jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
John J. B. Wilson

John J. B. Wilson (født i 1954 i Chicago i Illinois) er en amerikansk reklamemann og PR-agent. Han vokste opp i Chicago, og etterhvert i Santa Monica i California. Wilson tok utdannelse innen film og TV ved University of California, og jobbet etter utdannelsen med markedsføring av filmer.
Wilson er mest kjent som grunnleggeren av Golden Raspberry Awards, en årlig filmpris som deles ut til de dårligste filmene igjennom det siste året. 
Hvert år arrangerte Wilson en middag for vennene sine under Oscar-utdelingen. I 1981, etter at den 53. Oscar-utdelingen var ferdig, ba Wilson vennene sine om å gi ut tilfeldige filmpriser i stuen sin
 
Den improviserte seremonien var en suksess, og uken etter ble en pressemelding Wilson hadde sendt ut om seremonien plukket opp av et par lokale aviser, blant annet «Los Angeles Daile News», med overskriften «Take These Envelopes, Please». 
Wilson bestemte seg for å formalisere hendelsen, etter at han hadde sett en dobbeltvisning av Can't Stop the Music og Xanadu 
Han samlet vennene sine til middag og visning av den 53. Oscar-utdelingen igjen, og ga gjestene stemmekort for å stemme fram de verste filmprestasjonene. Wilson sto bak et podium av papp, med en skumgummipall på et kosteskaft som mikrofon, og utropte Can't Stop the Music til tidenes første Razzie-vinner.Antallet tilskuere økte raskt igjennom årene, og allerede den fjerde Razzie-utdelingen ble dekket av CNN og to andre store nyhetskanaler. Wilson har beholdt sin aktive rolle i utdelingene, og blir omtalt som «Head Razzberry». Han skrev også en bok, The Official Razzie Movie Guide, som ble utgitt i 2005 samtidig med at den 25. Razzie-utdelingen ble avholdt.


== Referanser ==

Crouse, Richard (2005). Reel Winners: Movie Award Trivia. Dundurn Press Ltd. s. 208. ISBN 1550025740. 
Dawson, Jim (2006). Blame it on the dog: a modern history of the fart. Ten Speed Press. ISBN 1580087515. 
English, James F. (2005). The economy of prestige: prizes, awards, and the circulation of cultural value. Harvard University Press. ISBN 0674018842. 


== Eksterne lenker ==
(en) John J. B. Wilson på Internet Movie Database
Demoex

Demoex (forkortelse for Demokratisk experiment) er et lokalt svensk politisk parti i Vallentuna utenfor Stockholm. Demoex stiller til valg på en direktedemokratisk plattform, der partiets stemmer i kommunestyret blir avgjort gjennom avstemninger avholdt på Internett. Alle innbyggere i Vallentuna som er over 16 år kan registrere seg gratis på partiets internettside. På denne blir alle saker fra kommunestyret (kommunfullmäktige) presentert med muligheter for diskusjon og avstemning. Resultatet av avstemningen avgjør hva partiets representanter stemmer i kommunestyret. 
Siden 2002 har partiet hatt en representant av 41 i kommunestyret i Vallentuna. 


== Valgresultat ==


== Se også ==
Direktedemokratene – lignende bevegelse i Norge


== Eksterne lenker ==
demoex.net
Valresultat i val till Vallentuna kommunfullmäktige 2002 och 2006
Norsk Sjakkblad

Norsk Sjakkblad er et norsk sjakktidsskrift og medlemsbladet til Norges Sjakkforbund. Norsk Sjakkblad sendes ut til alle medlemmene i forbundet og inneholder blant annet artikler om sjakkhendelser i Norge og ute i verden, intervjuer, terminlister over kommende sjakkturneringer og ratinglister for de aktive spillerne. Fra 1. september 2014 er Leif Erlend Johannessen ansvarlig redaktør for bladet, mens Yonne Tangelder er i redaksjonsteamet og blant annet har ansvar for layout og mer.
Siden 1975 har bladet blitt finansiert av medlemskontingenten til Norges Sjakkforbund.
I 1906-1909 utkom bladet med tilsammen 30 nummer, men gikk deretter inn. Etter at Norges Sjakkforbund ble stiftet i 1914, kom det mer regelmessighet i utgivelsene fra 1919-1929, og deretter fra 1932-1939. Etter andre verdenskrig kom bladet i gang igjen i 1950, og ble holdt gående med 2-3 nummer i året fram til 1969. Siden 1975 har Norsk Sjakkblad kommet ut regelmessig. Fra 1975-1999 utkom bladet for det meste med 8, fra 2000-2011 med 6 utgaver i året. Fra og med 2012-årgangen ble antallet utgaver redusert til 4 og antallet sider per nummer samtidig økt til 68.


== Redaktører ==
Norsk Sjakkblad har gjennom tidene hatt mange forskjellige redaktører. Den viktigste bidragsyteren til bladet er Øystein Brekke. Etter seks år uten utgivelser blåste han sammen med Henning Wadd Hermansen liv i bladet i 1975 og redigerte det fram til 1980. I tillegg sto han for en omfattende modernisering av bladet da han igjen var redaktør for 2000-årgangen. Nedenfor følger en oversikt over alle redaktører av bladet siden 1975.

Ungdommens Sjakkforbund utgir et eget medlemsblad, Førsteraden. Dette har ofte skjedd i nært samarbeid med Norsk Sjakkblad.


== Referanser ==


== Kilder ==
Øystein Brekke: Norges sjakkforbund 75 år 1914-1989, Norges Sjakkforbund 1989, ISBN 82-991916-0-2
Liste over redaktører for Norsk Sjakkblad (pdf-fil)
Norsk Sjakkblad


== Eksterne lenker ==
Norges Sjakkforbund
FC Midtjylland

FC Midtjylland er en dansk fotballklubb fra Herning og Ikast-området i Midtjylland, som spiller i Superligaen.
Klubben ble stiftet 1. juli 1999 som en sammenslåing av klubbene Herning Fremad og Ikast FS, der begge på det tidspunktet befant seg i 1. divisjon. Allerede i sin første sesong rykket klubben opp i Superligaen med 6 poengs margin.
FC Midtjylland ble dansk mester i sesongen 2014/2015, og har mottatt sølv i Superligaen i 2006/07 og 2007/08, bronse i 2001/02 og 2004/05, og har deltatt i den danske cupfinalen to ganger. Disse finalene endte med nederlag, begge ganger mot Brøndby IF.
FC Midtjyllands offisielle supporterklubb er Black Wolves.


== Spillerstall ==
Oppdatert 4. april 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) FC Midtjylland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
MCH Arena

MCH Arena (tidligere SAS Arena) er et fotballstadion i Herning,  hvor FC Midtjylland spiller sine hjemmekamper.  
Det ble innviet den 27. mars 2004, i en kamp hvor FC Midtjylland vant 6-0 over Akademisk Boldklub. Totalkostnaden for arenaen var 85 millioner danske kroner.
Tilskuerrekorden er fra 11. november 2007, da 11 763 tilskuere så FC Midtjylland spille mot FC København.
MCH Arena er bygget for framtidige utvidelser, der man kan utvide til 50 000 plasser ved behov.
MCH Arena er i 2020/21 sesongen hjemmebane for FC Midtjylland i Champions League


== Eksterne lenker ==
MCH Arena - Nordic Stadiums
Todesfuge

Todesfuge (Dødsfuge) er et tysk dikt skrevet av Paul Celan og først publisert i 1948. 
Det beskriver hendelsene i en tysk konsentrasjonsleir.


== Tittelens mening ==
Strukturen i diktet ligner en fuge; frasene er satt sammen i nye kombinasjoner. Tittelen kan sees på som en referanse til dødsmusikk, noe som kan lede tankene hen til fanger i nazistiske leire som ble tvunget til å spille musikk for fanger som gikk til sin død i gasskamrene.


== Tolkning ==
Diktet starter med et oksymoron; «schwarze Milch» (Svart melk).
Det er mulig at Celan her refererer til Klagesangene i Det gamle testamente. Et sitat fra Klagesangene: 
«Sions høvdinger var renere enn snø og hvitere enn melk. Deres kropp var rødere enn koraller, de så ut som safir. Nå ser de svartere ut enn sot, en kan ikke kjenne dem igjen på gaten.»
«Svart melk» er et synonym for noe som er godt og ondt samtidig. I dette tilfellet er det livet i en konsentrasjonsleir. Livet i seg selv er godt («melk»). Men gjennom undertrykkelse, tortur og drap i leiren blir det til et objekt som er kontrollert av andre og ikke lenger av individet selv («sort»). Melken får sin fatale sorte farve. Livet er forgiftet av den allestedsnærværende dødstrusselen.


== Referanser ==
Tsuyoshi Sekito

Tsuyoshi Sekito (関戸 剛, Sekito Tsuyoshi, født 3. april 1963) er en japansk videospillkomponist, musiker og gitarist. Han er medlem av bandene The Black Mages og The Star Onions.


== Eksterne lenker ==
(en) Tsuyoshi Sekito på Internet Movie Database 
(en) Tsuyoshi Sekito på Discogs 
(en) Tsuyoshi Sekito på MusicBrainz 
(en) Tsuyoshi Sekito på Spotify
Israel Joshua Singer

Israel Joshua Singer (jiddisch: ישראל יהושע, født 30. november 1893 i Biłgoraj, Polen, død 10. februar, 1944 i New York) var en amerikansk forfatter. Han ble født i Polen som Yisroel Yehoyshue (Yeshue) Zinger, sønn av Pinchas Mendl Zinger, en rabbiner og forfatter av rabbinske kommentarer, og Bashva Zylberman. Han var bror til nobelprisvinneren Isaac Bashevis Singer og forfatterinnen Esther Kreitman.
Singer var jiddisch-språklig og bidro til den jiddisch-språklige presse fra 1916 og ble i 1921 korrespondent for den ledende amerikanske jiddisch-språklige avisen «Forverts» («Forward»). Hans novelle «Liuk», ble gitt ut i 1924 og tok for seg den ideologiske forvirringen under den bolsjevikiske revolusjon. Han skrev sin første roman, «Stål og jern», i 1924. i 1934 emigrerte han til USA. Han døde i New York i 1944. 
Hans memoarer, «Om en verden som ikke finnes mer», ble gitt ut etter hans død i 1946.


== Verker ==
Dertseylungen («Fortellinger»), utgitt posthumt i 1949
Fun a velt vos is nishto mer, memoarer, utgitt posthumt i 1946 under tittelen Of a World That is No More
Di mishpokhe Karnovsky (1943), gjenutgitt som The Family Karnovsky i 1969
Khaver Nachman, engelsk: East of Eden (1939)
The River Breaks Up (1938)
Friling («Vår») (1937)
Di Brider Ashkenazi, engelsk: The Brothers Ashkenazi (1936) - utgitt på norsk (oversatt fra engelsk av Finn Halvorsen) i 1937 under tittelen Brødrene Ashkenazi
Yoshe kalb (1932)
Nay Rusia, engelsk: New Russia, (1928)
Shtol un ayzn (engelsk: Steel and Iron) (1927)


== Referanser ==


== Kilder ==
Anita Norich  "Singer, Israel Joshua" American National Biography Online Feb. 2000.


== Eksterne lenker ==
(en) Israel Joshua Singer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Israel Joshua Singer hos Internet Broadway Database 
(en) Israel Joshua Singer hos American National Biography 
Free version in Yiddish of Fun A Welt Wos Iz Nishto Mer
Shiro Hamaguchi

Shiro Hamaguchi (浜口 史郎, Hamaguchi Shirō, født 19. november 1969) er en japansk komponist. Han har jobbet med diverse animer og har arrangert albumer fra Final Fantasy-serien, inkludert «Piano Collections»-albumene til Final Fantasy VII, Final Fantasy VIII og Final Fantasy IX.


== Eksterne lenker ==
(en) Shiro Hamaguchi på Internet Movie Database
Carlo Marochetti

Carlo (Charles) Marochetti (født 1805 i Torino i kongedømmet Sardinia, død 1867 i Paris) var en italiensk-fransk billedhugger, oppvokst i Paris som fransk borger.  Han studerte i Roma 1822-1830, ble premiert for statuene Ung pike leker med hund (1829) og Nedstyrtet engel (1831), og bodde 1832-48 i Frankrike.
Han utførte flere arbeider i Paris, blant annet et panel i Triumfbuen, Vincenzo Bellinis grav på Père Lachaisekirkegården og en rytterstatue av Emmanuel Philibert, hertugen av Savoia på Piazza San Carlo i Torino. Marochetti fulgte kongen Louis-Philippe av Frankrike i eksil i Storbritannia etter julirevolusjonen i 1848.
Resten av sitt liv bodde han for det meste i London, hvor han blant annet utførte en statue av dronning Victoria, en rytterstatue av Richard Løvehjerte til verdensutstillingen i 1851 (denne ble i 1860 støpt i bronse og plassert utenfor  Overhuset), en statue av Robert Stephenson (1871) en byste av William Makepeace Thackeray (i Westminster Abbey), og marmorbyster av dronning Victoria og prins Albert til mausoleet i Windsor-parken.
Marochetti ble utnevnt til baron av Kongen av Sardinia og var dessuten ridder av Æreslegionen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Denne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.
Ryūji Sasai

Ryūji Sasai (笹井隆司, Sasai Ryūji, født 2. desember 1961) er en videospillkomponist og musiker. Han er best kjent for sitt arbeid med Square-spill som for eksempel Final Fantasy Legend 3, Mystic Quest Legend og Treasure of the Rudras. Han var også bassist i det japanske hardrock-bandet Novela.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ryūji Sasai på Discogs 
(en) Ryūji Sasai på MusicBrainz 
(en) Ryūji Sasai på Last.fm 
(en) Ryūji Sasai på Last.fm 
(en) Ryūji Sasai på Internet Movie Database 
(en) Ryūji Sasai hos MobyGames
Kenji Itō

Kenji Itō (伊藤 賢治, Itō Kenji, født 5. juli 1968), også kjent som Itoken (イトケン, Itoken), er en japansk videospillkomponist. Han er best kjent for sitt arbeid på Mana- og SaGa-serien. I 2001 forlot han Square for å bli en frilanser, men har siden fortsatt å samarbeide med selskapet. Han ble født i Tokyo.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kenji Itō på Internet Movie Database 
(en) Kenji Itō på Discogs 
(en) Kenji Itō på MusicBrainz 
Kenji Itō på Twitter
Symphonic Game Music Concerts

Symphonic Game Music Concerts (tysk: Symphonische Spielemusikkonzerte) er en serie årlige tyske videospillmusikk-konserter, kjente for å være de første spillmusikkonsertene utenfor Japan. De blir produsert av Thomas Böcker og blir fremført av diverse orkestre dirigert av Andy Brick og, fra og med 2008, Arnie Roth.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Peder og Hammarforsens brus

«Peder og Hammarforsens brus» er en sang fra Vømmøl Spellmannslag, utgitt på deres debutalbum Vømmøl'n i 1974. Sangen er skrevet av Kristian Schravlevold alias Hans Rotmo i 1967, og er basert på en vits.


== Historien og musikken ==
Vitsen handler om en kar som er på bygdefest, og ønsker å høre en spesiell låt. Han går frem til spellemannen som spiller til dans, og spør om han kan spille «Hammarforsens brus». Spellemannen svarer bekreftende, og setter i gang med å spille låta. Problemet er at det spellemannen spiller ikke ligner på den ønskede låta: «Sei mæ nu, du Peder, va det der Hammarforsens brus?» Spellemannen har svar på tiltale: «Ja, sa Peder, men du skjønne det – det va fossen ætte utbygginga (til kraftverk) i 1963»
Musikken er en blanding av folkemusikk og pop, en stil som gjode Vømmøl Spellmannslag populære i Norge første gang i 1974 og 1975. Det benyttes enkle instrumenter som lurk, bass, mandolin og fiolin.


== Musikere ==
Kristian Schravlevold – vokalist, lurk, fiolin
Konrad Vømmølbakken – mandolin
Peder Storvømmølvold – gitar
Birger Skruddusvingen – bass


== Konsertfremføringer ==
«Peder og Hammarforsens brus» ble spilt på nærmest samtlige konserter med Vømmøl Spellmannslag i bandets korte karriere. Senere ble den tidvis spilt av Hans Rotmo og hans forskjellige band og prosjekter på 1970-tallet og 1980-tallet.
Offisiell utgivelse med konsertopptak av «Peder og Hammarforsens brus»:

Vømmøl'n, på bonus-CD fra ny-utgivelsen i 2009.


== Referanser ==
Hermatobatidae

Hermatobatidae er en familie av insekter som tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner.  Nebbmunner har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen.  Disse tegene lever ved korallrev, der de er aktive på de tørrlagte delene ved fjære sjø. Man kjenner åtte arter i denne gruppen, alle blir plassert i slekten Hermatobates.


== Utseende ==
Små (2,5–4 mm) teger, avlangt ovale, vingeløse og med nokså korte bein. På farge er de mørkbrune til svarte, kledt med korte, fløyelsaktige hår. Hodet er bredere enn langt med store fasettøyne. Pronotum er ganske kort, de to resterende ryggplatene på thorax (mesonotum og metanotum) er delvis sammenvokst og store. Hos hannene dekker de hele bakkroppen, hos hunnene har mesonotum påfallende sidelapper. Beina er temmelig korte og tykke, særlig hannenes frambein. Føttene består av tre ledd. Ytterst har de kraftige klør som hjelper tegene holde seg fast når sjøen er urolig. Bakkroppen er påfallende kort, de ulike leddene er sammenvokste i større eller mindre grad.


== Levevis ==
Hermatobatidae er knyttet til tropiske korallrev som ligger så grunt at deler av dem ligger tørt ved fjære sjø. De ser bare ut til å finnes i et smalt belte på ca. 20 centimeter ved fjæremålet.  Når det er flo, gjemmer de seg i luftbobler inne mellom korallene, ved fjære sjø kommer de fram og leter etter mat. De hører dermed til en liten gruppe av insekter som er marine, sammen med blant andre noen medlemmer fra de beslektede familiene vannløpere og Veliidae, tegen Aepophilus bonnairei og larvene til en del arter av fjærmygg (Chironomidae). Hermatobatidene er trolig for det meste rovdyr, men de kan også spise alger.


== Utbredelse ==
Familien er kjent fra de tropiske områdene av Atlanterhavet, Det indiske hav og Stillehavet, men hver enkelt art er ofte bare kjent fra én lokalitet.


== Systematisk inndeling ==
Familien Hermatobatidae er systematisk plassert i gruppen Gerromorpha, sammen med: Mesoveliidae, Hebridae, Paraphrynoveliidae, Macroveliidae, Vannskridere, vannløpere og Veliidae.

Nebbmunner (Hemiptera)
delgruppe teger (Heteroptera)
gruppe Gerromorpha – lever i vann eller på vannoverflaten.
familien Hermatobatidae
slekten Hermatobates Carpenter, 1892 – 8 arter:
Hermatobates armatus Andersen & Weir, 2000
Hermatobates bredini Herring, 1965
Hermatobates haddoni Carpenter, 1892 – Australia
Hermatobates hawaiiensis Carpenter, 1892
Hermatobates kula Polhemus & Polhemus, 2006
Hermatobates marchei Coutiére & Martin, 1901
Hermatobates walkeri China, 1957
Hermatobates weddi China, 1957 – Australia


== Kilder ==
Foster, W. (1989) Zonation, behaviour and morphology of the intertidal coral-treader Hermatobates (Hemiptera: Hermatobatidae). Zoological journal of the Linnean Society 96: 87-105. [1]
Australian Faunal Directory – Hermatobatidae (2002)


== Eksterne lenker ==
(en) Hermatobates hawaiiensis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Hermatobates hawaiiensis i Encyclopedia of Life 
(en) Hermatobates hawaiiensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hermatobates hawaiiensis hos ITIS 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Phnom Rung

Phnom Rung (thai:ปราสาทหินพนมรุ้ง), eller med sitt fulle navn, Prasat Hin Phanom Rung (Phanom Rung steinslott), er et angkoriansk  tempelkompleks på kanten av en utdødd vulkan på 1320 fots høyde (ca 400 meter), i Buriramprovinsen i Isanregionen i Thailand. Det ble bygget i sandstein og lateritt mellom det 10. og det 13. århundre. Det var et hindutempel viet til Shiva, og symboliserer Kailashfjellet, hans himmelske bolig. 
Tempelet ble restaurert over en periode på 17 år, fra 1971 til 1988, og ble åpnet for publikum av prinsesse Maha Chakri Sirindhorn 21. mai 1988. I 2005 ble det sendt forslag til UNESCO om at tempelet skulle få en plass på verdensarvlista.
Kornstørrelse

Kornstørrelse beskriver diameteren til enkeltpartikler i et sediment, eller partiklene i klastiske sedimentære bergarter.  Begrepet kan også brukes om andre partikler.  Begrepet omhandler ikke krystallstørrelse. Et korn kan bestå av fragmenter fra ett krystall eller flere krystaller.
Størrelsene viser til Wentworth scale (eller Udden-Wentworth). Krumbein phi (φ) skalaen er en modifikasjon av Wentworth skalaen, laget av W. C. Krumbein, (Krumbein & Sloss 1963). Den er logaritmisk og utledet fra formelen

  
    
      
        ϕ
        =
        −
        
          log
          
            2
          
        
        ⁡
        
          D
          
            /
          
          
            D
            
              0
            
          
        
        
        ,
      
    
    {\displaystyle \phi =-\log _{2}{D/D_{0}}\,,}
  der

  
    
      
        ϕ
      
    
    {\displaystyle \phi }
   er Krumbein phi skalaen,

  
    
      
        D
      
    
    {\displaystyle D}
   er partikkelets diameter,

  
    
      
        
          D
          
            0
          
        
      
    
    {\displaystyle D_{0}}
   er en referansediameter, lik 1 mm.Formelen kan omskrives for å finne φ:

  
    
      
        D
        =
        
          D
          
            0
          
        
        ×
        
          2
          
            −
            ϕ
          
        
        
        .
      
    
    {\displaystyle D=D_{0}\times 2^{-\phi }\,.}
  


== Litteratur ==
W C Krumbein & L L Sloss, Stratigraphy and Sedimentation, 2nd edition (Freeman, San Francisco, 1963).
J A Udden, "Mechanical composition of clastic sediments", Bull. Geol. Soc. Am. 25:655–744 (1914).
C K Wentworth, "A scale of grade and class terms for clastic sediments", J. Geology 30:377–392 (1922).


== Eksterne lenker ==
NGU Kornstørrelser, http://www.ngu.no/Mareano/Kornstorrelse.html
Solholmen overgangsbolig

Solholmen overgangsbolig er en overgangsbolig i Kristiansand og er underlagt Kriminalomsorgens  region sørvest. Innsatte kan overføres fra fengsel med høyt eller lavere sikkerhetsnivå til overgangsbolig når en del av straffen er gjennomført. Innsatte skal ikke overføres dersom formålet med straffen eller sikkerhetsmessige grunner taler mot det, eller det er grunn til å anta at innsatte vil unndra seg gjennomføringen. 
Byggeprosessen ble ferdig i 2010 og det er 16 soningsplasser på institusjonen. Det er også mulig for par å sone siste del av dommen her. 
Etter visse innkjøringsproblemer og mangel på søknader om avsoning av dom ved Solholmen overgangsbolig er søknadsmassen i ferd med å ta seg opp.
Av ansatte ved institusjonen kan det nevnes at det er flere sosionomer, spesialpedagoger, personel med bakgrunn fra fengselsvesenet eller bakgrunn fra Nav. Institusjonen har også ansatt en helsefagarbeider.
Innsatte ved Solholmen skal oppleve en tilværelse som er tilnærmet lik et liv i frihet. Dette innebærer at alle beboerne må jobbe/ta utdannelse på dagtid. Beboerne har egne hybler, med bad, kjøkkenkrok, eget toalett/dusj osv. Det er også oppvaskmaskin på alle hyblene.
Det er også åpnet for at kvinner kan sone dom ved institusjonen.
Institusjonen er utsmykket med fotografier av Stig Berge.


== Eksterne lenker ==
Kriminalomsorgens presentasjon av Solholmen overgangsbolig
Solholmen overgangsbolig Arkivert 22. februar 2016 hos Wayback Machine. overgangsbolig.no
Corona (satellitt)

Corona var den første amerikanske serien av spionsatellitter som var i stand til å fotografere. Satellittene var i bruk i CIA og US Air Force fra august 1960 til mai 1972. De ble blant annet brukt til å overvåke Sovjetunionen, Kina og andre områder som amerikanerne så på som "truende". 
Utviklingsprosjektet skjøt fart etter U2-affæren i mai 1960.
Navnet Corona var et av CIAs kodeord for klassifisert informasjon. Siden 1995 er informasjon om Corona avklassifisert.


== Eksterne lenker ==
Corona National Reconnaissance Office (NRO) (engelsk)
Gisèle Lestrange

Gisèle Lestrange eller Gisèle Celan-Lestrange (født 19. mars 1927, død 9. desember 1991) var en fransk grafisk kunstner.
Hun var født i Paris og studerte tegning og maling ved Académie Julian i Paris fra 1945 til 1949. Hun studerte senere etsing ved Atelier Friedlaender i Paris fra 1954 til 1957. 
Hun møtte poeten Paul Celan i november 1951 og giftet seg med ham 21. desember 1952. Svært mange av hennes arbeider har forbindelser til Paul Celans dikt.


== Referanser ==
FLK «Roald Amundsen» (1904)

FLK «Roald Amundsen» (III) var et flytende hvalkokeri tilhørende det norske selskapet A/S Laboremus ved rederiet T. Dannevig & Co i Sandefjord. Skipet ble innkjøpt i 1922 og ombygget til hvalkokeri til erstatning for FLK «Roald Amundsen» (II) som året før var blitt solgt til A/S Ørnen ved Søren L. Christensen. Hun ble bygget i 1904 som lasteskipet DS «Cape Breton» ved verftet Russell & Co i Port Glasgow for Cape Breton Steamship Company.
I sin første sesong, 1922/23, fanget «Roald Amundsen» ved Sør-Shetlandsøyene, men på grunn av dårlig fangst avsluttet hun fangstsesongen i farvannet utenfor Sør-Georgia. I februar 1924 gjorde en hvalbåt tilhørende «Roald Amundsen» nye geografiske oppdagelser i de sørvestlige delene av Den antarktiske halvøy da den penetrerte Marguerite Bay på utkikk etter nye ankringsplasser.
Fram til opplagssesongen 1931/32 fortsatte «Roald Amundsen» å fange i Sørishavet.


== Se også ==
FLK «Roald Amundsen» (I)
Liste over flytende hvalkokerier


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Miramar Ship Index
Clydebuilt Ships Database