jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Karen Magnussen

Karen Diane Magnussen (født 4. april 1952 i Vancouver) canadisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble og 1972 i Sapporo.
Magnussen vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Hun kom på andreplass i konkurransen single for damer, bak Beatrix Schuba fra Østerrike.
Magnussen ble i 1973 tildelt Order of Canada.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Sølv i kunstløp, single damer  Canada


== VM-medaljer ==
VM 1973 –  Sølv i kunstløp, single damer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karen Magnussen – Olympics.com 
(en) Karen Magnussen – Olympic.org 
(en) Karen Magnussen – Olympedia 
(en) Karen Magnussen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Karen Magnussen – Canadian Olympic Committee 
(en) Karen Magnussen – Canada Sports Hall of Fame 
(en) Karen Magnussen – TheSports.org
Janet Lynn

Janet Lynn Nowicki (født 6. april 1953 i Chicago), amerikansk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble og 1972 i Sapporo.
Lynn vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under vinter-OL 1972 i Sapporo. Hun kom på tredjeplass i single for damer, bak Beatrix Schuba fra Østerrike og Karen Magnussen fra Canada.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Bronse i kunstløp, single damer  USA


== VM-medaljer ==
VM 1973 –  Sølv i kunstløp, single damer
VM 1972 –  Bronse i kunstløp, single damer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Janet Lynn – Olympedia 
(en) Janet Lynn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Janet Lynn – TheSports.org
Vi på Saltkråkan

Vi på Saltkråkan er en svensk TV-serie fra 1964 skapt av Olle Hellbom og Astrid Lindgren. Serien handler om jenta Tjorven som bor på øya Saltkråkan i Stockholms skjærgård sammen med familien og hunden Båtsman. Sentral i handlinga er også familien Melkersson som bor der om sommeren og som Tjorven blir godt kjent med. De fremste rollene spilles av Torsten Lilliecrona, Louise Edlind, Maria Johansson, Stephen Lindholm og Kristina Jämtmark.
Vi på Saltkråkan er den eneste av Lindgrens fortellinger som ble skrevet direkte for TV. Serien ble innspilt i 1963 på øya Norröra i Norrtälje kommune. Filmteamet besto av 35 personer. Historien utkom i bokform i 1964.    
Serien gikk første gang på NRK i 1965. Den ble meget populær og har gått i reprise en rekke ganger.


== Filmer ==
I 1995 kom en teateroppsetning som ble vist på svensk TV.I tillegg ble det produsert fire separate spillefilmer. Disse ble forøvrig slått sammen og vist som TV-serie i 1977 under tittelen Så går det till på Saltkråkan.

1964 – Tjorven, Båtsman och Moses

1965 – Tjorven och Skrållan

1966 – Tjorven och Mysak

1967 – Skrållan, Ruskprick och KnorrhaneSerien ble i 1968 klippet om og utgitt som spillefilm med en lengde på 95 minutter.


== Rollebesetning ==

Torsten Lilliecrona … Melker Melkersson
Louise Edlind … Malin Melkersson
Björn Söderbäck … Johan Melkersson
Urban Strand … Niklas Melkersson
Stephen Lindholm … Pelle Melkersson
Maria Johansson … Tjorven Grankvist
Bengt Eklund … Nisse Grankvist
Eva Stiberg … Märta Grankvist
Lillemor Österlund … Teddy Grankvist
Bitte Ulvskog … Freddy Grankvist
Kristina Jämtmark … Stina
Siegfried Fischer … Söderman
Tommy Johnson … Björn Sjöblom
Manne Grünberger … Vesterman
Lars Göran Carlson … Krister
Birger Lensander … Agent Mattsson
Alf Östlund … Direktör Karlberg
Vivianne Westman … Lotta, Karlbergs dotter
Märta Arbin … Fru Sjöblom
Stig Hallgren … Bonden Jansson
Eddie Axberg … Kalle / Knutte Österman
Sven Almgren … Berra, nättjuv
Curt Åström … Elis, nättjuv


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vi på Saltkråkan på Internet Movie Database 
(no) Vi på Saltkråkan hos Filmfront 
(en) Vi på Saltkråkan på AllMovie
Irina Rodnina

Irina Konstantinovna Rodnina (russisk: Ирина Константиновна Роднина; født 12. september 1949 i Moskva), sovjetisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo, 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Rodnina ble olympisk mester i kunstløp under vinter-OL 1972 i Sapporo. Sammen med Aleksej Ulanov vant hun konkurransen i parløp, foran sine landsmenn Ludmila Smirnova / Andrej Suraikin og Manuela Groß / Uwe Kagelmann fra Tyskland. Under vinter-OL 2014 i Sotsji fikk hun æren av å tenne OL-ilden sammen med ishockey-målvakten Vladislav Tretjak.
Fire år senere, under vinter-OL 1976 i Innsbruck vant hun sin andre olympiske tittel i parløp. Sammen med Aleksandr Zajtsev vant hun foran Romy Kermer / Rolf Österreich og Manuela Groß og Uwe Kagelmann begge parene fra Øst-Tyskland.
Rodnina vant sin tredje olympiske gullmedalje under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Hun og Aleksandr Zajtsev vant konkurransen i parløp foran sine landsmenn Marina Tsjerkasova / Sergej Sjakhraj og Manuela Mager og Uwe Bewersdorff fra Øst-Tyskland.
Rodnina ble verdensmester i kunstløp hele ti ganger, alle i parløp. Fire, (1969–1972) sammen med Aleksej Ulanov og seks, (1973–1978) sammen med Aleksandr Zajtsev.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo –  Gull i kunstløp, parløp  Sovjetunionen
1976  Innsbruck –  Gull i kunstløp, parløp  Sovjetunionen
1980  Lake Placid –  Gull i kunstløp, parløp  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
VM 1969  Colorado Springs –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1970  Ljubljana –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1971  Lyon –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1972  Calgary –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1973  Bratislava –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1974  München –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1975  Colorado Springs –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1976  Göteborg –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1977  Tokyo –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1978  Ottawa –  Gull i kunstløp, parløp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Irina Rodnina – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Irina Rodnina – Olympics.com 
(en) Irina Rodnina – Olympic.org 
(en) Irina Rodnina – Olympedia 
(en) Irina Rodnina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Aleksej Ulanov

Aleksej Nikolajevitsj Ulanov (russisk: Алексей Николаевич Уланов; født 4. november 1947 i Moskva), sovjetisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.
Ulanov ble olympisk mester i kunstløp under vinter-OL 1972 i Sapporo. Sammen med Irina Rodnina vant hun konkurransen i parløp, foran sine landsmenn Ludmila Smirnova / Andrej Suraikin og Manuela Groß / Uwe Kagelmann fra Tyskland.
Ulanov ble verdensmester i kunstløp fire ganger, 1969–1972 alle i parløp sammen med Irina Rodnina.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Gull i kunstløp, parløp  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
VM 1969 –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1970 –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1971 –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1972 –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1973 –  Sølv i kunstløp, parløp
VM 1974 –  Sølv i kunstløp, parløp


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksej Ulanov – Olympedia 
(en) Aleksej Ulanov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Benedetto Marcello

Benedetto Marcello (1686–1739) var en italiensk komponist av barokkmusikk.


== Liv og virke ==
Benedetto Marcello stammet fra en advokatfamilie, studerte jus, og bekledte høye offentlige stillinger i den venetianske republikk.
Allerede som ung publiserte han sanger og sonetter. Han studerte komposisjon hos Francesco Gasparini (1668–1727) og Antonio Lotti (rundt 1667–1740). Marcello dyrket komposisjon som en hobby ved siden av sine offentlige verv, og han kalte se derfor nobile Veneto dilettante di contrappunto, dvs en amatørkomponist.
Også broren Alessandro Marcello var en ganske framgangsrik amatørkomponist.
Noen verk av Benedetto Marcello:

Concerti a 5 stromenti (1701)
Cellosonater op. 1 (1712)
12 fløytesonater op. 2 (1712)
10 Cembalosonater op. 3 (1712)
Canzoni madrigalesce ed arie per camera a 2, a 3, a 4 voci (1717)
Gioa (Oratorium, o.A.)
Salve (o.A.)
Tantum ergo (6-stemmig)
Et allegorisk oratorium: Il trionfo della poesia e della musica nel celebrarsi la morte, la esaltazione e la coronazione di Maria (o.A.)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eleanor Selfridge-Field: The music of Benedetto and Alessandro Marcello. A thematic catalogue, with commentary on the composers, repertory and sources. Clarendon Press, Oxford 1990, ISBN 0-19-316126-5


== Eksterne lenker ==
(en) Benedetto Marcello – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Benedetto Marcello på Internet Movie Database 
(sv) Benedetto Marcello i Svensk Filmdatabas 
(en) Benedetto Marcello på Discogs 
(en) Benedetto Marcello på MusicBrainz 
(en) Benedetto Marcello på Spotify 
(en) Benedetto Marcello på AllMusic 
(de) Verk av og om Benedetto Marcello i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Gratis noter i Kantoreiarchiv
Alessandro Marcello

Alessandro Ignazio Marcello (1673–1747) var en italiensk adelsmann som utmerket seg som en dyktig amatør på en rekke områder, blant annet som dikter, filosof og matematiker. I likhet med broren Benedetto er han i dag hovedsakelig kjent som komponist av barokkmusikk.


== Liv og virke ==
Alessandro Marcello ble født inn i en venetiansk patrisierfamilie. Han komponerte noen kantater og flere samlinger solokonserter, blant annet seks konserter ved navn La Cetra. Som medlem av kretsen Accademia dell'Arcadia publiserte han musikken sin under det «arkadiske» pseudonymet Eterio Stinfalico.
Marcellos mest kjente verk er Konsert for obo og orkester i d-moll som Johann Sebastian Bach senere arrangerte for cembalo (BWV 974).
I sine siste leveår arbeidet Marcello hovedsakelig med religiøs lyrikk. Han døde i Venezia 77 år gammel og ble bisatt i Villa Giusti i Padova.


== Referanser og noter ==


== Litteratur ==
Héliane Derégis: Alessandro Marcello nel terzo centenario della nascita. (Venezia 1669–1747). Sei cantate da camera. (= Historiae musicae cultores; 26). Olschki, Florenz 1969
Eleanor Selfridge-Field: The music of Benedetto and Alessandro Marcello. A thematic catalogue, with commentary on the composers, repertory and sources. Clarendon Press, Oxford 1990, ISBN 0-19-316126-5


== Eksterne lenker ==
(en) Alessandro Marcello – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alessandro Marcello på Internet Movie Database 
(en) Alessandro Marcello på Discogs 
(en) Alessandro Marcello på MusicBrainz 
(en) Alessandro Marcello på Songkick 
(de) Verk av og om Alessandro Marcello i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Fritt tilgjengelige noter av Alessandro Marcello i International Music Score Library Project
Lytteeksempel: Adagio fra obokonsert i d-moll
Fritt tilgjengelige noter i Kantoreiarchiv
Pippisteinen

«Pippisteinen» var det første funnet av bergkunst i Alta kommune. «Pippisteinen» ble funnet ca. 1950 i Gjermundsby ca. 4 km fra Isnestoften, på vestsiden av Altafjorden. Steinen er i underkant av 50 cm lang, og har bare én helleristning, en menneskefigur som likner på Pippi Langstrømpe, derav navnet. 
«Pippisteinen» var i mange år en del av utstillingene på Tromsø Museum, men i juni 2008 kom Pippi «hjem» til Alta kommune, og er i dag utstilt på Verdensarvsenter for bergkunst - Alta Museum.  
«Pippisteinen» ble funnet under jordarbeid, og dateringen er usikker, men man regner med at den ble laget av jeger-fangstfolk i yngre steinalder. Fra 1998 og framover er det funnet flere nye helleristninger i dette området på Isnestoften. En av disse, en blokk fra Langnesholmen, er også utstilt på Verdensarvsenter for bergkunst - Alta Museum. 


== Eksterne lenker ==
Omtale av Pippisteinen på Verdensarvsenter for bergkunst - Alta Museums hjemmeside
Jan Eivind Bertelsen

Jan Eivind Bertelsen (født 1981) (også kalt Obijan) er en norsk trommeslager fra Bergen. Han spiller i det norske rockebandet Fjorden Baby!, sammen med bassist Tony Alexander Syversen, gitarist Jan Henning Buen, keyboardist Nam Phoung Nguyen og vokalist Sturle Kvilekval. Han er oppvokst i en musikal familie, hvor blant annet John Olav Nilsen er hans fetter. 
Han har også utgitt soloprosjekter, blant annet Obijans Himmel på Apollon Records.. I tillegg til Obijans Himmel (2018) har han gitt ut Holoprogram (2019) og Sanger Fra Dypet (2020)


== Referanser ==
Gunnel Ljungström

Gunnel Ljungström (Petersson) (født 25. august 1931 i Sofia församling, Jönköping) er en tidligere svensk turner. Gift med musikeren Sture Pettersson 2. januar 1954. 
I 1950 deltok hun i VM i turn. Individuelt fikk hun ingen medaljer, men Sverige fikk gull i lagkonkurransen. Individuelt kom hun på 43.-plass sammenlagt.


== Referanser ==
Carl Moltke

Carl Moltke (født 15. november 1798 i Kiel i hertugdømmet Holstein, død 12. april 1866 på godset Assiden i Livland) var en dansk greve, embedsmann og kortvarig gehejmestatsminister i 1848 under Frederik VII. Han var minister uten portefølje i Regjeringen Moltke III, minister for Slesvig fra 1852-54 under ministeriene Regjeringen Bluhme I og Regjeringen Ørsted og igjen minister uten portefølje i 1864 under Regjeringen Bluhme II.
Han ble i 1835 utnevnt til kammerherre, i 1842 ble han dekorert med Dannebrogordenens storkors og i 1848 med Elefantordenen. Han fikk gehejmekonferensraadstittelen og ble i 1846 ordenskansler.
Moltke giftet seg 29. mai 1824 med Anna Malvine Simons.


== Eksterne lenker ==
Carl Moltke – Dansk biografisk Lexikon
Ljudmila Smirnova

Ljudmila Stanislavovna Smirnova (russisk: Людмила Станиславовна Смирнова; født 21. juli  1949 i Leningrad), sovjetisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.
Smirnova vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1972 i Sapporo. Sammen med Andrej Surajkin kom hun på andreplass i parløp, bak sine landsmenn Irina Rodnina og Aleksej Ulanov.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Sølv i kunstløp, parløp  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
VM 1970 –  Sølv i kunstløp, parløp
VM 1971 –  Sølv i kunstløp, parløp
VM 1972 –  Sølv i kunstløp, parløp
VM 1973 –  Sølv i kunstløp, parløp
VM 1974 –  Sølv i kunstløp, parløp


== Eksterne lenker ==
(en) Ljudmila Smirnova – Olympedia 
(en) Ljudmila Smirnova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Andrej Surajkin

Andrei Aleksandrovitsj Surajkin (russisk: Андрей Александрович Сурайкин; født 20. oktober 1948 i Leningrad, død 28. september 1996) var en sovjetisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.
Surajkin vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1972 i Sapporo. Sammen med Ljudmila Smirnova kom han på andreplass i parløp, bak sine landsmenn Irina Rodnina og Aleksej Ulanov.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Sølv i kunstløp, parløp  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
VM 1970 –  Sølv i kunstløp, parløp
VM 1971 –  Sølv i kunstløp, parløp
VM 1972 –  Sølv i kunstløp, parløp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andrej Surajkin – Olympedia 
(en) Andrej Surajkin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Slåtten skule

Slåtten skule er en barneskole i Førde. Skolen ligger på Slåtten, og har elever fra Slåtten, Angedalsvegen og Vie. Den er den største barneskolen i Førde, og har etter åpningen i 1994 blitt utvidet to ganger. Det går elever fra 1. – 7. klasse ved skolen, etter endt skolegang her flyttes elevene over til Førde ungdomsskole. Førde ungdomsskole har elever fra 8 – 10 klasse.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ildefonso Falcones

Ildefonso Falcones de Sierra (født 1958 i Barcelona), kjent som Ildefonso Falcones, er en spansk jurist og forfatter. 
Falcones er mest kjent for Havets katedral fra 2006, som også var hans debutroman. Før boken ble utgitt, fikk Falcones avslag fra sju forlag, men tross avslagene ble boken en suksess og var i 2007 den mest leste romanen i Spania med nesten 2 millioner solgte eksemplarer. I 2008 ble boka gitt ut i Norge, i tillegg til flere andre europeiske land, samt USA; per april 2008 var den solgt til 36 land.10. juni 2009 ble hans andre bok, La mano de Fátima, gitt ut i Spania. Denne ble raskt en stor suksess, og den solgte 50 000 eksemplarer allerede første dag.


== Bibliografi ==
La catedral del mar (no. Havets katedral) (2006, no.utg. 2008)
La mano de Fátima (no. Fatimas hånd) (2009, no.utg 2010)
La Reina Descalza (no. Barfotdronningen) (2013, no.utg 2013)
Los herederos de la tierra (no. Jordens arvinger) (2016, no.utg 2019)
El pintor de almas (2019)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ildefonso Falcones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Manuela Groß

Manuela Groß (født 29. januar 1957 i Berlin) østtysk,  kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo og 1976 i Innsbruck.
Groß vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Sammen med Uwe Kagelmann kom hun på tredjeplass i parløp, bak Irina Rodnina / Aleksej Ulanov og Ljudmila Smirnova og Andrej Suraikin begge parene fra Sovjetunionen.
Fire år senere, under vinter-OL 1976 i Innsbruck vant hun og Uwe Kagelmann en ny bronsemedalje i parløp. De ble nummer tre bak Irina Rodnina / Aleksandr Zajtsev fra Sovjetunionen og Romy Kermer / Rolf Österreich fra Øst-Tyskland.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Bronse i kunstløp, parløp  Øst-Tyskland
1976  Innsbruck -  Bronse i kunstløp, parløp  Øst-Tyskland


== VM-medaljer ==
VM 1973 –  Bronse i kunstløp, parløp
VM 1975 –  Bronse i kunstløp, parløp


== Eksterne lenker ==
(en) Manuela Groß – Olympedia 
(en) Manuela Groß – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Slåtten

Slåtten er en bydel i Førde og ble hovedsakelig oppført på 1990-tallet. Der ligger Sunnfjord Folkehøgskule, Slåtten skule og flere boligfelter. Solvangdelen er den eldste delen. Slåtten ligger på nordsiden av Anga nordøst for Sentrum.
Uwe Kagelmann

Uwe Kagelmann (født 6. september 1950 i Dresden), østtysk,  kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo og 1976 i Innsbruck.
Kagelmann vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Sammen med Manuela Groß kom han på tredjeplass i parløp, bak Irina Rodnina / Aleksej Ulanov og Ludmila Smirnova og Andrej Suraikin begge parene fra Sovjetunionen.
Fire år senere, under vinter-OL 1976 i Innsbruck vant han og Manuela Groß en ny bronsemedalje i parløp. De ble nummer tre bak Irina Rodnina / Aleksander Saitzev fra Sovjetunionen og Romy Kermer / Rolf Österreich fra Øst-Tyskland.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo –  Bronse i kunstløp, parløp  Øst-Tyskland
1976  Innsbruck –  Bronse i kunstløp, parløp  Øst-Tyskland


== VM-medaljer ==
VM 1973 –  Bronse i kunstløp, parløp
VM 1975 –  Bronse i kunstløp, parløp


== Eksterne lenker ==
(en) Uwe Kagelmann – Olympedia 
(en) Uwe Kagelmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Aleksandr Zajtsev

Aleksandr Gennadijevitsj Zajtsev russisk: Александр Геннадиевич Зайцев (født 16. juni 1952), sovjetisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Zajtsev ble olympisk mester i kunstløp under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Sammen med Irina Rodnina vant han konkurransen i parløp, foran Romy Kermer / Rolf Österreich og Manuela Groß og Uwe Kagelmann begge parene fra Øst-Tyskland.
Fire år senere, under vinter-OL 1980 i Lake Placid vant han sin andre olympiske tittel i parløp. Sammen med Irina Rodnina vant han foran sine landsmenn Marina Tsjerkasova / Sergej Sjakhraj og Manuela Mager og Uwe Bewersdorff fra Øst-Tyskland.
Zajtsev ble verdensmester i kunstløp seks ganger, 1973–1978, alle i parløp sammen med Irina Rodnina.


== OL-medaljer ==
1976  Innsbruck -  Gull i kunstløp, parløp  Sovjetunionen
1980  Lake Placid -  Gull i kunstløp, parløp  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
VM 1973 –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1974 –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1975 –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1976 –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1977 –  Gull i kunstløp, parløp
VM 1978 –  Gull i kunstløp, parløp


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksandr Zajtsev – Olympics.com 
(en) Aleksandr Zajtsev – Olympic.org 
(en) Aleksandr Zajtsev – Olympedia 
(en) Aleksandr Zajtsev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Spark (Jan Devik-album)

Spark er et musikkalbum utgitt i 1982 av Jan Devik, tidligere bassist i Prudence og for Terje Tysland.


== Sporliste ==
Alle låter er skrevet av Jan Devik.


=== Side A ===
«Poste Restante» - 3:21
«Fast arbeid – fast inntekt A» - 2:10
«Disco'n igjen» - 2:49
«Titt og lytt» - 2:29
«1. taler» - 1:09
«To-tre grep på gitar'n» - 2:04


=== Side B ===
«Heavy Bit» - 1:02
«Collage» - 0:35
«Du e det værste æ veit» - 2:39
«Fast arbeid – fast inntekt B» - 2:00
«Åpne sår» - 4:03
«Knerten» - 1:14
«Jorda e roinj» - 5:27


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jan Devik – sang, gitar, slagverk, bass
Lillie Ane Johansson – kor
Geir Langslet – tangenter
Frank Marstokk – slagverk, komponist, batteri
Liv Evjan – kor


=== Andre medvirkende ===
Bengt Eriksen – miks
Svein Bentsen – cover
Romy Kermer

Romy Kermer (født 28. juli 1956 i Karl-Marx-Stadt), er en østtysk tidligere kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck.
Kermer vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Sammen med Rolf Österreich kom hun på andreplass i parløp, bak Irina Rodnina / Aleksandr Zajtsev fra Sovjetunionen.


== OL-medaljer ==
1976  Innsbruck -  Sølv i kunstløp, parløp  Øst-Tyskland


== VM-medaljer ==
VM 1975 –  Sølv i kunstløp, parløp
VM 1976 –  Sølv i kunstløp, parløp
VM 1974 –  Bronse i kunstløp, parløp


== Eksterne lenker ==
(de) Romy Kermer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Romy Kermer – Olympedia 
(en) Romy Kermer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Rolf Österreich

Rolf Österreich (født 28. november 1952 i Rostock), er en østtysk tidligere kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck.
Österreich vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Sammen med Romy Kermer kom han på andreplass i parløp, bak Irina Rodnina / Aleksandr Zajtsev fra Sovjetunionen.


== OL-medaljer ==
1976  Innsbruck -  Sølv i kunstløp, parløp  Øst-Tyskland


== VM-medaljer ==
VM 1975 –  Sølv i kunstløp, parløp
VM 1976 –  Sølv i kunstløp, parløp
VM 1974 –  Bronse i kunstløp, parløp


== Eksterne lenker ==
(en) Rolf Oesterreich – Olympedia 
(en) Rolf Oesterreich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
John Curry

John Curry (født 9. september 1949 i Birmingham, død 15. april 1994) var en britisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker i 1972 i Sapporo og 1976 i Innsbruck.
Curry ble olympisk mester i kunstløp under Vinter-OL 1976 i Innsbruck. Han vant konkurransen single for menn foran Vladimir Kovaljov fra Sovjetunionen og Toller Cranston fra Canada.
Curry ble verdensmester i kunstløp i 1976 i single for menn.
Curry var Storbritannias flaggbærer under åpningsseremonien 1976 i Innsbruck.  


== OL-medaljer ==
1976  Innsbruck -  Gull i kunstløp, single menn  Storbritannia


== VM-medaljer ==
VM 1976 –  Gull i kunstløp, single menn
VM 1975 –  Bronse i kunstløp, single menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Curry (figure skater) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Curry hos Internet Broadway Database 
(de) John Curry – Munzinger Sportsarchiv 
(en) John Curry – Olympics.com 
(en) John Curry – Olympic.org 
(en) John Curry – Olympedia 
(en) John Curry – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) John Curry – Storbritannias olympiske komité