jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ann-Sofi Colling-Saltin

Ann-Sofi Colling-Saltin (født Elin Ann-Sofi Pettersson 1. januar 1932 i Stockholm) er en tidligere svensk turner. Hun representerte Stockholms Studenternas Idrottsförening.
I 1950 vant Sverige gull i troppskonkurransen med håndapparater i VM i turn, med Pettersson på laget. Individuelt fikk også to medaljer; hun delte gullet i skranke med østerrikske Gertchen Kolar, og hun fikk sølv i den individuelle mangekampen, bak polske Helena Rakoczy.Hun deltok senere i OL i 1952 og 1956, første gang 20 år gammel. Ved OL i 1952 forsvarte Sverige VM-gullet sitt fra 1950, og vant gull i troppskonkurransen; de hadde et program der de brukte baller. Sovjetunionen på andreplass brukte ringer, på samme måte som i moderne rytmisk gymnastikk. I lagkonkurransen sammenlagt kom Sverige på 4.-plass. Individuelt kom Pettersson på 44.-plass sammenlagt.
I sitt siste OL, i 1956, fikk Sverige sølv i troppskonkurransen. Igjen brukte de baller. Her fikk hun også en individuell medalje; hun vant bronse i hopp, bak de to sovjetiske jentene Larisa Latynina og Tamara Manina.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ann-Sofi Colling-Saltin – Olympedia 
(en) Ann-Sofi Colling-Saltin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Ann-Sofi Colling-Saltin – Sveriges olympiske komité 
Profil med bilde hos Sveriges Olympiska Kommitté
Ramon Novarro

Ramón Novarro (født 6. februar 1899 i Durango, Mexico, død 30. oktober 1968 i Los Angeles, California) var en meksikansk skuespiller som oppnådde berømmelse som skuespiller i diverse stumfilmer. Han flyttet med familien sin til Los Angeles for å unnslippe den meksikanske revolusjonen i 1913. 
Han debuterte som skuespiller i filmene The Little American og The Woman God Forgot fra 1917. Hans rolle i filmen Scaramouche fra 1923 førte til hans første store suksess og gjennombrudd. 
Han var på sitt beste som skuespiller på slutten av 1920-tallet og på begynnelsen av 1930-tallet, og da tjente han mer enn 100 000 dollar per film. Han investerte noe av sine inntekter i fast eiendom, så etter at skuespillerkarrieren hans tok slutt var han fortsatt i stand til å opprettholde en komfortabel livsstil.
Novarro var homofil og hadde hele sitt liv vært plaget med at den katolske kirken som han var medlem av ikke aksepterte homoseksualitet.


== Filmografi (utvalg) ==


=== Stumfilmer ===


=== Lydfilmer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ramon Novarro på Internet Movie Database 
(sv) Ramon Novarro i Svensk Filmdatabas 
(da) Ramon Novarro på Filmdatabasen 
(da) Ramon Novarro på Scope 
(fr) Ramon Novarro på Allociné 
(en) Ramon Novarro på AllMovie 
(en) Ramon Novarro hos Turner Classic Movies 
(en) Ramon Novarro hos The Movie Database 
(en) Ramon Novarro hos Internet Broadway Database 
(en) Ramon Novarro hos Internet Broadway Database
Steinar Steffensen

Steinar Steffensen (født 22. mars 1953 i Finnsnes) er en norsk gitarist og lærer. Han spilte i det norske rockebandet Blått & Rått, som er kalt Nord-Norges svar på Rolling Stones. I 2006 startet han bandet Zocloz, og forlot Blått og Rått i 2007. Nå er han medlem som gitarist i bluesbandet BlåCompaniet som i august 2013 ga ut sin første utgivelse, EP'en Plommå i egget. 


== Diskografi ==


=== BlåCompaniet ===
Plommå i egget (2013, EP)
Rubbel og bit (2014)


=== Blått & Rått ===
Blått & Rått (1996)
Hvite engel (1997)
Oppned (1999)
Vanvittige tider (2002)
Fritt vilt (2005)
Høyoktan (2008)


=== Zocloz ===
So Close (2008)Deltar påHanne Dahlberg: Social Butterfly (2014)
Arne Brændeland: Du danser rundt i lyset (2016)
Arne Brændeland: Den 7ende dag (2017)
Leo Leonhardsen: Helledussan førr en dom (2017)
Leo Leonhardsen: Brev fra Amsterdam (2017)
Arne Brændeland: Vakre Anna (2018)
Beslutning

Beslutning er en betegnelse på en rettslig avgjørelse som verken er en kjennelse eller dom. Beslutninger omfatter kun prosessuelle spørsmål, og avgjør ikke den materielle siden ved en tvist eller en straffesak. En rekke beslutninger er nokså hverdagslige og kan ikke ankes, mens viktigere beslutninger kan angripes på denne måte.
I sivilprosessen treffer retten avgjørelser om «saksbehandlingen som ikke etter loven krever kjennelse», eller «å samtykke til eller nekte anke», ved beslutning.


== Referanser ==
Alla Nazimova

Alla Nazimova (født Мириам Левентон - Miriam Leventon, 22. maijul./ 3. juni 1879greg. i Jalta på Krim, død 13. juli 1945 i Los Angeles i California) var en russisk-amerikansk teater- og filmskuespiller, manusforfatter og produsent. Hun debuterte som skuespiller i 1915 i filmen War Brides.
Nazimova private livsstil ga opphav til omfattende rykter om et angivelig utsvevende liv og det er sagt at hun var bifil.Nazimova overlevde en brystkreft-operasjon, men døde av et hjerteinfarkt i en alder av 66 år i 1945. For hennes bidrag til filmindustrien ble hun etter sin død anerkjent med en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Filmer i utvalg ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Alla Nazimova på Kino-Teatr (ru)
(en) Alla Nazimova på Internet Movie Database 
(sv) Alla Nazimova i Svensk Filmdatabas 
(fr) Alla Nazimova på Allociné 
(en) Alla Nazimova på AllMovie 
(en) Alla Nazimova hos Rotten Tomatoes 
(en) Alla Nazimova hos The Movie Database 
(en) Alla Nazimova hos Internet Broadway Database
Jeremy Northam

Jeremy Northam (født 1. desember 1961 i Cambridge i England) er en britisk skuespiller. Han vant en Olivier Award i 1990 for «mest lovende nykommer» for sin opptreden i The Voysey Inheritance. Han debuterte på TV i TV-serien Wish Me Luck som gikk fra 1987 til 1988.
Han gjorde sin filmdebut i The Net (1995), men har jevnlig dukket opp i britiske filmer som Carrington (1995), Emma (1996), The Winslow Boy (1999), An Ideal Husband (1999), Enigma (2001) og som den walisiske skuespilleren og sangeren Ivor Novello i Gosford Park (2001). I 2002 spilte han i filmen Cypher sammen med Lucy Liu. I 2007 og 2008 skildret han Thomas More i Showtime-serien The Tudors.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jeremy Northam på Internet Movie Database 
(sv) Jeremy Northam i Svensk Filmdatabas 
(da) Jeremy Northam på Filmdatabasen 
(da) Jeremy Northam på Scope 
(fr) Jeremy Northam på Allociné 
(en) Jeremy Northam på AllMovie 
(en) Jeremy Northam hos Turner Classic Movies 
(en) Jeremy Northam hos The Movie Database
Sabrina Salerno

Norma Sabrina Salerno (født 15. mars 1968 i Genova i Liguria) er en italiensk  sanger kjent under artistnavnet Sabrina.
Hennes debutsingel «Sexy Girl» ble en stor hit i Italia i 1986. Hun som slo internasjonalt gjennom i 1987 med sangen «Boys (Summertime Love)», gjerne kjent som «Boys Boys Boys», med det som etter datidens normer var å regne som en grafisk musikkvideo, som hovedsakelig utspant seg i et svømmebasseng, hvor hun etter sigende viste brystvortene sine.
Senere samarbeidet med Fancy som resulterte i Fancys hit «Flames of Love». Hun jobbet så videre med produsentene Stock Aitken Waterman som i 1988 lagde hiten «All of Me (Boy Oh Boy)» til henne. Hennes største konkurrenter var Samantha Fox og Mandy Smith.Sabrina Salerno giftet seg til gode penger og har siden trukket seg tilbake fra offentligheten. Hun innehar likevel en solid posisjon i italiensk populærkultur, kanskje ikke ulikt vår egen Wenche Myhre.


== Diskografi ==


=== Album ===
1987 – Sabrina
1988 – Super Sabrina
1989 – Over the Pop
1995 – Maschio Dove Sei
1999 – A Flower's Broken
2008 – Erase Rewind (Official Remix)


=== Singler ===
1986 – Sexy Girl
1987 – Lady Marmalade
1987 – Boys (Summertime Love)
1987 – Hot Girl
1988 – All of Me (Boy Oh Boy)
1988 – My Chico
1988 – Like a Yo-Yo
1988 – Sex
1989 – Gringo
1990 – Yeah Yeah
1991 – Siamo donne
1991 – Shadows of the Night
1991 – Cover Model
1994 – Rockawillie
1994 – Angel Boy
1995 – Boys '95
1996 – Fatta e rifatta
1999 – I Love You
2006 – I Feel Love (Good Sensation)
2008 – Erase/Rewind
2009 – Erase/Rewind (Remix By Andrea T Mendoza Vs Tibet)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sabrina Salerno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sabrina Salerno på Internet Movie Database 
(en) Sabrina Salerno på AllMovie 
(en) Sabrina Salerno hos The Movie Database 
(en) Sabrina Salerno på Apple Music 
(en) Sabrina Salerno på Discogs 
(en) Sabrina Salerno på Discogs 
(en) Sabrina Salerno på MusicBrainz 
(en) Sabrina Salerno på MusicBrainz 
(en) Sabrina Salerno på Spotify 
(en) Sabrina Salerno på Songkick 
(en) Sabrina Salerno på Last.fm 
(en) Sabrina Salerno på Genius — sangtekster 
(en) Sabrina Salerno på AllMusic 
Sabrina Salerno på Twitter 
Sabrina Salerno på Facebook 
Sabrina Salerno på Instagram 
Sabrina Salerno på YouTube 
Sabrina Salerno på YouTube 
Sabrina Salerno på Myspace
Jøraholmen

Jøraholmen er et slekts- og stedsnavn fra Alta.
Jøraholmen har – som navnet tilsier – i tidligere tider vært en holme, da deler av Eibyelva strakk seg fra Tangenbakken til Åkergjerdet, og dannet denne holmen. Jøraholmen utgjør nå et areal på nærmere 1 kvadratkilometer, og grenser til både Eiby- og Altaelva. Eibyelva munner ut i Altaelva ved Jøraberget.Det er usikkert når de første menneskene bosatte seg på stedet, men den første navngitte personen er Ingebrikt Andersen som flyttet derfra tidlig på 1800-tallet. Senere kjøpte Ole Olsen eiendommen av Kåfjord Kobberverk, og tok Jøraholmen som etternavn.


== Historie ==
Ole Olsen Jøraholmen ble født 22. september 1814 i Folldal, som den eldste av barna til Ole Pedersen Grøtlien (Ol' Persa) og Randi Olsdatter. I 1828 vandret Ole Pedersen Grøtlien alene fra Folldal til Alta, og etter å ha sett gode jordbruksmuligheter her, gikk han i 1829 tilbake til Folldal for å hente å kone og barn. Da han kom tilbake til Alta, kjøpte han gården Lampe.
Ole Olsen Jøraholmen drev transport av malm fra gruvene i Raipas til Kvænangen. Han startet senere en gård på eiendommen sin. Etter å ha sett store forekomster av skifer i Pæska, fikk han det første utmål i 1859 og produserte som forsøk noen hundre takstein til sykehuset i Skaialuft. Dette regnes som starten på skifernæringa i Alta. Ole leverte også takstein til Alta kirke, og den første Haraldstøtta som Kong Oscar II avdukket i 1872.
I 1880-årene kom de første britiske sportsfiskerne til Alta, og de bodde på Jøraholmen hver sommer til frem til 2. verdenskrig. Blant dem var hertugen av Roxburghe. Charles Ritz og Joseph Pulitzer Jr. var også ivrige gjester. Ole Olsen Jøraholmen satt flere år i Herredstyret i Alta. Han døde i 1887, og fikk gjennom sine to ekteskap 16 barn.


== Gårdsdrift ==
Som svært mange bygninger i Finnmark, ble også bygningene på Jøraholmen brent ned under 2. verdenskrig. Ole Roald Jøraholmen – sønn av Peder Jøraholmen, og sønnesønn til Ole Olsen – fikk ansvaret med å bygge opp gården igjen i 1945. 
Gården har blitt drevet som et mønsterbruk, og eies nå av 5. generasjon i slekta, Wenche Jøraholmen og Tor Børstad. I 2008 startet de en samdrift med to nabogårder fra henholdsvis Tangen og Eiby, og sammen bygde de Nord-Norges største fjøs som står plassert i forsøksskogen på Jøraholmen.


== Referanser ==
MF «Florøy»

MF «Florøy», nå «Levanger», er ei ferje som ble bygget i 1968 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane (senere Fjord1 Fylkesbaatane). I 2013 byttet ferjen navn til «Levanger» og går i rute i Nord-Trøndelag.


== Bygging ==
MF «Florøy» ble bygget av Hatlø Verksted AS i Ulsteinvik. Skroget ble bygget ved Kvina Verft AS i Flekkefjord. Ferja er 49 meter lang og 10,9 meter brei. Den har en kapasitet på 28 PBE og 190 passasjerer. I begynnelsen tok den 40 PBE og 240 passasjerer, men siden har den blitt ombygd. Farten er 11 knop. Navnet Florøy fikk den etter den aller første motorbåten til Fylkesbaatane, som selskapet solgte i 1967. Den var Fylkesbaatane sin største ferje i tre år og den første pendelfergen til selskapet, fram til MF «Esefjord» kom.


== Historie ==
To dager etter at «Florøy» ble levert ble den satt inn på Kaupanger–Revsnes i Sogn. Der gikk ferja fram til 1975. Da kom 50-bilers ferja MF «Stryn» (nå MF «Romsdal»), som avløste «Florøy» på Kaupanger–Revsnes. Da gikk «Florøy» inn på Hella–Dragsvik–Vangsnes. Senere ble ferja brukt til supplering og avløsing i flere ferjesamband.
Ferja var også utleid til Fjord1 MRF i 1980-årene. Da gikk den blant annet på Volda–Folkestad som den første 40-bilers ferja der, og på Eiksund-Rjånes en vinter. I 1987 gjennomgikk «Florøy» en større modernisering. Da ble overbygget løftet slik at gjennomkjøringshøyden ble 4,5 meter, og salongen fikk full opprustning.
I 1991 overtok «Florøy» som fast ferje på ferjesambandet Stårheim–Isane i Nordfjord, der den ble til desember 1994 da ferja ble flyttet videre til ferjesambandet Måløy–Oldeide. I 1999 fikk «Florøy» ny baug. Siden 2001 har «Florøy» gått på Dale–Eikenes. Der gikk den til Dalsfjordbrua ble åpnet.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 4. april 2015. Besøkt 4. april 2015. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 4. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 6827606 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Florøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Tore Edvard Bergaust

Tore Edvard Bergaust (født 10. desember 1955) er utdannet landskapsarkitekt fra NLH i 1982 og har i tillegg utdannelse i personal, ledelse, kunsthistorie og forvaltning.
Han er dosent i landskapsarkitektur på Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU), Faktultet for landskap og samfunn (LANDSAM) fra 2009 og instituttleder ved Institutt for landskapsarkitektur fra 2017. Bergaust har hatt og har en rekke verv innen ulike faglige organisasjoner både nasjonalt og internasjonalt. 
Landskapsarkitekturstudiet ved NMBU ble etablert i 1919 og er en Europas eldste utdanninger innen landskapsarkitektur. Han har en allsidig praksis og bakgrunn fra ledelse, grøntanleggsforvaltning, kunsthistorie og kulturminneforvaltning.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Tore Edvard Bergaust i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Rohloff AG

Rohloff AG er et tysk selskap fra Fuldatal nær Kassel som produserer navgir for sykler, sykkelkjeder og verktøy som er kjent for deres holdbarhet og gode funksjon. Rohloffs logo er en svart siluett av en ravn på en gul bakgrunn, og selskapets slogan er «No slogan, just facts».
Rohloff AG ble etablert i 1986 og første produkt var et avansert og kostbart sykkelkjede med modellbetegnelse SLT 99. Selskapet lager også verktøy for sykkel, såsom måleverktøy for å sjekke slitasje på sykkelkjeder.


== Speedhub 500/14 ==
På 1990-tallet utviklet innehaver Bernhard Rohloff produktet som selskapet er best kjent for idag, det innovative planetnavgiret Speedhub 500/14. I 2008 var produksjonen av Rohloff Speedhub rundt 20 000 enheter.


== Se også ==
Shimano – Verdens største produsent av sykkelkomponenter.
SRAM Corporation – Det amerikanske konsernet som overtok den tyske planetgirprodusenten Sachs i 1997.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rohloff AG – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Raclette

Raclette er en sveitsisk og fransk matrett basert på å varme opp osten og skrape av (racler) det som er smeltet.
Osten er en halvfast ost av kumelk.


== Se også ==
Fondue


== Eksterne lenker ==
(en) Raclette – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rohloff Speedhub

Rohloff Speedhub 500/14 eller Rohloff er et planetnavgir for bruk på tråsykler. Det er utviklet av Rohloff AG, har 14 utvekslinger og en girbredde på 526 %, og kan erstatte avhoppsgirsystem med opptil 27 utvekslinger.


== Historikk ==
Det ble utviklet på 1990-tallet av Bernhard Rohloff ved Rohloff AG. Frem til da hadde ingen bragt frem et navgir med mer enn syv utvekslinger. Rohloff hadde tidligere arbeidet med utvikling av aksel-løsninger hos bilprodusenten Mercedes-Benz, og unnfanget ideen å utvikle et planetnavgir for tråsykkel. 
På industrimessen Interbike i 1996 ble produktet for første gang vist frem. I 1998 ble det lansert for salg, og første år ble det solgt 300 enheter, andre år 2 500 enheter. 
I 2008 ble det solgt rundt 20 000 enheter av giret. Frem til og med 2010 er det totalt solgt over 135 000 enheter.


== Karakteristika ==
Speedhub 500/14 har 14 utvekslinger i jevnt stigende intervaller på 13,6-13,8 %, en utvekslingsbredde på hele 528 % (forskjell mellom den letteste og den hardeste utvekslingen). Det bruker kun én twist-skifter for å operere (vanlig er to).


== Serienummer ==
Forklaring:

Estimater er i kursiv


== Se også ==
Rohloff AG – Selskapet som utviklet Speedhub 500/14
Shimano – Verdens største produsent av sykkelkomponenter


== Referanser ==
Tom Noonan

Tom Noonan (født 12. april 1951 i Greenwich i Connecticut) er en amerikansk skuespiller, manusforfatter og regissør. Han debuterte som skuespiller i filmen Gloria fra 1980. Noonan begynte som skuespiller på teater, men på 1980-tallet begynte han å jobbe innen film. Noonan har også gjort flere opptredener i tv-serier, inkludert The X-Files, Law & Order, Special Victims Unit og CSI: Crime Scene Investigation.
I 1986 spilte Noonan Francis Dolarhyde som var en seriemorder som dreper hele familier i filmen Manhunter. Hovedpersonen i denne filmen ble sammenlignet med Hannibal Lecter. Til dags dato er det denne filmen som er Noonans mest gjenkjennelige ledende rolle. Han spilte også Frankenstein i filmen The Monster Squad. I løpet av 1990-tallet skrev han flere skuespill, inkludert to som han lagde til filmer. I 2009 var han med i filmen The House of the Devil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tom Noonan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tom Noonan på Internet Movie Database 
(sv) Tom Noonan i Svensk Filmdatabas 
(da) Tom Noonan på Filmdatabasen 
(da) Tom Noonan på Scope 
(fr) Tom Noonan på Allociné 
(en) Tom Noonan på AllMovie 
(en) Tom Noonan hos Rotten Tomatoes 
(en) Tom Noonan hos The Movie Database
HB Performance

Hayes Brake er et amerikansk selskap etablert i 1984, basert i Milwaukee, Wisconsin, som utvikler og produserer skivebremser for blant annet tråsykler, motorsykler og andre kjøretøy.


== Historikk ==
Selskapet ble etablert i 1984 av H&H Products Division av Kelsey-Hayes Company, som igjen ble etablert av H&H Products Company Inc i 1947. 
På den 23. oktober 1970 satte the Blue Flame, et landbasert hastighetskjøretøy utstyrt med H&H skivebremser, hastighetsrekord på 1013 km/t. Under en tidlig test hadde bremseskjermen sviktet, og skivebremsen fra H&H klarte likevel å stoppe bilen trygt fra en hastighet på over 850 km/t. I 1971 ble de første skivebremsene levert til Harley-Davidson for deres 1972 FLH modell. andre store markeder opp gjennom årene har vært snøscootere, deriblant til Polaris.
I 1992 begynte selskapet utvikling av skivebremser for terrengsykler. Det første produktet ble lansert året etter, og fra 1998 ble det levert som originalutstyr på blant annet sykler fra Trek. I 2005 overtok Hayes Bicycle Group produsenten Sun Ringle, som lager nav, felger, hjul og komponenter for sykler. I 2006 overtok de WheelSmith Fabrications, Inc, en produsent av eiker, og demperprodusenten Answer/Manitou, som til da var deres største oppkjøp i sykkelbransjen.


== Leverandør av skivebremser ==
Hayes Brake er underleverandør av skivebremser til selskaper som John Deere, JCB, Caterpillar, Textron, Ariens, E-Z Go, Tennant, Volvo, Trek, Schwinn og Giant Manufacturing.


== Merkenavn ==

Hayes
Sun Ringle
Wheelsmith
Answer/Manitou


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Skivebremser for sykkel
Østre Tiurås

Østre Tiurås er en ås nord i Rakkestad kommune i Østfold. Den har en høyde på 267 meter over havet og er det 27. høyeste punktet i Østfold av åsene med primærfaktor på minst 50 meter.


== Se også ==
Fjell i Østfold


== Referanser ==
Fylkesvei 325

Fylkesvei 325 går mellom Bommane i Horten og Tønsberg.
Frem til 1992 var veien del av riksvei 310, og før 1. januar 2010 var strekningen del av riksvei 19.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 325 (Vestfold).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Horten

 TønsbergHortensveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv325
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Vladimir Aleksandrov

Vladimir Petrovitsj Aleksandrov (russisk: Владимир Петрович Александров; født 7. februar 1958), er en sovjetisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1984 i Sarajevo.
Aleksandrov vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 1984 i Sarajevo. Sammen med Zintis Ekmanis kom han på tredjeplass i toerbob bak to østtyske lag.


== OL-medaljer ==
1984  Sarajevo -  Bronse i bobsleigh, toerbob  Sovjetunionen


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Aleksandrov – Olympedia 
(en) Vladimir Aleksandrov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vladimir Aleksandrov – databaseOlympics.com (arkivert)
Iatrogen

Iatrogen (fra gresk: iatros, lege/behandler + gennan; forårsaket av behandler eller av behandlers tiltak) er et begrep som betyr respons på medisinsk behandling. Begrepet brukes i hovedsak når medisinsk behandling har forårsaket skader på helsen og er vanligvis oppfattet som negativt. Iatrogen sykdom er betegnelser for sykdomsbilder og -tilstander som skyldes medisinsk behandling. Det kan dreie seg om bivirkninger, reaksjoner, komplikasjoner, sykdom eller død som er forårsaket eller et resultat av medisinsk behandling eller rådgivning. Begrepet brukes ikke bare i forbindelse med legeyrket, men også andre kategorier helsepersonell. Dessuten brukes det i forbindelse med tilsvarende, uønskede hendelser innen komplementær og alternativ behandling.
Noen iatrogene fenomener er klart definerte og lett gjenkjennelige, slik som for eksempel komplikasjoner etter kirurgiske prosedyrer. Andre er mindre synlige og det kan være nødvendig med omfattende undersøkelser for å identifisere dem, f.eks komplekse interaksjoner. Enkelte tilstander som kalles iatrogene kan være ukjente, ikke-beviste eller omstridte, dette gjelder spesielt forskjellige psykiske tilstander og sykdommer med kroniske smerter. 
Årsakene til iatrogenese inkluderer tilfeldigheter, medisinske feil, uaktsomhet, sosial kontroll og bivirkninger eller interaksjoner mellom reseptpliktige legemidler. I USA fører forskjellige former for iatrogenese til et sted mellom 120 000 til 225 000 dødsfall i året. For Norge vil tilsvarende tall være 1850–3200 dødsfall i året. P.F. Hjort anslo i en kronikk i 2000, «Uheldige hendelser i helsetjenesten – forebygging og håndtering», at det norske helsevesenet forårsaket at ca. 2000 dør hvert år, og ca. 15 000 får varige skader. Iatrogen død er den tredje eller fjerde viktigste dødsårsaken i den vestlige verden.


== Kilder til iatrogenese ==
Medisinske feil
Feil i resepter, uleselig håndskrift
Uaktsomhet
Feilaktige prosedyrer, teknikker, mangelfull informasjon eller metoder
Feil på livsviktig utstyr
Interaktsjon mellom legemidler
Bivirkninger av legemidler
Overforbruk av legemidler som fører til bakterieresistens
Sykehusinfeksjoner
Blodoverføring


== Referanser ==
Zintis Ekmanis

Zintis Ekmanis (født 17. mai 1958 i Latvia), sovjetisk og latvisk bobkjører som deltok for Sovjetunionen i de olympiske vinterleker 1984 i Sarajevo, 1988 i Calgary, og for Latvia i 1992 i Albertville og 1994 i Lillehammer.
Ekmanis vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 1984 i Sarajevo. Sammen med Vladimir Aleksandrov kom han på tredjeplass i toerbob bak to østtyske lag.


== OL-medaljer ==
1984  Sarajevo -  Bronse i bobsleigh, toerbob  Sovjetunionen


== Eksterne lenker ==
(en) Zintis Ekmanis – Olympics.com 
(en) Zintis Ekmanis – Olympic.org 
(en) Zintis Ekmanis – Olympedia 
(en) Zintis Ekmanis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Zintis Ekmanis – databaseOlympics.com (arkivert) 
(lv) Zintis Ekmanis – Latvias olympiske komité