jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Katholieke Universiteit Leuven

Katholieke Universiteit Leuven (kort KU Leuven) er et pavelig universitet og ved siden av Université catholique de Louvain en av to etterfølgerinstitusjoner etter Det katolske universitetet i Leuven, Belgias eldste universitet.
Det katolske universitetet i Leuven ble grunnlagt av pave Martin V i 1425. Det ble opprinnelig kun undervist på latin. Under revolusjonskrigene ble universitetet oppløst, men gjenopprettet i 1835. Da ble fransk også undervisningsspråk. Nederlandsk ble først undervisningsspråk i 1930. I 1968 ble den nederlandskspråklige seksjonen et selvstendig universitet, og universitetet ble dermed delt i to. Det nederlandskspråklige Katholieke Universiteit Leuven beholdt bygningene i Leuven, mens det franskspråklige Université catholique de Louvain i løpet av 1970-tallet flyttet til Louvain-la-Neuve.
I 2015 hadde universitetet 57 181 studenter og 11 544 ansatte, noe som også gjør universitet til det største i Benelux. Grunnet de lave avgiftene ved studier i Flanderen, er nederlendere den største gruppen utenlandske studenter ved KU Leuven. 
Katholieke Universiteit Leuven er et sterkt forskningsorientert universitet, som regnes som et ledende universitet på mange fagområder. Universitet er ansett til å være blant de 50 høyeste rangerte universitetene i verden. I Europa er universitetet ansett å være blant de beste og mest prestisjefulle universitetene.  
Sammen med sin franskspråklige søsterinstitusjon er det verdens eldste katolske universitet og blant de ti eldste i verden. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Katholieke Universiteit Leuven – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bergljot Engeset

Bergljot Lovise Engeset (født 15. mai 1941 på Stranda), bosatt i Oslo siden 1960,  er en norsk skuespiller, journalist, programleder og forfatter, kjent for å være den første programleder i barneserien Lekestue med Henning Rivedal på NRK.Engeset er utdannet ved Statens Teaterskole (1965) og Norsk Journalisthøgskole. Hun ble engasjert ved Den Nationale Scene i Bergen (større roller: Krosshaugen 1965, Johnny Belinda og Vildanden, 1966-69),
deretter Det norske teatret (Bernardas Hus og Lærarne, 1970-72). Hun var assistent ved Riksteatrets Fagre Helena i 1975. 
Som programleder i kringkastingen ble hun kjent fra serien Etter fjøstid og Lekestue (1973–75). Hun ledet også Melodi Grand Prix 1975. Senere ledet hun dokumentaren Vossevangen samt ungdomsserien Du verden, du verden (1980). Hun ble leder for Nynorsk pressekontor i 1979 og skrev frilans for NTB utover 80-tallet. Hun ledet innflytterdagene i hovedstaden i 1986. Senere har hun drevet sitt eget forlag, Norsk kulturformidling, og  forfattet flere artikler om bunader i norske tidsskrifter.


== Utgivelser ==
Geita (Samlaget, 1996).  Om husdyrhold.
Dr. Torgersen.  Portrett av ein distriktslege og eit distrikt (Norsk kulturformidling, 2001).  Om Oddmund Sigurd Lund Torgersen (1896–1972), distriktslege i Stranda 1924-64.
Innflyttar til Tigerstaden (Norsk kulturformidling, 2003).
Dei gav oss ein arv (Norsk kulturformidling, 2005).  Om livet ved Geirangerfjorden og Nærøyfjorden
Godnatthistoriar (2007).  Med Henning Rivedal.  Tjueto historier fra Vestlandet.


== Utmerkelser ==
Oslo bys kulturstipend 1986
Nordisk råds stipendier til journalister (1987)


== Referanser ==
Finn Eriksen

Finn Eriksen (født 17. juni 1937, død 4. mars 2020) var en norsk trompetist og orkesterleder, kjent fra flere pop-innspillinger fra 1960-tallet og fremover.
Etter karrierestart i Bjølsen skoles musikkorps fikk han innpass i Kjell Karlsens jazzbesetninger (1956–). Han figurerte i lengre perioder på VG-lista med blant annet Lappland (22 uker, 1965), Exodus song (4 uker, 1965) og Smil Maria (9 uker, 1967). Eriksen fikk tilnavnet «Norges Herb Alpert» og ledet sitt eget Finn Eriksens orkester med blant andre Christian Beck på trompet, Jarl Johansen på trompet, Frode Thingnæs på trombone, Bjørn Johansen på saksofon, Iver Kleive på Hammond-orgel, Nils Petter Nyrén på gitar, Espen Rud på trommer, Leif Jensen på trommer, Gunnar Aas på trommer, Terje Venaas på bass, Magnus Volden på fiolin og Anne-Karine Strøm og Ivar Finsen på vokal. Eriksen var i juryen for Norsk Melodi Grand Prix 1973, Norsk Melodi Grand Prix 1974 og Norsk Melodi Grand Prix 1975.
Som studiomusiker bidro han til flere hundre utgivelser. Eriksen spilte i Radiostorbandet et par tiår og ved Oslo Nye Teater og Chat Noir som teatermusiker. Med Odd Børre arrangerte han diverse danseaftener.Han var far til jazztrompetist Kim Eriksen, vokalist Anca Bjerke, Line Tonette Hafne og Marianne Søberg


== Utmerkelser ==
Gammleng-prisen 2002 i klasse veteran


== Utgivelser ==
Silver threads among the gold / Pagan love song (EP Viking, 1962).  Gjennombruddsplate.
Come back to my arms / Tin tin (EP Viking, 1962)
Gigolo gigolino / Falling in love (EP Viking, 1963)
Finnjerven(Jenka) / Lappland (Fontana, 1965).  Solgte 130 000.  Akkompagnert av Kjell Karlsens Orkester.
Finn Eriksen (LP Fontana, 1966)
Nidelven / Exodus song (EP Fontana, 1966)
O bli hos meg / å tro / Ave Maria /Santa Lucia (EP Fontana, 1966)
Hardanger / Hjem mot nord (EP Fontana, 1966)
Japlaten (EP 1966).  For Flyktningerådet.
Smil Maria / Musikk vi hører mens vi titter på jentene (EP Triola, 1967)
Nana / Trompet for Linda (EP Triola, 1968)
Avskjedstoner / Nicoline (EP Triola, 1968)
Happy song / Sommernatt (EP Triola, 1968)
Jeg skal komme til deg / Barnatro (EP Triola, 1968)
Finn Eriksen (LP Triola, 1969)
Je t'aime / Mitt Namn är Jack (EP Triola, 1969)
O mein papa / Il Silenzio (EP Triola, 1970)
Ser du stjernen i det blå / Amazing greis (EP Triola, 1971)
The trumpet sound of musicals (LP Triola, 1971)
Hva har vel du / vi vil leve (EP Triola, 1972)
Vi vil leve (LP Triola, 1972)
Trompeterens serenade / Minnenes melodi (EP Polydor, 1973)
Sayonara / Ved Rondane (EP Triola, 1973)
Sommerminner (LP Flower, 1974)
Spanske øyne / Landeveien er min skjebne (EP Trioa, 1974)
Jeg er så glad hver julekveld (LP Flower, 1974)
Dolannes melodi / El condor pasa (EP, Triola, 1976)
Dolannes melodi (LP, Flower, 1976)
På oppfordring (EP, EDW, 1988)
Golden Tunes (Triola, 1998) samleplate
Fred på jord (EDW Records, 1999)
Julemorgen (1999)
Sydover (EDW Records, 2002)
Bred dina vida vingar (Master music, 2005)


== Referanser ==
Grauspitz

Grauspitz (Vorder Grauspitz på enkelte kart) er det høyeste fjellet i Liechtenstein med en høyde på 2 599 meter over havet. Det ligger i fjellkjeden Rätikon. Den letteste ruten til topps går opp over Hinter Grauspitz (Schwarzhorn) og langs en gruppe på 3-4 skarpe, smale rygger. 


== Eksterne lenker ==
Grauspitz på summitpost.org
For Tors skyld

For Tors skyld er en norsk drama- og familiefilm fra 1982 regissert av Knut Andersen. Hovedrollene spilles av Jakob Ørmen, Ivar Nørve og Monica Sidselrud. Filmen er basert på Mathis Mathisens bok fra 1982 med samme tittel. Han skrev også manus.


== Handling ==
Filmen handler om en drabantbyfamilie hvor faren har alvorlige alkoholproblemer. Far drikker, mor har reist bort, og sønnen Tor rømmer hjemmefra for å provosere faren til endelig å ta seg sammen. Han rømmer ut i skogen for å finne tilbake til noen av de gode opplevelsene han og faren hadde sammen tidligere. Flukten hjemmefra blir ikke bare destruktiv. Vennene prøver å hjelpe ham, og han blir i tillegg forelsket. Tor gjør seg sine refleksjoner og forstår at han må legge sitt eget grep på livet.


== Om filmen ==
Filmen ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne. Blant annet så ga VG, Dagsavisen og Aftenposten den terningkast fire.Filmen ble i 2006 omtalt som en «Rørende norsk familiefilm» av NRK i forbindelse med en TV-visning.


== I rollene ==
Jakob Ørmen – Tor
Ivar Nørve – Tors far
Monica Sidselrud – Laila
Aalto Braveboy – Per
Hege Kleven – Bente
Per Rollvang – Bjørn
Veslemøy Haslund – Tors mor
Helge Reiss – Lailas far
Anne-Lise Tangstad – Lailas mor
Per Theodor Haugen – Kuratoren


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) For Tors skyld på Internet Movie Database 
(no) For Tors skyld i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) For Tors skyld hos Filmfront 
(sv) For Tors skyld i Svensk Filmdatabas
Svein Arve Pedersen

Svein Arve Pedersen (født 15. april 1952 på Hamar) er en norsk friidrettsutøver og langdistanseløper. Han løp for Hamar Idrettslag og IK Tjalve og vant to norgesmesterskap i henholdsvis 20 km terreng i 1975 og maraton i 1980.
Vinnertiden på maraton i 1980 var på 2:14:33, som er den raskeste tiden på et norgesmesterskap i maraton per dags dato. Han har også en 30.-plass fra New York City Marathon i 1979 på tiden 2:21:03.
Alanngorsuaq

Alanngorsuaq kan peke på flere grønlandske steder:

Alanngorsuaq (Narsaq) – et fjell på 658 meter i Narsaq kommune
Alanngorsuaq (Kobberminebugt) – en fjord i Qaqortoq kommune
Alanngorsuaq (Sisimiut) – et fjell på 411 meter i Sisimiut kommune
Kongepokalvinnere i svømmesport (kvinner)

Kongepokalvinnere i svømmesport mottar Hans Majestet Kongens Pokal, som tildeles beste mannlige og kvinnelige utøver under hovedmesterskapet i svømmesport. Samme utøver kan motta prisen flere ganger.


== Oversikt over vinnere ==
Gjelder individuell svømming dersom ikke noe annet er angitt


== Kilder ==
svomming.no: Kongepokalvinnere
Estelle Getty

Estelle Scher-Gettleman (født 25. juli 1923, død 22. juli 2008), best kjent under kunstnernavnet Estelle Getty, var en amerikansk film-, teater- og TV-skuespillerinne. Hun huskes best for sin rolle som Sophia i serien Pantertanter og fikk både en Emmy og en Golden Globe for rollen. I de senere år slet hun med demens.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Estelle Getty på Internet Movie Database 
(sv) Estelle Getty i Svensk Filmdatabas 
(da) Estelle Getty på Filmdatabasen 
(fr) Estelle Getty på Allociné 
(en) Estelle Getty på AllMovie 
(en) Estelle Getty hos Rotten Tomatoes 
(en) Estelle Getty hos The Movie Database 
(en) Estelle Getty hos Internet Broadway Database 
(en) Estelle Getty på Internet Broadway Database
(en) Estelle Getty på Internet Off-Broadway Database
Lokes slott

Lokes slott eller Lokeslottet er en varm kilde på den arktiske midthavsryggen i Norskehavet, mellom Island og Svalbard.
Det ligger 300 kilometer vest for Bjørnøya, på 2350 meters dyp.
Området ble oppdaget i 2008 av forskere ved Universitetet i Bergen.Flerbørstemarken Nicomache lokii regnes som en nøkkelart i faunaen rundt de hydrotermale skorsteinene i området. Den er imidlertid bare en av over ti nye arter som er funnet her.Lokefeltet er det nordligste hydrotermale feltet som er kjent.


== Referanser ==
Knut Boye

Knut Boye (født 12. januar 1937 i Arendal, død 21. juli 2008) var en norsk siviløkonom, førsteamanuensis og lærebokforfatter.
Boye tok siviløkonomeksamen ved Norges Handelshøyskole i 1963 og handelslærereksamen samme sted i 1966. Senere hadde han sin arbeidsplass ved NHH, først som høgskolelektor og senere som førsteamanuensis i bedriftsøkonomi, med finansiering og investering som spesialområder.
Boye utga selv og sammen med andre 25 bøker, i hovedsak innenfor området finansiering og investering. Han er blant annet kjent som forfatter av boken «Personlig økonomi» (sammen med Terje Hansen), og som redaktør for «Praktisk økonomi og finans».
I 2001 ble han tildelt NHHs pris for fremragende lærerinnsats.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Knut Boye i BIBSYS
Budsjettering, Cappelen akademiske forlag (sammen med Jan Bergstrand og Trond Bjørnenak)
Finansielle emner, Cappelen akademiske forlag, ISBN 978-82-02-25763-7
Kostnads- og inntektsanalyse, Universitetsforlaget (sammen med Terje Heskestad og Eirik Holm)
Ledelse og økonomisk styring, Tano Aschehoug (sammen med Svein Linge Solberg)


== Eksterne lenker ==
NHHs internavis Paraplyen: Knut Boye er død
Vishnu

For bandet med samme navn, se Vishnu (band)
Vishnu er en av de viktigste gudene i hinduismen, og dyrkes ikke minst i sine  inkarnasjoner som Krishna og Rama. 
Vishnu blir framstilt med fire armer som holder en konkylie, lotusblomst, diskos og en klubbe. Han rir på den store ørnen Garuda eller kjempeslangen Shesha. Han oppfattes som  en gud fylt med kjærlighet og medfølelse. Derfor blir han ofte kalt kjærlighetens gud. Vishnus hustru er fruktbarhetens og lykkens gudinne  Lakshmi, som også heter Shri. 
I treenigheten trimurti framstår Vishnu som guden som opprettholder og beskytter verden. 
Vishnu har mange inkarnasjoner, d.v.s. han har blitt født i ulike skikkelser. Det er ti slike inkarnasjoner som er allment anerkjent. Disse ti er:

Fisken Matsya, som reddet Manu fra flommen
Skilpadden Kurma, som stokken hvilte på da urhavet ble kjernet.
Villsvinet Varaha, som berget jorda fra flommen
Menneskeløven Narasimha, som drepte demonen Hiranyakashipu
Dvergen Vamana, som målte ut verden i tre steg.
Parashurama, som overvant krigerne.
Prins Rama, som er hovedperson i eposet Ramayana.
Gjeteren, elskeren og krigeren Krishna.
Buddha, som  forvirret demonene.
Kalki, som skal komme ridende på en hvit hest når den nåværende tidsalderen Kali Yuga tar slutt.Fortellinger om Vishnus mange liv er kjent av alle indere, og finnes i mange versjoner. De mest populære er fortellingene om Krishna.
Det er her æ høre tel

«Det er her æ høre tel» er et norsk teaterstykke skrevet av skuespilleren og forfatteren Klaus Hagerup. Skuespillet hadde premiere ved Hålogaland teater 4. mars 1973. 
«Det er her æ høre tel» markerte gjennombruddet for Hålogaland teater, et regionteater som åpnet høsten 1971 og var det første profesjonelle teateret i Nord-Norge. I tråd med den politisk radikale profilen ved teateret, der ønsket var å lage folkelig teater på nordnorsk målføre, handler stykket om regional kultur og politikk. Stykket forteller om lokalbefolkninga i fiskeværene Senjahopen og Mefjordvær på yttersida av Senja som går til skattestreik da de ikke får veiforbindelsen de har blitt lovet. 
«Det er her æ høre tel» ble vist over hele Nord-Norge og som gjestespill i Oslo og Trondheim. Siden kom stykket også i en fjernsynsversjon som ble vist i alle nordiske land og gjorde Hålogaland teater kjent over hele Skandinavia. Stykket er siden blitt et kjennetegn for teateret og den nord-norske kulturbevegelsen på 1970-tallet.
Griegakademiet

Griegakademiet – Institutt for musikk ble opprettet i 1995 ved Universitetet i Bergen og tilordnet Det humanistiske fakultet. Forløperen var Musikakademiet i Bergen, som med støtte fra Edvard Grieg, ble grunnlagt av Torgrim Castberg i 1905. Akademiet hadde ca. 175 elevplasser ved oppstart.  Musikakademiet skiftet navn til Bergen musikkonservatorium i 1932.
I 2017 ble Fakultet for kunst, musikk og design opprettet ved Universitet i Bergen. KMD består av Kunstakademiet – Institutt for samtidskunst, Griegakademiet - Institutt for musikk og Institutt for design.
Griegakademiet har lokaler i Nygård skole i Bergen sentrum, men en samlokalisering med resten av fakultetet er under planlegging. Griegakademiet har i underkant av 300 studieplasser og ca 80 ansatte. Instituttleder er professor Randi Rolvsjord.Griegkademiet tilbyr høyere utdanning på bachelor-, master- og doktorgradsnivå innen musikkutøving (klassisk, tradisjonsmusikk, jazz), komposisjon, praktisk-pedagogisk utdanning (PPU), musikkterapi og musikkvitenskap. Griegakademiet har også et talentprogram – Griegakademiets unge talenter (GUT) – for elever i 13-19 årsalderen.  Griegakademiet drifter også Grieg research school in interdisciplinary music studies, i samarbeid Høgskolen på Vestlandet, Universitetet i Stavanger, Universitetet i Agder og Høgskulen i Volda. (GAMUT) – Griegakademiets senter for musikkterapiforskning drives sammen med Norce og Senter for Griegforskning er et samarbeid med KODE. Ole Bull Akademiet på Voss har studieplasser i tradisjonsmusikk knyttet til Griegakademiet og folkemusikkarkivet Arne Bjørndals samling hører også til Griegakademiet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Med Grieg i ryggen. Musikkutdanning i Bergen gjennom 100 år. Bergen 2005.


== Eksterne lenker ==
Griegakademiets hjemmeside
Griegakademiets historie
Bergen byleksikon på nett, om Griegakademiet
Om Bergen musikkonservatorium i Store Norske Leksikon
Griegakademiet i Store Norske Leksikon
Magne H. Paulsen

Magne Hartvig Paulsen (født 28. april 1943 på Terråk) er en tidligere norsk lærer og politiker (Ap) som var ordfører i Bindal kommune fra 1983 til 2007, og er den ordføreren som har sittet lengst for ett og samme parti i kommunen.
Paulsen var i mange år aktiv i Heimevernet. Han var områdesjef for HV14, og hadde da kapteins grad til han gikk av først på 2000-tallet. 
Paulsen ble i 2007 tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv.


== Referanser ==
Rolf Aaberge

Rolf Aaberge (født 25. juli 1949 i Sogndal) er en norsk forsker ved Gruppe for mikroøkonomi ved Forskningsavdelingen i Statistisk sentralbyrå. Han har sin utdannelse innen matematikk og statistikk fra Universitetet i Oslo.
Hans nåværende forskning beskjeftiger seg i hovedsak med skattlegging, offentlig finansiering, inntektsfordeling og sosial velferd, samt økonometri og statistiske metoder. Han er også involvert i et fireårig internasjonalt forskningsprogram for evaluering av velferd og skattepolitikk i velferdsstater. Sammen med Anthony Barnes Atkinson har han vist at de økonomiske forskjellene i Norge har økt etter 1989.Hans forskningsarbeider er publisert i ledende tidsskrifter innen økonomisk og statistisk vitenskap.


== Referanser ==
Skaller

Skaller, på nordsamisk gállohat eller nuvttohat, er et tradisjonelt samisk vinterfottøy av reinskinn der hårene vender ut. Skaller brukes først og fremst i tørr snø og inne.


== Framstilling og bruk ==

Sålene på skaller blir laget av panneskinnet fra dyreskallen (derav navnet), mens overlæret lages av reinbellinger, det vil si skinnet på bein og legger hos rein. Skallene blir tradisjonelt sydd med tråd laget av sener fra rein og fylt med sennegress for å holde føttene tørre. I dag har kartanka, tovede filttøfler som på russisk kalles valenki, erstattet det isolerende gresset.
Bellingskaller har såler med to skinnstykker der hårene er vendt mot hverandre slik at en ikke så lett skal gli på underlaget.
Ekstra fine skaller pyntes med fargede klesstrimler i sømmene.
Fottøyet kan ha snøring øverst, gjerne av tvinnet garn. Både skaller og komager kan også ha hemper der en kan feste vevde skallebånd. Menn og kvinner har forskjellige mønster og farge på skallebåndet. Disse båndene er dessuten stedbundet, og forekommer som hverdagsskallebånd og festskallebånd.

		
		
		
		
		


== Se også ==
Kommager eller bieksu, tradisjonelt samisk sommerfottøy sydd av rødbrunt lær laget av skinn
Samedrakt
Kamikker, inuitenes tradisjonelle skinnstøvler
Snabelsko


== Eksterne lenker ==
«DigitaltMuseum: Søk:  'skaller'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012. 
Hedman, Ewa-Mari; Oskal, Maret Biret Sara (28. mars 2018). «Slik surrer du skallebånd». NRK Sápmi. Besøkt 21. oktober 2020.
Stor flamingo

Stor flamingo kan referere til to ulike arter med flamingoer:

Rosenflamingo (Phoenicopterus roseus), sør og øst i Spania, Sør-Frankrike og sør til Nord-, Vest-, Øst-, Sør-Afrika og Madagaskar, østover til Midtøsten, Kasakhstan, India og Sri Lanka
Rødflamingo  (Phoenicopterus ruber), Karibia, samt en isolert bestand på Galápagosøyene (nominatarten)
Beijings zoologiske hage

Beijings zoologiske hage (kinesisk: 北京动物园, pinyin: Běijīng Dòngwù Yuán) vest i den kinesiske hovedstad Beijing ble grunnlagt i 1906, og åpnet for almenheten den 18. juni 1908. Den har nå (2007) et areal på rundt 90 hektar og mellom 8 og 12 millioner besøkere i året, og er dermed en av Asias største og viktigste zoologiske hager.
Dyrehagen ligger i bydistriktet Xicheng, vest for Xizhimen.


== Historie ==

Opprinnelig var området slett ingen dyrehage; under Ming-dynastiet (1338–1644) lå det en keiserlig herregård her, og under Qing-dynastiet (1644–1911) ble det etterhvert herregård for prins Foot Kangan. Mange av dyreparkens bygninger stammer fra Qing-tiden.
Ved grunnleggelsen som dyrehage i 1906 het det Wan Sheng Yuan («de ti tusen husdyrs hage») og omfattet 3,5 hektar. Etter at Republikken Kina ble formelt proklamert 1. januar 1912 måtte hagen kjempe en hard kamp for sin eksistens på grunn av de urolige år som fulgte. Det var først mot slutten av 1920-årene, men Guomindangs og Chiang Kai-sheks seier, at problemene for det meste ble løst.
Da Beijing mistet sin status som hovedstad i 1928, ble dyrebestanden drastisk redusert.
Mellom 1937 og 1945 var Beijing under japansk kontroll. Dyrehagen led meget under den annen sino-japanske krig og deretter under den senere oppblussing av den kinesiske borgerkrig mellom den Guomindang-ledede kinesiske republikk og Mao Zedongs kommunister. Da Beijing på nytt ble hovedstad i 1949, bestod dyrebestanden der kun av én blind emu, tre papegøyer og et dusin aper. Området fikk nå navnet Xijiao Gongyuan («Den vestlige forstadspark»).
Navnet ble endret til Běijīng Dòngwù Yuán «Beijings zoologiske hage» i 1955. Fra 1958 av ble dyrehagens areal stadig utvidet, og artsmangfoldet ble systematisk utøket. I 1999 ble et meget stort akvarium åpnet. Hagen hadde nå rundt tredve hus, som samlet dekker 90 hektar.


== Dyrebestand ==

Dyrehagen har ville og sjeldne dyr fra Kina som en særlig spesialitet. Deres kjempepandaer er særlig populære blant besøkende, og de er i pandahuset like innenfor hovedinngangen. Av andre populære dyr blant besøkerne kan nevnes gyldne sichuan-smalneseaper, mandsjurisk tiger, tibetansk hjort, jak fra Tibet, enorme havskilpadder, isbjørn fra Arktis, kenguru fra Australia og sebra fra Afrika.
Dyrebestanden består nå (2008) av

150 arter pattedyr
260 arter fugler
100 arter krypdyr
35 arter amfibier
1000 arter fisker og virvelløse dyrDyrehagen er også et senter for zoologisk forskning som samler på og driver avl på sjeldne dyr fra flere verdensdeler.


== Bilder ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Beijing Zoo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 北京动物园 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Bjørn Sverre Birkeland

Bjørn Sverre Birkeland (født 11. februar 1964 i Haugesund) er en norsk tekstforfatter, komponist og artist. Birkeland er fra 2015 ordfører i Tinn kommune i Telemark for Senterpartiet.
Birkeland var opprinnelig medlem av Høyre og var også leder av Tinn Høyre (2013-2014), men meldte seg ut av partiet etter nedleggelsen av Rjukan sykehus, som endelig ble bestemt i Stortinget 17. juni 2014.
Bjørn Sverre Birkeland var frontfigur i rockebandet Codex på 1980-tallet og seinere med i duoen Quo Vadis, sammen med Bernt Michael Kallevik. Han har gitt ut soloplatene Det du aldri sa i 2005 og I meg trår vinden i 2009. 
Av yrke er Birkeland spesialsykepleier i psykiatri og var leder av psykiatritjenesten i Tinn kommune før han ble ordfører. Han er ellers en mye brukt foreleser og foredragsholder. I 2001 utga han fagboka På rett spor.


== Eksterne lenker ==
Høyres leder i Tinn går til Senterpartiet - Nationen 12.08.2014, besøkt 27. juli 2016
Birkeland har trukket seg som leder av Tinn Høyre Arkivert 14. september 2016 hos Wayback Machine. - Varden 12.08.2014, besøkt 27. juli 2016
Birkeland - Tinn har tatt et verdivalg - NRK Telemark 15.9.2015, besøkt 27. juli 2016