jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
De Nationalliberale

De Nationalliberale  var en retning innen dansk politikk i årene 1842–1882. Det var ikke et parti i form av en ordinær partiorganisasjon, men snarere en gruppering av tilhengere av en nasjonalliberalistisk ideologi. De Nationalliberale var den sterkeste pådriveren for innføringen av en fri forfatning i Danmark og begivenhetene som særlig fant sted i København i 1848.
Utviklingen av nasjonalliberalismen startet tidligere, allerede i 1820-årene hvor de dominerte den politiske debatten. 
Utover i 1830-årene kontrollerte tilhengerne de viktigste politiske kommunikasjonskanalene og i særlig grad gjaldt dette avisen Fædrelandet, som ble en mektig oponionsdanner.
Av viktige personer kan nevnes juristen Orla Lehmann, som spilte en helt avgjørende rolle i 1848. 
Andre personer var Carl Ploug som var mangeårig redaktør av Fædrelandet, D.G. Monrad,  C.C. Hall, H.N. Clausen, J.F. Schouw  og A.F. Krieger.


== Se også ==
Marsrevolusjonen (Danmark)


== Kilder ==
Danmarkshistorien
Ed Sampson

Edward Horace «Ed» Sampson (født 23. desember 1921 i Fort Frances i Ontario i Canada, død august 1974) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Sampson vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== VM-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ed Sampson – Olympedia 
(en) Ed Sampson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ed Sampson – Eliteprospects.com
Mary Seacole

Mary Seacole (født 1805, død 14. mai 1881) var en sykepleier fra Jamaica som er mest kjent for sin involvering i Krimkrigen. Hun satte opp og drev et pensjonat i Panama og i Krymsk for å bistå med å behandle de syke og skadde soldatene. Seacole ble undervist i sykepleierstudiene av en urtemedisiner og lærte om folkemedisin av hennes mor som drev et pensjonat for funksjonshemmede europeiske soldater og sjømenn. 
I dag er blir hun husket for sin tapperhet og medisinske kompetanse og som "kvinnen som på tross av rasistiske fordommer trosset innflytelsesrike deler av det viktorianske samfunnet for å hjelpe dem som trengte det". Hennes selvbiografi som heter Wonderful Adventures of Mrs. Seacole og som kom ut i 1857 er en levende beretning om hennes opplevelser og er en av de tidligste selvbiografier som utelukkende handler om en kvinne.
Seacole hadde sluttet seg til den katolske kirken rundt 1860 og returnerte etter at Krimkrigen var over tilbake til Jamaica som i hennes fravær hadde havnet i en nedgangskonjunktur. Prins Victor von Hohenlohe, (en nevø av dronning Victoria) hadde som ung løytnant vært en av Mary Seacoles pasienter under Krimkrigen. Han fikk senere hugget ut en byste i marmor av henne i 1871 som han fikk utstilt på Royal Academy sin sommerutstilling i 1872. Seacole ble også den personlige massøren til prinsessen av Wales som led med dårlige ben og revmatisme.


== Referanser ==
Cospas-Sarsat

Cospas-Sarsat er et internasjonalt satellittbasert søk- og rednings-system (SAR) for nødvarslingsgjenkjenning og informasjonsdeling som ble etablert av Canada, Frankrike, USA og det tidligere Sovjetunionen i 1979.
Systemet består av både et bakke- og et romsegment:

Nødpeilesendere
Satellittbaserte signalprosessorer for SAR
Satellitt downlink mottaker og singalprosessorstasjoner som kalles LUT
Mission Control Centres som videreformidler nøddata generert av LUTer.
Nødkoordineringssentre som koordinerer SAR-respons til nødsituasjonerRomsegmentet av Cospas-Sarsat systemet består nå av SAR-prosessorer ombord på 4 geosynkrone satellitter som kalles GEOSARer og 5 lavjordpolarbane satellitter som kalles LEOSARer.
Kenneth Purpur

Kenneth Richard «Ken» Purpur (født 1. mars 1932 i Grand Forks i Nord-Dakota, død 5. juni 2011) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Purpur vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== VM-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== Eksterne lenker ==
(en) Kenneth Purpur – Olympedia 
(en) Kenneth Purpur – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Beryl Bainbridge

Beryl Bainbridge (født 21. november 1932 i Liverpool, død 2. juli 2010) var en britisk forfatter som fikk prisen Whitbread Awards for beste roman i 1977 og 1996, og ble fem ganger nominert til Booker-prisen. Hun er blitt beskrevet som britisk «nasjonalskatt».  I 2008 navnga avisen The Times Bainbridge på deres liste over «De 50 største britiske forfattere siden 1945».I 1954 giftet hun seg med kunstneren Austin Davies. De to skilte seg etter kort tid og etterlot Bainbridge som en enslig mor med to barn. I 1958 forsøkte hun å begå selvmord ved å putte hodet i en varm ovn. Hun tilbrakte også noen år som skuespiller og dukket blant annet opp i en episode av såpeserien Coronation Street i 1961 der hun spilte en demonstrant som var imot atomvåpen.
De første bøkene hun skrev var i stor grad basert på hendelser fra barndommen. Hennes tidlige romaner ble godt mottatt av kritikerne, men solgte aldri mye og hun klarte derfor ikke å tjene så mye penger. Hennes første roman, Harriet said ..., ble skrevet på denne tiden. På slutten av 1970-tallet skrev hun et filmmanus basert på hennes roman Sweet William. Filmversjonen av boken ble regissert av Sam Waterston og hadde premiere i 1979.
Romanen A Terrible Big Adventure (1989) ble filmatisert i 1995 med blant annet Alan Rickman og Hugh Grant i hovedrollene. I 1998 vant hun James Tait Blacks minnepris for sitt skjønnlitterære arbeid.
Siden 1990-tallet fungerte Bainbridge også som teaterkritiker for det månedlige tidsskriftet The Oldie. Hennes vurderinger inneholder sjelden negativt innhold og blir vanligvis publisert etter at stykket er tatt av lerettet. I 2003 ble hun tildelt David Cohen Dobloug-prisen sammen med Thom Gunn. I 2005 kjøpte British Library mange av Bainbridges private brev og dagbøker. I juni 2001 ble Bainbridge tildelt en æresgrad ved Open University som Doctor of the University.


== Bibliografi ==
1967 A Weekend with Claude (Roman)
1968 Another Part of the Wood (Roman)
1972 Harriet Said… (Roman)
1973 The Dressmaker (amerikansk tittel: The Secret Glass) (Roman)
1974 The Bottle Factory Outing (Roman)
1975 Sweet William (Roman)
1976 A Quiet Life (Roman)
1977 Injury Time (Roman)
1978 Young Adolf (Roman)
1979 Another Part of the Wood (Roman)
1980 Winter Garden (Roman)
1981 A Weekend with Claude (Roman)
1984 English Journey: Or the Road to Milton Keynes (Reisebeskrivelse)
1984 Watson's Apology (Roman)
1987 Forever England: North and South (Familieportretter)
1989 An Awfully Big Adventure (Roman)
1991 The Birthday Boys (Roman)
1993 Something Happened Yesterday (Essayer, samling av avisartikler)
1996 Every Man for Himself (Roman)
1998 Master Georgie (Roman)
2001 According to Queeney (Roman)
2005 Front Row - Evenings at the Theatre: Pieces from the Oldie  (Essayer om teater og teaterkritikk)
2008 The Girl in the Polka Dot Dress (Roman)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intervju i Guardian
«Author page» hos The Guardian
(en) Beryl Bainbridge på Internet Movie Database 
(sv) Beryl Bainbridge i Svensk Filmdatabas 
(fr) Beryl Bainbridge på Allociné 
(en) Beryl Bainbridge på AllMovie 
(en) Beryl Bainbridge hos The Movie Database
Richard Dougherty

Richard Leo «Dick» Dougherty (født 5. august 1932 i International Falls i Minnesota, død 23. november 2016 i Green Bay) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Dougherty vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks.
Dougherty spilte i tre ishockey-VM, 1955 og 1957 i tillegg til OL-turneringen 1956 i Cortina d'Ampezzo som også var det 23. verdensmesterskapet i ishockey.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== VM-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== Eksterne lenker ==
(en) Richard Dougherty – Olympedia 
(en) Richard Dougherty – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Richard Dougherty – Hockeydb.com
William Howard Russell

William Howard Russell (født 28. mars 1820 i Tallaght i County Dublin i Irland, død 11. februar 1907 i London) var en irsk reporter for avisa The Times og ble ansett for å ha vært en av de første moderne krigskorrespondentene etter at han brukte 22 måneder på å dekke Krimkrigen og spesielt Charge of the Light Brigade. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
William Howard Russell studerte ved Trinity College i Dublin og så for kortere tid ved University of Cambridge. 


=== Journalist ===
Han journalist arbeidet Russell i Irland fra 1841 for avisen The Times. Den mangeårige (1841 til 1877) utgiver av avisen, John Thadeus Delane, hentet ham i 1843 til London.


=== Krigskorrespondent ===
Som ung journalist dekket han en del av første slesvigske krig mellom de danske og prøyssiske styrker i 150.
Han ble så han sendt av The Times-redaktøren John Delane til Malta for å dekke den engelske støtten til Russland i 1854. Derfra havnet han så på Krim og dekket en lang periode av Krimkrigen. Russell foraktet uttrykket «krigskorrespondent», selv om hans dekning av krimkrigen brakte ham internasjonal berømmelse. Ikke bare dkrev ham om krigens militære sammenstøt, men Florence Nightingale skulle senere fremholde at det har hans reportasjer som gjorde henne og hennes virksomhet alment kjent. Krimkrigens sykepleie, og omsorgen for soldater på begge sider som den ble utført av Mary Seacole ble også publisert av Russell og an andre journalister i samtiden, og det reddet henne fra økonomisk ruin.
Det ble under krigen satt ut rykter om at han ikke fortjente suksessen han fikk som reporter fordi han ikke gjorde så mye mer enn å drikke brennevin og røyke sigaretter og lot andre gjøre jobben for ham. Dette ryktet var ikke sant med det førte imidlertid til at Russell ble svartelistet fra enkelte kretser og den britiske kommandanten Lord Raglan rådet sine offiserer til å nekte å snakke med reporteren. 
Reportasjene hans var av stor betydning fordi publikum for første gang fikk muligheten til å lese om virkelighetens krigføring.


=== Senere virke ===
I 1856 ble Russell sendt til Moskva for å beskrive kroningen av tsar Alexander II, og senere ble han sendt til India der han var vitne til beleiringen av Lucknow (1858). I 1861 dro Russell til Washington. Dagbøkene hans fra tiden i India og fra den amerikanske borgerkrigen ble senere publisert. Russell returnerte til England i 1863.
I 1866 dekket han den østerriksk-prøyssiske krig. Senere skildret han med stor formidlingskraft Pariserkommunen (1871). I Sør-Afrika rapporterte han i 1879 fra Zulukrigen.
Han ble adlet i 1895.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Trevor Royle: War report. The war correspondent's view of battle from the Crimea to the Falklands, Edinburgh 1987.
John Mayasich

John Edward Mayasich (født 22. mai 1933 i Eveleth i Minnesota) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.
Mayasich vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks.
Fire år senere, under vinter-OL 1960 i Squaw Valley ble han olympisk mester i ishockey. USA vant alle fem kampene i finaleserien som besto av seks lag. Canada ble nummer to og Sovjetunionen kom på tredjeplass.
Mayasich ble også verdensmester i ishockey 1960, OL-turnering i Squaw Valley var også det 27. verdensmesterskapet i ishockey. Han deltok i åtte verdensmesterskap, 1957, 1958, 1961, 1962, 1966 og 1969.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Gull i ishockey  USA
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== VM-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Gull i ishockey  USA
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA
1962  Colorado Springs -  Bronse i ishockey  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Mayasich – Olympedia 
(en) John Mayasich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) John Mayasich – Hockeydb.com 
(en) John Mayasich – Eliteprospects.com
William Cleary

William John «Bill» Cleary jr. (født 19. august 1934 Cambridge i Massachusetts) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.
Cleary  vant en olympisk sølvmedalje i ishockey i vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks.
Fire år senere, i vinter-OL 1960 i Squaw Valley ble han olympisk mester i ishockey. USA vant alle fem kampene i finaleserien som besto av seks lag. Canada ble nummer to og Sovjetunionen kom på tredjeplass.
Cleary ble også verdensmester i ishockey 1960, OL-turnering i Squaw Valley var også det 27. verdensmesterskapet i ishockey. Han deltok i fire verdensmesterskap, i tillegg til OL-turneringene som også var verdensmesterskap, VM 1957 og 1958.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Gull i ishockey  USA
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== VM-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Gull i ishockey  USA
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Cleary – Olympedia 
(en) William Cleary – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) William Cleary – Hockeydb.com 
(en) William Cleary – Eliteprospects.com
Wellington Burtnett

Wellington Parker Burtnett jr. (født 26. august 1930 i Somerville i Massachusetts, død 21. august 2013) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Burtnett vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== VM-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wellington Burtnett – Olympedia 
(en) Wellington Burtnett – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Wellington Burtnett – Eliteprospects.com
Fylkesvei 803

Fylkesvei 803 (Fv803) går mellom Trofors og Aspneset i Grane.
Før 1. januar 2010 var veien del av riksvei 73, etter at regionsreformen trådte i kraft fikk den status som primær fylkesvei.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 73.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Nordland fylke ===

Grane


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv73
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Wendell Anderson

Wendell Richard Anderson (født 1. februar 1933 i Saint Paul, død 17. juli 2016 samme sted) var en amerikansk politiker og ishockeyspiller. Han var av svensk avstamning.
Wendell Anderson vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagene en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.
Wendell Anderson var Minnesotas 33. guvernør fra 1971 til 1976 og medlem av det amerikanske Senatet fra 1976 til 1978. Han tilhørte Minnesota Democratic-Farmer-Labor Party (DFL).


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo –  Sølv i ishockey  USA


== VM-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo –  Sølv i ishockey  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wendell Anderson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wendell Anderson hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) Wendell Anderson – Olympics.com 
(en) Wendell Anderson – Olympic.org 
(en) Wendell Anderson – Olympedia 
(en) Wendell Anderson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Wendell Anderson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Wendell Anderson – Hockeydb.com
Eugene Campbell

Eugene Howard «Gene» Campbell (født 17. august 1932 i Minneapolis i Minnesota, død 8. april 2013) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Campbell vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== VM-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== Eksterne lenker ==
(en) Eugene Campbell – Olympedia 
(en) Eugene Campbell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Voi Voi

«Voi Voi» (norsk: å nei,) er en norsk slagersang som vant Melodi Grand Prix 1960 og var Norges bidrag til Eurovision Song Contest samme år. Melodien og teksten er skrevet av Georg Elgaaen, og sangen ble framført av Nora Brockstedt. «Voi Voi» er Norges første vinner av Melodi Grand Prix og Norges første bidrag i Eurovision Song Contest. Sangen ble en stor slager i Norge og kan i dag karakteriseres som en evergreen i norsk Melodi Grand Prix-historie. Den lå ni uker på VG-lista med en femteplass som høyeste notering våren 1960. 


== Melodi Grand Prix ==
Sangen er skrevet av amatørkomponisten Georg Elgaaen, som sendte den inn til NRKs åpne konkurranse foran Melodi Grand Prix 1960. Dette var første gang konkurransen ble arrangert, og 303 melodier kom inn.  
«Voi Voi» var én av elleve som ble plukket ut til en radiosendt semifinale i Oslo torsdag 4. februar 1960. Der vant den avstemningen og avanserte til finalen i Store Studio lørdag 20. februar samme år. I finalen kåret en jury på tolv personer «Voi Voi» til klar vinner. Sangen ble framført av Inger Jacobsen i semifinalen, og av Nora Brockstedt i finalen og i Eurovision Song Contest. 


== Eurovision Song Contest ==
Sangen var Norges debut i Eurovision Song Contest, og dette var dermed første gang norsk ble brukt i konkurransen. 
«Voi Voi» ble framført som sjette bidrag om kvelden 29. mars 1960 etter Belgias Fud Leclerc med «Mon amour pour toi», og før Østerrikes Harry Winter med «Du hast mich so fasziniert». Da avstemningen var ferdig, hadde «Voi Voi» fått 11 poeng og havnet med det på en delt fjerdeplass blant 13 deltakere. Dette var Norges beste plassering inntil 1966, da Åse Kleveland kom på en tredjeplass med «Intet er nytt under solen». 
«Voi Voi» ble etterfulgt som Norges bidrag i 1961 av Brockstedt med «Sommer i Palma».


== Om sangen ==
«Voi Voi» er en slagerlåt i chansonstil, en stil som var populær i konkurransens første år. Tittelen er samisk for hei hei, eller et lett oppgitt ja, ja – alt etter toneleiet på samisk. I sangen forteller jeg-personen at hun en gang hørte sangen til en samejente nord i landet, før hun gjentar teksten til sangen. Sangen-i-en-sang er en kjærlighetssang fra ei jente til hennes elsker og forteller ham hvor mye gleder seg til å tilbringe tiden med ham på lørdag.Etter opphavsmannen Georg Elgaaens død i 2005 ble rettighetene til sangen og framtidige royalties-inntekter overdratt til Human-Etisk Forbund, som Elgaaen var ivrig medlem av.Pilgrim har skrevet en engelsk tekst med tittelen «Big Boy». Ben Hur (egentlig Åke Larsson) har skrevet en svenskspråklig tekst. Vokalgruppene Pitsj og Bjelleklang har utgitt hver sin versjon, Knut Mikaelsen Bopalong Quintet har laget en jazzversjon og gruppa Superstars har laget en rapversjon. Versjonene til Pitsj og Superstars kom i 2006. Arrangør for Aas' innspilling var Ragnar Danielsen. I 2002 kom Frank Znort Quartets versjon på dobbeltalbumet Perler fra svin (som ble utgitt på vinyl).


== Listeplasseringer ==


== Innspillinger (i utvalg) ==


== Referanser ==
Gordon Christian

Gordon Eugene Christian (født 21. november 1927 i Warroad i Minnesota, død 2. juni 2017) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Christian vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.
Christian spilte i tre ishockey-VM, 1955 og 1958 i tillegg til OL-turneringen 1956 i Cortina d'Ampezzo som også var det 23. verdensmesterskapet i ishockey.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== VM-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gordon Christian – Olympics.com 
(en) Gordon Christian – Olympic.org 
(en) Gordon Christian – Olympedia 
(en) Gordon Christian – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gordon Christian – Hockeydb.com 
(en) Gordon Christian – Eliteprospects.com