jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Grisetskolten

Grisetskolten (også skrevet Gridsetskolten) er et fjell i Innfjorden i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Fjellet har en høyde på 1 066 meter over havet.
Grisetskolten ligger ytterst og på østsiden av Innfjorden og er en markant fjelltopp. Fjellet går bratt opp fra sjøen, gjennom en skogkledd li. Terrenget er vanskelig med mye blokkstein som har rast ned fra den bratte toppen.


== Ras ==
Europavei 136 (daværende europavei 69) gikk tidligere langs sjøkanten. Veistrekningen var utsatt for steinsprang og ras fra den bratte fjellsiden. I 1989 gikk et stort stein og jordras som stengte veien. En personbil ble tatt av raset og bilføreren omkom. Det ble laget midlertidige fergekaier på Grisetstranda i Innfjorden og på Øran ved Åndalsnes. Veien ble aldri åpnet igjen og i 1991 ble Innfjordtunnelen mellom Innfjorden og Veblungsnes åpnet. 


== Basehopp ==
Grisetskolten er et populært utsprangsted for basehoppere. Sommeren 2008, samtidig med Norsk Fjellfestival, ble World BASE Race arrangert for første gang i Innfjorden. Basehoppere fra flere steder i verden konkurrerte i hopp fra Gridsetskolten.  


== Turbeskrivelse ==
Stien starter øverst i boligfeltet på Grisetstranda og følger en skogsbilvei et stykke. Videre er det fin sti gjennom skogen til platået over tregrensen. Stien fortsetter mot nord, skrått oppover uren til like nedenfor toppen. En tur tar fort fire timer. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Turbeskrivelse med bilder fra Grisetskolten
Kort turbeskrivelse og bilder
Video av basehopp fra Grisetskolten
Bilde av Grisetskolten
Horgefjorden (Rogaland)

Horgefjorden er en fjord på grensen mellom kommunene Stavanger og Strand. Den er en sentral fjord og grenser til flere andre fjorder i området. I vest ligger Åmøyfjorden som går videre til Byfjorden og sentrum av Stavanger. I nord ligger Hidlefjorden, i øst ligger Idsefjorden, i sørøst ligger Høgsfjorden, som går videre til Frafjorden og Lysefjorden, og i sør ligger Gandsfjorden.Fjorden er rundt seks kilometer lang og omtrent like brei. 
Midt i Horgefjorden ligger øya Horge, som fjorden er oppkalt etter. Av øyer som ligger rundt Horgefjorden finner vi Hidle i nord, Heng i øst, Lindøy og Vassøy i sør og Åmøy i nordvest. En rekke holmer ligger mellom Horgefjorden og Åmøyfjorden. Mellom Horge og Vassøy ligger Vassøyosen som er en del av fjorden. 
Fjorden ble krysset av ferge mellom Stavanger og Tau. Fram til Ryfylketunnelen ble åpnet i 2019. 


== Referanser ==
Blåkoll

«Blåkollen» danner også navnet på noen fjell.Blåkoll (latin: Prunella vulgaris) er en flerårig plante av blåkollslekten (prunella) i Leppeblomstfamilien (Lamiaceae). Den vokser på eng, i solrike skogbryn, beitemark og i gressplener i bebygde strøk, og er teppedannende. 
Blåkoll er 5-20 cm høy, og stilken er firkantet og tynt hårete, og kryper bortover. Den opprette delen har doble eggformede eller bredt lanseformede blader, som kan spises rå i salat. 

Blomstene på 12-16 mm er blå eller blå-lilla, og står i en liten opprett klase som har gradvis mindre og litt mer rødaktige blomster oppover. Dekkbladene under kronbladene er mørkt rødlilla eller brunlilla. De utviklede kronbladene framstår likevel som utpreget og relativt utvetydig dypt blå eller blålilla.
Blåkoll vokser over hele den nordlige halvkule i tempererte strøk, og er dessuten innført til Australia og Kina. I Norge vokser den nord til Troms, og går relativt høyt oppover i fjellet.
Blåkoll har vært et mye brukt medisinplante med virkestoffer som kamfer og eteriske oljer. Den demper og lindrer krampe, betennelse, kløe, hevelser, blodtrykk og feber, og leger sår i en viss grad. Det tidligere navnet brunella vulgaris kommer av tysk Bruen, som betyr halsbetennelse. I likhet med rosmarin (Rosmarinus officinalis) og salvie (Salvia officinalis) er den en kraftig antioksidant som beskytter vevet mot kroniske lidelser.


== Eksterne lenker ==
(en) Blåkoll i Encyclopedia of Life 
(en) Blåkoll i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Blåkoll hos Artsdatabanken 
(sv) Blåkoll hos Dyntaxa 
(en) Blåkoll hos ITIS 
(en) Blåkoll hos NCBI 
(en) Blåkoll hos The International Plant Names Index 
(en) Blåkoll hos Tropicos 
(en) Kategori:Prunella vulgaris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Prunella vulgaris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Prunella vulgaris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Urtekildens planteleksikon – Blåkoll
Markblomster.com – Blåkoll
Sør-Hidle

Sør-Hidle eller Hidle er en øy i Ryfylke. Sør-Hidle ligger i Strand kommune i Rogaland fylke. Parkanlegget Flor & Fjære ligger på øya.  
Øya kalles Sør-Hidle for å skille den fra Nord-Hidle er en del av Sjernarøyene litt lenger nord i Ryfylke. Sør for Sør-Hidle ligger Horgefjorden, mens Hidlefjorden ligger på nordsiden.


== Litteratur ==
Hugo Lauritz Jenssen og Knut Bry Flor & fjære : verdens nordligste tropehage Press 2006 ISBN 978-82-7547-249-4


== Eksterne lenker ==
Vil ha hotell på Sør-Hidle på http://www.nrk.no
Flor & Fjære
Fernando Navarro

Fernando Navarro Corbacho (født 25. juni 1982) er en spansk tidligere fotballspiller.


== Klubbkarriere ==


=== Tidlige år ===
Klubbdebuten kom da venstrebacken Sergi Barjuán forlot FC Barcelona til fordel for Atlético Madrid i 2002 og Navarro ble hans erstatter. Navarro spilte for FC Barcelona helt til en kneskade gjorde slutt på tiden hans i klubben.


=== RCD Mallorca ===
Navarro ble lånt ut til Albacete i 2005. Han ble for 2005/06-sesongen lånt ut igjen, denne gangen til RCD Mallorca. RCD Mallorca satte stor pris på spilleren og bestemte seg for å kjøpe Navarro på permanent basis fra FC Barcelona.   


=== Sevilla FC ===
18. juni 2008 ble Navarro kjøpt av Sevilla FC for en pris sagt til å være på rundt 5 millioner euro.


== Landslagskarriere ==
Navarro debuterte på det spanske landslaget 6. februar 2008 da han spilte en vennskapskamp mot Frankrike. Han ble valgt ut av Luis Aragonés til å spille for Spania under Fotball-EM 2008.


== Priser og utmerkelser ==


=== Internasjonale ===
Fotball-EM
Vinner (1): 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fernando Navarro – FIFA 
(en) Fernando Navarro – UEFA 
(en) Fernando Navarro – Transfermarkt 
(en) Fernando Navarro – national-football-teams.com 
(en) Fernando Navarro – WorldFootball.net 
(en) Fernando Navarro – FootballDatabase.eu 
(de) Fernando Navarro – fussballdaten.de 
(en) Fernando Navarro – Soccerway 
(en) Fernando Navarro – EU-Football.info 
(en) Fernando Navarro – FBref 
Navarro hos Liga de Fútbol Profesional
Nord-Hidle

Nord-Hidle er en øy i Ryfylke. Øya er en av Sjernarøyane, som hører til Stavanger kommune i Rogaland fylke. Innbyggertallet er ca. 30. Det er 5 aktive gårdsbruk. Gårdsdrift er hovedinntektskilden for beboerne på øya. Inntil 1965 var Sjernarøyene en egen kommune,  Sjernarøy. På vestsiden av Nord-Hidle ligger Hidleholmen som danner det idylliske Hidlesundet. Hidlesundet er et yndet utfartssted for båtturister p.g.a. gode havneforhold. 
Sør-Hidle er ei øy som ligger 13 kilometer lenger sør i Strand kommune. 


== Referanser ==
Markjordbær

Markjordbær (skogsjordbær, dansk: skovjordbær, svensk: smultron) (Fragaria vesca) er en flerårig urt som vokser vilt og bærer små jordbær. «Bæret» er i virkeligheten en falsk frukt, med små nøtter, eller «frø» på overflaten.


== Beskrivelse ==

Bladene er tre-koblete og hårete, småbladene er ca. 1 til 3 cm, kileformet ved grunnen og har jevnt store tenner i kanten. I motsetning til bladene hos nakkebær (Fragaria viridis) er de grønne under, ikke sølvglinsende. Blomstene som blir omkring 12 til 18 mm er hvite, med utstående begerblad, og fem runde eller svakt spissede kronblader. Pollenbærerne er mange og helt gule. Bærene (som egentlig er steinfrukter og ikke bær i botanisk forstand) er hvite i starten og modnes til de blir dyprøde. De er langt mindre enn hos hagejordbær (Fragaria ananassa).


== Utbredelse ==
Markjordbær trives i grøftekanter, i tettbygde strøk langs hekker og gjerder, samt i solrik skogbunn og langs kulturmark. Den vokser opp til Finnmark, og opptil 1.250 meter over havet. Markjordbær og nakkebær er de to artene i jordbærslekta som vokser vilt i Norge.Markjordbær er ikke gjenstand for særlig dyrking, selv om mange holder smaken av markjordbær for å overgå smaken av hagejordbær. Som sine dyrkede slektninger, har markjordbærene svært kort lagringstid som bær. Tradisjonelt plukkes markjordbær ved å tre dem på et strå, noe som trolig er bakgrunnen for det engelske navnet strawberries (stråbær). En annen grunn for navnet er at i tidlig tid (1740, England og Frankrike) ble planten bundet opp med strå for å forhindre at bærene kom i kontakt med marken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Markjordbær i Encyclopedia of Life 
(en) Markjordbær i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Markjordbær hos Artsdatabanken 
(sv) Markjordbær hos Dyntaxa 
(en) Markjordbær hos ITIS 
(en) Markjordbær hos NCBI 
(en) Markjordbær hos The International Plant Names Index 
(en) Markjordbær hos Tropicos 
(en) Kategori:Fragaria vesca – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Fragaria vesca – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Fragaria vesca – detaljert informasjon på Wikispecies
Hagejordbær

Hagejordbær (Fragaria ananassa) er en flerårig plante i slekten jordbær som tilhører rosefamilien, som vokser vilt i tempererte strøk over store deler av verden. Den er 15-40 cm høy, har flikete, enkle runde eller eggeformede blader, og dyprøde, 2-5 cm store bær med søt smak.

Blomstene er helt hvite, med fem kronblader og gule pollenbærerne. Bærene (som egentlig er steinfrukter og ikke bær i botanisk forstand) er hvite i starten og modnes til de blir dyprøde. De er langt større enn hos markjordbær (Fragaria vesca). 


== Dyrking ==

Jordbær dyrkes i hagebruk og gartnerier, og som monokulturell nytteplante for salg. Bærene spises rå, brukes i syltetøy, eller tilsetning og pynt i bakst.
I Norge dyrkes jordbær i hele landet; minst i de tre nordligste fylkene og mest i Vestfold og Buskerud. Dyrking av jordbær utgjør 70 % av all bærdyrking i Norge. I tillegg importeres store mengder fra andre land. I 2017 ble det dyrket frem 8500 tonn jordbær i Norge, og importert inn 9650 tonn.Dyrkingen har stor økonomisk betydning, og utmerker seg ved å gi betydelig avkastning selv i nordlige tempererte strøk. Dyrking i drivhus er vanlig på kontinentet av Europa, hvor man også avler fram stadig nye varianter utfra kriterier for kort modningstid, bærstørrelse, kvalitet osv.


== Jordbærsorter ==
Det finnes mange forskjellige sorter jordbær. Korona er den vanligste typen som dyrkes i Norge.

Abundance
Aurora
Bounty
Carmen
Deutsch Evern
Dybdahl
Florence
Frida
Glima
Gyda
Hella
Inga
Jonsok
Julie
Kjapp
Korona
Nora
Oda
Polka
Rikki
Rita
Seierherren (populær på vestlandet i forrige århundre)
Senga Sengana
Solgry
Solgull
Solprins
Sonata
Viking
Zefyr
Honeoye


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) hagejordbær i Encyclopedia of Life 
(en) hagejordbær i Global Biodiversity Information Facility 
(en) hagejordbær i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) hagejordbær hos Dyntaxa 
(en) hagejordbær hos ITIS 
(en) hagejordbær hos The International Plant Names Index 
(en) hagejordbær hos Tropicos 
(en) Kategori:Fragaria × ananassa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Fragaria × ananassa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Fragaria × ananassa – detaljert informasjon på Wikispecies
Skjomen

Skjomen (nordsamisk: Skievvá) er en arm av Ofotfjorden i Narvik kommune i Nordland. Fjorden har innløp mellom Einebærneset ved Skjomnes i øst og Krøkebærneset ved Vidrek i vest og strekker seg rundt 18 kilometer i retning sør-sørøst innover mot Elvegård i fjordbunnen, hvor armen Sør-Skjomen fortsetter mot sør. Medregnet Sør-Skjomen er lengden omtrent 25 kilometer.


== Skjomens geografi ==
Skjomen er omtrent 2,5 kilometer bred i innløpet før det brått smalner inn til ca. 500 meter ved Trong-Skjomneset hvor Skjombrua krysser fjorden og det som kalles Trong-Skjomen starter. Skjom- og Sandviktinden, begge over 1 500 meter, ruver over østsiden av fjorden. Fjordbunnen ligger ved Elvegårdsfjellet der fjorden går over til dal. På vestsiden ligger Reintind i overgangen mellom Skjomen og Sørskjomen. Frostisen ligger langs østsiden av Sørskjomen. Elven Skjoma kommer fra Skjomdalen og har utløp i fjordbunnen.
Dybden midt i fjorden er gjennomgående på over 100 meter.
Naturforholdene er med på å danne et gunstig lokalt klima. Når sørøstlig vind presses ned fra fjellene oppstår fønvinder som gir en plutselig og betydelig temperaturøkning.


== Bosetning ==
Den største grenden langs Skjomen er Elvegård, som ligger i bunnen av fjorden, med barne-og ungdomsskole, kirke og golfbane. Videre utover ligger det en rekke gårder langs østsiden:  Aspevik, Berglund, Aspelund, Sandvika og Forså, gårdene mellom Karvenes og grenden Kongsbakk og Hesjevika.
På vestsiden ligger noen gårder mellom Klubbvika og Kjerringneset som kun er mulig å nå med båt.

Et helleristningsfelt ved Forselv med i alt nærmere 100 figurer indikerer at det har vært bosetning i området siden steinalderen.Tradisjonelt et område med en majoritetsbefolkning av sjøsamisk opprinnelse. Manntallet av 1701 registrerte sjøsamisk befolkning på «finnoldelgårdene» Forså, Sandvik, Laukvik, Klubvik, Sletjord, Tømmerås, Tømmervik og Elven (Elvegård). Denne samiske befolkingen ble etter hvert, ifølge etnologen Knut Kolsrud, assimilert inn i den sterkt voksende norske bondebefolkningen som kom fra Sør- og Midt-Norge samt nabolandene på midten av 1800-tallet.


== Kommunikasjon ==

E6 krysser i den ytre del av fjorden, ved Trong-Skjomneset, via den 711 meter lange Skjombrua.
Fra Trong-Skjomneset går Fv 761 sørover langs østsiden av fjorden.
Fra Elvegård går en kommunal vei langs Sør-Skjomen.
Vei på østsiden mellom Klubbvika og Kjerringneset kan kun nås med båt.Fra 1938 gikk det ferge fra Skjærvika til Grindjord (E6) som ble erstattet da Skjombrua sto ferdig i 1972.
Skjomdalen Bilruter ble grunnlagt av Kristian Grønvold, som ville ha bussrute mellom Skjomdalen og Narvik. 12. februar 1953 gikk selskapet inn i Ofotens Bilruter.
Fergekaien i Kongsbakk sto ferdig i 1951, og fergeforbindelsen til Grindjord gikk mellom 1952 og 1963 da fylkesveien sto ferdig.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skjomen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilder og kart fra ryggsekk.net: på tur opp Reinnesfjellet. Besøkt 31.01.2012.
Narvik og omegn jeger- og fiskerforening Skjoma. Besøkt 31.01.2012.
Suzuki Hayabusa

Suzuki Hayabusa (GSX1300R) er en hyper-sport motorsykkel fra Suzuki.
Sykkelen ble introdusert i 1999 med en 4-takters 1299 cm³ motor med 4 sylindre, og 16 ventiler. Den ble testet gang på gang og kom ut som verdens raskeste serieproduserte motorsykkel frem til 2001. Sykkelen var mer eller mindre uforandret frem til 2007. Da kom den med ny motor, på 1340 cm³ og 20 hk mer.


== Eksterne lenker ==
(en) Suzuki Hayabusa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Suzukis side om Hayabusa GSX1300R
Yukatansk maya

Yukatansk maya (maaya t'aan) er et mayisk språk som snakkes på Yucatánhalvøya, i det nordlige Belize og i deler av Guatemala. Blant talerne selv er språket kjent som «maya». Språket snakkes av rundt 800 000 mennesker. Det er det tredje største språket i Mexico, etter spansk og nahuatl. Mange har yukatansk maya som førstespråk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Yukatansk maya hos Ethnologue
Vivendel

Vivendel (Lonicera periclymenum) er en flerårig slyngplante i kaprifolfamilien, som kan bli 5-6 meter høy og slynger seg mot høyre om vertstrær. Vivendel har eggerunde mellomgrønne blad og hvite eller eggehvite blomster med åpen korg og snurrede fliker på kronblad.

Vivendel er en gammel medisinplante, som sårmiddel og som urindrivende og avførende middel. Men alt på arten er giftig.
Vivendel atskiller seg fra kaprifol først og fremst på de store, hvite blomstene, som er mindre, mer sammenlukket og blåaktige hos kaprifol. Vivendelens blomster har sprikende kronblad, og hvite og gule pollenbærere.


== Eksterne lenker ==
(en) Vivendel i Encyclopedia of Life 
(en) Vivendel i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Vivendel hos Artsdatabanken 
(sv) Vivendel hos Dyntaxa 
(en) Vivendel hos ITIS 
(en) Vivendel hos NCBI 
(en) Vivendel hos The International Plant Names Index 
(en) Vivendel hos Tropicos 
(en) Kategori:Lonicera periclymenum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Lonicera periclymenum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lonicera periclymenum – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «giftig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.Kristins flora – Vivendel
Stockmanns varehus

Stockmanns varehus i Helsingfors sentrum er Finlands største kjøpesenter, med 17 millioner besøkende hvert år. Senteret er flaggskipet i det finske Stockmannkonsernet, og er Nordens største varemagasin, målt i omsetning og areal.Varehuset fyller hele kvartalet Gasellen mellom Alexandersgatan, Mannerheimvägen, Esplanadparken og Centralgatan, og er tegnet av Sigurd Frosterus. Huset sto ferdig i 1930. Hovedinngangen ligger i nordvest, ut mot Tre Smeders plats, i krysset mellom Alexandersgatan og Mannerheimvägen. Over inngangen finnes Stockmanns klocka, som regnes som et viktig møtepunkt. 
Stockmanns logo er en grønn S, som symboliserer en rulletrapp. Finlands første rulletrapper fantes nettopp i dette huset.


== Historie og fremtid ==
Varehuset sto ferdig i 1930. I 1989 overtok man den siste delen av kvartalet da Argoshuset, bygd i 1897, ble knyttet til varehuset.
Et utbyggingsarbeid ble ferdig i 2010. Senteret ble utvidet med 10 000 m² til sammenlagt 50 000 m². Med dette ble senteret et av verdens største varemagasin.Utvidelsen gikk både i høyden og dybden. 
Prosjektet kostet 125 mill €, og beregnes å øke senterets årlige omsetning med 50 mill €.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
stockmann.fi
Hvitbergknapp

Hvitbergknapp (Sedum album) er en flerårig plante i bergknappfamilien. Navnet henspiller til de helt hvite blomstene. Den blomstrer i juni-august.

Planten har en krypende, teppe- eller tuedannende vekstform og blir 5-20 cm høy. Ofte står en tue alene på bergnabben. De slankt eggrunde til lansettformede, 5-8 mm lange bladene er brune eller brungrønne, og sukkulente, det vil si at de har vannfylte celler og er litt myke og svulmede. 
Blomstene er stjerneformede og hvite, og sitter i tette blomsterstander ved tuppen av skuddene. Kronbladene er 2-3 mm lange, slanke og litt butte ytterst.
Hvitbergknapp vokser på tørre, gjerne kalkrike berg og solvarme skrenter. I Norge er den vanlig opp til Helgeland, men sjelden eller helt fraværende langs kysten på Sørlandet.
Det er lett å forveksle hvitbergknapp med kystbergknapp (Sedum anglicum). Hovedforskjellene er at hvitbergknappens blomst normalt er helt hvit, og at begerbladene er kortere enn kronbladene og ikke er synlige når man betrakter blomsten forfra. Kystbergknapp har også tettere med blader på blomsterstilkene.
Oftest er også kystbergknappens blader mer grønne enn hvitbergknapp, som fort får rød-brune blader. men også kystbergknapp kan danne røde blader i tørkeperioder – de er en beskyttelse av fotosyntesen mot sollyset i ekstreme varmeperioder.
Bitterbergknapp (Sedum acre) skilles fra hvitbergknapp på blomstenes gule farge, og på de mange bladene hos bitterbergknapp, mens hvitbergknapp har merkbart færre blader, de er ofte mer brunaktige i fargen, og noe mindre sukkulente.


== Eksterne lenker ==
(en) hvitbergknapp i Encyclopedia of Life 
(en) hvitbergknapp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hvitbergknapp hos Artsdatabanken 
(sv) hvitbergknapp hos Dyntaxa 
(en) hvitbergknapp hos ITIS 
(en) hvitbergknapp hos NCBI 
(en) hvitbergknapp hos The International Plant Names Index 
(en) hvitbergknapp hos Tropicos 
(en) Kategori:Sedum album – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sedum album – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sedum album – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «spiselig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.Kristins flora – hvirbergknapp
Sigurd Frosterus

Sigurd Frosterus (født 18. juni 1876 i Asikkala, død 2. mars 1956 i Helsingfors), var en finsk arkitekt og kunsthistoriker.Frosterus tok eksamen ved Polyteknisk læreanstalt i Helsingfors 1902 och drev sammen med arkitekt Gustaf Strengell et arkitektbyrå 1902–1904. De tegnet blant annet villa Ekudden (1904), som ble presidentbolig og nå er et museum over Urho Kekkonen.
Frosterus' arbeider tilhører jugendstilen, og han er trolig mest kjent for Stockmanns varehus i Helsingfors (1930), som ble bygget etter at han fikk andreplass i en arkitektkonkurranse. Andre arbeider er blant annet flere boliger i Helsingfors, det slottsaktige luksushotellet Vanajanlinna nær Tavastehus, og Nordiska Föreningsbankens (nå Nordeas) hovedkontor i Helsingfors.
Frosterus var også en aktiv kunstkritiker og mesén. Han planla den finske avdelingen på Göteborgs jubileumsutstilling i 1923 og valgte ut kunsten i denne. Hans egen kunstsamling ble etter hans død donert til Amos Andersons Konstmuseum i Helsingfors.


== Referanser ==
Ingri Parin d’Aulaire

Ingri Parin d'Aulaire (født 27. desember 1904 på Kongsberg, død 24. oktober 1980 i Wilton i Connecticut i USA) var en norsk-amerikansk portrettmaler, illustratør og barnebokforfatter. 
Ingri d'Aulaire, som het Ingri Mortenson som ugift, fikk kunstutdannelse i Norge, Tyskland og Frankrike. Hun traff mannen sin, den sveitsiske bokillustratøren og billedkunstneren Edgar Parin d'Aulaire, på kunstskole i Paris. De flyttet til USA i 1929, der de sammen skrev og tegnet 27 bildebøker i perioden fra 1931 til 1976. De tidligste bøkene hentet ofte miljøer og handling fra norske eventyr og forhold. Seinere vendte de blikket mot sitt nye hjemland USA og lagde bøker om amerikanske folkehelter som Pocahontas, George Washington, Benjamin Franklin og Buffalo Bill. For ei bildebok om Abraham Lincoln som kom i 1939, fikk ekteparet den høythengende amerikanske barnebokutmerkelsen Caldecott-medaljen. Illustrasjonene i de'Aulaires bildebøker er utført som fargerike blyanttegninger i en enkel og en forfriskende barnevennlig stil for sin tid.
Ola and Blakken and Line, Sine, Trine fra 1933 ble utgitt i norsk oversettelse som Ola og Blakken og Line, Sine, Trine av Mittet forlag samme år, mens Lappe Lasse og Lappe Lise (Children of the Northlights) og Ola kom på norsk i henholdsvis 1935 og 1951.


== Bokutgivelser ==
1931: The Magic Rug – utgitt på forlaget Viking Press
1932: Ola
1933: Ola and Blakken and Line, Sine, Trine
1933: The Conquest of the Atlantic – utgitt på Viking Press
1934: The Lord’s Prayer
1935: Children of the Northlights – utgitt på Viking Press
1936: George Washington
1938: East of the Sun and West of the Moon – utgitt på Viking Press
1939: Abraham Lincoln ∗
1940: Animals Everywhere | ∗
1941: Leif the Lucky ∗
1942: The Star Spangled Banner ∗
1943: Don’t Count Your Chicks
1944: Wings for Per
1945: Too Big ∗
1946: Pocahontas, ∗
1948: Nils
1949: Foxie *
1950: Benjamin Franklin ∗
1952: Buffalo Bill ∗
1955: The Two Cars *
1955: Columbus ∗
1958: The Magic Meadow
1962: d’Aulaire’s Book of Greek Myths ∗ – også utgitt som lydbok med opplesninger av Paul Newman, Sidney Poitier, Kathleen Turner og Matthew Broderick∗
1967: Norse Gods and Giants † ∗
1972: Trolls # ∗
1976: The Terrible Troll Bird ‡ *∗ Utgis fortsatt
| Gjenutgitt som d'Aulaire's Book of Animals, New York Review Books, 2007
 # Gjenutgitt som d'Aulaires'Trolls, New York Review Books, 2006 
† Gjenutgitt som d’Aulaires’ Book of Norse Myths, New York Review Books, 2005
‡ Bygger på den tidligere Ola and Blakken
Der det ikke er oppgitt forlag, ble bøkene utgitt på forlaget Doubleday.


== Priser (utvalg) ==
1940 – Caldecott-medaljen for  Abraham Lincoln 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på engelsk
Biografi og bøker av ekteparet d'Aulaire
(no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Ingri Parin d’Aulaire, bøker om Ingri Parin d’Aulaire