Dvergsnyltevepser

Dvergsnyltevepser (Mymaridae) er en familiegruppe av vepsene. De hører til blant stilkvepsene og er en familiegruppene i ordenen vepser. Alaptus minimus regnes som verdens minste insekt og er bare 0,2 mm lang.
Larvene lever som parasitter i eggene til andre leddyr.


== Utseende ==
Kroppen er mellom 0,2 og 1,5 millimeter lange, brunlig, orange-brune eller mørkt og svart farget, uten metallskjær i fargen, som er vanlig hos mange av de andre chalcididene. De fleste har en påfallende spinkel kroppsbygning.
Vingene er klare eller svakt røykfarget og karakteristiske for gruppen chalcidider. Bare enkelte årer i helt i framkant av framvingen er synlig. Resten av vingen er uten et markert årenett. Bakvingene er smale og har hårfrynser langs hele bakkanten.  Vingespennet er mellom 0,4 og 3 millimeter.  Hos mange arter er forvingen redusert til en stav med lange hårfrynser som danner vingens bæreflate.
Fasettøynene er ofte store og kan dekke nesten hele hodet. Antennene er trådformet og har vanligvis omtrent 13 ledd, det ytterste leddet hos hunnene er gjerne større og spindelformet, og danner en klubbe.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den er vanligvis uten bein og er dråpeformet, uten et tydelig hode. Mange har korte hår på kroppen.


== Levevis ==
Dvergsnyltevepser finnes på en rekke ulike lokaliteter. Flygetiden er hele sommeren.
De ulike artene i gruppen har ulike vertsdyr som de parasitterer. Hunnen legger ett og ett egg i eggene til andre leddyr, hvor larven utvikles. 
Artene synes ikke være spesielt verts-spesifikke, men angriper egg av verter fra flere ulike familier. Flest dvergsnyklteveps ser ut til å angripe sikader (Auchenorrhyncha), men det er også en del arter som utvikler seg på eggene til andre nebbmunner, støvlus og biller. De ser ut til å foretrekke egg som legges skjult.


== Utbredelse ==
Dvergsnyltevepser finnes i hele verden. I Europa finnes 480 arter, men bare 32 er funnet i Norge.  Mymaridae er litt dårlig undersøkt i Norge og det er antatt at det kan være noen flere arter.


== Fossile arter ==
På grunn av sin beskjedne kroppsstørrelse er dvergsnyltevepser velegnet til å bli bevart i rav, og det er funnet ganske mange fossile arter. Litt paradoksalt er denne familien som så lett blir oversett i den moderne faunaen blant de årevingefamiliene som har det beste fossilbelegget. Dvergsnylteveps i rav er kjent tilbake til 100 millioner år før nåtid, den er dermed også en av de eldste kjente vepsefamiliene.


== Systematisk inndeling ==

Systematikken for gruppen dvergsnyltevepser (Mymaridae) er ennå ikke avklart og endringer kan derfor skje. Per i dag finnes det ikke noen allment godtatt inndeling i underfamilier eller stammer.


=== Nålevende slekter ===

Vepser (Veps, humler og maur) (Hymenoptera)
delgruppe stilkvepser (Apocrita)
overfamilie Chalcidider (Chalcidoidea)
familie Mymaridae
slekten Acanthomymar Subba Rao, 1970
slekten Acmopolynema Ogloblin,1946
slekten Acmotemnus Noyes & Valentine, 1989 
slekten Agalmopolynema Ogloblin, 1960
slekten Alaptus Ferrière, 1930   - 18 arter i Europa, i Norge:
Alaptus globularis Sveum & Solem, 1980
slekten Allanagrus Noyes & Valentine, 1989
slekten Allarescon Noyes & Valentine, 1989
slekten Anagroidea Girault, 1915
slekten Anagrus Haliday, 1833 - 25 arter i Europa
slekten Anaphes Haliday, 1833 - 184 arter i Europa, i Norge:
Anaphes cultripennis Debauche, 1948
Anaphes leptoceras (Debauche, 1948)
Anaphes tarsalis Mathot, 1969
slekten Anneckia Subba Rao, 1970
slekten Apoxypteron Noyes & Valentine, 1989
slekten Arescon Walker, 1846 - 3 arter i Europa
slekten Australomymar Girault, 1929
slekten Baburia Hedqvist, 2004
slekten Bakkendorfia Mathot, 1966
slekten Boccacciomymar Triapitysn & Berezovskiy, 2007
slekten Borneomymar Huber, 2002
slekten Boudiennyia Girault, 1937
slekten Bruchomymar Ogloblin, 1939
slekten Caenomymar Yoshimoto, 1990
slekten Callodicopus Ogloblin, 1955
slekten Camptoptera Förster,1856 - 32 arter i Europa, i Norge:
Camptoptera strobilicola Hedqvist, 1956
slekten Camptopteroides Viggiani, 1974
slekten Caraphractus Walker, 1846 - 2 arter i Europa
slekten Ceratanaphes Noyes & Valentine, 1989
slekten Chaetomymar Ogloblin,1946   
slekten Chrysoctonus Mathot,1966  
slekten Cleruchoides Lin & Huber, 2007
slekten Cleruchus Enock,1909   - 11 arter i Europa
slekten Cnecomymar Ogloblin, 1963
slekten Cremnomymar Ogloblin, 1952
slekten Cybomymar Noyes & Valentine, 1989
slekten Dicopomorpha Ogloblin,1955
slekten Dicopus Enock, 1909 - 3 arter i Europa
slekten Dorya Noyes & Valentine, 1989
slekten Entrichopteris Yoshimoto, 1990
slekten Eofoersteria Mathot, 1966  
slekten Erdosiella Soyka, 1956
slekten Erythmelus  Enock, 1909 - 12 arter i Europa
slekten Eubroncus Yoshimoto, Kozlov & Trjapitzin, 1972
slekten Eucleruchus Ogloblin, 1940
slekten Eustochomorpha Girault, 1915
slekten Eustochus Haliday, 1833 - 2 arter i Europa
slekten Formicomymar Yoshimoto, 1990
slekten Gahanopsis Ogloblin,1946
slekten Ganomymar De Santis,1972 
slekten Gonatocerus  Nees, 1834 - 21 arter i Europa, i Norge:
Gonatocerus sulphuripes (Förster, 1847)
slekten Haplochaeta Noyes et Valentine, 1989
slekten Himopolynema Taguchi, 1977
slekten Idiocentrus Gahan, 1927
slekten Ischiodasys Noyes & Valentine, 1989
slekten Kalopolynema Ogloblin, 1960
slekten Kikiki Huber & Beardsley, 2000
slekten Kompsomymar Lin & Huber, 2007
slekten Krokella Huber, 1993
slekten Kubja Subba Rao, 1984
slekten Litus Haliday,1833  - 2 arter i Europa
slekten Macrocamptoptera Girault, 1910 - 2 arter i Europa
slekten Malfattia Meunier, 1901
slekten Mimalaptus Noyes & Valentine, 1989
slekten Mymar Curtis,1829  - 4 arter i Europa
slekten Mymarilla Westwood, 1879
slekten Myrmecomymar Yoshimoto, 1990
slekten Narayanella Subba Rao, 1976
slekten Neolitus Ogloblin, 1935
slekten Neomymar Crawford, 1913
slekten Neostethynium Ogloblin, 1964
slekten Neserythmelus Noyes & Valentine, 1989
slekten Nesomymar Valentine, 1971
slekten Nesopatasson Valentine, 1971
slekten Notomymar Doutt & Yoshimoto, 1970
slekten Omyomymar Schauff, 1983
slekten Ooctonus Haliday, 1833 - 6 arter i Europa, i Norge:
Ooctonus insignis Haliday, 1833
Ooctonus notatus Walker, 1846
Ooctonus sublaevis Förster, 1847
Ooctonus vulgatus Haliday, 1833
slekten Palaeoneura Waterhouse, 1915
slekten Palaeopatasson Witsack, 1986
slekten Paracmotemnus Noyes & Valentine, 1989
slekten Paranaphoidea Girault, 1913
slekten Parapolynema Fidalgo, 1982
slekten Parastethynium Lin & Huber in Lin, Huber & La Salle, 2007
slekten Platyfrons Yoshimoto, 1990
slekten Platypolynema Ogloblin, 1960
slekten Platystethynium Ogloblin, 1946
slekten Polynema Haliday,1833  - 128 arter i Europa, i Norge:
Polynema fuscipes Haliday, 1833
slekten Polynemoidea Girault, 1913
slekten Polynemula Ogloblin, 1967 
slekten Prionaphes Hincks, 1961
slekten Pseudanaphes Noyes & Valentine, 1989
slekten Pseudocleruchus Donev & Huber, 2002
slekten Ptilomymar Annecke & Doutt, 1961
slekten Restisoma Yoshimoto, 1990
slekten Richteria Girault, 1920
slekten Schizophragma Ogloblin, 1949
slekten Scleromymar Noyes & Valentine, 1989
slekten Steganogaster Noyes & Valentine, 1989
slekten Stephanocampta Mathot,1966  
slekten Stephanodes Enock,1909 - én art i Europa
slekten Stethynium Enock, 1909 - én art i Europa
slekten Tanyostethium Yoshimoto, 1990
slekten Tetrapolynema Ogloblin, 1946
slekten Tinkerbella Huber & Noyes, 2013
slekten Zelanaphes Noyes & Valentine, 1989


=== Utdødde slekter ===
Disse slektene er bare kjent fra fossiler:

†Carpenteriana  Yoshimoto, 1975
†Enneagmus Yoshimoto, 1975
†Eoanaphes Huber in Huber & Greenwalt, 2011 
†Eoeustochus Huber in Huber & Greenwalt, 2011 
†Macalpinia  Yoshimoto, 1975
†Myanmymar Huber in Huber & Poinar, 2011
†Triadomerus Yoshimoto, 1975


=== Ulike inndelinger ===
Mymaridae inndeles systematisk, på ulike måter.

Annecke & Doutt (1961)underfamilie Alaptinae
delgruppe (stamme) Alaptini
delgruppe (stamme) Anagrini
underfamilie Mymarinae
delgruppe (stamme) Anaphini
delgruppe (stamme) Mymarini
delgruppe (stamme) Ooctonini
Yoshimoto (1975)underfamilie Alaptinae
underfamilie Lubroncinae
underfamilie Mymaromminae
underfamilie Mymarinae


== Referanser ==


== Litteratur ==
Annecke, D.P.; Doutt, R.L. 1961. The genera of Mymaridae (Hymenoptera :. Chalcidoidea.). Ent. Mem. Dep. Agrie. Tech. Serv. Repub. S. Afr. 5.  side 1-71.
Sømme, Laurits 2001. Insekter. (Original:  McGavin, George C. 2000. Insects, spiders and other terrestical  arthropods.) N. W. Damm & Søn AS. ISBN 82-512-0601-4 side 200.
Ottesen, P.S. (red.) 1993 Norske Insektfamilier og deres artsantall. NINA utredning 055, 40 sider.
Yoshimoto, C. M. 1975. Cretaceous chalcidoid fossils from Canadian amber. Can. Entomol. 107. side 499-528.
Natural History Museum, Universal Chalcidoidea Database [1]


== Eksterne lenker ==
(en) dvergvepser – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) dvergvepser i Encyclopedia of Life 
(en) dvergvepser i Global Biodiversity Information Facility 
(no) dvergvepser hos Artsdatabanken 
(sv) dvergvepser hos Dyntaxa 
(en) dvergvepser hos Fauna Europaea 
(en) dvergvepser hos Fossilworks 
(en) dvergvepser hos ITIS 
(en) dvergvepser hos NCBI 
(en) Kategori:Mymaridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mymaridae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Mymaridae – SEL: Systematic Entomology Laboratory
Carl M. Yoshimoto (www.books.google.co.za) A Review of the Genera of New World Mymaridae (Hymenoptera; Chalcidoidea)
Norsk Entomologisk forening – for deg som  vil lære mer om insekter.
van Noort, Simon (uten dato) WaspWeb - Mymarid wasps of Africa and Madagascar [2]