jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tangkutling

Tangkutling (Gobiusculus flavescens) er en fiskeart i gruppen kutlinger. Den blir opptil 6 cm lang og lever fra overflaten og ned til 20 meters dybde. Den har to ryggfinner, den første har 6-8 piggstråler og den andre har en piggstråle og 9-11 bløtstråler. Bukfinnen har en piggstråle og 10-11 bløtstråler. Tangkutlingen har en karakteristisk svart flekk med gul ring rundt ved haleroten. Hannfisken har en slik flekk også under første ryggfinne. Hovedføden til tangkutlingen er forskjellige hoppekreps.


== Litteratur ==
Moen, Frank Emil (2003). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (3 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 82-90823-54-1. 
Pethon, Per (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Tangkutling – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Tangkutling i Encyclopedia of Life 
(en) Tangkutling i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Tangkutling hos Artsdatabanken 
(sv) Tangkutling hos Dyntaxa 
(en) Tangkutling hos FishBase 
(en) Tangkutling hos ITIS 
(en) Tangkutling hos NCBI 
(en) Kategori:Gobiusculus flavescens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gobiusculus flavescens – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Gobiusculus flavescens (Fabricius, 1779) Two-spotted goby - FishBase
Agens (språkvitenskap)

I lingvistikk blir termen agens (fra latin agere, å handle) brukt om den deltakeren i situasjonen som utfører handlingen i situasjonen. Agens er også navnet til den semantiske rollen med samme definisjon.
På norsk blir vanligvis en situasjon beskrevet av en setning, handlingen av et verb i setningen og agens av en nomenfrase (NP). Et eksempel er setningen «Pål skrev boken», hvor Pål er agens. På visse språk er agens bøyd eller markert på en annen måte for å vise den grammatiske rollen, på japansk er f.eks. agens vanligvis markert med affikset |ga| (hiragana: が). 
Agens blir ofte sammenblandet med subjekt, men dette er to ulike konsept. Agens blir definert ved sitt forhold til verbet, mens subjektet er oftest er definert i forhold til informasjonsflyt, rekkefølgen til ordene og prominens i setningen. Subjektet sies å være grammatisk definert. Agens og subjekt kan ofte være samme ord, men det er lett å bytte om på en setning slik at agens ikke er subjekt. F.eks. kan man passivisere setningen nevnt ovenfor til «Boken ble skrevet av Pål», nå er «Boken» subjektet, mens Pål fortsatt er agens, siden Pål fortsatt har samme rolle i forhold til verbet (men ordet «Pål» har fått en annen grammatisk rolle i setningen).
Agensbegrepet er ganske enkelt å forstå, men notorisk vanskelig å definere. Typiske egenskaper ved agens er at referenten har vilje, er bevisst eller kan oppfatte, forårsake endringer i en tilstand, eller beveger seg. Lingvisten David Dowty tok med disse egenskapene i sin definisjon av en proto-agens, og foreslo at den nominale frasen med flest av proto-agens' egenskaper og færrest egenskaper til proto-patiens typisk vil være agens i en setning. Således unngår man å måtte velge en viss mengde nødvendige og tilstrekkelige egenskaper. F.eks. vil setningen «Energien hans overrasket alle» ha «energien hans» som agens, selv om referenten til denne nominale frasen ikke innehar alle de typiske agens-aktige egenskapene (oppfattelsesevne, bevegelse, vilje).
En litt nyere term som blir brukt er logisk subjekt, dette er den «mest prominente semantiske rollen» til et verb, og er ofte, men ikke alltid, det samme som agens. Logisk subjekt er en mer generell og nøytral term, og kan i en setning uten agens f.eks. referere til benefaktiv/malefaktiv, opplever eller mål. 


== Referanser ==
Thistle Alpha

Thistle Alpha er en oljeplattform på britisk kontinentalsokkel, beliggende rundt 120 miles nordøst for Sumburgh på Shetland, 10-15 nautiske mil vest for grensen mellom Norge og Storbritannia. Operatør er Lundin Energy, mens selskapet Petrofac er ansvarlig for driften av plattformen.


== Referanser ==

‎
Sverre Leiro

Sverre Leiro (født 26. april 1947 på Voss) er en norsk næringslivsmann og tidligere konsernsjef og styremedlem i NorgesGruppen. Leiro var fra 2006 styremedlem i Terra-Gruppen, men trakk seg 23. november 2007 grunnet Terra-skandalen.
Leiro gikk først på landbruksfolkehøyskole på Mysen og hadde en kort utvekslingsperiode på en gård i Canada. Han studerte deretter økonomi og jus i Oslo.Leiro ble ansatt i Stabburet AS, Fredrikstad i 1973. Han ble direktør i Stabburet-Nora i 1985. I perioden 1987 til 1991 var han administrerende direktør i Nora Foods og konserndirektør i Nora Industrier. Han ble administrerende direktør i Orkla ASA i 1991 med ansvar for næringsmiddel- og drikkevareområdet. I 1994 arbeidet han kort tid som konsernsjef i Hakon Gruppen i . Deretter, samme året, påtok han seg oppgaven med å etablere og drifte NorgesGruppen.
Leiro har hatt en rekke styre- og tillitsverv; blant annet innen bank og finans, elektro - og byggevarebransjen og flere typer kjedekonsepter. Han har også vært styremedlem i NHO.
Han var ordfører i representantskapet i Kreditkassen i 2000 når Nordea oppnådde konsesjon for å overta banken.
Leiro var også i en periode president i Hovedorganisasjonen Virke.
Sverre Leiro er sønn av Senterparti-politikeren Lars Leiro. 


== Referanser ==
Piggkutling

Piggkutling (Buenia jeffreysii) er en fiskeart i gruppen kutlinger.


== Beskrivelse ==
Piggkutlingen blir opptil 6 cm lang og lever fra 5–330 meters dybde. Levesettet til piggkutlingen er lite kjent, men den er stort sett observert over mudder-, grus eller sandbunn. Den har to ryggfinner, den første har 6 piggstråler og den andre har en piggstråle og 8-9 bløtstråler. Hos hannfisken er andre piggstråle i første ryggfinne forhøyet. Bukfinnen har en piggstråle og 8-9 bløtstråler.


== Utbredelse ==
Piggkutlingen er utbredt i det nordøstlige Atlanterhavet, fra Spania og nordover til Norge, Færøyene og Island


== Litteratur ==
Moen, Frank Emil (2008). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (5 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 978-82-92496-58-9. Pethon, Per (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Piggkutling – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Piggkutling i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Piggkutling hos Artsdatabanken 
(en) Piggkutling hos FishBase 
(en) Piggkutling hos ITIS 
(en) Piggkutling hos NCBI 
(en) Buenia jeffreysii (Günther, 1867) Jeffrey's goby - FishBase
Conn Iggulden

Conn Iggulden (født 24. februar 1971 i London) er en britisk forfatter som hovedsakelig skriver historiske romaner. I 2005 ga han ut den fjerde boken i bestselger-serien Emperor.
Iggulden ble født i 1971. Han gikk på skole i Northwood før han gikk videre på Merchant Taylors' School, Northwood. Han studerte engelsk språk ved Universitetet i London, og ble selv engelsklærer etter universitet. Han sluttet etterhvert for å skrive sin første roman: The Gates of Rome (Romas porter). Han er gift, har tre barn og bor i Hertfordshire, England.


== Keiseren-serien ==
Igguldens debutbok var Romas Porter, den første av fem bøker i en serie med navnet Emperor. Serien er løselig basert på livet til Julius Cæsar, fra barndom (Romas Porter) til han ble forrådt og drept (Krigens Guder). De fire første bøkene ble oversatt til norsk av Elisabeth Bjørnson, mens bok nummer 5 ble oversatt av Inge Ulrik.
Serien ble utgitt i perioden 2003-2013 og har blitt generelt godt mottatt og solgt internasjonalt. Filmrettighetene har blitt solgt til Spitfire Productions.

Romas porter. Originaltittel:The Gates of Rome
Kongers død. Originaltittel: The Death of Kings
Sverdets mark. Originaltittel: The Field of Swords
Krigens guder. Originaltittel: The Gods of War
Gudenes Blod. Originaltittel: The Blood of Gods


== Conqueror-serien ==
Etter å ha avsluttet Emperor-serien begynte Iggulden å samle stoff til sin neste romanserie, om den mongolske erobreren Djengis Khan. Første bok i denne serien ble gitt ut i 2007. Den er oversatt til norsk av Jørn Roeim.

Ulven fra steppene (2009) Originaltittel Genghis: Birth of an Empire(2007)
Buens mestere (2009) Originaltittel Genghis: Lords of the Bow (2008)
Knokler i sanden (2010) Originaltittel Genghis: Bones of the Hills (2009)
Et rike av sølv (2011 Originaltittel Khan: Empire of Silver (2010)
Erobreren (2012 Originaltittel Conqueror (2011)


== Andre arbeider ==
Sammen med sin bror Hal utga Iggulden i 2006 The Dangerous Book for Boys som spenner over en mengde temaer, som å bygge olabiler, binde knuter og lære om kjente slag. The Dangerous Book for Boys har solgt i over 500 000 eksemplarer i Storbritannia og ble i 2007 kåret til årets bok av Galaxy British Book Awards.
I mars 2006 publiserte Iggulden en novelle med tittelen Blackwater, som del av Quick Reads initiativet til Verdens bokdag 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Conn Igguldens side hos utgiveren HarperCollins' nettsted
Conn Igguldens side hos agent A.M. Heath & Company
Information about the 'Quick Reads' initiative on World Book Day 2006
Conn Iggulden hos Fantastic Fiction
Wintersun (album)

Wintersun er debutalbumet til det finske melodic death metal-bandet Wintersun, utgitt 13. september 2004. Den japanske versjonen ble lansert med de tre originale demosporene.


== Sporliste ==
«Beyond the Dark Sun»  – 2:38
«Winter Madness»  – 5:08
«Sleeping Stars»  – 5:41
«Battle Against Time»  – 7:03
«Death and the Healing»  – 7:13
«Starchild»  – 7:54
«Beautiful Death»  – 8:16
«Sadness and Hate»  – 10:16
Bonusspor på japansk utgivelse
«Winter Madness» (demo) – 6:00
«Beyond the Dark Sun» (demo) – 2:43
«Death and the Healing» (demo) – 6:46


== Video ==
En kort musikkvideo for «Beyond the Dark Sun» ble utgitt med en lengde på 2:43,sangen var 2:38 lang. Musikkvideoen ble produsert av Maurice Swinkels i 2004. Musikkvideoen kan bli sett på nettstedet MetalFromFinland.com.


== Personell ==


=== Medlemmer ===
Jari Mäenpää – Vokal, Gitar, Bass, Keyboard
Kai Hahto – Trommer


=== Produksjon ===
Trommer ble spilt inn på Tico Tico Studios i januar, 2004 av Ahti Kortelainen.
Alt annet ble spilt inn på Sundi Coop Studios i april av Tuomo Valtonen.
Mixet på Sonic Pump Studios i mai av Nino Laurenne.
Mastered på Finnvox Studios i mai av Mika Jussila.
All musikk og tekst er skrevet og komponert av Jari Mäenpää.


=== Annet ===
Plateomslag av Kristian Wåhlin.


== Eksterne lenker ==
Musikkvideo – «Beyond the Dark Sun» på MetalFromFinland.com
(en) Wintersun på Discogs 
(en) Wintersun på MusicBrainz 
(en) Wintersun på Encyclopaedia Metallum 
(en) Wintersun på Spotify 
(en) Wintersun på AllMusic
Scriptorium

Scriptorium (flertall scriptoria) var rom i middelalderens klostre, der skrivermunker kopierte manuskripter. I motsetning til vanlig oppfatning viser kilder, bygningsrester og arkeologiske utgravninger at slike rom sjelden eksisterte, mesteparten av munkenes skriving foregikk i private rom eller i munkecellene. I moderne fagterminologi refererer scriptoria oftest til klosterets samlede skrifter, mer enn til et fysisk rom.


== Etyomologi ==
Scriptorium er fra latin og betyr «skrivestue», bokstavelig «sted for skriving». Ordet kommer fra middelalderlatin script-, scribere (å skrive), der -orium er intetkjønnsending i entall for adjektiver som beskriver steder. Derfor er scriptorium «et skrivested».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Scriptorium», Catholic Encyclopedia
Melanerpes

Melanerpes er en slekt spetter. Fuglene er mellom 15 og 18 cm store. Det vitenskapelige navnet er latin og betyr «mørk kryper» og viser til at mange av artene er ganske mørke og spettefuglenes tendens til å gå («krype») langs trestammen.Mange av artene er svært sosiale og kan i noen tilfeller i kolonier. Slekten finnes bare i Amerika.


== Arter ==
Hvitspett,  Melanerpes candidus
Fluesnapperspett,  Melanerpes lewis
Guadeloupespett,  Melanerpes herminieri
Puertoricospett,  Melanerpes portoricensis
Rødhodespett,  Melanerpes erythrocephalus
Eikespett,  Melanerpes formicivorus
Gullnakkespett,  Melanerpes chrysauchen
Svartørespett,  Melanerpes pucherani
Amazonspett,  Melanerpes cruentatus
Gulstrupespett,  Melanerpes flavifrons
Hvitpannespett,  Melanerpes cactorum
Hispaniolaspett,  Melanerpes striatus
Jamaicaspett,  Melanerpes radiolatus
Gullkinnspett,  Melanerpes chrysogenys
Gråbrystspett,  Melanerpes hypopolius
Yucatanspett,  Melanerpes pygmaeus
Rødkronespett,  Melanerpes rubricapillus
Hagespett,  Melanerpes hoffmannii
Kaktusspett,  Melanerpes uropygialis
Mesquitespett,  Melanerpes aurifrons
Lundspett,  Melanerpes carolinus
Palmespett,  Melanerpes superciliaris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Melanerpes i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Melanerpes hos Artsdatabanken 
(en) Melanerpes hos Fossilworks 
(en) Melanerpes hos ITIS 
(en) Melanerpes hos NCBI 
(en) Kategori:Melanerpes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Melanerpes – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melanerpes – detaljert informasjon på Wikispecies
Sevjespetter

Sevjespetter (Sphyrapicus) er en slekt nordamerikanske spetter.
Som navnet antyder lever sevjespettene fortrinnsvis av sevje fra busker og trær. Insekter som tiltrekkes til sevjen som kommer til hullene sevjespettene har laget blir fanget og gitt til ungene i hekkesesongen.
Siden sevjespettene angriper levende trær, blir de ofte omtalt som plagearter.


== Arter ==
Furusevjespett, Sphyrapicus thyroideus
Kanadasevjespett, Sphyrapicus varius
Rødnakkesevjespett, Sphyrapicus nuchalis
Rødbrystsevjespett, Sphyrapicus ruber


== Eksterne lenker ==
(en) sevjespetter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sevjespetter hos Artsdatabanken 
(en) sevjespetter hos Fauna Europaea 
(en) sevjespetter hos Fossilworks 
(en) sevjespetter hos ITIS 
(en) sevjespetter hos NCBI 
(en) Kategori:Sphyrapicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sphyrapicus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sphyrapicus – detaljert informasjon på Wikispecies
Blind Archery Club

Blind Archery Club ble dannet i 2003, og platedebuterte med The Union i februar 2007.
Bandet er Oslobasert og kommer fra Follo. De har spilt på festivaler som Norwegian Wood, Quartfestivalen, KlubbØYA og Lost Weekend, i tillegg til turnevirksomhet over hele landet.
Den mest kjente låta er «Off The Deep End», som nådde 4.-plass på Hit40 vinteren 2007.


== Eksterne lenker ==
(en) Blind Archery Club på Discogs 
(en) Blind Archery Club på MusicBrainz 
(en) Blind Archery Club på Songkick 
(en) Blind Archery Club på Last.fm
Heavy as a Really Heavy Thing

Heavy as a Really Heavy Thing er debutalbumet til det canadiske metal-bandet Strapping Young Lad. Det ble utgitt 4. april 1995. Century Media Europe utga 12. juni 2006 en remasteret versjon av Heavy as a Really Heavy Thing, inkludert videoen for «S.Y.L.», flere bonusspor, og et 12-siders info-hefte.


== Sporliste ==
«S.Y.L.» (Devin Townsend og Adrian White) – 4:47
«In the Rainy Season» (Townsend og White) – 4:37
«Goat» (Townsend) – 3:30
«Cod Metal King» (Townsend) – 5:08
«Happy Camper (Carpe B.U.M.)» (Townsend og White) – 3:00
«Critic» (Townsend) – 4:07
«The Filler – Sweet City Jesus» (Townsend) – 5:24
«Skin Me» (Townsend) – 3:29
«Drizzlehell» (Townsend) – 3:09
«Satan's Ice Cream Truck» (Townsend) – 2:33
«Japan» (Townsend og White)– 5:18  (Bonusspor på 2006-utgaven og den opprinnelige japanske utgaven)
«Monday»  (Bonusspor på 2006-utgaven)
«Exciter» (Rob Halford, Glenn Tipton) – 13:40  (Bonusspor på 2006-utgaven og den opprinnelige europeiske utgaven)2006-utgaven inkluderer også videoen for «S.Y.L.»


== Musikere ==
Devin Townsend – Gitar, vokalist, keyboard
Adrian White – Trommer
Christopher Meyers – Keyboard (spor 3 & 8)
Jed Simon – Gitar (spor 6 & 8)
Chris Bayes – Trommer (spor 6 & 7)
Smokin' Lord Toot – Trommer (spor 4)
Greg Price – Trommeprogrammering (spor 8 & 9)


== Eksterne lenker ==
(en) Heavy as a Really Heavy Thing på Discogs 
(en) Heavy as a Really Heavy Thing på MusicBrainz 
(en) Heavy as a Really Heavy Thing på Encyclopaedia Metallum 
Heavy as a Really Heavy Thing lyrics
Fylkesvei 8008

Fylkesvei 8008 går mellom Eibymoen og Gargia fjellstue i Alta kommune. Veien er 16,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 30 (Finnmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AltaGargiaveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv8008
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Rødflekket kutling

Rødflekket kutling (Thorogobius ephippiatus) er en fiskeart i gruppen kutlinger. Den blir opptil 13 cm lang og lever fra overflaten til 40 meters dybde. Den lever ofte i nærheten av klipper eller steder med store steiner. Rødflekket kutling har, som navnet tilsier, mørkerøde flekker på kroppen og hodet. Den har to ryggfinner, den første har 6-7 piggstråler og den andre har en piggstråle og 10-12 bløtstråler. Bukfinnen har en piggstråle og 10 bløtstråler. Ytterkanten på finnene er blå.


== Litteratur ==
Moen, Frank Emil (2003). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (3 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 82-90823-54-1. 
Pethon, Per (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Rødflekket kutling – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Rødflekket kutling i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rødflekket kutling hos Artsdatabanken 
(sv) Rødflekket kutling hos Dyntaxa 
(en) Rødflekket kutling hos FishBase 
(en) Rødflekket kutling hos ITIS 
(en) Rødflekket kutling hos NCBI 
(en) Kategori:Thorogobius ephippiatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Thorogobius ephippiatus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Thorogobius ephippiatus (Lowe, 1839) Leopard-spotted goby - FishBase
Frøyas have

Frøyas have er en park på Skarpsno i Oslo.


== Beliggenhet og bebyggelse rundt ==
Parken avgrenses av Frøyas gate i vest, E18 langs Frognerkilen i syd, og Drammensbanen og bebyggelse i øst og nord. I østenden er det gangbru over E18 og gangvei til Skarpsnoparken, i vestenden inngang fra Frøyas gate.
Bygningen ved parken i vest er Drammensveien 102H, tegnet av arkitekt Ingvar Olsen Hjorth og oppført i 1899. Riksantikvar Harry Fett bodde her fra 1927 til 1938, noe som gav villaen tilnavnet «Villa Fett» og «Fett–villaen». Bygningen er i nyromansk stil, har tårn med krenelert topp og er godt synlig fra Frognerkilen og Bygdøy. I 1963 kjøpte rederiet Sigval Bergesen villaen, i 1992 bygget de på nytt inngangsparti og har siden brukt villaen til kontorer. Den andre villaen som ligger til parken har adresse 102B.


== Parkens historie og utforming ==
Parken er 13 dekar stor, et 3,2 dekar stort areal i vest er privat eiet, det øvrige kommunalt eiet privat. Parken er regulert til friluftsformål. Midt i parken er det lekeplass, og i nord og sydvest er det benker, i sydvest med vegetasjon rundt slik at det danner et eget rom.
Frøyas have ble opparbeidet som park i 1994, finansiert av Sigvald Bergesen, og fikk samme år navn etter den norrøne gudinnen Frøya.
I den sydvestlige delen av dagens parkområde sto en treetasjers leiegård som ble revet en gang i 1980-årene eller før 1992. Ved leiegården var det parkeringsplasser, som ble borte da parken ble skapt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kirsten Heiberg (red.): Skarpsno. Fra løkke til fasjonabelt strøk. Oslo, Skarpsno Vel, 1998


== Eksterne lenker ==
(en) Frøyas have – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 8068

Fylkesvei 8068 går mellom Márkannjárga og Gálbbiiddearbmi i Karasjok kommune. Veien er 10,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 223 (Finnmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 KarasjokBieskkángeaidnu 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv8068
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Framneshaven (Tinker’n)

Framneshaven (ofte kalt Tinker'n eller Tinkern) er en park på Skillebekk i Oslo. Parken danner en overgang til Filipstad, og ble oppgradert med nytt lekeområde i 2015.


== Parken ==
Parken er 8 mål stor og avgrenses av Framnesveien i vest, Munkedamsveien i nord, Framnes terrasse i øst og Drammenbanen i syd. Mot nord og vest i parken ligger et platå på en høyde. Ut mot Munkedamsveien står portnerboligen og portstolper. Fra høyden er det utsikt til Filipstad, innløpet til Frognerkilen og Bygdøy. 
Syd i parken går en gangbro over E18 til Filipstad. Den sydlige og østlige delen ligger lavere og er tettvokst med trær og busker som danner et tak når trærne har blader. Denne delen er ikke parkmessig opparbeidet.
Med midler fra Bydel Frogner og Sparebankstiftelsen DNB ble parken oppgradert i 2015, med en rekke lekeapparater på platået.


== Historie ==
Parken ligger på et område som hørte til løkken Nedre Skillebekk. Johan Collett kjøpte løkken i 1852 og fradelte den vestlige delen der det lå bebyggelse. På høyden bygget han en murvilla, ferdig cirka 1855, med hage foran. Drammensbanen, bygget i 1870, delte løkken i to. Villaen, som hadde adresse Munkedamsveien 92, ble kalt Tinker’n. 
I begynnelsen av 1960-årene var villaen hovedkontor for skipsreder Berge Sigvald Bergesen.  Resten av kontoret lå i Ottar Birtingsgate.
I 1974 sto villaen tom og ble tatt i bruk av husokkupanter. I 1978 ble tomten regulert til spesialområde bevaring. Kommunen hadde fortsatt ingen bruker til hovedbygningen da bygningen brant to ganger i 1981, og samme år ble den revet. Portnerboligen (som nå huser en barnehage) og portstolpene står fremdeles. I 1993 ble området regulert til friområde.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oslo byleksikon
Per Erling Johnsen: «Bruk og bevar». I St. Hallvard, 2+3/1981, ss. 146-7.


== Eksterne lenker ==
(en) Framneshaven – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Portnerboligen naturbarnehage
«Framnes». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Fylkesvei 7980

Fylkesvei 7980 går mellom Bredbuktnes (Govdavuohpenjárga) og sentrum i Kautokeino kommune. Veien er 5,5 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 5 (Finnmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 KautokeinoBredbuktnesveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7980
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger