jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Marit Halvorsen

Marit Halvorsen (født 16. januar 1957 i Oslo) er en norsk professor ved  Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo.  Hennes hovedområder er rettshistorie, helserett og kvinnerett. 
Hun ble utnevnt til professor i rettsvitenskap i 2006.


== Bibliografi ==
Norsk biobankrett. Rettslig behandling av humant biologisk materiale. Fagbokforlaget 2006 (ISBN 82-450-0508-8)
Rettslige grunnlag for medisinsk behandling. Fagbokforlaget 1998 (ISBN 82-7674-358-7)
Rett til behandling i sykehus. Universitetsforlaget 1996 (ISBN 82-00-22817-7)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Marit Halvorsen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Marit Halvorsen i BIBSYS
Omtale av Halvorsen UiO.
Registrert forskning
Kabuso

Kunsthuset Kabuso ligger like ved Ingebrigt Vik museum i sentrum av Øystese i Kvam. Kabuso er tusenårsstedet i Hordaland og en del av stiftelsen Hardanger og Voss museum.
Navnet på kunsthuset er hentet fra fjellformasjonen Kabuso, som ligger oppunder Torefjell, bak Øystese. En kabuse er et eldre ord for et hodeplagg for kvinner og stammer fra det latinske grunnordet caput som betyr hode eller topp.
Kunsthuset er oppført etter tegninger av Hille Strandskogen Arkitekter og ble offisielt åpnet 21. januar 2006.


== Eksterne lenker ==
Kabuso
Oslo Handelsstands Forening

Oslo Handelsstands Forening (OHF) ble stifet 12. november 1841. Foreningen har som formål å fremme handels- og servicenæringens interesser i Osloregionen. OHF skal skape forståelse for næringens arbeidsmåte og samfunnsmessige betydning.
OHF er en medlemsforening for kjeder, kjøpesentre og enkeltstående butikker i Oslo og Akershus. OHFs viktigste arbeidsområder er næringspolitisk arbeid, forretningsinformasjon og statistikk, sikkerhet, kompetanseutvikling og nettverkssamarbeid. Medlemmene mottar informasjon og holdes oppdatert med hva som skjer innen handel og service, og kan bruke OHF i en rådgivende rolle. 
Foreningen driftes av Oslo Handelsstands Felleskontor som ble stiftet 1. januar 1980 og har kontorlokaler i Karl Johans gate 37.
OHFs administrerende direktør er Bjørn Næss (2021).
OHFs styreleder er Helene Skjenneberg  (2021).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(no) Oslo Handelsstands Forening på Arkivportalen
Magne Songvoll

Magne Bjørge Songvoll (født 19. mai 1939 i Lillesand) er en norsk lærer og tidligere fagforeningsleder. I 1991 ble han valgt til leder i Akademikernes Fellesorganisasjon.
Songvoll er cand.mag. ved Universitetet i Oslo med fagene engelsk, historie og pedagogikk. Han ble tilsatt i videregående skole i Oslo fra 1967 og ble studieinspektør i 1976. Hans engasjement i Norsk Undervisningsforbund lokalt førte til at han fra 1982 var tillitsvalgt på heltid, først som hovedtillitsvalgt i Oslo, deretter som leder i Oslo Undervisningsforbund fra 1983 til 1986. Fra 1987 var han så leder for hele organisasjonen til han i 1991 ble valgt til leder av Akademikernes Fellesorganisasjon. Han hadde ledervervet til 1999, da han overlot det til Aud Blankholm. Organisasjonen hadde på den tiden mistet mange medlemmer, som hadde meldt overgang til annen hovedorganisasjon.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1993 side 134


== Eksterne lenker ==
Takk for innsatsen, Magne
Ole Kristian Fauchald

Ole Kristian Fauchald (født 28. august 1965) er professor ved  Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo.  I 2009 fungerte Fauchald for en periode som instituttleder. Hans hovedområder er miljørett, handelsrett og folkerett.


== Bøker ==
Environmental taxes and trade discrimination. Kluwer Law International 1998 (ISBN 90-411-0748-7).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
[1] omtale av Fauchald UiO.
(no) Publikasjoner av Ole Kristian Fauchald i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Ole Kristian Fauchald i BIBSYS
Papillomavirus

Papillomavirus (vortevirus) er DNA-virus som er dobbeltstrengede (gruppe I, dsDNA). 


== Klassifisering ==
Papillomavirus har 16 undergrupper:

Alfa-papillomavirus
HPV – 2, 6, 7, 10, 16, 18, 26, 32, 34, 53, 54, 61, 71, cand90
Beta-papillomavirus
HPV – 5, 9, 49, cand92, cand96
Gamma-papillomavirus
HPV – 4, 48, 50, 60, 88
Delta-papillomavirus
bovine papillomavirus – 1
deer papillomavirus
European elk papillomavirus
bovine papillomavirus – 1
Epsilon-papillomavirus
bovine papillomavirus – 5
Zeta-papillomavirus
equine papillomavirus – 1
Etapapillomavirus
Fringilla coelebs papillomavirus
Theta-papillomavirus
Psittacus erithacus timneh papillomavirus
Iota-papillomavirus
Mastomys natalensis papillomavirus
Kappapapillomavirus
cottontail rabbit papillomavirus
rabbit oral papillomavirus
Lambdapapillomavirus
canine oral papillomavirus
feline papillomavirus
Mupapillomavirus
HPV – 1, 63
Nupapillomavirus
HPV – 41
Xipapillomavirus
bovine papillomavirus – 3
Omicronpapillomavirus
Phocoena spinipinnis papillomavirus
Pipapillomavirus
hamster oral papillomavirus


== SE også ==
HPV / Pappilomavirus hos mennesker
DNA
Kjerringjuldagen

Kjerringjuldagen eller kjerringjula er, spesielt i Nord-Norge, men også sørover langs kysten, en feiring som avslutter julen. Det er sterkest tradisjon for å knytte kjerringjuldagen til kyndelsmesse 2. februar, men noen steder, i alle fall i nyere tid, er dagen markert tidligere.


== Innholdet i feiringen ==
Når mannfolkene var reist på Lofoten, og kvinnfolkene kunne slappe av etter strevet og ta seg tid til å smake på det som var igjen av restematen, var det tid for å feire kjerringjul.  De kunne komme sammen og spise lefse, drikke god og sterk kaffe og ikke minst prate.
Kjerringjuldagen var fridagen, kosedagen, fredens dag for kvinnfolk ved havet. De kunne sitte med hendene i fanget og kose seg - sammen eller alene.Fra Lofoten, der mannfolkene ikke trengte reise hjemmefra for å komme seg på fiske, finnes det fortellinger om andre måter å feire kjerringjula på. Da ble kjerringjuldagen en dag kjerringene gjorde det ekstra koselig for mannfolkene, og laget god mat til dem når de kom fra havet. Noen steder tok kjerringene med seg unger og lefse og møtte opp ved rorbua når båtene kom til lands.


== Datoen for feiringen ==
Det er sterkest tradisjon for å knytte kjerringjula til kyndelsmesse, en dag som i Norge var helligdag fram til festdagsreduksjonen i 1770.  Senere ble dagen mange steder holdt som «halvhelg». Slik blir det fortalt fra Lofoten, fra Trondenes, og fra Senja. Slik var også tradisjonen i Beiarn og på kysten av Helgeland.
Men det finnes også tradisjon for at feiringen er lagt til tyvendedag jul (13. januar) og til 8. januar.


== Referanser ==
Omsorgsbygg Oslo

Omsorgsbygg Oslo KF var et kommunalt foretak i Oslo kommune som bygget, vedlikeholdt og forvaltet kommunale formålsbygg.  Dets oppgaver ble overtatt av Oslobygg i 2021.
Sognsveien barnehage, som ble bygget og eid av Omsorgsbygg, vant Oslos arkitekturpris i 2009 for beste bygg innen skole- og barnehagesektor. Margarinfabrikken barnehage på Sagene, som er Norges største barnehage, var et av signalbyggene. 
Omsorgsbygg Oslo KF hadde 155 ansatte, med hovedkontor i Sommerrogata 1 ved Solli Plass i Oslo, samt et kontor i Storgata.


== Styret ==
Omsorgsbygg Oslo KF var underlagt et eget styre. Foretaket sorterte under Byrådsavdeling for næring og eierskap, og det var byrådet som utnevnte styret. Styret hadde sju medlemmer, hvorav to var ansattes representanter.


== Mål og oppgaver ==
Omsorgsbygg skulle eie, forvalte og utvikle kommunale formålsbygg og bidra til høy kvalitet på kommunens pleie- og omsorgstjenester, tiltak for barn og unge og kulturtilbud. Foretaket skulle legge forretningsmessige prinsipper til grunn innenfor de rammer som gjaldt for kommunal virksomhet. Den totale bygningsmassen var ved utgangen av 2012 på ca. 900.000 m² fordelt på ca. 1.150 bygninger. 
Bygningsmassen besto i all hovedsak av bydelenes sykehjem, bo- og rehabiliteringssentre, barnehager og barneparker, kommunalt eide institusjonsbygg knyttet til rusmiddelomsorg, barnevern og psykiatri samt Legevakten. I 2006 overtok foretaket også kommunens formålsbygg som biblioteker, museer, brannstasjoner, eldresentre og ungdomsklubber i tillegg til noen næringseiendommer. Foretakets største utfordringer var å innhente vedlikeholdsetterslepet på de eiendommene som var tillagt foretaket, bidra til å oppfylle kommunens mål om full barnehagedekning ved å fremskaffe lokaler til nye barnehageplasser, å rehabilitere sykehjem og etablere flere omsorgsboliger, samt gjennomføre tiltak i eiendomsmassen som ivaretok bystyrets målsettinger innen miljø, klima og universell utforming.


== Se også ==
Sykehusbygg


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Jón Viðar Sigurðsson

Jón Viðar Sigurðsson (født 21. juni 1958 i Hafnarfjörður) er en islandsk historiker. Han har vært professor ved Universitetet i Oslo siden 2006, og har islandsk og norsk kulturhistorie i middelalderen som spesielfelt.
Sigurðsson har BA. i historie og islandsk litteratur fra Háskóli Íslands 1984 og ble cand.philol. ved Universitetet i Bergen (1987). Han arbeidet så hos Riksantikvaren i Bergen 1987-1988, var NFR-stipendiat 1.1.1989-31.7.1991, ble tilknyttet Senter for europeiske kulturstudier, Universitetet i Bergen, fra høsten 1992 til høsten 1994. Deretter var han vikar ved Historisk institutt Universitetet i Bergen i perioden 31.7.1991-31.12.1994. Han ble Dr.art. Universitetet i Bergen 16.10.1993. Førsteamanuensis ved IAKH, Universitetet i Oslo siden 1.1.1995. Professor samme sted siden 1.9.2006.


== Noen publikasjoner ==
2012, og Thomas Småberg red., Friendship and Social Networks in Scandinavia, c. 1000-1800. Early European Research 5, Turnhout.
2011, og Synnøve Veinan Hellerud, Håkon den Gode, Oslo.
2011, og Anne Irene Riisøy, Norsk historie 800-1536: Frå krigerske bønder til lydige undersåttar, Oslo.
2010, Den vennlige vikingen. Vennskapets makt i Norge og på Island ca. 900-1300, Oslo.
2009, og Anne Eriksen red., Negotiating Pasts in the Nordic Countries. Interdisciplinary Studies in History and Memory, Lund.
2008, Det norrøne samfunnet. Vikingen, kongen, erkebiskopen og bonden, Oslo.
2008, og Günther Lottes og Eero Medijainen red., Making, Using and Resisting the Law in European History, Pisa.
2007, og Lars Hermanson, Thomas Småberg og Jakob Danneskiold-Samsø red., Vänner, patroner och klienter i Norden, Rapport till 26:e Nordiska historikermötet i Reykjavík den 8–12 augusti 2007. Ritsafn Sagnfræðistofnunar 39. Reykjavík.
2005, og Berit Gjerland og  Gaute Losnegård, Ingólfr. Norsk-islandsk hopehav 870-1536, Førde.
2004, og Marit Myking og Magnus Rindal red., Religionsskiftet i Norden. Brytinger mellom nordisk og europeisk kultur 800-1200. Senter for studier i vikingtid og nordisk middelalder, Skriftserie nr. 6, Oslo.
2003, Kristninga i Norden 750-1200, Utsyn og innsikt, Oslo.
2003, og Per G. Norseng red., Over grenser. Østfold og Viken i yngre jernalder og middelalder, Senter for studier i vikingtid og nordisk middelalder, Skriftserie nr. 5. Oslo.
2000, og Preben Meulengracht Sørensen red., Den nordiske renessansen i høymiddelalderen. Tid og Tanke 6, Oslo.
1999, Frå høvdingmakt til konge- og kyrkjemakt. Norsk historie 800-1300, Oslo.
1999, Chieftains and Power in the Icelandic Commonwealth, transl. Jean Lundskær-Nielsen, Odense.
1989, Frá goðorðum til ríkja. Þróun goðavalds á 12. og 13. öld, Reykjavík.
1984, Keflavíkurflugvöllur 1947-1951, Ritsafn Sagnfræðistofnunar 11, Reykjavík.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UiO.no. Ansatte ved IAKH, Jon Vidar Sigurdsson
Svein Eng

Svein Eng (født 16. august 1955) er professor ved  Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo.  Hans hovedområde er rettsfilosofi. Eng var Universitetet i Oslos første professor i rettsfilosofi. 
I 2012 ble han valgt inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for rettsvitenskap.


== Bibliografi ==
Rettsfilosofi. Universitetsforlaget 2007. (ISBN 978-82-15-01176-9).
U/enighetsanalyse: med særlig sikte på jus og allmenn rettsteori. Universitetsforlaget 1998. (ISBN 82-00-22921-1)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Svein Eng i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Svein Eng i BIBSYS
UiO omtale av Eng
Engs egen hjemmeside
Trine Lind

Trine Lind (født 18. april 1946 i Tromsø) er en norsk journalist og informasjonsleder.
Trine Lind vokste opp i Hammerfest og Hokksund. Hun er datter av kjøpmann Erling Angel Olsen (1913–1985) og Mary Lind Herø (1923–2019). Hennes farfar er Rudolf Joachim Martin Olsen (1876–1966), som var bødker og arbeidsformann på Feddersen & Nissens ishavsbruk på Fuglenes i Hammerfest. Hennes fetter er tidligere ordfører i Hammerfest og fylkesordfører i Finnmark Arnulf Olsen.


== Utdanning og virke ==
Trine Lind er cand.mag. (1970) fra Universitetet i Oslo med fagene fransk, statsvitenskap og sosiologi. Hun har også studert ved Handelshøyskolen BI og Norges Handelshøyskole.
Fra 1970 til 1982 var hun ansatt i NRK hvor hun arbeidet som journalist og reporter i Dagsnytt. Hun var også en periode utenrikskorrespondent i København. Hun arbeidet deretter som informasjonsleder i Sosialdepartementet. I 1988 var hun redaksjonssjef i Barne- og ungdomsavdelingen NRK radio. Fra 1989 til 1993 var hun informasjonssjef i Norges almenvitenskapelige forskningsråd. Deretter ble hun direktør for informasjon og samfunnskunnskap ved Oslo lufthavn, Gardermoen i bygge- og åpningsperioden 1993–1998. Fra 2000 til 2009 var hun kommunikasjonsdirektør ved Rikshospitalet. Fra 2009–2011 Stab samhandling og internasjonalt samarbeid ved Oslo universitetssykehus HF.
I tillegg har Lind undervist i radiojournalistikk og nyhetsjournalistikk ved Norsk Journalisthøgskole og i forskningsformidling ved Institutt for Journalistikk. Trine Lind er initiativtaker til Nysgjerrigperprisen som deles ut av Forskningsrådet til «forskningsprosjekter» blant elever i grunnskolen siden 1989.
Hun er gift (1975) med Torstein Bugge Høverstad og har to barn.


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1998 side 121


== Eksterne lenker ==
Trine Lind hos Linkedin
Tippeligaen 2010

Tippeligaen 2010 var den 21. sesongen av Eliteserien i fotball som gikk under navnet Tippeligaen, og den andre sesongen med 16 deltakende lag. De nyopprykkede lagene var Haugesund og Hønefoss, samt Kongsvinger som vant kvalifiseringen. Regjerende mester var Rosenborg.
Rosenborg avgjorde serien i den 28. eliteserierunden, hjemme mot Tromsø. De vant kampen 1–0 etter scoring av Rade Prica, og tok sitt 22. seriegull. Kongsvinger og Sandefjord, samt Hønefoss som tapte kvalikfinalen mot Fredrikstad rykket ned.Sesongen startet 13. mars 2010. Siste serierunde ble spilt 7. november 2010.


== Tabell ==

Kilde: Norges Fotballforbund


== Kvalifisering til internasjonale kamper ==
Tre lag kvalifiserte seg for internasjonale kamper i sesongen 2011/2012 fra Tippeligaen i 2010:

Rosenborg til Mesterligaen (fra andre kvalifiseringsrunde) som serievinner.
Vålerenga til Europaligaen (fra andre kvalifiseringsrunde) som nummer to i serien.
Tromsø til Europaligaen (fra første kvalifiseringsrunde) som nummer tre i serien.I tillegg kvalifiserte Strømsgodset for Europaligaen (fra tredje kvalifiseringsrunde) som Norgesmester i 2010. Mens Aalesund kvalifiserte for Europaligaen (fra første kvalifiseringsrunde) som Norges representant i Fair Play-konkurransen .


== Statistikk ==


== Lagene ==


== Hovedtrenere ==

Hovedtrenere for de ulike lagene ved sesongstart var:


=== Trenerbytter ===


== Tilskuertall ==


== Arenaer ==

Hjemmebaner for 2010-sesongen:


== TV-kamper ==
Totalt 86 kamper ble sendt på fri-TV. 30 kamper på TV 2, 28 kamper på NRK og 28 kamper på TV 2 Zebra.


== Dommere ==

Norges Fotballforbund hadde satt opp disse dommerne for sesongen 2010:


== Målscorere ==

Sengalske Baye Djiby Fall i Molde ble toppscorer med 16 krediterte mål.


== Terminliste ==

Kilde: Norges Fotballforbund


== Resultattabell ==
Tabellen leses slik: Hjemmekamper ligger vannrett, mens bortekamper er plassert loddrett. Grønn, gul og rød bakgrunn indikerer henholdsvis hjemmeseier, uavgjort og borteseier.Kilde: Norges Fotballforbund


== Kvalifisering til Tippeligaen 2011 ==

Fire lag spilte kvalifisering om den siste plassen Tippeligaen 2011. 
Deltakerne var Hønefoss som endte på 14.-plass i Tippeligaen og Fredrikstad, Løv-Ham og Ranheim som endte på 3. til 5.-plass i Adeccoligaen 2010.
I semifinalene møttes Hønefoss og  Ranheim på AKA Arena, mens Fredrikstad møtte Løv-Ham hjemme på Fredrikstad stadion. I finalerunden hadde vinneren av første semifinale hjemmekamp først, og vinneren av andre semifinale hjemmekamp sist. Etter 8-1 sammenlagt over Hønefoss rykket Fredrikstad opp til Tippeligaen 2011.
Semifinaler 12. november

2–0 Fredrikstad – Løv-Ham
2–1 e.e.o. Hønefoss – RanheimInnledende finale 9. november

1–4 Hønefoss – FredrikstadAvsluttende finale 12. november

4–0 Fredrikstad – HønefossKilde: Norges Fotballforbund


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NFFs nettsider om Tippeligaen
Arkeologiåret 1814

Arkeologiåret 1814 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1814.


== Utforskninger ==
Stamford Raffles ble den første europeer til å utforske Borobudur i Sentral-Java.


== Utgravninger ==

Colosseum, Roma: grunnmuren til arenaen blir delvis gravd ut i perioden 1810–1814.


== Funn ==
Kritonios-kronen blir funnet i Armento, Italia.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		
		
		


== Se også ==
Forum Romanum – utgravninger.


== Referanser ==
Arkeologiåret 1813

Arkeologiåret 1813 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1813.


== Utgravninger ==

Colosseum, Roma: grunnmuren til arenaen blir delvis gravd ut i perioden 1810–1814.


== Fødsler ==
20. februar – Niels Frederik Bernhard Sehested, dansk godseier og arkeolog (død 1882)
30. april - Wilhelm Abeken, tysk klassisk arkeolog (død 1843)
16. juni - Otto Jahn, tysk klassisk filolog, arkeolog og musikkviter (død 1869)
25. juli - Julius Friedländer, tysk numismatiker (død 1884)
13. oktober - Imre Henszlman, ungarsk arkeolog og estetiker (død 1888)
23. oktober - Felix Ravaisson-Mollien, fransk filosof og arkeolog (død 1900)
3. november - Samuel Birch, engelsk språkforsker og arkeolog (død 1885)
9. november - Karl Ludwig Urlichs, tysk filolog og arkeolog (død 1889)
13. desember - George Stephens, engelsk arkeolog og filolog (død 1895)
John Shae Perring, britisk ingeniør, antropolog og egyptolog (død 1869)


== Dødsfall ==
6. juni – Antonio Cachia, maltesisk arkitekt, ingeniør og arkeolog (født 1739)


== Se også ==

Forum Romanum – utgravninger.


== Referanser ==
Ingebrigt Vik museum

Ingebrigt Vik museum er et museum i Øystese i Kvam kommune i Hordaland som viser arbeidene til billedhuggeren Ingebrigt Vik (1867–1927). Det åpnet i 1934 og er i dag en avdeling av Hardanger og Voss museum.


== Bakgrunn ==
Da Ingebrigt Vik døde i 1927 testamenterte han sin kunstneriske produksjon, tilsammen over hundre skulpturer, til hjembygden sin. Museet ble opprinnelig utformet av arkitekt Torgeir Alvsaker som et mausoleum, et sentralbygg med en oktogonal rotunde. Museet ble innviet i 1934.


== Endringer ==
Siden åpningen har museet blitt ombygget to ganger. I 1954 ble de to nisjene ved inngangspartiet bygget. I forbindelse med etableringen av kunsthuset Kabuso, ble museet påbygget etter tegninger av Hille Strandskogen Arkitekter. For å knytte de to byggene sammen har en brukt samme materialtype som på Kabuso.
Museet er i dag en del av stiftelsen Hardanger og Voss museum.

		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ingebrigt Vik Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Joseph-Alphonse Adhémar

Joseph-Alphonse Adhémar (født 1797 i Paris; død 1862 samme sted) var en fransk matematiker som var den aller første til å framsette en hypotese om at astronomiske forhold ligger til grunn for jordas klimautvikling.
Han skrev også et antall spesialhåndbøker om forskjellige emner innen ren og anvendt matematikk (Cours de mathématiques à l'usage de l'ingénieur civil) og forfattet noen avhandlinger om deskriptiv geometri.
I boka Révolutions de la mer. Déluges périodiques (1842) hevdet han at jordbanes eksentrisitet hadde betydning for vekslingen mellom glasiale og interglasiale perioder («istider» og «mellomistider»).
Jordbanen er ellipsefomet med Solen i en av ellipsens brennpunkter, og dersom man trekker tenkte linjer gjennom sommer- og vintersolverv og gjennom vår- og jevndøgn vil linjene krysse hverandre i en rett vinkel med solen som skjæringspunkt. I vår tid er Jorden nærmest Solen (perihelium) når det er vintersolverv på den nordlige halvkulen, og beveger seg derfor hurtigere i banen enn om sommeren når den er lengre fra sola (aphelium). På den nordlige er tiden fra høst- til vårjevndøgn («vinterhalvåret») rundt syv dager kortere enn fra vår- til høstjevndøgn («sommerhalvåret»).
Det motsatte gjelder for sydlige halvkule; der er vinterhalvåret lengst. Adhémar regnet med at med økende antall timer mørke førte til nedkjøling. Han var kjent med jevndøgnspresesjonens 22 000 år lange syklus og utviklet en hypotese om at istidene fulgte denne syklusen.
Adhémar forutså Antarktis' innlandsis på en tid ingen ennå hadde observert kontinentet. Han sammenlignet dybdene til polhavet og havet rundt Antarktis og fant ut at det antarktiske havet var det dypeste (selv om målingen  han brukte var kanskje ikke fullt representative). Han knyttet dette faktum til innlandsisens tiltrekningskraft. Ut fra beregningene postulerte han at det fantes en gigantisk innlandsis på Antarktis med en tykkelse på omkring 90 km. 
Adhémars teori ble utviklet videre og sterkt forbedret, først av James Croll og senere av Milutin Milanković.


== Skrifter ==
Révolutions de la mer. Déluges périodiques, Paris 1842, 3. opplag 1874
Cours de mathématiques à l'usage de l'ingénieur civil, (Paris 1832-56, 14 bind)
Traité de géometrie descriptive, (Paris 1834, 3. éd. 1846)
Traité de perspective linéaire, (Paris 1838, 3. éd. 1860)
Traité des ombres, (2. éd. Paris 1852) Full tekst på Google Books


== Referanser ==


== Litteratur ==
E. Bard, Greenhouse effect and ice ages: historical perspective; Comptes Rendues Geoscience, 336 (2004) s. 603-638 (på fransk og engelsk).
Steve Rowe

Steve Rowe (født januar 1965 i Melbourne) er grunnlegger, bassist og vokalist i det australske thrash/death metal-bandet Mortification.


== Eksterne lenker ==
(en) Steve Rowe på Discogs 
(en) Steve Rowe på MusicBrainz 
(en) Steve Rowe på Encyclopaedia Metallum 
(en) Steve Rowe på Songkick 
(en) Rowe Productions
Operation Cornerstone

Operation Cornerstone var en serie på 12 atomprøvesprengninger utført ved Nevada Test Site i 1988 og 1989. Denne operasjonen var etterfølgeren til Operation Touchstone  og forgjengeren til Operation Aqueduct.


== Liste over individuelle tester ==


== Referanser ==
Operation Cresset

Operation Cresset var en serie på 23 atomprøvesprengninger utført ved Nevada Test Site i 1977 og 1978. Denne operasjonen var etterfølgeren til Operation Fulcrum og forgjengeren til Operation Quicksilver.


== Liste over individuelle tester ==


== Referanser ==
Kustö

Kustö (finsk: Kuusisto) er en tidligere kommune i det finske landskapet Egentliga Finland. Kommunen hadde 482 innbyggere i 1938. Kustö var en finskspråklig kommune.
Kustö kommune ble slått sammen med S:t Karins i 1946. 
Kustö er en øy som ligger sør for sentrum av S:t Karins. En bro forbinder øya med fastlandet, og en annen bro forbinder øya med Pargas. 
På Kustö ligger ruinene av Kustö biskopsborg. I middelalderen ble borgen benyttet av biskopen i Åbo, men  borgen ble ødelagt i 1528 som en følge av reformasjonen.


== Eksterne lenker ==
Artikkel om Kustö i Nordisk familjebok, bind 36, spalte 1268, 1924
Artikkel om Kustö slott i Nordisk familjebok, bind 15, spalte 340, 1911
Operation Flintlock

Operation Flintlock var en serie på 48 atomprøvesprengningert utført ved Nevada Test Site i 1965 og 1966. Denne operasjonen var etterfølgeren til Operation Whetstone og forgjengeren til Operation Latchkey.


== Liste over individuelle tester ==


== Referanser ==