jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Catherine Ashton

Catherine Margaret Ashton, baronesse Ashton av Upholland, (født 20. mars 1956 i Upholland i Lancashire i Storbritannia) er en britisk politiker og medlem av Europakommisjonen siden 2008.
Den 19. november 2009 ble hun som den første utpekt å bli Unionens høye representant for utenriks- og sikkerhetspolitikk (HR) som etterfølger til Peter Mandelson, en stilling som blant annet innebærer en posisjon som visepresident i Europakommisjonen. Dette er en delt rolle som ble til etter at Lisboatraktaten trådte i kraft i 2009.


== Politisk karriere ==
Ashton ble adlet til baronesse Ashton av Upholland i 1999. Hun er medlem av Labour Party og har tjenestegjort som parlamentarisk understatssekretær (Parliamentary Under-Secretary of State) i utdannelsesdepartementet fra 2001 og i justisdepartementet 2004-2007. Hun ble i 2006 medlem i Privy Council, er medlem av House of Lords og var 2007-2008 Leader of the House of Lords og Lord President of the Council og inngikk dermed i Gordon Browns regjering. Hun etterfulgte Peter Mandelson som kommisjonær i samband med hans utnevnelse til næringsminister i Browns regjering.


== Utmerkelser ==
Ashton ble i nyttårslisten for 2015 utnevnt til storkorsdame (GCMG) av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden for sin innsats for den felles europeiske utenriks- og sikkerhetspolitikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Catherine Ashton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Catherine Ashton på Internet Movie Database 
(en) Catherine Ashton hos The Movie Database 
(en) Catherine Ashton hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Catherine Ashton hos The Peerage 
Catherine Ashton fra Europakommisjonen
The Blueprint 3

The Blueprint 3 er Jay-Zs ellevte studioalbum, og ble utgitt den 8. september 2009. Dette er det tredje albumet i den såkalte «Blueprint-serien» som Jay-Z står bak.


== Eksterne lenker ==
(en) The Blueprint 3 på Discogs 
(en) The Blueprint 3 på MusicBrainz 
(en) The Blueprint 3 på Spotify 
(en) The Blueprint 3 på AllMusic
Tavastehus landkommune

Tavastehus landkommune (svensk: Tavastehus landskommun, finsk: Hämeenlinnan maalaiskunta) er en tidligere kommune i landskapet Egentliga Tavastland i Finland. Kommunen hadde 3 111 innbyggere i 1938. Tavastehus landkommune var en finskspråklig kommune.
I 1948 ble Tavastehus landkommune delt mellom Tavastehus by og kommunene Renko og Vånå. Etter kommunesammenslåingen for Vånå i 1967 og Renko i 2009 ligger områdene i tidligere Tavastehus landkommune nå i Tavastehus by.
Secret Story

Secret Story er et studioalbum utgitt i 1992 av jazzgitaristen Pat Metheny. Musikken er nesten utelukkende komponert av Pat Metheny selv. Albumet har blitt en av hans største suksesser og er solgt i over 500 000 eksemplarer. Albumet ble gitt ut i oppgradert versjon i 2007, hetende Secret Story: Deluxe Edition. Det er 14 sanger på originalalbumet, forøvrig uten tekstet vokal overhode, og tilleggsutgivelsen inneholder fem bonuslåter. Pat Metheny har her samarbeidet med blant annet «Pinpeat Orchestra of the Royal Ballet»,  London Symphony Orchestra, «Choir of the Cambodian Royal Palace» samt pianisten Lyle Mays og andre fra hans kjente gruppe Pat Metheny Group. Et stort bidrag til komposisjonens helhet og innspilling var Jeremy Lubbock, dirigent for London Symphony Orchestra. Det ble også utgitt en DVD i 2001, i forbindelse med albumet, kalt Pat Metheny: Secret Story - Live in New Brunswick, NJ. Filmen er et opptak fra en konsert i New Jersey, USA.Sangene er drømmende, og enkelte mener det er en kjærlighetsfortelling der platen hinter oppdagelsen av kjærlighet og mister den tragisk. Albumet viser i stor grad et enormt spekter av lyder ved å benytte alt fra strykere til barnekor til synth og det har inspirasjon fra både kambodsjansk, brasiliansk og argentinsk musikk.


== Sporliste ==


=== Bonusspor ===
Med Methenys remastrede(oppgradert) versjon av albumet la han også til fem bonuslåter.

Sang #1 («Above the Treetops») er arrangert med bakgrunn i en kambodsjansk sang kalt «The Buong Song».
Sang #8 («Always and Forever») er dedikert til Methenys foreldre.


== Medvirkende musikere ==
Pat Metheny – Synthesizer, Akustisk gitar, Perkusjon, Piano, Bass, Elgitar, Keyboard, Elektrisk piano, Gitar (Synthesizer), Sitar (Elektrisk), Keyboard Bass


== Priser og nominasjoner ==
Secret Story ble en kjempesuksess for Metheny og han vant en rekke priser for albumet.


== Se også ==
Pat Methenys diskografi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pat Methenys offisielle hjemmeside
Florianus

For mannsnavnet, se Florian (navn).Florianus (latin: Marcus Annius Florianus Augustus; engelsk: Florian, fransk: Florien; ukjent fødsel, død september 276) var romersk keiser i noen måneder i 276.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Florianus ble sagt å ha vært halvbror på morssiden med keiser Marcus Claudius Tacitus. Han ble utnevnt til prefekt av pretorianergarden i Tacitus' hær under hans krigskampanjer mot goterne, og i henhold til tilgjengelige kilder ble han valgt av hæren i den vestlige delen av Romerriket til å etterfølge Tacitus som keiser i 276, men det skjedde uten godkjennelse fra det romerske senatet. Imidlertid fikk han preget mynter som hadde betegnelsen «SC» og således viste det en form for binding til senatet.


=== Opprør fra Probus ===
Florianus bekjempet den germanske stammen herulere da den romerske hæren for de østlige provinsene valgte Probus til ny keiser. Florianus hadde støtte i Italia, Gallia, Hispania, Britannia, Africa og Mauretania. De to rivaliserende keiserne møttes i slag i Kilikia i Anatolia. Hæren til Florianus var helt klart den største, men Probus var en langt mer erfaren hærfører og han unngikk å sette alle styrkene sine inn i en direkte konfrontasjon. Den vestlige hæren til Florianus var ikke blitt tilvendt til det varme og tørre forholdene i Anatolia, og Probus klarte å sikre seg en liten seier. Den var i seg selv ikke avgjørende, men Florianus' egne soldater hadde tapt motet eller troen på sin egen hærfører, og de drepte Florianus. Han døde i september 276 etter å ha vært keiser i kun 88 dager.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Primære kilderAurelius Victor: Epitome de Caesaribus
Historia Augusta, «Vita Taciti»
Eutropius: Breviarium ab urbe condita, ix. 16
Johannes Zonaras: Compendium of History
Zosimus: Historia NovaSekundære kilderMc Mahon, Robin (2000): «Florian (276.D.)» i: De Imperatoribus Romanis.
Jones, A.H.M., Martindale, J.R. (1971): The Prosopography of the Later Roman Empire, Vol. I: AD 260-395, Cambridge University Press
Southern, Patricia (2001): The Roman Empire from Severus to Constantine, Routledge
Canduci, Alexander (2010): Triumph & Tragedy: The Rise and Fall of Rome's Immortal Emperors, Pier 9, ISBN 978-1-74196-598-8
Gibbon, Edward (1776–1789): Decline & Fall of the Roman Empire


== Eksterne lenker ==
(en) Florianus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Florianus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Carinus

Marcus Aurelius Carinus Augustus (død 285) var romersk keiser fra 282 til 285. Han var den eldste sønnen til keiser Carus og ble først utpekt til cæsar og i begynnelsen av 283 medkeiser av den vestlige delen av Romerriket av sin far. Offisielle redegjørelser av hans karakter og karriere har blitt filtrert gjennom propagandaen til hans suksessfulle motstander, Diokletian.


== Liv og virke ==


=== Styre ===
Carinus kjempet med suksess mot germanske stammer som kvadere, men snart etterlot han forsvaret av øvre Rhinen til sine legater og vendte tilbake til Roma, hvor de bevarte redegjørelser, som demoniserer ham, forsikrer at han kastet seg ut i alle former for skjørlevnetet og utsvevelser. Mer sikkert er det at han feiret den årlige religiøse festivalen ludi Romani i en grad som ikke hadde sett sin like i prakt.Etter at hans far Carus var død, krevde hæren i øst å reise tilbake til Europa, og Numerianus, den yngre sønnen til Carus ble tvunget til å akseptere det. Under et opphold ved havnebyen Khalkedon ved Bosporos i Antolia (i dag en bydel i moderne Istanbul) ble Numerianus funnet død. Diokletian, kommandant av livvaktene, hevdet at Numerianus vr blitt myrdet, og han ble selv utropt til keiser av sine soldater.Carinus forlot øyeblikkelig Roma og dro østover for å møte Diocletian. På reisen gjennom Pannonia slo han ned opprøret til usurpatoren Sabinus Iulianus. I juli 285 møtte han hæren til Diocletian ved elven Margus i Moesia.


=== Død i 285 ===
Historikerne har ulik oppfatning for hva som deretter skjedde. I slaget ved Margus i Moesia, i henhold til en redegjørelse, hadde tapperheten til hans soldater høstet seier, men Carinus ble myrdet av en tribun som hevnet sin hustruen som Carinus skal ha forgrepet seg på. En annen fortelling framstilte slaget som en fullstendig seier for Diocletian og at Carinus' hær rømte fra ham. Denne redegjørelsen kan bli bekreftet av det faktum at Diocletian tok inn i sin tjeneste Titus Claudius Aurelius Aristobulus, kommandant for pretorianergarden til Carinus.


=== Karaktertrekk ===
Carinus har fått omdømme som en av de aller verste av alle romerske keisere. Denne vanæren kan ha vært støttet og kanskje direkte diktet opp av Diocletian. Eksempelvis forteller den (upålitelige) Historia Augusta at Carinus giftet seg med hele 9 kvinner, men unnlater samtidig å nevne hans ene og faktiske hustru, Magnia Urbica, som han hadde en sønn med, Marcus Aurelius Nigrinianus.
Etter Carinus' død ble hans minne offisielt fordømt i den romerske protokoll kjent som Damnatio memoriæ. Hans navn, sammen med hans hustru, ble slettet fra inskripsjonene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
PrimærkilderAnonym: Epitome de Caesaribus
Aurelius Victor
Eutropius: Breviarium ab urbe condita
Historia Augusta
Johannes Zonaras: Epitome Historiarum (utdrag: Alexander Severus to Diocletian: 222–284)


== Eksterne lenker ==
(en) Carinus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carinus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ulhasnagar

Ulhasnagar (marathi: उल्हासनगर, sindhi: آلهاسنگر) er en by i Thanedistriktet i delstaten Maharashtra i India. Byen ligger ca. 60 km nord for Mumbai og er del av storbyområdet Mumbai.


== Historie ==
Før andre verdenskrig lå området som i dag er Ulhasnagar øde. Under krigen bygget hæren en militærleir her. Under delingen av Britisk India ble militærleiren brukt som flyktningleir for over 100 000 sindhi-hinduer som hadde flyktet fra det nyetablerte Pakistan. Ulhasnagar er i dag den største enklaven av sindhi i India.
Dag Erik Leversby

Dag Erik Leversby (født 1952 i Oslo) er en norsk billedkunstner. Leversby er utdannet ved Einar Granum Kunstfagskole (1977-78), Kunst- og håndverksskolen (1979-82) og Statens kunstakademi, Oslo (1982–86) og debuterte på Statens Høstutstilling i 1983. Han har bodd og arbeidet flere år i New York, og deltatt på utstillinger i inn- og utland. Hans verk er innkjøpt av blant annet Museet for samtidskunst, Astrup Fearnley Museet for Moderne Kunst, Norsk kulturråd, Utenriksdepartementet og dronning Sonja.


== Utdanning ==
1982-86 Statens Kunstakademi, Oslo
1979-82 Statens håndverk- og kunstindustriskole, Oslo
1977-78 Einar Granums tegne- og maleskole, Oslo
1976 Psykologi grunnfag, Oslo


== Separatutstillinger ==
2008 Hå Gamle Prestegaard, Jæren
2007 Galleri MGM, Oslo
2005 Kunstnerforbundet, Oslo
2001 Galleri MGM, Oslo
2001 Galleri Bouhlou, Bergen
1998 Kunstnerforbundet, Oslo
1998 Bergen kunstforening, Bergen
1996 Galleri L.N.M., Oslo
1995 U.K.S., Oslo
1992 Galleri Fürst Sørensen, Oslo


== Gruppeutstillinger ==
2008 Beijing-biennalen, Beijing
2007 ”Daydreams-Nightmares”, Tor Juuls Samling, Stenersenmuseet, Oslo
2006 ”Organiske relasjoner”, Lychepaviljongen, Drammen Museum, Drammen
2006 ”Nyervervelser 03-06”, Nasjonalmuseet for Kunst, Arkitektur og Design/Nasjonalgalleriet, Oslo
2005 “Kunst 2”, Nasjonalmuseet/Museet for Samtidskunst, Oslo
2001 ”Impulser”, dronning Sonjas private kunstsamling, Henie-Onstad kunstsenter, Bærum
2001 ”Det lille galleri”, Riksutstillingers vandreutstilling
1999 ”The other side of New York”, Maze Art Gallery, Torino
1998 “8 painters”, Galleri Brandstrup, Moss
1997 “Aktuelle Kunst aus Norwegen”, Museum Folkwang, Essen og Rostock Kunsthalle, Rostock
1996 ”Syndige abstraksjoner”, Astrup Fearnley museet for moderne kunst, Oslo
1994 ”8 rooms for painting”, Galleri F15, Moss
1989 “Vårutstillingen”, Oslo, –‘93, -’90
1985 “Unge talenter fra kunstakademiet”, Galleri 27, Oslo
1984 ”3 malere”, Galleri Dokken, Oslo
1983 Statens høstutstilling, Oslo, -’95, -’94, -’91


== Stipendier ==
2001 Statens garantiinntekt for kunstnere
1998 Statens 3-årige arbeidsstipend
1996 Stipend fra Ingrid Lindbäck Langaards fond, -’99
1987 Billedkunstnernes vederlagsfond, -’97, -’96, -’95, -’94, -’93
1986 Thomas Fearnleys minnestipend II


== Innkjøp ==
Nasjonalmuseet for Kunst, Arkitektur og Design, Oslo
Astrup Fearnley Museet for Moderne Kunst, Oslo
Norsk kulturråd
Riksutstillinger
Østfold fylkeskommune
Hå kommune
Utenriksdepartementet
Statoil
Norsk Hydro
Dronning Sonja


== Referanser ==


== Kilder ==
Dag Leversbys egen hjemmeside: [www.leversby.com]
Underskog: [1]
Olsson, Tommy: Knust: kritiske fragment 2000-2006, Cappelen Damm, 2008
Rytmisk Musikkonservatorium

Rytmisk Musikkonservatorium (uformelt Rytmekons eller RMC) er en dansk utdanningsinstitusjon for rytmisk samtidsmusikk under Kulturministeriet. Konservatoriet har 200 studenter og 30 undervisere og holder til i København.
Konservatoriet ble opprettet i 1986 og holdt opprinnelig til på Frederiksberg, men har siden 1996 vært plassert på den tidligere Marinestasjon Københavns område sammen med Statens Teaterskole, Den Danske Filmskole og Kunstakademiets Arkitektskole. 
RMC utdanner musikere og musikklærere på høyeste nivå og er det eneste utelukkende rytmiske konservatorium i Danmark.
Rektor er Henrik Sveidahl.
Formålene er:

å utdanne til det profesjonelle rytmiske musikkliv,
å utøve forsknings- og utviklingsarbeide,
å bidra til fremme av musikkulturen i Danmark.


== Se også ==
Det Kgl. Danske Musikkonservatorium
Det Jyske Musikkonservatorium
Vestjysk Musikkonservatorium
Det Fynske Musikkonservatorium
Nordjysk Musikkonservatorium


== Eksterne lenker ==
Rytmisk Musikkonservatorium
Heierstuveien (Oslo)

Heierstuveien (1-27, 2-42) er en vei i Oslo som ligger i bydel Nordre Aker. Veien ligger i utkanten av boligstrøket Korsvoll.
Heierstuveien er ca. 285 meter lang, og går fra Tåsenveien til Carl Kjelsens vei.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Heierstuveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 239. ISBN 978-82-573-1760-7.
Stor husedderkopp

Stor husedderkopp (Eratigena atrica) er en edderkopp som tilhører familien traktedderkopper. Kropplengden er 10–18 mm, og fra forben- til bakbensspiss kan den måle 8–10 cm. Edderkoppen finnes i hovedsak i Europa, men har også etablert seg i Nord-Amerika. Edderkoppen er giftig, men ikke farlig for mennesker. Den er nært beslektet med den noe mindre liten husedderkopp Tegenaria domestica.


== Utseende ==
Hunnens kropp er 11–18 mm lang, mens hannens kropp er 10–14 mm og noe smalere enn hunnens. Fra forbeinsspiss til bakbeinsspiss kan den måle 8–10 cm. Edderkoppene er matt brune og bakkroppen har et karakteristisk mønster som veksler mellom vinkelformede lysebrune og nesten svarte flekker på hver side av midtlinjen. Den har brunaktige og ensfargede ben.


== Eksterne lenker ==
(en) Stor husedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Stor husedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) Stor husedderkopp hos Dyntaxa 
(en) Stor husedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) Stor husedderkopp hos ITIS 
(en) Stor husedderkopp hos NCBI 
(en) Kategori:Eratigena atrica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Eratigena atrica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Glenn Halvor Morka: Edderkoppkroken. Nettside om norske edderkopper, med mange bilder
Brandal

Brandal er et tettsted i Hareid kommune i Møre og Romsdal. Tettstedet har 340 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger på vestsiden av Sulafjorden og på østsiden av øya Hareidlandet omtrent fire kilometer nord for Hareid sentrum. Totalt i bygda er det 365 innbyggere (2015). 196 i grunnkretsen Brandal-Indredal og 169 i grunnkretsen Brandal-Kvitnes.


== Selfangst ==
Brandal var lenge kjent som hjemsted for selfangere, som årlig fra 1898 hadde fangstturer til Kvitsjøen (slutt 1939), Vestisen og Newfoundland (1939-1982). En pioner innen selfangsten var skipper og skipsreder Peter S. Brandal. Han startet også utvinning av kull ved Kongsfjorden på Svalbard. Stedet ble kalt Brandal City, men skiftet senere navn til Ny-Ålesund.
Ishavsmuseet Aarvak (stiftet 1981) ligger i Brandal. På uteområdet ved museet står monumentet Ishavskjerringa, som er laget av Tore Bjørn Skjølsvik og ble avduket 18. juni  i 2005.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ishavsmuseet Aarvak: Fangsthistorie (besøkt 7. januar 2013)
Ishavsmuseet Aarvak: Historikk (besøkt 7. januar 2013)
Ishavsmuseet Aarvak: Ishavskjerringa (besøkt 7. januar 2013)
Helsem

Helsem er et tidligere tettsted som har vokst sammen med tettstedet Stranda i Møre og Romsdal, og ligger omtrent fire kilometer sør for Stranda sentrum. Helsem ble regnet av Statistisk sentralbyrå som et tettsted inntil 2012, da beregningsmetodikken ble endret.


== Referanser ==
Vittorio Gassman

Vittorio Gassman (født 1. september 1922, død 29. juni 2000) var en italiensk teater-og filmskuespiller og regissør. Han regnes som en av de største italienske skuespillerne gjennom tidene og blir populært kalt Il Mattatore. Han ble tildelt prisen Fyrsten av Asturias' pris for kunst i 1997.
Hans lange karriere som skuespiller og regissør begynte i Milano i 1942 og han har siden den gang hatt roller i over 100 italienske filmer. Han har hatt flere teater-roller, jobbet som regissør og skrevet manus for flere filmer.


== Filmografi som skuespiller (utvalg) ==
1947 Plikt og kjærlighet
1948 Den evige jøde
1948 Il cavaliere misterioso
1949 Bitter ris
1949 Ulven fra Silafjellene
1951 De gjorde meg til forbryter
1951 Anna
1952 Kvinner til salgs
1953 Sombrero
1953 Glassveggen
1956 Krig og fred
1958 Den ukjente mann
1959 Sigøynerpiken
1959 Den store krigen
1961 Barabbas
1964 Farlige kurver
1964 Penger på flukt
1967 Kjærlighetskaos
1967 Audiensen
1974 Vi som elsket hverandre så høyt...
1974 Profumo di donna
1976 Tartarenes ørken
1978 Å, for et bryllup
1979 Terrassen
1979 Livsfarlig spill
1981 Sharkys elite
1982 Livet er en roman
1999 Middag på italiensk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vittorio Gassman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vittorio Gassman – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vittorio Gassman på Internet Movie Database 
(sv) Vittorio Gassman i Svensk Filmdatabas 
(da) Vittorio Gassman på Filmdatabasen 
(da) Vittorio Gassman på Scope 
(fr) Vittorio Gassman på Allociné 
(en) Vittorio Gassman på AllMovie 
(en) Vittorio Gassman hos Turner Classic Movies 
(en) Vittorio Gassman hos Rotten Tomatoes 
(en) Vittorio Gassman hos The Movie Database 
(en) Vittorio Gassman hos Behind The Voice Actors
Miquel Barceló

Miquel Barceló (født 1957 i Felanich, Balearene) er en spansk maler. Malestilen hans er både realist og abstrakt. I 2003 ble han tildelt Fyrsten av Asturias' pris for kunst.


== Referanser ==
Ikornnes

Ikornnes er et tettsted i Sykkylven kommune i Møre og Romsdal. Tettstedet har 846 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger på vestsiden av Sykkylvsfjorden med Sykkylven sentrum tvers over på østsiden av fjorden. Sykkylvsbrua går over fjorden mellom Ikornnes og Sykkylven sentrum.
På Ikornnes ligger møbelfabrikken J.E. Ekornes AS, som er en del av Ekornes-konsernet. Her ligger også Ikornnes kirke.


== Kjente personer fra Ikornnes ==
Stine Hole Ulla


== Referanser ==
Moss Ishall

Moss Ishall ligger i Moss ca. 2 km sørøst for Moss sentrum, og har en kapasitet på 1 000 personer. Den kalles «SpareBank 1 Moss Ishall». Moss Ishall ble åpnet 8. februar 2008 og er landets 37. ishall. 
Hallen er hjemmearena for Idrettslaget Kråkene (Moss Hockey) som i 2015/2016 sesongen vil spille i landets nest øverste liga, 1. divisjon.


== Eksterne lenker ==
Ishallen i Moss - Moss Avis
IL Kråkene hjemmeside
Origo arrangementsinfo
Gruveeksplosjonen i Shanxi 2009

Gruveeksplosjonen i Shanxi (forenklet kinesisk: 山西屯蘭煤礦事故, tradisjonell kinesisk: 山西屯兰煤矿事故) var en eksplosjon i en gruve i Gujiao byfylke nær Taiyuan, hovedstaden i Shanxi provinsen i Kina den 21. februar 2009. 436 personer var i gruva. Ifølge det statlige Xinhua News Agency, ble redningsarbeidet avsluttet klokken 18 (CST), 22. februar med alle de innesperrede gruvearbeiderne lokalisert; antall døde var 74, 114 lettere skadde og fem kritisk skadde.
Mange av de skadde ble behandlet for kullosforgiftning. Dette var den dødeligste ulykken rapportert i Kinas gruveindustri siden desember 2007, da 105 mennesker døde i en gruveeksplosjon—også det var i Shanxi.


== Referanser ==
Bainbridge Colby

Bainbridge Colby (født 22. desember 1869 i St. Louis i Missouri, død 11. april 1950 i Bemus Point i New York) er en tidligere amerikansk advokat og politiker, kjent som landets 43. utenriksminister i perioden mars 1920 til mars 1921 og som den siste utenriksministeren under president Woodrow Wilson.


== Biografi ==
Colby studerte ved Williams College før han gikk videre med rettsstudier ved Columbia Law School og New York Law School (uteksaminert 1892). Han innledet deretter sin karriere som advokat i New York, hvor han også var medlem av underhuset i delstaten New Yorks lovgivende forsamling, New York State Assembly, i perioden 1901 til 1902.
I 1914 stilte Colby til valg som guvernør i New York på vegne av det progressive partiet, men tapte til fordel for den republikanske James Wolcott Wadsworth jr. Han stilte til valg for den samme posisjonen i 1916 med støtte både fra det progressive partiet og det uavhengige partiet, men tapte også dette valget til fordel for republikanske William M. Calder. Colby ble deretter utnevnt til spesialmedarbeider for justisminister Thomas Watt Gregory for arbeid med  antitrust i 1917, og representerte siden USA i de allierte statenes konferanse i Paris samme år.
Colby tjenestegjorde som USAs utenriksminister under president Woodrow Wilson i perioden mars 1920 til mars 1921. Til forskjell fra sin forgjenger Robert Lansing støttet han presidentens politikk fullt ut. Colby var også en talsmann for Folkeforbundet. Han ville ikke erkjenne det nye kommunistiske styret i Russland etter revolusjonen i 1917, en politikk som det offisielle USA også fulgte helt til 1933. Han var partner i Wilsons advokatbyrå i perioden 1921 til 1923, og etter at han gikk av som minister fortsatte han som advokat helt til han gikk av med pensjon. Colby døde, som den siste gjenlevende fra Wilson-administrasjonen, av alderdom den 11. april 1950 i Bemus Point i New York.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bainbridge Colby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bainbridge Colby – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Millercenter.org – Bainbridge Colby (1920–1921) – Biografien til Colby hos Miller Center of Public Affairs.
Orlogsværftet

Orlogsværftet var et dansk skipsverft som sto for nybygging og vedlikehold av skip til Søværnet, som også formelt sett var eier. Verftet lå på Holmen og navnet Orlogsværftet ble etter 1866 også benyttet som generell betegnelse for området rundt Holmen.
Verftet ble grunnlagt av kong Hans på 1500-tallet og holdt først til på Slotsholmen. Senere ble det flyttet til Bremerholm og i 1690 ble det flyttet til Nyholm.
Helt frem til 1800-tallet var det landets ledende skipsverft og produserte bl.a. torpedobåter, panserskip og undervannsbåter. Verftsdriften ble skilt ut i 1924 og samlet på Frederiksholm og Dokøen som en sivil virksomhet under Marineministeriet. I 1970 leverte Orlogsværftet sin siste nybygging, undervannsbåten Nordkaperen. Frem til nedleggelsen i 1992 fungerte verftet som reperasjonsverft. Søværnet fikk etter dette bygget sine nye skip ved sivile verft.
Området rundt det tidligere verftet er utpekt som nasjonalt industriminne av Kulturarvsstyrelsen. En rekke av bygningene på Holmen er dessuten fredet.


== Eksterne lenker ==
Om Holmen på Kulturarvsstyrelsens hjemmeside om danske industriminder