han et vennskap med Horace Walpole, sønn av statsminister Robert Walpole. Der ble han også venn med den senere dikter og godseier Richard Owen Cambridge og med Richard West, sønn av Lord Chancellor for Irland Richard West.I 1734 påbegynte han juridiske studier ved Peterhouse ved University of Cambridge. I stedet for juss leste han klassisk og moderne litteratur og spilte Vivaldi og Scarlatti på cembalo for sin fornøyelses skyld. 


=== Litterat, dikter ===
I 1738 tok han ut på en dannelsesreise på kontinentet sammen med Walpole. I 1742 begynte han for alvor å skrive poesi. Samtidig studerte han på egen hånd litteratur i Cambridge, og ble etter hvert en av de mest lærde personer i sin tid.
Gray tilbrakte det meste av sitt liv ved Cambridge. I 1768 ble han utnevnt til professor i moderne historie. 
Som dikter var Gray overmåte sjølkritisk. I løpet av levetida publiserte han bare 13 dikt. Selv om hans samla lyriske produksjon begrenser seg til i underkant av 1000 verselinjer, regnes han i dag som en av de mest innflytelsesrike i engelsk 1700-tallspoesi. 
Diktet «Elegy Written in a Country Churchyard» fra 1751 ble sjangerdannende for den retningen innen engelsk poesi som kalles kirkegårdspoesi. «Elegy Written in a Country Churchyard» består av 32 strofer, inklusive en epitaf på tre strofer, på fire vers hver. Versene er rimet femfotet jambe. Dikterjeget befinner seg på menighetens allmenne kirkegård og funderer over de mennesker som hviler der. 
Gray bidro til klassisismens avløsning av førromantikken ved sine oder, som i sin musikalske form og elegiske stemning ved siden av James Thomsons og Edward Youngs dikter betegner overgangen. On the spring og On a distant prospect of Eton college er naturlyriske, The bard har walisisk emne, The fatal sisters og The descent of Odin henspiller på norrøn mytologi. Han var dermed også i stofflig henseende nydannende.
Gray betraktet selv sine to pindariske oder, The Progress of Poesy og The Bard, som sine beste arbeider.


== Kjente dikt ==
«Elegy Written in a Country Churchyard»
«Ode on the Death of a Favourite Cat, Drowned in a Tub of Gold Fishes»
«Ode on a Distant Prospect of Eton College»


== Gjendiktning til norsk ==
Johannes Gjerdåker: Mjølk av paradis. Engelsk og skotsk lyrikk frå Thomas Gray til John Clare. Oslo: Samlaget, 2000 ISBN 82-521-5564-2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Thomas Gray Archive
Luminarium: Thomas Gray
Tekster av Gray – Project Gutenberg
Thomas Gray – Britannica Online Encylopedia
Byttering

For komponisten ved navn Byttering, se Thomas Byttering.En byttering er en ikke-kommersiell organisasjon hvor medlemmene bytter tjenester og varer. Tanken bak er at alle har ting og/eller evner som andre ikke har, men av og til trenger. Ved å låne ut utstyr eller hjelpe til, får andre medlemmer tjenester eller varer de ellers måtte ha betalt for. Istedenfor betaling får man i en byttering godskrevet poeng, som man kan få varer eller tjenester av andre medlemmer for.
Tjenestene/varene som kan byttes, er i grunnen ubegrenset. Eksempler er verktøy, barnevakt, en sykkelrepasjon, en hjemmebakt kake, datahjelp, brukt utstyr, klær, båttur, hyttehelg, hagestell, tilhenger, massasje, språkkurs.
Fordelene ved bytteringer ligger på flere plan, både det privatøkonomiske, samfunnsøkonomiske og sosiale. Privatøkonomisk kan man rett og slett spare penger ved å bytte fremfor å anskaffe eller leie alt utstyr som man av og til trenger. Eksempelvis vil mange av og til ha behov for en gressklipper eller en stikksag, men de færreste vil trenge dem hele tiden. Dermed vil det ofte være lønnsomt å dele slikt utstyr med f.eks. naboer. Den samme tankegangen ligger bak de andre formene for byttehandel som kan skje i en byttering. Fordelen ved en byttering er at man ikke trenger å gjenyte til samme person som man har fått noe fra, men til hvem som helst i bytteringens fellesskap. Samtidig kan man heller ikke snylte på andre, siden man da tømmer poengkontoen sin og mister kravet på gjenytelser.
Andre positive virkninger er at bytteringer kan være en sosial og styrkende faktor i nærmiljøet. Også den personlige utviklingen av medlemmene fremmes, ved at man kan vedlikeholde eller øve på et håndverk, eller får brukt hobbyen sin til noe produktivt.
Samfunnsøkonomisk er bytteringer betydningsfulle fordi de fremmer en ressursvennlig økonomi: Ved å bytte eller låne bort utstyr, blir dette f.eks. utnyttet optimalt, istedenfor å ligge ubrukt mesteparten av tiden hos de fleste. I dette ligger også den klare miljøgevinsten av bytteringer.
Historisk har bytteringer også vært populære i økonomiske nedgangstider, siden en byttebasert økonomi til en viss grad kan unngå inflasjon. Et eksempel på et slikt storskala-byttering-«eksperiment» var den østerrikske byen Wörgl på 1930-tallet.


== Se også ==
Bilkollektiv


== Eksterne lenker ==
LETS NORGE – Norsk Byttering
Kaukasusagam

Kaukasusagam er en agam.
Utbredelsen omfatter østre og sørlige Georgia, Armenia, Aserbajdsjan, Turkmenistan, Tadsjikistan, Russland (Dagestan), Øst-Tyrkia, Irak, Nord-Iran, Afghanistan, Nordvest-Pakistan og India (Kashmir).
Eichwald beskrev arten som Stellio caucasicus, men Boulenger endret i 1885 det vitenskapelige navnet til Agama caucasica, og det er dette navnet som er vanlig i eldre litteratur. En periode rundt 1990 var den tilbake i slekten Stellio, før slektsnavnet ble endret til Laudakia.


== Litteratur ==
N.B. Ananjeva;  m.fl. (2006). The Reptiles of Northern Eurasia: Taxonomic Diversity, Distribution, Conservation Status. Sofia: Pensoft Publishers. s. 46–49. ISBN 978-954-642-269-9. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)
E.N. Panov og L.Y. Zykova (1995). «Social organization and demography in the rock agama, Stellio caucasicus» (PDF). Asiatic Herpetological Research. 6: 97–110. ISSN 1051-3825. 


== Eksterne lenker ==
(en) Kaukasusagam i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kaukasusagam hos Reptile Database 
(en) Kaukasusagam hos ITIS 
(en) Kaukasusagam hos NCBI 
(en) Kategori:Laudakia caucasia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Paralaudakia caucasia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Atlas of amphibians and reptiles in Europe – Laudakia caucasia
Mauritzengården

Mauritzengården Kirkegata 12 i Stavanger ligger i krysset mellom Kirkegata og Prostebakken. Huset er laget på oppdrag fra fabrikkeier Sven Mauritzen, og sto ferdig i 1905.
Geir Tandberg Steigan oppgir at bygget ble tegnet av arkitekt Torgeir Alvsaker. Jan Hendrich Lexow forteller at huset er tegnet av arkitekt Slettebø.
Den er en meget spesiell, og hjørnegården regnes som en av byens fineste murbygninger i jugendstil. Mauritzengården er tre etasjer høy, og den er bygget i rød tegl. Det markante hjørnetårnet er én etasje høyere enn resten av bygningen. Det er bekronet med et spir.  Tidligere  hadde bygget også opprinnelige jugendvinduer, men disse  er skiftet ut med mer moderne vindu. 


== Kilder ==
Geir Tandberg Steigan: Jugendstil i Stavanger: Mauritzengården, Provstebakken 2, 2002 – http://www.arkitekturhistorie.no/nouveau/stavanger/provstebakken.2.html.
Jan Hendrich Lexow: Stavangerhus, Rogalands avis, 27. juni 1964.
Stavanger reklamebyrå: Kirkegaten 12 i historisk perspektiv, Stavanger, 1991.
Filmteatret

Filmteatret i Stavanger ble oppført i 1924 etter tegninger av Stavangers stadsarkitekt Erling Willi Nielsen. Bygget er utført i  nyklassisistisk stil, og er en av denne stilepokens viktigste representanter i Rogaland. Filmteatret er bygget i upusset rød tegl, med en sokkel i huggen natursten. Bygningen har en sammensatt komposisjon, med en symmetrisk komponert hovedfasade der to søyler markerer midtpartiet. 
Filmteatret ble ombygget og nyinnredet i forbindelse med at det ble sammenbygget med Stavanger Kulturhus i 1988. I dag ligger hovedsalen, sal 1 i Filmteaterbygget. 
Kino1 Stavanger driver kinoen. 
Bygget ligger i Laugmannsgata 16 ved Arneageren.
Erling Willi Nielsen

Erling Willi Nielsen (født 1877 i Lyngør, død 1943 i Stavanger) var en norsk arkitekt og senere stadsarkitekt i Stavanger. Han tegnet flere kjente bygg. 
Erling Nielsen ble utlært murer i 1890-årene, og var deretter elev ved Den kongelige tegneskole i Kristiania og Kunstakademiet i København. Han opprettet selvstendig praksis i Kristiania i 1910, og utformet for en flere villaer i Aker. Var i årene 1914 til 1919 tilknyttet gruveselskapet Sulitelma AB i Sulitjelma (Nordland) hvor han tegnet og hadde ansvaret for oppføring av en rekke boliger og andre bygninger. 
I september 1920 ble Erling Nielsen ansatt som stadsarkitekt i Stavanger, der han blant annet tegnet det kjente Filmteatret i nyklassisistisk stil og Kampen skole som ble ferdigstilt ca. 1925.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Erling Nielsen i Norsk kunstnerleksikon
Hipeiler

Hipeiler er en elektronisk anordning som hjelper jegere til å lokalisere en hihund nede i bakken. Hipeileren består av en sender som settes på hunden, og en mottaker. En hipeiler brukes ofte under hiuttak når byttedyr skal graves frem og avlives, eller hvis hunden setter seg fast nede i hiet.
Trapelus

Trapelus er en slekt med mellomstore agamer, som lever i tørre strøk fra Marokko til India og Sentral-Asia. De ble tidligere regnet til slekten Agama, men er nå plassert i egen slekt.


== Eksterne lenker ==
(en) Trapelus i Encyclopedia of Life 
(en) Trapelus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Trapelus hos ITIS 
(en) Trapelus hos NCBI 
(en) Kategori:Trapelus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trapelus – detaljert informasjon på Wikispecies
Tasta skateanlegg

Tasta skateanlegg eller Tasta skatepark i Stavanger ligger ved Tasta idrettspark i Gjerdeveien i Tasta bydel.
Området ble opparbeidet fra 1997 til 1998 og var et samarbeid mellom Stavanger skateklubb og Park- og idrettsavdelingen i Stavanger kommune. Området inneholder halfpipe, miniramp med spine og en stor streetbane, med en asfaltflate på 50 × 20 m + asfaltert voll med diverse utstyr. 


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Bekkefaret skateanlegg

Bekkefaret skateanlegg eller Bekkelaget skateparkligger ved Bekkefaret bydelshus, i Fritjof Nansens vei 50 i Hillevåg bydel i Stavanger. 
Skateanlegget ble bygget i 2000 og var et samarbeid mellom Stavanger skateklubb avd. Bekkefaret, Bekkefaret bydelshus og Park- og idrettsavdelingen i Stavanger kommune. Området har en streetbane med en flate på 45 x 9/14 meter, to quaterpipes og to funboxer.
Tradisjonelle ashantibygninger

Tradisjonelle ashantibygninger er et verdensarvminne i Ghana, som omfatter en samling av 13 bygninger i tradisjonell utførelse fra Ashantirikets tid i området. 
Ashantiriket som hadde sin gullalder på 1700-tallet, ble alvorlig undertrykket under den britiske okkupasjonen av området fra 1806 til 1901, og de fleste bygninger i Ashantistil ble ødelagt i løpet av denne perioden. Blant annet ble det kongelige mausoleet ødelagt av Baden-Powell i 1895. 
Bygningene beskrives som «hjem for mennesker og guder», og er det siste materielle uttrykket for Ashantirikets historie og kultur. Husene er utført i leire, strå og tre, og er sårbare for naturens skiftninger. Det er derfor et presserende dokumentasjons- og konserveringsbehov ved husene. 


== Les mer ==
Michael Swithenbank. Ahanti fetish houses. Accra Ghana Univ Press, 1969
ashanti.com.au
About Ghana: World Heritage Sites
conservation practice in Ghana, a case study: the fetish house at Asawasi (Ashanti) (artikkel, pdf)
Niende (album)

Niende er et musikkalbum av Hellbillies som kom ut i 2004. Det ble spilt inn i Praha. I tillegg til de faste musikerne i bandet er Trond Nagell Dahl med på piano og synth. På denne plata står Aslag Haugen og Arne Moslåtten for alle tekstene. 


== Spor ==
«Råka tå ei pil» (Haugen/Moslåtten)
«Sju» (Haugen/Moslåtten)
«Skulde vore ein rikmann» (Haugen/Moslåtten)
«Mikrobølgeliv» (Haugen/Moslåtten)
«Hei, hei advokat» (Haugen/Moslåtten)
«Kvilestein» (Haugen/Moslåtten)
«Dyrt å spå» (Haugen/Moslåtten)
«Innst i øyra» (Haugen/Moslåtten)
«For sein» (Haugen/Moslåtten)
«Fønvind» (Haugen/Moslåtten)
«Rir på ein rein» (Haugen/Moslåtten)


== Medvirkende ==


=== Hellbillies ===
Aslag Haugen - sang, akustisk gitar, låtskriver
Lars Håvard Haugen - gitarer, mandolin, steelgitar, sang, kor, produsent
Arne Moslåtten - trekkspill, fløyte, akustisk gitar, låtskriver
Arne Henry Sandum - bass
Bjørn Gunnar Sando - trommer, perkusjon


=== Andre medvirkende ===
Trond Nagell-Dahl - tangenter
Lars Christian Narum - tangenter
Dag Lundquist - miksing
Atle Aamodt - tekniker
Claes Persson - mastering
Thomas Brun - foto
Magnus Rakeng - form


== Eksterne lenker ==
(en) Niende på Discogs 
(en) Niende på MusicBrainz 
(no) Hellbillies offisielle side
(no) Omtale i Puls
(no) Omtale i Adresseavisen