jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bernhard Getz

Bernhard Getz (født 21. mars 1850 i Strinda i Sør-Trøndelag, død 1. november 1901 i Kristiania) var Norges første riksadvokat (1889). Bernhard Getz blir regnet som en av Norges fremste jurister og lovreformatorer.


== Bakgrunn ==
Han var sønn av kjøpmann Anton Lauritz Getz og Anna Christine Jenssen. Han tok examen artium ved Trondheim katedralskole i 1868 som preseterist. Da han tok cand. jur.-eksamen i 1873 ble han innberettet til Kongen, som den eneste jurist ved siden av Claus Winter Hjelm i 1823 og Anton Martin Schweigaard i 1831. Bernhard Getz var gift med Johanne Christine Fredrikke Berg (1855‐1924). De fikk syv barn, blant andre oberst Ole Berg Getz og politiker og høyesterettsadvokat Eyvind Getz.


== Karriere ==
Etter et år som byfogd i Fredrikstad i 1874, reiste han i 1875 til utlandet med offentlig stipend. Han oppholdt seg for det meste i Leipzig for å studere strafferett og straffeprosess. Da han vendte tilbake til Norge ble han i 1876 professor i lovkyndighet, før han fylte 26 år.
Han tok den juridiske doktorgrad i 1889 ved Københavns Universitet. 
Fra 1885 ledet Getz komiteen som utarbeidet en ny straffeprosesslov (vedtatt av Stortinget i 1887), og en annen komité som forberedte en ny straffelov (vedtatt av Stortinget i 1902). Fra 1891 ledet han Civilproceslovkommisionen som utarbeidet tvistemålsloven av 1915.
I 1889 ble han landets første riksadvokat. Han hadde stillingen til sin død i 1901, men fungerte i realiteten bare i årene 1889–1891, da han i lengre tid var permittert for å utarbeide Almindelig borgerlig Straffelov.


== Verv ==


=== Ordfører ===
Bernhard Getz ble aldri rikspolitiker, men han var i mange år medlem av Kristiania bystyre hvor han representerte Høyre. Fra 1884 var han medlem av formannskapet, i 1889 ble han viseordfører og i årene 1891–1892 var han ordfører i Kristiania. Getz hadde ellers en rekke private og offentlige verv.


=== Nobelkomiteen ===
Han var medlem av Den norske Nobelkomite fra 7. august 1897 og dets første formann fra 12. september 1900 og frem til han avgikk ved døden.


== Gate ==
Han har fått en liten gatestump i Oslo sentrum oppkalt etter seg, Bernhard Getz' gate, hvor blant andre Frelsesarmeens hovedkvarter, Kirkens Nødhjelp og Det norske Bibelselskap holder til.
En gate i Voldsminne i Trondheim er også oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Francis Hagerup: «Bernhard Getz», i Udvalgte mindre juridiske Afhandlinger. Kristiania: Aschehoug, 1913


== Eksterne lenker ==
Utdypende artikkel på SNL
(no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Bernhard Getz
Rotebro

Rotebro er den nordligste bydelen i Sollentuna kommun, Stockholms län og inngår i Stockholm tettsted.
Jästbolaget, Sveriges eneste gjærfabrikk, flyttet hit omkring 1890-tallet fra Alkärret ved Brunnsviken. Tidligere var Wesströms verktygsfabrik och Gummeringsfabriken viktige industribedrifter i Rotebro.
Navnet Rotebro kommer av at det har vært behov for en bro over Edsån, en vik som forbinder Mälaren med sjøen Norrviken. Litt nord for viken ligger Stridsborgen og Jutekärret, som minner om slaget ved Rotebro, der Sten Sture sloss mot danskene.
Fylkesvei 7572

Fylkesvei 7572, eller Skjomenveien og Skjomdalsveien, går mellom Trong-Skjomneset, ved Skjombrua, og Grønnvoll i Narvik kommune. Veien går langs østsiden av Skjomen til Elvegård, og videre innover Skjomdalen til Grønvold. Veien er 28,5 km lang.
Før veien ble fullført gikk det ferge fra 1952 til 1963 mellom Kongsbakk og Grindjord ved dagens E6.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 761.


== Kommuner og knutepunkter ==

 NarvikSkjomenveien 

KongsbakkSkjomenveien - Kongsbakk 
Skjomenveien - Forså 
Skjomenveien - Sandvik 
Skjomenveien - Aspevik 
Skjomenveien - Elvegård 

Skjomdalveien 
Skjomdalveien - Haugbakken 
Skjomdalveien - Gamnes 
Skjomdalveien - Bogholm 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7572
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 761 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 761 i de følgende fylkene:

Nord-Trøndelag (primær fylkesvei)
Fylkesvei 761 (Nordland)
Fylkesvei 761 (Rogaland) (omklassifisert til kommunal vei)
Fylkesvei 761 (Østfold)
Märsta

Märsta er et tettsted i Sigtuna kommune i Stockholms län i Sverige. Det ligger i Uppland, nesten midt mellom Stockholm og Uppsala og er Sigtuna kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 24 068 innbyggere.


== Historie ==
Märsta kommer av ordet Maerdhastadher som betyr plassen för merdfiske. Märsta gästgivaregård, som ligger ved nåværende (2017) Forum (tidligere Biokällan og Folkets hus), var en viktig stasjon for postdiligensen mellom Uppsala og Stockholm. Da jernbanen kom til Märsta 1866 fortsatte trafikk med hesteskyss til Sigtuna, en forbindelse som ble erstattet av en busslinje på 1920-tallet.
Märsta og omegn har rike kulturseverdigheter, som runesteiner, gravfelt og fornborger.


== Arameere ==
I Märsta, særlig i bydelen Valsta, bor (2017) det om lag 500 familier av arameisk herkomst. De stammer overveiende fra landsbyen Kellef (tyrkisk: Dereiçi) sørøst i Tyrkia. I dette området, kalt Tur Abdin, var det frem til 1960-årene om lag 20.000 arameere. De såkalte kellefeniye (som de kaller seg selv) er blitt til et vesentlig innslag i samfunnslivet i Märsta. De grunnla for eksempel fotballklubben Syrianska Föreningen, som i 1993 gikk sammen med Valsta IK og ble til Valsta Syrianska IK. 
I april 2011 ble deres kirke Mor Yuhanun (St. Johannes) innviet i bydelen Valsta. Den hører inn under Den syrisk-ortodokse kirke av Antiokia.


== Samferdsel ==
Stedet har god infrastruktur ved at den ligger nær Arlanda lufthavn, E4 og har en jernbanestasjon med tette bånd til Stockholm og Uppsala. Märsta er endestasjon for SLs pendlertoglinje 36, Södertälje – Märsta.


== Bibliografi ==
Märsta, från forntid till flygtid av Alf Nordström.
Märsta, de fyra kullarnas stad - Bertil Franzén om tiden 1951-71 av Tomas Stavbom og Ragnar Fornö
Märstas moderna historia av Bertil Franzén
Över Märsta blinkar stjärnorna : bilder, tankar, drömmar inför 20-hundra av Hans Alenius
Sigtuna och Norrsunda av Gunnar Gihl. Uppsala 1925. 101 sid. Ingår i Källor till Sigtuna Stads och Sigtunabygdens historia, del 2.
Rosersberg av Sture Lindahl. En sammanställning av tillgängliga uppgifter om slottet, trädgården och parken. Allmänna förlaget 1975. 142 sid.
Handlande i Sigtuna 1750-1915. Sten Sjöberg. Utgiven av Sigtuna museer 1993. 164 sid.
Förslag till Bevarande- och förnyelseplan för Sigtuna stad. 158 sid. Utgitt av Sigtuna kommune 1986.
Kulturminnesvårdsprogram för Sigtuna kommun, Kulturhistoriskt värdefulla områden. Peter Bratt og Rolf Källman. Utgitt av Sigtuna kommun, Länsmuseet i Stockholms län och Länsstyrelsen i Stockholms län, första upplagan 1985, andra upplagan 1988. 221 sider.
Hantverk och hantverkare i Sigtuna 1750-1915. Sten Sjöberg. 199 sid. Sigtuna 1989.


== Referanser ==
A-62

A-62 er en helmaske fra sivilforsvaret laget i plast. Den verner mot innånding av alle sannsynlige former for stridsgass samt radioaktivt støv og biologiske stridsmidler. Gassmasken er forsynt med en indremaske som slutter om nese og munn, og dette hindrer dugging når masken er riktig tilpasset.


== Kilder ==
Forsvarsbrukt.no - Sivilforsvarsmaske A-62 (arkivert)
Norges Postmuseum - Maske
Eamonn Coghlan

Eamonn Coghlan (født 24. november 1952) i Drimnagh er en tidligere irsk  friidrettsutøver, som vant gull på 5000 meter under det første VM i friidrett i 1983 i Helsingfors.
Til tross for VM-gullet på 5000 meter, var det først og fremst innendørs Coghlan dominerte. I 1980-årene ble han regnet som nesten uslåelig innendørs. Hele sju ganger vant han den tradisjonsrike Wannamaker Mile under Millrose Games i Madison Square Garden i New York, og satte fire innendørs verdensrekorder på denne distansen. Allerede i 1979 oppnådde han en så sterk tid som 3.52,6.
20. februar 1981 løp han på 3.50,6 i San Diego. 27. februar 1983 ble han førstemann som løp under drømmegrensen på 3.50 med tiden 3.49,78. Denne rekorden stod til 1997, da Hicham El Guerrouj løp på 3.48,45. Coghlan satte også verdensrekord på 2000 meter innendørs i 1987 med tiden 4.54,07, en rekord som ble slått av Haile Gebrselassie i 1998.
Bare sjelden oppnådde Coghlan lignende suksess utendørs. En fjerdeplass på 1500 meter i Montreal 1976 var hans fremste olympiske plassering, under EM i Praha 1978 tok han sølv. Først da han gikk over til 5000 meter, lyktes det ham å vinne VM-tittelen i Helsingfors.
Coghlan hadde en uvanlig langvarig karriere. I 1994 løp han som første løper over 40 år en engelsk mil på under fire minutter (3.58,15).


== Eksterne lenker ==
(en) Eamonn Coghlan hos Oireachtas, Irlands parlament 
(de) Eamonn Coghlan – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Eamonn Coghlan – Olympics.com 
(en) Eamonn Coghlan – Olympic.org 
(en) Eamonn Coghlan – Olympedia 
(en) Eamonn Coghlan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Eamonn Coghlan – World Athletics 
(en) Eamonn Coghlan – Track and Field Statistics
Axel Thallaug

Axel Andreas Thallaug (født 15. april 1866 i Lillehammer, død 16. mars  1938) var en norsk jurist og politiker. Han var sønn av brukseier Gulbrand Amundsen Thallaug og Marie Emilie Lysgaard.Thallaug tok studentereksamen i Lillehammer 1884 og ble cand. jur. i 1889. Deretter hadde han flere fullmektigstillinger, før han etablerte seg med sakførerpraksis i hjembyen i 1894. Samme år ble han medlem av Lillehammer bystyre, et verv han hadde livet ut. Han var ordfører 1896–97, 1903–04 og 1920–22, samt viseordfører i 1898 og 1902. Han hadde også en rekke andre kommunale verv.Han representerte Høyre på Stortinget i fem perioder:  

Valgt for Hamar, Lillehammer og Gjøvik 1903–06; medlem av protokollkomiteen (formann 1906)
Valgt for Hamar, Lillehammer, Gjøvik og Kongsvinger 1906–09; medlem av konstitusjonskomiteen (nestformann fra 1908)
Valgt for Hamar, Lillehammer, Gjøvik og Kongsvinger 1910–12; nestformann i konstitusjonskomiteen
Valgt for Hamar, Lillehammer, Gjøvik og Kongsvinger 1913–15; nestformann i konstitusjonskomiteen
Valgt for Hamar, Lillehammer, Gjøvik og Kongsvinger 1916–18; nestformann i konstitusjonskomiteenVidere var han vararepresentant  for Lillehammer og Gjøvik 1919–21 og for kjøpstedene i Hedmark og Opland 1928–30. Han møtte da noen uker i mai 1928 og tiltrådte lønningskomiteen. Han var medlem i Lagtinget fra 1906 til 1918 (varapresident 1910–12, sekretær 1909).Thallaug hadde tallrike verv, hvorav kan nevnes:
medlem av Lillehammer Sparebanks direksjon (1912–26)
medlem av direksjonen for Oplandske Dampskibsselskap
medlem av styret for De Sandvigske Samlinger (1901–07 og 1919–29)
medlem av direksjonen for Mesnaliens Kursted (fra 1901)
formann i Norges Banks representantskap (fra 1919)
ordfører i AS Borregaards representantskap (1923–29), styremedlem (fra 1929), viseformann (1934–38)
formann i styret for 4. krets av Den Norske Sakførerforening
medlem i Paris-delegasjonen om fredssaken i november 1904
utsending til interparlamentariske konferanser i Berlin, Brussel, Geneve og Haag
medlem av ordensrådet fra 1927 til sin død
formann i Stortingets jubileumskomite av 1914Han var medlem av Den norske Nobelkomite fra 1931 til 1933 og varamedlem 1925–1930 og 1934–1936. Da Carl von Ossietzky 23. november 1936 ble tildelt Nobels fredspris for 1935 og Carlos Saavedra Lamas prisen for 1936 var Thallaug fungerende medlem for utenriksminister Halvdan Koht. At prisen ble tildelt en tysk pasifist og straffange fikk Adolf Hitler til å fare opp i raseri. Hitler la ned forbud mot at tyske statsborgere for «evig tid» kunne motta nobelpriser.
Thallaug var leder av den første norske speiderguttkomiteen (1910).Han ble tildelt 7. juni-medaljen, Kroningsmedaljen og kong Haakon VIIs jubileumsmedalje og var ridder av St. Olavs Orden, av Danebrogordenen og av Nordstjerneordenen.Han var gift med Julie Louise Augusta Prytz Thallaug, og sammen hadde de seks barn, Gulbrand Thallaug, Harald Thallaug, Haakon Thallaug, Ingeborg Thallaug Arvesen, Erik Thallaug og  Anne Marie Thallaug Storvold.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Axel Thallaug hos Norsk senter for forskningsdata
Harlingen (by)

Harlingen (vestfrisisk: Harns) er en nederlandsk by i provinsen Friesland. Den viktige havnebyen har om lag 15 000 innbyggere. Halingen er tilknytta det nederlandske jernbanenettverket og herfra går det ferge og hurtigbåt til øyene Terschelling og Vlieland.
Waldorf (Maryland)

Waldorf er en by i Maryland, USA som ligger i nærheten av Washington D.C.. Byen har 22 312 innbyggere (2000) og har et areal på 33,1 km².


== Referanser ==
Pelle Svensson

Pelle Svensson (født 6. februar 1943 i Sollefteå, død 17. desember 2020) var en svensk advokat og bryter.
Som bryter ble han verdensmester to ganger, samt at han tok sølv under Sommer-OL 1964.


== Advokatkarriere ==
Svensson forsvarte blant andre Juha Valjakkala, en av de siktede i åmselemordene, og var forsvarsadvokat i Lindome-saken der en 89-årig mann ble slått ihjel med en stekepanne. Svensson forsvarte også forretningsmannen som planla et kidnappingsforsøk av Peter Wallenberg. På midten av 1980-tallet, tidlig i sin karriere, reiste han sammen med den forsvunne guttens foreldres privat søksmål i Johan-saken, noe som gjorde hans navn kjent som advokat, men som også gjorde at han pådro seg kritikk. Mot slutten av 1980-tallet kritiserte han vennskapskorrupsjonen mellom advokater, aktorer og dommere, hvilket gjorde ham upopulær blant andre jurister. Han pådro seg også kritikk da han påsto at menn er rettsløse mot anklager om incest og andre seksuelle lovbrudd.
På 1990-tallet la han frem hva han kalte for «bombemannens testament». Svensson hevdet i boken Sanningen om mordet på Olof Palme (1998) at «bombemannen» Lars Tingström under et fortrolig løfte hadde fortalt at han hadde gitt Christer Pettersson i oppdrag å myrde Olof Palme (journalisten Gunnar Wall hevdet at Pelle Svensson hadde manipulert Tingströms såkalte testament). Svenssons opplysninger bidro til at aktoren begjærte oppreisning til Christer Pettersson i Svea hovrätt, men Högsta domstolen avslo søknaden.
Svensson avsluttet sin karriere som advokat etter et psykisk sammenbrudd, såkalt utbrenthet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pelle Svensson – Olympedia 
(en) Pelle Svensson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Pelle Svensson – Sveriges olympiske komité 
(en) Pelle Svensson – FILA
Museum of New Zealand Te Papa Tongarewa

Museum of New Zealand Te Papa Tongarewa er New Zealands nasjonalmuseum. Det blir markedsført og er vanligvis kjent som Te Papa og Our Place. «Te Papa Tongarewa» er maori og er grovt oversatt til «stedet med skattene fra dette landet».
Te Papas utstillingsbygning ligger ved Cabel Street i Wellington. Den er 36 000 kvadratmeter stor og har seks etasjer med utstillinger rundt New Zealands kultur og miljø. Museet har også en del utearealer med kunstige huler, krattskog og våtmark. Bygningen kostet 3 000 000 newzealandske dollar da den åpnet 14. februar 1998. I en annen bygning på Tory Street er det forskningslokaler og lagerrom, og denne bygningen er ikke åpen for publikum.
I løpet av de første fem månedene hadde museet én million besøkende. De etterfølgende årene har besøkstallet ligget på mellom 1 og 1,3 millioner besøkene.


== Kontroverser ==
Museet har vært gjenstand for en del kontroverser. Flere har uttrykt bekymring over å samle så store deler av den newzealandske kulturarven ved vannkanten i et jordskjelvrammet område. Dessuten har det vært uenighet rundt vektleggingen av museumsgjenstandene, der enkelte har følt at viktige museumsgjenstander ikke har fått nok plass.
I oktober 2006 holdt den newzealandske forsvarsindustriorganisasjonen for fjerde gang sitt årsmøte ved Te Papa. Dette tiltrakk seg demonstranter, som sperret inngangen. I en tilsvarende protest året før ble tjue demonstranter blitt arrestert av politiet.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Te Papa Tongarewa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lars Tingström

Lars Gewe Tingström (født 24. mars 1934 i Visby, Gotlands län, død 16. april 1993), også kjent som Bombemannen, var en svensk person som stod bak flere store bombeangrep i Stockholmsområdet:

Bombeattentat mot Skatteskrapan
Sprengning av Sigurd Denckers villa i Nacka, hvor en person omkom.
Bombeattentat mot Kronofogdemyndigheten i Nacka.Kritikere (og Tingström selv) pekte ut en av dommerne som medvirket til at han ble dømt som ansvarlig for en konspirasjon.


== Inhabilitet under rettergangen ==
Aktoren i en tidligere sak mot Tingström, Sigurd Dencker, hadde et forhold med kvinnen som Tingström hadde bodd 8 år med, på den tiden saken pågikk. Dette er dokumentert blant annet i illegale telefonavlyttinger som Tingström gjennomførte. Båndinnspillingene ble offentliggjort etter rettergangen i radioprogrammet 20:00. Kvinnen som Tingström bodde sammen med var også vitne i rettssaken.
Han ble dømt til livstidsstraff.


== Død ==
Tingström døde av kreft i fengselet i 1993. Den 17. mars 1997, fire år etter hans død, publiserte hans advokat Pelle Svensson et testament som var skrevet av Tingström, hvor han påstod at han hadde besluttet seg for å ta hevn etter hans første dom. «Blodet skal flyte i Stockholms gater», sa også Tingström under rettergangen. Ifølge testamentet skal han også ha fortalt dette til sin beste venn, Christer Petterson. Svensson la i tillegg frem en tese til utrederne av Palmemordet om at Petterson myrdet Palme som en hevn for Tingström, ettersom Palme ble ansett for å være «hovedansvarlig for den rettslige smørja» som Tingström hadde forvillet seg inn i.


== Eksterne lenker ==
P3-dokumentar 2006-08-06
Redalen

Redalen er et område i Gjøvik kommune. 
I middelalderen var Redalen del av «Mannheims herad» som også omfattet nordre del av Vardal (muligens Braastad sogn).Redalen var fra eldre tid en del av Ringsaker prestegjeld, Redalens fjerding, men ble overført til Biri prestegjeld i 1821 (ved kongelig resolusjon av 6 jan 1821). Området inkluderte da gårdene Undset og Skjønsby i nord, Sveen i sørøst, Lien og Kvattum i vest, dvs gårdene med nummer 97-104 i Biri og Snertingdal iht. matrikkelutkastet av 1950.  Se Liste over gårder i Gjøvik. Litt grovt kan man si at området var en trekant avgrenset av Kremmerodden (i Mjøsa, ca. 2 km nord for Mjøsbrua) i nord, Stokkelva i sør og elva Pukua i vest. Redalen grenser i nord mot Biri, i sør mot Vardal, i øst mot Mjøsa (Ringsaker) og i vest mot Snertingdal. 
I verdslig (dvs annen enn geistlig/kirkelig) sammenheng hørte Redalen til Biri, med unntak av gården Undset som i eldre tid hørte til Ringsaker – dvs den eneste gård på vestsida av Mjøsa som i denne sammenheng hørte til Hedmark.
Redalen Annexkirke, ved gården Bjørke, er nevnt på 1300-tallet.I 1910 ble Redalen delt mellom Biri og Snertingdal herreder. I postal sammenheng inngikk på 1900-tallet også den nordligste delen av Vardal i Redalen.
I 2007 finnes Redalen skolekrets som omfatter et noe mindre område enn det som er beskrevet over.
Sentralt i området finnes tettstedet Redalen, som inntil ca. 1990-tallet hadde eget postkontor  2824 Redalen. Tettstedet hadde tidligere meieri, butikk, kafe, gjestgiveri, bensinstasjon og bilverksted.
I dag har Redalen en barnehage, skole og idrettslag.
Høgfællet i Redalen, som har blitt en turistattraksjon. Denne fossen får folk fra Gjøvik, Hamar og Lillehammer til å komme å bade på grunn av de fine omgivelsene og den relativt varme kulpen som har blitt dannet der. Kulpen pleier som regel å ha 1 til 2 grader varmere vann enn hva Mjøsa har, grunnet steinene rundt som holder seg varme etter en solskinnsdag. Høgfællet sin popularitet tok fart da de siste scenene av filmen Askeladden i dovregubbens hall ble filmet der. Dette skapte stor oppmerksomhet rundt Høgfællet.


== Referanser ==

3. Oscar Rolid Aas. Født og oppvokst i Redalen.
Jämjö

Jämjö er et tettsted i Karlskrona kommune i Blekinge län, Sverige. I 2010 hadde tettstedet 2 578 innbyggere. Jämjö ligger ved E22, mellom Malmö og Kalmar. Tettstedet har både et vanntårn som synes fra veien og en kirke.


== Referanser ==
Victor Gunnarsson

Victor Gunnarsson (født 1953, død 1993), også kjent som «33-åringen» og Vic Gunnison, var mistenkt for mordet på Olof Palme. Han ble først hengt ut i media som «33-åringen» og senere med fullt navn. Dermed følte han seg tvunget til å rømme landet, hvorpå han flyttet til USA. 
Gunnarsson ble funnet drept i et skogområde i USA i 1994. Det antas at motivet for drapet skal ha vært sjalusi.
Gunnarsson vokste opp i Jämjö i Blekinge. Han ble begravet samme sted.
Europeiska arbetarpartiet

Europeiska arbetarpartiet (EAP) er et lite, internasjonalt politisk parti i Sverige uten parlamentarisk representasjon. Partiet er den svenske delen av LaRouche-bevegelsen.
Partiet kan ikke henføres til noen av de klassiske ideologiene. Partiets standpunkter kjennetegnes av teknikkoptimisme. Tradisjonelt har derimot partiet, siden starten av 1980-tallet, blitt karakterisert som høyreekstremistisk.
Ebbe Carlsson-skandalen

Ebbe Carlsson-skandalen var en politisk skandale i Sverige som begynte den 1. juni 1988, da kveldsavisen Expressen avslørte at bokutgiveren Ebbe Carlsson etterforsket PKKs mulige delaktighet i Palmemordet, med støtte fra justisminister Anna-Greta Leijon.
Skandalen førte blant annet til at Leijon ble tvunget til å gå av i begynnelsen av juni 1988, samt at Ebbe Carlsson ble dømt til bøter for varesmugling i mars 1992. Riksdagens konstitusjonskomité gransket skandalen gjennom utspørringer som ble direktesendt på TV i begynnelsen av august 1988. En kraftig debatt mellom Carl Lidbom og komiteens visepresident Anders Björck fikk betydelig oppmerksomhet i mediene.
Det er uklart om alle detaljer i skandalen har blitt kjent for offentligheten.


== Eksterne lenker ==
"Ebbe Carlsson-affären" - Radiodokumentar fra Sveriges Radio P3 Besøkt 14. september 2010
Anna-Greta Leijon

Anna-Greta Leijon (født Anna-Margareta Maria Leijon 30. juni 1939 i Stockholm) er en svensk politiker (sosialdemokrat) som har vært parlamentsmedlem og justisminister. Leijon er mor til politikeren Britta Lejon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anna-Greta Leijon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anna-Greta Leijon på Internet Movie Database 
(sv) Anna-Greta Leijon i Svensk Filmdatabas 
(sv) Anna-Greta Leijon hos Sveriges riksdag
Ebbe Carlsson

Nils Ebbe Knut Carlsson (født 28. september 1947 i Lundby i Göteborg, død 3. august 1992 i Stockholm) var en svensk forlagsredaktør. Han var informasjonssekretær i justitiedepartementet i perioden 1974–1976 (se Geijeraffären). Han var den hovedinvolverte i den såkalte Ebbe Carlsson-skandalen i 1988. Carlsson døde av aids.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anders Isaksson: Ebbe – mannen som blev en affär, 2007. ISBN 91-85555-03-7
South African Bureau of State Security

South African Bureau of State Security (BOSS) var et sørafrikansk byrå som ble dannet i 1969 og erstattet av National Intelligence Service (NIS) i 1980. Byråets oppgave var å overvåke den nasjonale sikkerheten. Det ble ledet av Hendrik van den Bergh.
Albert Norden

Albert Norden (født 4. desember 1904 i Myslowitz, død 30. mai 1982 i Øst-Berlin) var en tysk jøde og kommunistisk politiker i DDR.
Han var sønnen til rabbineren Joseph Norden som omkom i ghetto Theresienstadt i 1943. Albert Norden ble medlem i KPD i 1921 og gikk i eksil etter nazistenes maktovertagelse. Fra 1933 til 1945 opphold han seg in Tsjekkia, Frankrike og USA.
Fra 1949 jobbet han tre år som leder i DDRs informasjonsetat. Fra 1953 til 1958 var han professor for nyere historie ved Humboldt-universitetet i Berlin. Han var medlem av politbyrået i SED og medlem av Folkekammeret fra 1958 til 1981. I politbyrået hadde han ansvaret for agitasjon.
Han er mest kjent for å ha medarbeidet på en dokumentasjon om nazister, Braunbuch, i 1965. Denne boka navnga 2300 tidligere nazister som fikk ledende stillinger i Vest-Tyskland.


== Referanser ==