jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Palasthotel

Palasthotel  var et hotell i DDR-kjeden Interhotel som lå i Øst-Berlins distrikt Mitte. Det ble bygget i årene 1976–1979 etter et utkast av Ferenc Kiss, og var med sine 600 rom med 1000 senger og en konferansehall med 2000 seter et av DDRs største hoteller og var et svært hyppig benyttet tilholdssted for vestlige turister/forretningsfolk. Det var stengt for østtyske gjester siden hotellet bare aksepterte vestlig valuta og ikke den lokale østtyske marken. Hotellet ble i årene 1990 til 1992 drevet av Interhotel AG. Etter dette ble det overtatt av Raddisson SAS. Hotellet ble revet i 2001. Hotellet lå i Karl-Liebknecht-Straße 5, i krysset til Spandauer Straße, rett bak Berliner Dom og nær elven Spree.Hotellet må ikke forveksles med det Palasthotel som tidligere lå ved Tiergarten i Berlin.


== Diverse ==

Palasthotellet var en viktig del av Stasis overvåkning av alle utlendinger som ankom til DDR. Til enhver tid var det fire Stasi-medarbeidere som jobbet med overvåkningen av hotellet. Ved hjelp av kameraer og mikrofoner holdt de resepsjonshallen, heisene, korridorene og flere rom under streng overvåkning. 25-30 rom i hotellet var utstyrt med det nødvendige tekniske utstyret. Video- og lydopptakere var plassert i Stasi-suiten, rom 51.01/51.03 i femte etasje.
I åttende etasje, rom 80.26/80.27, var kontoret til Herbert Rübler. Derfra organiserte han sitt arbeid; organisering av handel mellom DDR og vesten. Han ble funnet død på hotellet i mai 1989.
Hotellet ble referert til som «Valuta-hotellet» og «Stasi-reiret».
Det ble benyttet av toppledere i SED og for å motta viktige gjester fra utlandet.
Blant berømte gjester finner vi:Karl-Eduard von Schnitzler, Alexander Schalck-Golodkowski, Udo Lindenberg, Bruce Springsteen og Katja Epstein.
Hotellet spiller en viktig rolle i den tyske romanen «Wie es leuchtet» (Fischer 2004) av Thomas Brussig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20130617034856/http://www.e-politik.de/lesen/artikel/2006/der-geborene-reporter-und-die-wiedervereinigung/
http://www.welt.de/print-welt/article429947/Erich_Mielke_liebte_es_schwedisch.html


== Litteratur ==
Anne Holper, Matthias Käther, DDR-Baudenkmale in Berlin-Berlins Osten neu entdeckt, 2003.[1]
Sensei

Sensei (先生) er et japansk ord som brukes for å henvise til lærere, professorer samt andre fagpersoner, som jurister og leger.  Ordet brukes også for å vise respekt for noen som har oppnådd et visst nivå i å mestre en kunstform eller annen ferdighet. 
Sensei er også en vanlig tittel i japansk kampkunst/selforsvar. Den høyest Dan-graderte eller lederen i en karateklubb er Sensei i klubben. (Dan står for grad av svart belte)


== Eksterne lenker ==
The meaning of Sensei – engelsk side Arkivert 19. september 2016 hos Wayback Machine.
Tony Leung Chiu Wai

Tony Leung Chiu Wai (kinesisk: 梁朝偉, Pīnyīn: Liáng Cháowěi, født 27. juni 1962 i  Hongkong) er en kinesisk filmskuespiller.


== Filmografi ==
Lust, Caution (2007)
Confession of Pain (2006)
2046 (2004)
Hero (2002)
Infernal Affairs (2002)
Tokyo Raiders (2000)
In the Mood for Love (2000)
Flowers of Shanghai (1998)
Happy Together (1997)
Cyclo (1995)
Chungking Express (1994)
The Tigers (1991)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tony Leung Chiu Wai på Internet Movie Database 
(sv) Tony Leung Chiu Wai i Svensk Filmdatabas 
(da) Tony Leung Chiu Wai på Filmdatabasen 
(da) Tony Leung Chiu Wai på Filmdatabasen 
(da) Tony Leung Chiu Wai på Scope 
(da) Tony Leung Chiu Wai på Scope 
(fr) Tony Leung Chiu Wai på Allociné 
(en) Tony Leung Chiu Wai på AllMovie 
(en) Tony Leung Chiu Wai hos Turner Classic Movies 
(en) Tony Leung Chiu Wai hos Rotten Tomatoes
Bourg-Saint-Maurice

Bourg-Saint-Maurice (latin: Bergintrum) populært kalt Bourg, er en kommune i departementet Savoie i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sørøst i Frankrike.


== Befolkningsutvikling ==
Antallet innbyggere i kommunen Bourg-Saint-Maurice


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Bourg-Saint-Maurice – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Toronto internasjonale filmfestival

Toronto internasjonale filmfestival (Toronto International Film Festival, ofte forkortet: TIFF) er en kanadisk filmfestival som blir avholdt hvert år i september i Toronto, Canada. Festivalen ble grunnlagt i 1976.
Festivalen begynner torsdag kveld etter arbeidernes kampdag (den første mandagen i september, i Canada) og varer i 10 dager.  Mellom 300 og 400 filmer blir vist på tilsammen 32 lerreter i Toronto sentrum. Antall besøkende på TIFF er i overkant av 300 000 mennesker hvert år, fra både publikum og filmindustrien.


== People's Choice Award ==
Hvert år utdeles publikumsprisen (People's Choice Award), som er stemt fram av publikum blant årets beste filmer.

2014 The Imitation Game (2014)
2013 12 Years a Slave (2013)
2012 Silver Linings Playbook (2012)
2011 Where Do We Go Now? (2011)
2010 Kongens tale (2010)
2009 Precious (2009)
2008 Slumdog Millionaire – Han som hadde svar på alt (2008)
2007 Eastern Promises (2007)
2006 Bella (2006)
2005 Tsotsi (2005)
2004 Hotel Rwanda (2004)
2003 Zatôichi (2003)
2002 Whale Rider (2002)
2001 Den fabelaktige Amélie fra Montmartre (2001)
2000 Snikende tiger, skjult drage (2000)
1999 American Beauty (1999)
1998 Livet er herlig (1997)
1997 The Hanging Garden (1997)
1996 Shine (1996)
1995 Antonia (1995)
1994 Priest (1994)
1993 The Snapper (1993) (TV)
1992 Strictly Ballroom (1992)
1991 The Fisher King (1991)
1990 Cyrano de Bergerac (1990)
1989 Roger & Me (1989)
1988 Mujeres al borde de un ataque de nervios (1988)
1987 The Princess Bride (1987)
1986 Le déclin de l'empire américain (1986)
1985 La historia oficial (1985)
1984 Places in the Heart (1984)
1983 The Big Chill (1983)
1982 Tempest (1982)
1981 Ildvognene (1981)
1980 Bad Timing (1980)
1979 Best Boy (1979)
1978 Girlfriends (1978)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Toronto International Film Festival – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Toronto International Film Festival – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Toronto internasjonale filmfestival-gruppe
Verdenscupen i skiskyting 2022/23 — 15km fellesstart menn — Le Grand-Bornand

15km fellesstart for menn i Le Grand-Bornand var første fellesstart i Verdenscupen i skiskyting 2022/23. På fellesstart er det først 2 liggende skytinger og så 2 stående skytinger. Hver bom gir 1 strafferunde.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell resultatliste
Kunnskapens tre

For artikkelen om den danske filmen fra 1981, se: Kunnskapens tre (film).
Kunnskapens tre er ifølge Første Mosebok i Bibelen og Tora forklart å være ett av to trær (der det andre er livets tre) som er plantet av Gud midt i Edens Hage. Adam blir satt til å dyrke og holde hagen og får et bud av Gud som sier at han kan spise av alle trærne, men den dagen han spiser av kunnskapens tre skal han dø. Etter Gud skaper kvinnen blir hun fristet av slangen som sier at de ikke vil dø av å spise av kunnskapens tre, men at de vil bli som Gud og kjenne godt og ondt. Kvinnen spiser av treet og gir også Adam å spise. Resultatet av dette er at øynene deres åpnes og de innser at de er nakne, et problem de forsøker å løse ved å binde fikenblad om livet.
Deretter gjemmer de seg for Gud, bare for å bli avslørt. Kvinnen skylder på slangen og Adam skylder på henne. Gud forbanner så slangen med at den deretter må spise støv og være i fiendskap med kvinnen. Kvinnen må føde barn med smerte og være underlagt mannen. Adam blir fortalt at jorden vil bli forbannet for hans skyld, at han må dyrke marken, svette og streve med arbeid før han vender tilbake til jorden han kom fra. Deretter får kvinnen navnet Eva, fordi hun blir mor til alle som lever. Gud lager klær av skinn til dem og forklarer videre at mennesket har blitt som «en av oss» og håper menneskene ikke også spiser av livets tre og blir udødelig. Så driver han dem ut av hagen, setter kjeruber og et flammende sverd som svinger uten stans til å vokte veien tilbake til livets tre.I Koranen blir antageligvis kunnskapens tre nevnt, men da bare som «treet».


== Se også ==
Syndefallet
Arvesynd


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Afgrunden (stumfilm)

Afgrunden (utgitt 12. september 1910), er en dansk erotisk-melodramatisk stumfilm. Den ble regissert av Urban Gad. Afgrunden var Asta Nielsens filmdebut.
Filmen satte Danmark på det internasjonale filmlandkartet, spesielt med et ry for å lage dristige erotiske melodrama. Spesielt scenen hvor Asta Nielsen og Poul Reumert deltar i en erotisk parisisk «Apache»-dans, ble ansett for å være ekstremt vulgær på den  tiden. Også Robert Dinesen debuterte i filmen, og den var Urban Gads første regissøroppgave. Filmen var kunstnerisk sett et banebrytende verk, og ble en stor publikumssuksess. Den ble vist fra 12. til 30. september med 13 visninger om dagen, i alt over 600 forestillinger.
Afgrunden hadde Gøglerblod som arbeidstittel, og ble dessuten markedsført som Der Abgrund, Abgründe (tysk), The Abyss (engelsk) og  Avgrunden (svensk).


== Handling ==
Filmen er et erotisk kjærlighetsdrama om spillelærerinnen Magda Vang (Asta Nielsen) som er forlovet med prestesønnen Knud Svane (Robert Dinesen), men blir betatt av sirkusartisten Rudolph Stern (Poul Reumert, som hun rømmer med. Han utnytter henne og har andre kvinner på siden, og da han prøver at selge henne tilbake til Knud, dreper hun ham på tross av at hun elsker ham. I siste scene blir hun ført vekk av politiet.


== Rolleliste ==


== Restaurasjon ==
Afgrunden er blitt restaurert i en ny digitalisert utgave og gjenutgitt av Det Danske Filminstitut. Den nyutgitte versjonen er basert på den originale usensurerte utgaven, og kommer i en samling med alle fire av Asta Nielsens danske stumfilmer: Afgrunden (1910), Balletdanserinden (1911), Den sorte drøm (1911), Mod Lyset (1919).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Afgrunden på Internet Movie Database 
(sv) Afgrunden i Svensk Filmdatabas 
(da) Afgrunden i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Afgrunden på Allociné 
(en) Afgrunden på AllMovie 
(en) Afgrunden på Rotten Tomatoes
Adolphe Hélière

Adolphe Hélière (født 2. februar 1888 i Rennes, død 14. juli 1910) var en fransk syklist. 
Han er mest kjent for å være den første syklisten som døde under Tour de France. Han døde på hviledagen mellom sjette og syvende etappe av Tour de France i 1910, da han badet i Côte d'Azur ved Nice. Han druknet etter å ha fått strøm i seg fra en manet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adolphe Hélière – ProCyclingStats 
(en) Adolphe Hélière – Cycling Archives
Talkin’ New York

«Talkin' New York» er den andre sangen på Bob Dylan's selvtitulerte debutalbum. Den forteller om følelsene på å ankomme New York, tiden da han spilte på et kaffehus i Greenwich Village og livet hans frem til han fikk platekontrakt. Dylan uttrykker vanskelighetene han hadde med å finne spillejobber som et resultat til hans unike sound, «You sound like a hillbilly; We want folk singer here.»
Sangen er den første av to Dylan-skrevne på albumet, den andre er Song To Woody. Dette tidlige eksemplet på Dylans låtskriving viser mange trekk som senere ble synonymt med hans arbeid. For eksempel, linjen A lot of people don't have much food on their table/But they got a lot of forks n' knives/And they gotta cut somethin'. har blitt fastslått av mange som et tidlig eksempel på Dylans lyriske vittighet.Now, a very great man once said/That some people rob you with a fountain pen. fra teksten, gjør en spesifikk referanse til Woody Guthrie's "Pretty Boy Floyd".


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.bobdylan.com/#/songs/talkin-new-york Teksten
Max Lingner

Max Lingner (født 17. november 1888 i Leipzig i Tyskland, død 14. mars 1959 i Øst-Berlin) var en tysk maler, grafiker og motstandsmann i kampen mot det tyske nazistregimet før og under andre verdenskrig. Han arbeidet også som avistegner og illustratør, blant annet i den antifascistiske avisa Monde som ble utgitt i Paris på 1930-tallet. Ligner malte flere monumentalverk i det tidligere DDR (Øst-Tyskland).


== Kjente verk ==
Mein Hof auf dem Darß (1920)
Im Boot (1931)
Monde-Alphabet (1934)
Madrid 1937 (1937)
Mademoiselle Yvonne (1939)
Paris 1943 (1943)
Zwei Kriege – zwei Witwen (1948)
Arbeid på veggmaleriet Aufbau der Republik i Haus der Ministerien (1950–1953)
Arbeider på maleriet Der große Deutsche Bauernkrieg (1951–1955)
Volkslied (1958)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Max Lingner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Nettsted for den tyske Max-Lingner-stiftelsen og Max-Lingner-arkivet
Lars Ohly

Lars-Magnus Harald Christoffer Ohly (født 13. januar 1957) er en tidligere svensk politiker som fra 2004 til 2012 var partileder for Vänsterpartiet. Han var Vänsterpartiets partisekretær mellom 1994 og 2000 og har vært riksdagsmedlem siden 1998. 
Ohly blei født i Spånga i Stockholms len som sønn av en prest. Som ungdom blei han radikalisert av internasjonale spørsmål som Vietnamkrigen, apartheid i Sør-Afrika, Palestina og Latin-Amerika. I 1978 gikk han med i Kommunistisk Ungdom og året etter i Vänsterpartiet Kommunisterna. 
Etter gymnaset, i 1976, begynte Ohly å arbeide på den svenske jernbanen, SJ. Innen SJ var han aktiv i mange faglige spørsmål.
23. oktober 2017 blei Lars Ohly anmeldt for seksuell trakassering i sammenheng med kampanjen #metoo da Frida Holmgren leverte inn en anmeldelse. Ohly innrømte å ha utsatt personer for uakseptabel atferd. Ohly forlot Vänsterpartiet i januar 2018.Den svenske duoen Lazze Ohlyz er oppkalt etter Ohly.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Ohly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lars Ohly på Internet Movie Database 
Lars Ohly på Twitter 
(sv) Lars Ohly hos Sveriges riksdag 
Lars Ohly på Sveriges riksdags nettsider
British National Formulary

British National Formulary, publisert av Royal Pharmaceutical Society of Great Britain, inneholder en lang rekke informasjon om legemidler, deres bruk, bieffekter, og priser (NHS). Den norske ekvivalenten er Felleskatalogen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) British National Formulary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bill Nicholson

William Edward «Bill» Nicholson (født 26. januar 1919, død 23. oktober 2004) var en engelsk fotballspiller og manager som gjennom et helt fotballiv var i Tottenham Hotspur.


== Spillerkarriere ==
Han ble invitert på prøvespill i Tottenham da han var 16 år. Han ble profesjonell i 1938, og spilte noen få kamper før han ble med i Durham Light Infantery ved utbruddet av andre verdenskrig i 1939. Han returnerte i 1946. Han var en vital del av Tottenham-laget som vant ligaen i 1951. Han debuterte på landslaget i en kamp mot Portugal i 1951. Han scora på sin første ballberøring etter bare 19 sekunder. Dette var hans eneste landskamp for England. Han spilte i Tottenham til 1955. Han spilte 314 kamper og scora seks mål.


== Trenerkarriere ==
Nicholson tok et trenerkurs i regi av the Football Association, og han ble med i Tottenhams trenerapparat etter at han la opp. Han steg fort i gradene og ble førstelagstrener i 1955. Han var også assistent til Englands landslagstrener Walter Winterbottom i fotball-VM 1958.
11. oktober 1958 ble han kalt inn på kontoret til styret og oppnevnt til manager for klubben etter Jimmy Anderson. På den tida lå Tottenham som nummer seks nedenfra på tabellen, og det var lite som indikerte at Tottenham var på vei inn i sin storhetstid. I Tottenham første kamp under Nicholson vant dem 10–4 mot Everton. Dette var ny klubbrekord, men den ble slått i 1960 da Tottenham vant 13–2 over Crewe Alexandra i en FA-cupkamp.
Under to år senere ble Tottenham historiske som første lag som både vant ligaen og FA-cupen. Tottenham dominerte den sesongen, med å starte med 11 strake seire og score 115 mål på 42 kamper. Neste sesong vant klubben FA-cupen igjen, og de nådde semifinalen i Serievinnercupen, men de ble slått av Benfica. I 1962/63 ble Tottenham igjen historiske. De slo Atletico Madrid 5–1 i finalen i Cupvinnercupen. Dette var første gang et britisk lag vant en stor europeisk turnering.
I 1967 vant Tottenham FA-cupfinalen mot Chelsea for tredje gang på syv år. Dette ble etterfulgt av flere trofeer på starten av 1970-tallet. I både 1971 og 1973 vant Tottenham Ligacupen, og i 1972 vant dem UEFA-cupen. Han ga seg som manager i 1974, like etter at Tottenham tapte UEFA-cupfinalen mot Feyenoord.
Nicholson var offiser av Order of the British Empire.
Han døde i 2004 etter lang tids sykdom.


== Meritter ==
Både som spiller og managerFootball League 1. divisjon

Vinner: 1951, 1961
Andreplass: 1952, 1963Football League 2. divisjon

Vinner: 1950FA-cupen

Vinner: 1961, 1962, 1967Ligacupen

Vinner: 1971, 1973FA Charity Shield

Vinner: 1951, 1961, 1962
Delt: 1967Cupvinnercupen

Vinner: 1963UEFA-cupen

Vinner: 1972
Tapende finalist: 1974


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bill Nicholson – FIFA 
(en) Bill Nicholson – Transfermarkt 
(en) Bill Nicholson – national-football-teams.com 
(en) Bill Nicholson – EU-Football.info 
(en) Bill Nicholson – FBref
Billy Blaff & Døgnfluene (album)

Billy Blaff & Døgnfluene er et album av det norske prosjektbandet med samme navn. Albumet ble spilt inn i Gamle Slaktehuset, Haugesund, trykt i 500 eksemplarer og kom ut i Haugesund og omegn i desember 1994.


== Sporliste ==
«Go måren, Kållbein» (Valnumsen) – 4:19
«Dreit meg ut» (Valnumsen) – 2:29
«Raididi hikk» (Valnumsen) – 4:39
«Hyllest te Haugalandet, -eller?» (Valnumsen) – 4:16
«Reisesjekken» (Jamne) – 4:02


== Besetning ==
Keramiske trommer: R. Ling-San D. Jr.
Trommer, bekken og shaker: Tore Jamne
Bassgitar: Lars Svanberg Jakobsen Jr.
Trekkspill: Jostein Sørtveit
Fiolin:Arvid Gangsø
Gitarer: Stig Harald Valnumsen
Verbale og nonverbale ytringer: Egil Houeland og Arvid Gangsø
Kor: Britt-Synnøve Johansen, Stig Harald Valnumsen, Lars Svanberg Jakobsen Jr., Tore Jamne, Morten Pettersen, Jostein Sørtveit og Odd G. L. Helgesen
Synging: Helge Toft, Britt-Synnøve Johansen og Geir Halleland
Effektforsyning: Lasse Eriksen, Inge Eriksen og Norvald Hitsøy
Tekniker: Lars Svanberg Jakobsen jr.
Ass. teknikere: Tore Jamne og Thor Magnar Thorsen
Omslag (Digital grafikk): Terje Rudi


== Referanser ==
Balletdanserinden (stumfilm)

Balletdanserinden er en dansk stumfilm fra 1911, regissert  av August Blom og med Asta Nielsen i hovedrollen.


== Handling ==

Asta Nielsen spiller her ballettdanserinnen Camille Flavier som er fanget mellom to menns kjærlighet. Camille er forelsket i forfatteren Jean (Johannes Poulsen), men denne har allerede en affære med en annen manns kone; Yvette (Karen Lund) fabrikanten Simons (Valdemar Møller) kone – som ikke går av veien for å bruke pisken på henne da han oppdager utroskapen. Men maleren Poul Rich (Valdemar Psilander) er dessuten forelsket i Camille og så er det lagt opp til en konflikt mellom Jean og Poul.


== Rolleliste ==


== Restaurasjon ==
Balletdanserinden er blitt restaurert i en ny digitalisert utgave og gjenutgitt av Det Danske Filminstitut. Den kommer i DVD samling med alle fire av Asta Nielsens danske stumfilmer: Afgrunden (1910), Balletdanserinden (1911), Den sorte drøm (1911), Mod Lyset (1919).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Balletdanserinden på Internet Movie Database 
(sv) Balletdanserinden i Svensk Filmdatabas 
(da) Balletdanserinden i Danmark Nationale Filminstitut 
(en) Balletdanserinden på AllMovie 
(en) Balletdanserinden på Rotten Tomatoes 
"Balletdanserinden" (1911) By August Blom
Balletdanserinden hos filmportal.de
Masafi

Masafi (arabisk for «rent vann» eller «ماء صافي»)
er en landsby som befinner seg ved foten av Hajarfjellene i de De forente arabiske emirater. Landsbyen oppstod ved den gamle grusveien mellom  Fujairah og Dubai via emiratet Sharjah. Landsbyen var et handelssted og et sted der 4x4-kjøretøy og kamelkaravaner kunne hente nye forsyninger frem til de moderne motorveiene ble bygget på 1970-tallet. 
Landsbyen er delt i to, den største delen tilhører emiratet Ras al-Khaimah, mens den andre faller under emiratet Fujairah. En uferdig bygning står midt på grensen som et symbol på delingen av Masafi mellom to emirater. Grunnet uenighet om hvem som var bygningens rettmessige eier fant kamper sted her, noe som ikke endte før bygningen ble kjøpt av den føderale staten.
Masafi er kjent for flere ting, på den ene side været og at det er den høyestliggende bosetningen i FAE, på den annen side mango trær, forskjellige sitrusplanter, og kildevann. I landsbyen ligger en stor produsent av kildevann på flasker, Masafi.
De brendte fjella

De brendte fjella  er et fjell i Larvik kommune i Vestfold. Det ligger like ved fylkesgrensa til Telemark, og har en høyde på 574 meter over havet. Det er det sjette høyeste fjellet i Vestfold.


== Se også ==
Fjell i Vestfold


== Referanser ==
Den farlige alder

Den farlige Alder er en dansk stumfilm fra 1911, produsert av Nordisk Film og regissert av August Blom. Filmen er en filmatisering av den danske forfatterinnen Karin Michaëlis bok av samme navn fra 1910  og berører temaet om modne kvinner og seksualitet. Karin Michaëlis bok var første del av en dobbeltroman, som vakte en del oppmerksomhet og ble filmatisert i både Danmark, Tyskland og USA. Boken ble samme år oversatt til tysk og solgte her 86 000 eksemplarer på bare 14 dager. Filmen er i sjangeren den såkalte "erotisk melodrama", og ble ansett for å være særdeles dristig i samtiden, flere stede ble den kraftig sensurert eller fullstendig forbudt. Denne filmen, som flere andre i sjangeren, ble ansett for spesielt kontroversiell da den brøt med de tradisjonelle kjønnsroller; kvinner med utfordrende seksuelle drifter, og mennene som ofre. Ifølge Marguerite Engberg var det nettopp denne typen kvinnekarakter, en karikatur av den, som ledet til den klassiske filmstereotypen : filmvampyren – el. vamp.


== Handling ==

Den 40 år gamle enkegrevinne Elsie von Lindtner (Gerda Christophersen) som er amorøst interessert i sin datter Lisas (Clara Wieth) forlovede Leopold von Würzen (Valdemar Psilander). Under feiringen av de to unge menneskers forlovelse, forfører Elsie datterens mann, og datteren overrasker de to midt i et kyss. Datteren reiser bort og Elsie og Leopold gifter seg. Men etter et par års ekteskap er de langt fra så lykkelige som de kunne ønske seg, hun har fortsatt sitt løsslupne utsvevende liv, mens han sitter hjemme og har mørke tanker over sitt liv. Elsie blir invitert til en fest hvor den italienske sangeren Enrice Vallé (Aage Hertel) skal opptre. Samtidig med festen har Leopold besluttet seg for å forlate Elsie og dra på en lengre reise. Han etterlater et avskjedsbrev, og da Elsie senere leser det inviterer hun Enrice hjem og forfører ham, og sammen reiser de to til Paris, hvor hun igjen fortsetter sitt utsvevende liv med mange yngre menn. Noe tid seinere blir Elsie syk, hun er dødelig syk når hun legges inn på et sanatorium, og skriver etter datteren og mannen (Leopold). Datteren kommer akkurat tidsnok før moren dør, mens mannen kommer for sent. De to møtes da, men skilles igjen. Hun ut for å møte verden, tilsynelatende lykkelig, han ut for å duellere med Enrice, for å ha forbrutt seg på hans ære ved at ha hatt en affære med hans kone. Han blir dødelig såret og filmen avslutter med teksten: "Dødelig såret av motstanderens kule ender han sitt forspilte liv for den kvinnes skyld, som ødela livet for ham.".


== Rolleliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Den farlige alder på Internet Movie Database 
(da) Den farlige alder i Danmark Nationale Filminstitut
De brendte åsane

De brendte åsane, også skrevet  De brendte åsene, er et fjell i Larvik kommune i Vestfold og Telemark. Det har en høyde på 540 meter over havet og er det 11. høyeste fjellet i Vestfold av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.


== Se også ==
Fjell i Vestfold


== Referanser ==
Afgrunden (andre betydninger)

Afgrunden kan ha følgende betydninger:

Afgrunden, dansk film fra 2004.
Afgrunden, dansk stumfilm fra 1911.