jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Matias Møvik

Matias Jordal Møvik (født 16. mai 1991 i Bergen) er en norsk fotballspiller som spiller for Øystese.
Møvik signerte for Brann i 2008, før det hadde han spilt på Eikanger som er en liten klubb i Nordhordland.
Møvik har tre obligatoriske kamper for Branns førstelag. Ett innhopp i cupen, ett i Tippeligaen 2008 og ett i 2009. Foran 2010-sesongen trente Møvik med Løv-Ham, og ble som en følge av dette utlånt til klubben, hvor han skåret i debuten. Etter 2010-sesongen signerte han en ettårskontrakt med Løv-Ham.Etter at Løv-Ham og Fyllingen ble slått sammen etter 2011-sesongen gikk Møvik til Fana.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Matias Møvik – Transfermarkt 
(en) Matias Møvik – FBref
Gesta Francorum

Gesta Francorum («frankernes gjerninger») eller fullstendig tittel De Gesta Francorum et aliorum Hierosolimitanorum («Gjerningene til frankerne og de andre pilegrimene i Jerusalem») er en latinsk krønike fra det første korstog skrevet i tiden rundt 1100–1101 av en anonym forfatter som hadde forbindelse til Bohemund I av Antiokia.
Den forteller hendelsene i det første korstoget fra idéen ble unnfanget i november 1095 til slaget ved Ashkelon i august 1099. Navnet til forfatteren er ukjent, men han deltok i korstoget. Han var normanner eller italiensk, og ble rekruttert av Bohemund av Taranto i 1096 fra hertugdømmet Puglia. Hans beretning om reisen til Jerusalem, som til å begynne med ble ledet av Bohemund og senere av Raymond av Toulouse, ble satt sammen og skrevet under reisen. Han hadde hjelp av en skriver som av og til la til noe på egen hånd. Dermed gir krøniken uvurderlige synspunkt på en ridder som ikke var en høyerestående leder eller geistlig.
Det viktigste historiske bidraget er dag-til-dag hendelsene på reisen: taktiske operasjoner, forsyninger, korsfarernes endrede humør, de antigreske fordommene og hver dags progresjon.
For sine litterære samtidige var den anonyme forfatteren svært rustikk. Guibert av Nogent skrev sin Dei gesta per Francos (1108) basert på den, og sa at originalen «ofte lamslo leseren med sin tomhet.» Munken Robert av Reims fikk senere i oppdrag å omskrive hele verket slik at det skulle bli litterært og historisk forbedret, mens også Baudri av Dol omskrev senere en versjon av «dette rustikke vesle verket». Men originalen har overlevd, og forblir i dag en av de mest verdifulle samtidige kilder til det første korstoget.
Den britiske middelalderhistorikeren Steven Runciman skrev om verket:
... forfatteren var enkel soldat, ærlig i henhold til sin innsikt, men godtroende og fordomsfull og en stor beundrer av Bohemond ... som solgte det rundt i nordlige Frankrike i løpet sitt besøk der i 1106 ... det ble utgitt av Tudebod ... og rundt 1130 i Historia Belli Sacri, en klossete samling som benyttet andre kilder, som Radulf av Caen ... Geta ble flere ganger omskrevet; en gang rundt 1109 av Guibert av Nogent, som la til personlig informasjon og lånte fra Fulcher og som hadde en målsetning av en merkritisk og moralsk tone; en gang rundt 1110 av Baudri av Bourgueil, erkebiskop av Dol, som søkte å forbedre dens litterære stil; og av Robert av Rheims, hvis populære og noe romantiske versjon, Historia Hierosolymitana, kom en gang rundt 1122. Den inspirerte også den korte, anonyme Expedition contra Turcos, og kapitlene om korsfarerne i krønikene til Hugo av Fleury og Henry av Huntingdon.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bréhier, Louis, red. og overs. (1964): Gesta Francorum et aliorum Hierosolimitanorum. Fransk oversettelse.
Hill, Rosalind, red. og overs. (1967) Gesta Francorum et aliorum Hierosolimitanorum, Oxford. Latinsk tekst med parallell engelsk oversettelse.


== Eksterne lenker ==
Deler av Gesta Francorum på engelsk
Teksten på tysk
Hele teksten på latin
Kritisk utgave fra 1890  av Heinrich Hagenmeyer hos Internet Archive
Martin Weinek

Martin Weinek (født 5. juni 1964 i Leoben) er en østerriksk skuespiller, regissør og produsent. Han er mest kjent fra den østerrikske TV-serien Rex i rollen som inspektør Fritz Kunz. 


== Filmografi ==
1989: Calafati Joe (Fjernsynsserie)
1999-2004: Rex (Fjernsynsserie): Fritz Kunz
2004: Silentium
2005: Grenzverkehr
2006: Unter weißen Segeln (Episode Träume am Horizont)
2007: Die Rosenheim-Cops (Episode Liebe bis zum Ende)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Weinek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Martin Weinek – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Martin Weinek på Internet Movie Database 
(fr) Martin Weinek på Allociné 
(en) Martin Weinek hos The Movie Database 
Link ORF
Weinek als Weinbauer, dens vin produksjon
Genuss Burgenland 2008
Martin Weinek Agentur i Bremen
Smalspor

Smalspor er betegnelse som i jernbaneterminologi og i forbindelse med annen, skinnegående transport refererer til sporvidder mindre enn normalspor, som er 1 435 mm. 
I overført betydning innebærer det å være smalsporet å være trangsynt eller intolerant.


== Smalspor i Norge ==
Mange jernbanestrekninger i Norge ble opprinnelig bygget som smalsporet ettersom dette var billigere enn en normalsporet jernbane. De jernbanestrekningene som etter hvert ble en del av de nasjonale jernbaner, ble senere ombygget til normalspor. Den siste slike var Vestfoldbanen. 
Setesdalsbanen ble bygget med sporvidde 1 067 mm (3,5 fot), som var det vanligste i Norge på denne tiden. Denne sporvidden ble ofte kalt CAP-spor, etter initialene til jernbanedirektør Carl Abraham Pihl. Arendalsbanen, Vestfoldbanen og Rørosbanen er eksempler på eksisterende banestrekninger som opprinnelig hadde denne sporvidden. Setesdalsbanen er et eksempel på en bane som forble smalsporet helt fram til nedleggelsen. En del av banen eksisterer stadig som museumsjernbane.
Den private Thamshavnbanen og Gråkallbanen i Trondheim har en sporvidde på 1 000 mm, mens Urskog-Hølandsbanen eller Tertitten og enkelte andre baner, så som Nesttun–Osbanen, ble bygget med en sporvidde på 750 mm.


== Se også ==
Sporvidde
Kombinert spor


== Eksterne lenker ==
(en) Narrow gauge railways – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Borgøy

Borgøy eller Borgøya er en øy i Tysvær kommune i Rogaland. Øya ligger i innløpet til Skjoldafjorden mellom Tysvær og Nedstrand og er uten bro- og ferjeforbindelse. Borgøy er forbundet med fastlandet med en skyssbåttjeneste som går til i Steinsvik i Tysvær. Øya er ca. 4,5 km².Den sydlige delen rundt gården Østabøvik er det store åpne granittsvaberg. På nordenden av øya ligger det små runde hattøyer som kalles Skullebergsøyni. Faunaen på øyene er preget av furtrær som beveger seg helt ned til vannkanten. Borgøyhatten  er øyas høyeste punkt på  292 moh.På øya har det vært drevet tinngruver og granittbrudd.


== Lars Hertervig ==

Maleren Lars Hertervig var født på Borgøy. Foreldrene hans hadde et småbruk innerst i Hattarvågen i fjellsiden på vestsiden av øya. Slektsnavnet Hertervig skal være avledet av Hattarvåg, som er navnet på bukten i den nordvestre delen av Borgøya. På fødestedet hans er det satt opp en minneplate. Huset han ble født i, ble flyttet av hans foreldre til Stavanger da hele familien flyttet dit.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Koefoed, Holger (1984). Lars Hertervig, lysets maler (1 utg.). Oslo: Gyldendal. s. 232. ISBN 82-05-14982-8.
EM i friidrett 1994 – 100 meter hekk kvinner

Dette er de offisielle resultatene i øvelsen 100 meter hekk damer ved EM i friidrett 1994 i Helsingfors, Finland. Finalen ble avholdt 9. august.
Monica Grefstad som kvalifiserte seg til semifinalene, representerte Norge.


== Medaljevinnere ==


== Resultater ==


=== Kvalifikasjonsheatene ===
Avholdt 8. august


==== Heat 1 ====
Vind. +1,1 m/s 


==== Heat 2 ====
Vind. +0,8 m/s 


==== Heat 3 ====
Vind. -0,6 m/s 


==== Heat 4 ====
Vind. +0,2 m/s 


=== Semifinaler ===
Avholdt 9. august
Vind: -0,4 m/s


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====
Vind: -1,9 m/s


=== Finale ===
Vind: -1,7 m/s


== Kilder ==
Resultater
Fylkesvei 7034

Fylkesvei 7034 (Fv7034) går mellom Vie og Valdskrå i Grong kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 395 (Nord-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 GrongSkottleikvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7034
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Horace Brown

Horace Hallock «Hal» Brown (født 30. mars 1898 i Madison, New Jersey, død 25. desember 1983 i Houston, Texas) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen. 
Brown ble olympisk mester i friidrett under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant 3000 meter lagløp. I finalen, som ble avviklet 22. august, var det fem lag med fem løpere på hvert lag. Det laget som fikk lavest score på de tre raskeste løperne vant konkurransen. Brown var raskest (1), Arlie Schardt kom på tredjeplass og Ivan Dresser kom på sjetteplass. Gull: USA 10, sølv Storbritannia 20 og bronse Sverige 24. Brown deltok også på 5000 meter, han kom på andreplass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg for finalen, men den fullførte han ikke.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i friidrett, 3000 meter lagløp  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Horace Brown – Olympedia 
(en) Horace Brown – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Horace Brown – databaseOlympics.com (arkivert)
Arlie Schardt

Arlie Alfred Schardt (født 24. april 1895 i Milwaukee, Wisconsin, død 2. mars 1980 i Clearwater, Florida) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen. 
Schardt ble olympisk mester i friidrett under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant 3000 meter lagløp. I finalen, som ble avviklet 22. august, var det fem lag med fem løpere på hvert lag. Det laget som fikk lavest score på de tre raskeste løperne vant konkurransen. Horace Brown var raskest (1), Schardt kom på tredjeplass og Ivan Dresser kom på sjetteplass. Gull: USA 10, sølv Storbritannia 20 og bronse Sverige 24. 


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i friidrett, 3000 meter lagløp  USA


== Eksterne lenker ==
(en) Arlie Schardt – Olympedia 
(en) Arlie Schardt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Arlie Schardt – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Arlie Schardt – Track and Field Statistics
Ivan Dresser

Ivan Chandler Dresser (født 3. august 1896 i Sør-Dakota, død 27. desember 1956 i New York) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen. 
Dresser ble olympisk mester i friidrett under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant 3000 meter lagløp. I finalen, som ble avviklet 22. august, var det fem lag med fem løpere på hvert lag. Det laget som fikk lavest score på de tre raskeste løperne vant konkurransen. Horace Brown var raskest (1), Arlie Schardt kom på tredjeplass og Dresser kom på sjetteplass. Gull: USA 10, sølv Storbritannia 20 og bronse Sverige 24. Dresser deltok også på 5000 meter, han kom på tredjeplass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg for finalen, men den fullførte han ikke.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i friidrett, 3000 meter lagløp  USA


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Dresser – Olympedia 
(en) Ivan Dresser – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ivan Dresser – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Ivan Dresser – Track and Field Statistics
Puente Centenario

Puente Centenario (engelsk: Centennial Bridge) er en større bro som krysser Panamakanalen og dermed forbinder Nord- og Sør-Amerika. Den ble bygget som en avlastning av den overtrafikkerte Bridge of the Americas og for å erstatte den som en del av Pan-American Highway. Da broen ble åpnet i 2004, ble den den andre større permanente forbindelsen over kanalen. Ved kanalslusene finnes det mindre broer med lav kapasitet som bare kan anvendes når sluseportene er stengt.


== Historie ==
Puente de las Américas som ble åpnet i 1962, var den eneste større broen som krysset Panamakanalen. Trafikken over denne broen var egentlig på ca. 9 500 biler i døgnet; men opp økte opp igjennom årene om i 2004 var trafikken på ca. 35 000 biler i døgnet.
Siden broen var en flaskehals på Pan-American Highway, lanserte Panamas samferdselsminister planene for en bro nummer to i oktober 2000. Kontrakten for en ny bro ble undertegnet i mars 2002. En ambisiøs plan med en byggeperiode på bare 29 måneder ble lansert, for å kunne åpne den nye broen til 90-årsjubileet etter det første skipet passerte i gjennom kanalen, Ancon, den 15. august 1914. Broen ble kalt centennial (århundre), som å markere hundreårsdagen for Panamas uavhengighet den 3. november 2003.
Broen ble innviet etter planen den 15. august 2004, selv om den ble åpnet for trafikk den 2. september 2005, når veien på begge sider var ferdig.


== Konstruksjon ==

Broen er en skråkabelbro med et totalt spenn 1 052 m. Hovedspennet er 420 m og har en seilingshøyde på 80 m, noe som lar større lasteskip passere under. Broen er støttet opp av to tårn, hver på 184 m. Veien over broen har seks kjørefiler.
Broen er konstruert til å stå i mot jordskjelv, som forekommer svært hyppig i området rundt Panamakanalen.
Det vestre tårnet på broen ble bygget ca. 50 m inn på den ene bredden for å gjøre rom for ytterligere utvidelse av kanalen.


== Referanser ==
Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais/Vila do Carmo/Pomba

Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais/Vila do CarmoDette er et stamtre som viser utviklingen av kommunene i den brasilianske delstaten Minas Gerais, som har sitt opphav i bosetningen Vila do Carmo. Stamtreet er bygd opp slik at hver kommune som er skilt ut av en annen havner til høyre og nedenfor «moderkommunen» og har en heltrukket linje. Dersom en kommune har skiftet navn, vil det nye navnet havne i en boks rett til høyre og med stiplet linje. Dette er kun en utdrag av hele treet.


== Litteratur ==
Toponímia de Minas Gerais. Joaquim Ribeiro Costa. Editora Itatiaia, Belo Horizonte, 1993.
Slektstre for alle kommunene i Minas Gerais
Radio City

Radio City er en radiostasjon i Østfold fylke med konsesjon for å sende nisjeradio i kommunene Askim, Hobøl og  Skiptvet.
Metro Radio AS som eide Radio City gikk konkurs i mai 2008 og konkursboet er nå kjøpt opp av det nystartede firmaet Radio City AS som eies av Lin-Tin Holding AS som er heleid av familien Leret.
I januar 2009 ble Radio City AS tildelt nisjeradiokonsesjon i område 01-06, da Kraftfestivalen Askim AS fikk medhold i sin klage hos Kultur og Kirkedepartementet og fikk allmennradiokonsesjonen og senderanleggeskonsesjonen i konsesjonsområdet.
Det fantes også en lokalradio i Oslo som sendte under navnet Radio City på 80-tallet. Stasjonen skiftet senere navn til Radio Oslo.
Regntid

Regntid er en betegnelse for den perioden hvor hovedparten av årets nedbør faller. Den inntreffer vanligvis en til to ganger i året i tropiske og subtropiske områder, hvor den avløses av en tørrere periode.
Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais/Vila do Carmo/Santa Bárbara

Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais/Vila do CarmoDette er et stamtre som viser utviklingen av kommunene i Minas Gerais som har sitt opphav i bosetningen Vila do Carmo. Stamtreet er bygd opp slik at hver kommune som er skilt ut av en annen havner til høyre og nedenfor «moderkommunen» og har en heltrukket linje. Dersom en kommune har skiftet navn, vil det nye navnet havne i en boks rett til høyre og med stiplet linje. Dette er kun en utdrag av hele treet.


== Litteratur ==
Toponímia de Minas Gerais. Joaquim Ribeiro Costa. Editora Itatiaia, Belo Horizonte, 1993.
Slektstre for alle kommunene i Minas Gerais
Nutkasypress

Nutkasypress (latin: Cupressus nootkatensis eller Callitropsis nootkatensis, tidligere: Chamaecyparis nootkatensis) er en art av bartrær innenfor sypresslekten (alternativt gullsypresslekten) i sypressfamilien (Cupressaceae). Arten kalles også «gulsypress» og «Alaskasypress».

Nutkasypressen er eviggrønn og inntil 40 meter høy. Stammens diameter kan bli godt over en meter. Bark- og bladstrukturen er mer rufsete og grov enn hos den ellers like lawsonsypress, og på eldre nutkasypresser blir barken lyst grå og flassete.
Arten har lysegrønne eller gulgrønne, skjellaktige blader på flate greinskudd. Den kan forveksles med både lawsonsypress og meksikansk sypress. Nutkasypressens kongler er brune og kongleskjellene har en markert pigg eller spiss ytterst. Konglene bruker to sesonger på å modnes.
Arten nutkasypress ble lenge regnet til dvergsypresslekten (Chamaecyparis nootkatensis), men DNA-analyse og genetisk systematikk (Gadek et al., 2000) har ført den tilbake til sitt opprinnelige navn og plassering fra 1824-41 i sypresslekten – som Cupressus nootkatensis. Enkelte amerikanske forskere mener dens slektninger også kan utgjøre en egen slekt/gruppe: gullsypresslekten (Callitropsis), under artsnavnet Callitropsis nootkatensis. I amerikansk litteratur henføres den ofte til denen slekten, som også brukes tidvis om alle sypressene i den nye verden Amerika.
Nutkasypressen er en av foreldrene til hybriden Leylandsypress (Cupressus x Cupressocyparis leylandii) eller (Callitropsis × leylandii) eller (Cupressus nootkatensis x macrocarpa), og den andre foreldren er utvilsomt Montereysypress (Cupressus macrosarpa eller Callitropsis macrocarpa), som tilhører sypresslekten. Dette bekrefter at nutkasypress må ligge genetisk svært nær Cupressus-slekten, antakelig som en del av den.
Veden er langsomt voksende og hard, og er derfor populær til ulik redskapsproduksjon og som båtmateriale. Arten vokser naturlig fra Alaska til det nordlige California, men er også plantet ut andre steder som et populært hage- og parktre.


== Eksterne lenker ==
(en) Nutkasypress i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Nutkasypress hos ITIS 
(en) Nutkasypress hos NCBI 
(en) Nutkasypress hos The International Plant Names Index 
(en) Nutkasypress hos Tropicos 
Cupressus nootkatensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais/Vila do Carmo/Piranga

Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais/Vila do CarmoDette er et stamtre som viser utviklingen av kommunene i Minas Gerais som har sitt opphav i bosetningen Vila do Carmo. Stamtreet er bygd opp slik at hver kommune som er skilt ut av en annen havner til høyre og nedenfor «moderkommunen» og har en heltrukket linje. Dersom en kommune har skiftet navn, vil det nye navnet havne i en boks rett til høyre og med stiplet linje. Dette er kun en utdrag av hele treet.


== Litteratur ==
Toponímia de Minas Gerais. Joaquim Ribeiro Costa. Editora Itatiaia, Belo Horizonte, 1993.
Slektstre for alle kommunene i Minas Gerais
Far og herre

Far og herre (org. Padre Padrone) er en italiensk biografisk dramafilm fra 1977 regissert av Vittorio og Paolo Taviani. Manus bygger på den selvbiografiske romanen Padre Padrone av forfatteren og lingvisten Gavino Ledda. 
Filmen ble belønnet både med Gullpalmen og kritikernes store pris FIPRESCI under Filmfestivalen i Cannes.


== Handling ==
Filmen åpner i dokumentarisk stil ven en barneskole i Siligo som seks år gamle Gavino går på. Hans tyranniske far, en bonde, kommer til skolen og kunngjør for læreren og alle de andre studentene at Gavino er nødt til å forlate skolen for å passe på familiens husdyr. Under farens sadistiske oppførsel er Gavino, de neste fjorten årene, nødt til å ta vare på sauer i de sardinske fjellene. Men etter hvert begynner han å gjøre opprør mot faren sin.
Gavino blir reddet fra familien og deres isolasjon fra resten av samfunnet når han blir innkalt til militærtjeneste. I løpet av denne perioden lærer han om elektronikk, språk og klassisk musikk, og lengter etter å skaffe seg høyere utdannelse. Når Gavino kommer hjem, erklærer han overfor faren sin at han ønsker å begynne ved et universitet. Men faren hans var kraftig imot dette, og fortelle at han kommer til å kaste ham ut av deres hjem. Det oppstår en voldsom konflikt mellom dem, ​​men Gavino begynner til slutt ved universitetet. Han begynner som lingvist, og spesialiserer seg på opprinnelsen til det sardinsk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Padre Padrone på Internet Movie Database 
(sv) Padre Padrone i Svensk Filmdatabas 
(da) Padre Padrone i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Padre Padrone på Allociné 
(nl) Padre Padrone på MovieMeter 
(en) Padre Padrone på AllMovie 
(en) Padre Padrone på Turner Classic Movies 
(en) Padre Padrone på Rotten Tomatoes
Smithsonian Tropical Research Institute

Smithsonian Tropical Research Institute (STRI) ligger i Panama, og er det eneste av Smithsonian-institusjonens anlegg som ligger utenfor USA. Den blir i første omgang brukt til å forstå det biologiske mangfoldet. Det som startet som en liten feltstasjon i 1923 på Barro Colorado Island i Panamakanalsonen har siden utviklet seg til et av verdens ledende forskningsinstitutter.


== Se også ==
Smithsonian Institution


== Eksterne lenker ==
Smithsonian Tropical Research Institute Offisiell hjemmeside
Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais/Vila do Carmo/Ponte Nova

Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais/Vila do CarmoDette er et stamtre som viser utviklingen av kommunene i Minas Gerais som har sitt opphav i bosetningen Vila do Carmo. Stamtreet er bygd opp slik at hver kommune som er skilt ut av en annen havner til høyre og nedenfor «moderkommunen» og har en heltrukket linje. Dersom en kommune har skiftet navn, vil det nye navnet havne i en boks rett til høyre og med stiplet linje. Dette er kun en utdrag av hele treet.


== Litteratur ==
Toponímia de Minas Gerais. Joaquim Ribeiro Costa. Editora Itatiaia, Belo Horizonte, 1993.
Slektstre for alle kommunene i Minas Gerais
Fylkesvei 6942

Fylkesvei 6942 (Fv6942) går mellom Vist og Li i Inderøy kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 233 (Nord-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 InderøyVudduvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6942
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Venor

Venor AS er et firma i Kautokeino i Finnmark som ble startet i 1984, og er verdens eldste eksisterende produsent av lavvoer.De regnes som oppfinnerne av de moderne lavvuene som etterhvert er blitt allemannseie i Skandinavia. Av modeller som de var først ute med å utvikle, er blant annet Enstangslavvuene, Ovnslavvuene og Venorgammene. Firmaet har fremdeles sin produksjon i Kautokeino på Finnmarksvidda.


== Se også ==
Lavvu
Gamme


== Eksterne lenker ==
Venors hjemmeside
Ethelda Bleibtrey

Ethelda Bleibtrey (født 27. februar 1902 Saratoga County, New York død 6. mai 1978 West Palm Beach, Florida) var en amerikansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Bleibtrey ble olympisk mester i svømming tre ganger under OL 1920 i Antwerpen. Hun vant 100- og 300 meter fri. Hun var også med på det amerikanske laget som vant 4 x 100 meter fri. De andre svømmerne på gull-laget var Margaret Woodbridge, Irene Guest og Frances Schroth. Tre olympiske gullmedaljer og tre nye verdensrekorder, 100 meter 1.13,6, 300 meter 4.34,0 og 4 x 100 meter fri 5.11,6.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i svømming, 100 meter fri
1920  Antwerpen -  Gull i svømming, 300 meter fri
1920  Antwerpen -  Gull i svømming, 4 x 100 meter fri (USA)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ethelda Bleibtrey – Olympics.com 
(en) Ethelda Bleibtrey – Olympic.org 
(en) Ethelda Bleibtrey – Olympedia 
(en) Ethelda Bleibtrey – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ethelda Bleibtrey – Swimming Hall of Fame
EM i friidrett 1994 – 400 meter hekk menn

Dette er de offisielle resultatene i øvelsen 400 meter hekk herrer ved EM i friidrett 1994 i Helsingfors, Finland. Finalen ble avholdt 10. august.
Norge var ikke representerte i øvelsen.


== Medaljevinnere ==


== Resultater ==


=== Kvalifikasjonsheatene ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


==== Heat 4 ====


==== Heat 5 ====


=== Semifinaler ===
Avholdt 8. august


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


=== Finalen ===


== Kilder ==
Resultater