jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Herbert Grevenius

Gustaf Vilhelm Herbert Grevenius (født 7. oktober 1901 i Adolf Fredriks församling, Stockholm, Sverige, død 9. desember 1993 i Kungsholms församling, Stockholm) var en svensk dramatiker, manusforfatter og journalist.
Grevenius var teaterkritiker i Stockholms-Tidningen 1931-1950, før han ble teatersjef ved Radioteatern i Sveriges Radio 1950–1957. Han var ansatt som dramaturg ved Dramaten 1966–1971 og fra 1979.
Grevenius debuterte som dramatiker 1927 med Sonja, en ekteskapskonflikt i et arbeidermiljø. Stykket, som ble filmatisert i 1943 (se Sonja), regnes fortsatt som et av hans fremste dramatiske arbeider ved siden av Tåg 56 (1936) og Krigsmans erinran (1947).


== Filmmanus ==

1971 – I havsbandet

1970 – Röda rummet
1966 – Hemsöborna (TV)

1956 – Litet bo

1956 – Flickan i frack

1954 – Café Lunchrasten

1952 – Hon kom som en vind

1952 – Ubåt 39

1951 – Frånskild

1950 – Sånt händer inte här

1949 – Törst

1948 – Främmande hamn

1947 – Krigsmans erinran

1946 – Det regnar på vår kärlek


== Priser (utvalg) ==
1982 – Svenska Akademiens teaterpris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Herbert Grevenius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Herbert Grevenius på Internet Movie Database 
(sv) Herbert Grevenius i Svensk Filmdatabas 
(da) Herbert Grevenius på Filmdatabasen 
(fr) Herbert Grevenius på Allociné 
(en) Herbert Grevenius på AllMovie 
(en) Herbert Grevenius hos The Movie Database
Sportrettet

Sportrettet er en norsk portrettserie som gikk på TV3 i 1997. Programmet portretterte norske idrettskjendiser og ble ledet av Per A.D. Jynge. Programmene ble vist i forkant av TV3s sendinger fra Mesterligaen.


== Portretterte ==
Bent Skammelsrud
Sigurd Rushfeldt
Harald Martin Brattbakk
Irene Dalby
Nils Johan Semb
Erik Thorstvedt
Vegar Ulvang
Hanne Haugland
Erland Johnsen
Grete Waitz


== Referanser ==
Belgia under Sommer-OL 1928

Under Sommer-OL i Amsterdam i 1928 deltok Belgia med 187 sportsutøvere, 175 menn og tolv kvinner i femten øvelser. Belgia kom på 29.-plass på medaljestatistikken med en sølvmedalje og to bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 15. juli 2016 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Bulgaria under Sommer-OL 1928

Bulgaria under Sommer-OL 1928. Fem sportsutøvere fra Bulgaria deltok under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. De vant ingen medaljer.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 5. november 2013 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Haiti under Sommer-OL 1928

Haiti under Sommer-OL 1928. To sportsutøvere fra Haiti, begge menn, deltok i friidrett under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Haiti kom på delt 30.-plass med en sølvmedalje.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 12. februar 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
André Lindboe

André Lindboe (født 3. november 1988) er en norsk håndballspiller. Lindboe spiller for tiden i 3.divisjonsklubben Tromsø HK. Han ble seriemester med Elverum i 2012/2013-sesongen. Lindboe har spilt juniorlandskamper for Norge og debuterte på Norges herrelandslag i håndball mot Tyskland 16. april 2011. Han spiller også på landslaget i beachhåndball. 
Lindboe har tidligere spilt for Halsen IF, Larvik Håndballklubb herrer, Fram IF, Sandefjord og Elverum.
Lindboe deltok under Håndball-EM 2014 for menn i Danmark, noe som var hans første mesterskap for det norske herrelandslaget. Han spilte på Norges lag som tok sølv i VM 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andre Lindboe – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Andre Lindboe – Norges Håndballforbund
Senter for adferdsforskning

Senter for atferdsforskning (SAF) var et forskningssenter på Universitetet i Stavanger (UIS). Senteret ble slått sammen med Lillegården kompetansesenter 1. januar 2013. Navnet på det nye senteret er Nasjonalt senter for læringsmiljø og atferdsforskning (Læringsmiljøsenteret).
Skalmeie

Skalmeie er et treblåseinstrument med dobbelt rørblad eller et klemt sylindrisk rørblad og konisk rør. På det meste har den syv hull på oversiden og det kan også være et hull for venstre tommelfinger. Klangen er svært høy, skarp og – spesielt for de lave tonene – nasal. Toneomfanget er 1½-2 oktaver. Ved hjelp av gaffelgrep kan man spille kromatisk med unntak av halvtonen over den dypeste tonen.
Skalmeien stammer fra den orientalske zurna og dukket opp i Europa i middelalderen. I renessansen ble den bygget i c/f-stemming med omfangene piccolo, sopranino, sopran, alt, tenor og bass. Bass-skalmeien er lite håndterlig og krever svært mye luft. 
Skalmeie var utgangspunktet for utviklingen av barokkoboen, som ble konstruert i musikkmiljøet rundt franskekongens hoff på midten av 1600-tallet, og oboen fortrengte snart skalmeien fullstendig fra konsertscenene.
I noen deler av det vestlige middelhavsområdet og i Bretagne har instrumenter av skalmeiefamilien vært brukt i folkemusikk fram til vår tid (og dels revitalisert). Eksempler på slike skalmeielignende folkemusikkinstrumenter er bretonsk bombarde, katalansk tarota, oksitansk autbòi, sør-italiensk ciaramella, ligurisk piffero og kroatisk sopila. Utenfor Europa har instrumenter av skalmeiefamilien vært svært utbredt, og er det fremdeles. 
Fra midten av 1900-tallet har det på ny blitt bygget og spilt skalmeie til bruk under framføring av europeisk middelalder- og renessansemusikk, av folkemusikere og i moderne musikk.


== Se også ==
Zurna – forløperen, ofte med sylindrisk rørblad
Bombarde – svært lik skalmeie
Barokkobo – en videreutvikling med dobbelt rørblad


== Litteratur ==
Walter Frei: Schalmei und Pommer: Ein Beitrag zu ihrer Unterscheidung. I Die Musikforschung, 14. årgang, hefte 3. juli/september 1961, s. 313–316
Heinz Stefan Herzka: Schalmeien der Welt. Volksoboen und Volksklarinetten. Verbreitung und Geschichte der Musikinstrumente mit dem magischen Klang. Tekstbok og CD-ROM. Schwabe, Basel 2003, ISBN 3-7965-1969-5.
Klaus Hubmann: «Schalmei» i Oesterreichisches Musiklexikon. Onlineutgaven, Wien 2002 ff., ISBN 3-7001-3077-5.


== Eksterne lenker ==
(en) Shawms – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Shawm, sackpfeyffer-zu-linden.de
Die Instrumente der Renaissance. Die Schalmei., Capella de la Torre
The Renaissance Shawm, Iowa State University
The Shawm and Curtal, diabolus.org
Silvio Cator

Silvio Cator (født 9. oktober 1900 i Cavaillon, død 21. juli 1952) var en haitisk friidrettsutøver som deltok i flere olympiske leker, 1924 i Paris, Sommer-OL 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.
Cator vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under 1928 i Amsterdam. Han kom på andreplass i lengdehopp med et hopp på 7,58 kun slått av amerikanske verdensrekordinnehaveren Edward Hamm som vant med 7,73.
En måned etter de olympiske lekene, 9. september 1928 på Olympiastadion i Paris, satte Cator ny verdensrekord i lengdehopp, han hoppet 7,93 meter.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam -  Sølv i friidrett, lengdehopp  Haiti


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Silvio Cator – Olympics.com 
(en) Silvio Cator – Olympic.org 
(en) Silvio Cator – Olympedia 
(en) Silvio Cator – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Silvio Cator – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Silvio Cator – World Athletics 
(en) Silvio Cator – Track and Field Statistics
Tobias Gjertsen

Tobias Gjertsen (født 10. juni 1988) er en norsk håndballspiller. Gjertsen spiller for eliteserieklubben ØIF Arendal. Gjertsen har i tillegg hatt 55 offisielle ungdoms- og juniorlandskamper og en rekke kamper for Norges rekruttlandslag.
Gjertsen har tidligere spilt for Halsen IF, Larvik Håndballklubb herrer og Stord Handball.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside ØIF Arendal
Hjemmeside ØIF Arendal
Offisiell landskampstatistikk
Alf Östlund

Alf Östlund, (født 20. januar 1901 i Gudmundrå i Västernorrlands län, død 4. januar 1974 i Oscars församling, Stockholm), var en svensk skuespiller og manusforfatter.  
Östlund utdannet seg til danser i Berlin. Han debuterte på scenen i 1920 i Ivar Kallings teater- og operetteselskap. Han ble engasjert av Ragnar Klange i 1935. Östlund medvirket i de fleste av Karl Gerhards revyer på 1950-tallet og også i Povel Ramels revymusikal Funny Boy 1958. På 1960-tallet var han engasjert ved Dramaten der han medvirket i noen av Ingmar Bergmans oppsetninger. Han filmdebuterte i 1929 i Gustaf Edgrens  Konstgjorda Svensson, og medvirket i mer enn 60 filmer. 


== Filmmanus ==
1956 – På heder och skoj


== Filmografi ==
1968 – Vi på Saltkråkan
1965 – Nattmara
1964 – Svenska bilder
1960 – Domaren
1958 – Jazzgossen
1957 – Räkna med bråk
1957 – 91:an Karlsson slår knock out
1957 – Nattens ljus
1957 – Klarar Bananen Biffen?
1955 – 91 Karlsson rycker in
1955 – Åsa-Nisse ordnar allt
1955 – Finnskogens folk
1955 – Älskling på vågen
1954 – Åsa-Nisse på hal is
1954 – Karin Månsdotter
1954 – I rök och dans
1954 – Flicka med melodi
1953 – Alla tiders 91 Karlsson
1952 – Kalle Karlsson från Jularbo
1951 – Tull-Bom
1950 – Restaurant Intim
1950 – Den vita katten
1950 – Rågens rike
1950 – Kvartetten som sprängdes
1950 – Flicka och hyacinter
1950 – Frökens första barn
1949 – Greven från gränden
1949 – Hin och smålänningen
1949 – Gatan
1949 – Lattjo med Boccaccio
1948 – Ådalens poesi
1948 – Loffe som miljonär
1936 – 33.333
1934 – Eva går ombord
1929 – Ville Andesons äventyr
1929 – Konstgjorda Svensson


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alf Östlund på Internet Movie Database 
(sv) Alf Östlund i Svensk Filmdatabas 
(en) Alf Östlund hos The Movie Database
Anders Eek

Anders Eek (født 5. mars 1974) er en norsk trommeslager. Han er kjent fra bandene Funeral, Fallen, Myrkskog, Odium, Glittertind


== Diskografi ==
Listen kan være mangelfull:


=== Fallen ===
Demo 04 (Demo, 2004)
A Tragedy's Bitter End (Studioalbum, 2004)


=== Funeral ===
Tristesse (demo, 1993)
Tristesse (studioalbum, 1994)
Beyond All Sunsets (demo, 1994)
Tragedies (studioalbum, 1995)
To Mourn Is a Virtue (demo, 1997)
The Passion Play (demo, 1999)
In Fields of Pestilent Grief (studioalbum, 2002)
Tragedies (samlealbum, 2006)
From These Wounds (studioalbum, 2006)
Demo 2008 (demo, 2008)
As the Light Does the Shadow (studioalbum, 2008)
Hellas under Sommer-OL 1928

Hellas under Sommer-OL 1928. 23 sportsutøvere fra Hellas deltok under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. De vant ingen medaljer.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 18. mars 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Luftflotte 5

Luftflotte 5 var en av hoveddivisjonene i det tyske Luftwaffe under andre verdenskrig, den ble opprettet 12. april 1940 i Hamburg Tyskland, og overført til Oslo Norge 24. april 1940.


== Historie ==
Totalt ble 1008 fly disponert av Luftflotte 5, hvorav nesten halvparten var transportfly. Etter at kampene i Sør-Norge endte i mai 1940 ble det meste av styrken sendt for å støtte de tyske styrkene ved Narvik. Milch ble i mai 1940 avløst av general Stumpff. Luftwaffe tok over flyplassene i landet, og opprustet mange av dem. Det ble også anlagt flere sjøflystasjoner, og man konstruerte falske flyplasser for å avverge bombing av de virkelige basene. Etter den norske kapitulasjonen var det særlig i Nord-Norge Luftwaffe opererte. De kunne derfra nå konvoier i Nord-Atlanteren, og fungere til støtte for tyske skip.
Etter angrepet på Sovjetunionen i juni 1941 ble store deler av Luftwaffe omdisponert til Østfronten. Fra sommeren 1941 hadde Luftflotte 5 også ansvar for Nord-Finland. Hovedkvarteret ble flyttet til Kemi i Nord-Finland. De ble først satt inn mot allierte konvoier til Murmansk og Arkhangelsk, og senere mot Murmansk-banen og andre landmål. Noen få bombeoppdrag mot De britiske øyer ble flydd fra norske baser, men dette tilhørte sjeldenhetene. I november 1943 ble Stumpff avløst av general Kammhuber, og hovedkvarteret ble samtidig flyttet tilbake til Oslo. I oktober 1944 ble Luftflotte 5 oppløst da hele Luftwaffe ble omorganisert.


== Kommandører ==
Generalfeltmarskalk Erhard Milch, 12. april 1940 – 9. mai 1940
Generaloberst Hans-Jürgen Stumpff, 10. mai 1940 – 27. november 1943
General Josef Kammhuber, 27. november 1943 – 16. september 1944


== Stabssjefer ==
Oberst Dr. Robert Knauss, 12. april 1940 – 16. april 1940
Generalmajor Helmuth Förster, 16. april 1940 – 9. mai 1940
Generalmajor Dr. Robert Knauss, 9. mai 1940 – 1. august 1940
Oberst Gerhard Bassenge, 1. august 1940 – 5. oktober 1940
Generalmajor Andreas Nielsen, 20. oktober 1940 – 31. desember 1943
Oberst Ernst Kusserow, 1. januar 1944 – 16. september 1944


== Underordnede avdelinger ==


== Kilder ==
Luftflotte 5 @ Lexikon der Wehrmacht
Luftflotte 5 @ The Luftwaffe, 1933-45
Lokalhistoriewiki Wehrmacht – Luftwaffe
Latvia under Sommer-OL 1928

Latvia i Sommer-OL 1928. Femten sportsutøvere fra Latvia deltok i Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Det var andre gang Latvia deltok i et sommer-OL, deltagerne vant ingen medaljer.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 23. september 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Luxembourg under Sommer-OL 1928

Luxembourg under Sommer-OL 1928. Førtiseks sportsutøvere, førtifire menn og to kvinner, fra Luxembourg deltok i åtte sporter under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. De deltok i bryting, fotball, friidrett, svømming, sykling, vektløfting, turn og vannpolo. Det var femte gangen Luxembourg var med i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 4. mars 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Ole Windingstad

Ole Windingstad (født 18. mai 1886 i Sandefjord, død 3. juni 1959 i Kingston) var en orkesterleder og komponist som i tidlig alder utvandret til USA, der han hadde sitt virke. Hans viktigste musikalske verk er symfonien The tides, som ble komponert i 1936 og uroppført i Albany i 1938.


== Karriere ==
Windingstad studerte som  14-åring ved musikkonservatoriet i Oslo, og tre år senere i Leipzig. Der studerte han piano- og orgelspill, samt komposisjonslære og direksjon. I 1905 reiste han til USA.
I perioden 1913 til 1939 ledet han Scandinavian Symphony Orchestra, og fra 1939 ledet han New Orleans Symphony Orchestra. I 1926 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden for sitt arbeid for norsk musikk i Amerika.Windingstads viktigste musikalske verk var symfonien The tides, som ble komponert i 1936 og uroppført i Albany i 1938. Den ble blant annet også spilt i New Orleans i 1941 og på Windingstads Norges-turné i 1955 – deriblant i Universitetets Aula i Oslo.
H.S. Leake skrev i Nordisk Tidende, 4. februar 1954:

Windingstads The tides spilt 27. januar på symfonikonsert i Poughkeepsie
The tides er ikke et moderne verk i vanlig forstand, men det er fullt av særegne fraseringer, harmonier og melodiføringer som krydrer selve skjelettet i komposisjonen med spennende variasjoner. Det som først trylles fram av fiolinene føres videre i celloer og basser, de ulike klanger spilles først den ene veien og så tilbake igjen, som et hav som puster, et tidevann. Stemningen, som til å begynne med nærmest er fylt av melankoli, blir litt etter litt truende, stiger til forbitrelse, for så å bryte ut i titanisk raseri, hvoretter det hele går tilbake den samme veien og ender opp i sår melankoli. Verket kan minne deg om en solfylt dag i Florida. Du sitter på stranden og lytter til raslingen av palmebladene nær ved og den fjernere susen av brenningen. Med ett tar det til å blåse opp, himmelen ifører seg mørke skyer, og larmen fra brenningen stiger. Så hyler stormen til, lyn blinker i sikk-sakk og tordenen braker løs. Derpå går det hele suksessivt tilbake igjen, i de samme spor, som tidevannet selv.
Det må ha vært et vanskelig verk å komponere, og en kuriositet kan nevnes her: Ole Windingstad, som kan dirigere hundrevis av de største orkesterverker utenat, har vanskeligheter med å memorere dette sitt eget verk. Som Alfredo Casella sier om The tides: «Verket har en utspekulert variasjonsrikdom i sin helhetsoppbygging, det har en feminin ømhet samtidig med maskulin styrke, en rikdom av impulser og vitalitet.»
Det skulle være unødvendig å si at Windingstads tolkning av såvel sitt eget verk som av de tre andre på konserten var som ventet, inderlig, følsom og på alle måter musikalsk og teknisk perfekt.


== Privatliv ==
Han giftet seg med Anna Hansen. De fikk fem barn: Solveig, Alf, Edgar, Kari og Arthur. Solveig, Alf og Kari døde i spanskesyken i 1918, og Edgar i en trafikkulykke i 1959.


== Referanser ==
Kropp–sinn-problemet

Kropp–sinn-problemet (også omtalt som sjel–legemet-problemet eller det psykofysiske problem) handler om å forklare forholdet mellom mentale og kroppslige tilstander, spesielt mellom bevissthet og hjerneaktivitet. Det har lenge vært sinnsfilosofiens sentrale mål å forklare hvordan en (påstått) ikke-materiell bevissthet kan påvirke en (påstått) materiell kropp og vice versa. En todeling i sjel og legeme har dessuten stor betydning i flere religioner. Fra 1900-tallet har også naturvitenskapelige (spesielt nevrovitenskapelige) resultater kunnet gi innspill til debatten, uten at det har blitt oppnådd enighet om hvordan kropp–sinn-problemet kan løses.


== Oversikt over de ulike forklaringsmulighetene ==
Mange ulike forklaringer på kropp–sinn-problemet har blitt foreslått gjennom tidene. De fleste av disse har sine tilhengere også i dag, selv om enkelte har blitt forlatt. De ulike forklaringsmønstrene kan grovt klassifiseres på følgende måte:

Monisme – kropp og sinn er ett
Materialisme – bare kroppen er reell, sinnet er en rent kroppslig funksjon
herunder fysikalisme og identitetsteori
Idealisme – bare sinnet er reelt, kroppen er en rent åndelig konstruksjon
herunder solipsisme – bare mitt sinn er reelt
Nøytral monisme – kropp og sinn består av det samme, som verken er kropp eller sinn
Dualisme – både kropp og sinn er reelle og ikke identiske
Parallellisme – kropp og sinn kan ikke påvirke hverandre
Epifenomenalisme – bare kroppen kan påvirke sinnet, men ikke motsatt
Interaksjonisme – kropp og sinn kan gjensidig påvirke hverandre
Panpsykisme – alt er både kropp og sinn (det fins monistiske og dualistiske varianter)


== Litteratur ==
P. Mandik (2013). This is Philosophy of Mind: An Introduction. New York: Wiley. 


== Eksterne lenker ==
The mind-body problem (essay ved Robert M. Young)
Mats Lerberg

Mats Lerberg (født 20. august 1983 i Kongsberg) er en norsk gitarist og vokalist. Han er kjent fra de to norske doom metal bandene Fallen og Funeral, folk metal bandet Glittertind og progressiv metal bandet I Swear Damnation. Han har også spilt i det usignerte bandet Silent Vanquish.


== Diskografi ==


=== I Swear Damnation ===
I Am Despair (Demo, 2016)
Doomsday Delivery (Phantom Records, 2017)


=== Funeral ===
Demo 2008 (Demo, 2008)
As the Light Does the Shadow (Studioalbum, 2008)


=== Silent Vanquish ===
She is Darkness (Demo, 2001)
The Excruciating Suffering (Demo, 2003)
Depraved (Demo, 2004)
Dysthymia (Studioalbum, 2006)


== Eksterne lenker ==
(en) Mats Lerberg på Discogs
Longquan

Longquan (kinesisk: 龙泉市, Lóngquán Shì) er byfylke i byprefekturet Lishui i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det hadde i 1999 et folketall på I 271.375 innbyggere.


== Kulturminner ==
Longquan-keramikkovnene i Dayao (Dayao Longquan yao yizhi, 大窑龙泉窑遗址) i storkommunen Xiaomei 小梅镇 ble i 1988 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Xijie (西街街道), Jianchi (剑池街道)Storkommuner:

|Badu (八都镇), Shangyang (上垟镇), Xiaomei (小梅镇), Chatian (查田镇), Pingnan (屏南镇), Anren (安仁镇), Jinxi (锦溪镇), Zhulong (住龙镇)Kommuner:

Lanju (兰巨乡), Dashi (跶石乡), Baoxi (宝溪乡), Longnan (龙南乡), Daotai (道太乡), Yanzhang (岩樟乡), Chengbei (城北乡), Zhuyang for she-folket (竹垟畲族乡)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell Webside
Site of Celadon Kiln at Longquan
Celadon

Celadon (forenklet kinesisk: 青瓷, tradisjonell kinesisk: 青瓷, pinyin: Qīngcí) er en høybrent keramisk glasur som er farget med jernoksid. Den regnes blant de klassiske orientalske glasurer, det vil si en glasur som forekom i de antikke kinesiske eller japanske kulturer århundret før den kom til europeisk eller amerikansk kjennskap. Uttrykket finnes ikke i Kina, skjønt teknikken kommer derfra.
Man skiller mellom flere typer grønne glasurer under dette samlebegrepet. De viktigste er yue, yaozhou og longquan. Yue er den tidligste utviklet allerede under sen Han. Yaozhou er en transparent olivenfarget glasur i motsetning til den opake longquan-glasuren.Denne typen steintøy ble opprinnelig utviklet i den gamle Kina, særlig i provinsen Zhejiang. Ettersom mye av det mest skattede porselenet av denne type kom fra fylket Longquan, er det også blitt kjent som Longquan qingci.Celadonglasurer er grønne glasurer som tiltar effektfullt i fargestyrke der de ligger tykkere.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gompertz, G. St. G. M., Chinese Celadon Wares, 1980 (2nd ed.), Faber & Faber, ISBN 0571180035.
Jiande

Jiande (kinesisk: 建德; pinyin: Jiàndé) er et byfylke i den subprovinsielle by Hangzhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 506 661 innbyggere i 1999.I 1974 ble fossiler av Jiandemennesket funnet her.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Kinas riksvei 330 ender opp i Jiande. Den fører nordvestover fra Wenzhou i Zhejiang til Shouchang i Jiande.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Xiangshan (Ningbo)

Xiangshan (kinesisk: 象山县; pinyin: Xiāngshān Xiàn) er et fylke i den subprovinsielle by Ningbo i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 532 236 innbyggere i 1999.


== Referanser ==
Nanxun

Nanxun (kinesisk: 南浔区, pinyin: Nánxún Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Huzhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 716 kvadratkilometer og teller  ca. 500 000 innbyggere (2004). 


== Kulturminner ==
Det gamle bolighuset til familien Zhang i Nanxun (Nanxun Zhangshi jiuzhai jianzhuqun, 南浔张氏旧宅建筑群), og den velhavende forretningsmannen Zhang Shimings hus i kinesisk og vestlig stil ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Administrative enheter ==
Storkommunene Nanxun (南浔镇); Hefu (和孚镇); Jiuguan (旧馆镇); Lianshi (练市镇); Linghu (菱湖镇); Qianjin (千金镇); Shanlian (善琏镇); Shicong (石淙镇); Shuanglin (双林镇).


== Eksterne lenker ==
Infoside
Nanxun
Nanxun
Severdigheter
Haiyan (Jiaxing)

Haiyan (kinesisk: 海盐县, pinyin: Hǎiyán Xiàn) er et fylke i byprefekturet Jiaxing i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 503 km², og ligger inntil Hangzhoubukten.
Befolkningen var på 364 812 innbyggere i 1999.


== Kjernekraftverk ==
I fylket ligger Qinshan kjernekraftverk, og dessuten er et annet, Fangjiashan kjernekraftverk, under bygging (2009). Det har væt planlagt at det fra 2014 skal være ni kjernekraftverk i fylket.


== Samferdsel ==
Hangzhoubuktbroen har sitt nordlige endepunkt i Haiyan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens sider
Bose Corporation

Bose Corporation er et amerikansk selskap som produserer høyttalere og lydsystemer.
Firmaet ble etablert i 1964 av dr. Amar G. Bose. Bose var ansatt som professor i elektroteknikk ved Massachusetts Institute of Technology (MIT) og startet omfattende forskning innen høyttalerdesign og psykoakustikk. I tillegg til lyd- og multimediasystemer for hjemmet har Bose blant annet levert lydsystemene til NASAs romferger og det sixtinske kapell i Vatikanet.
Bose A/S Norge ble grunnlagt som datterselskap til Bose Corporation i 1993. Hovedkontoret ligger på Kongsvinger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Bose (audio) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons