jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Two Against Nature

Two Against Nature er det åttende studioalbumet fra amerikanske Steely Dan, utgitt i februar 2000. Dette er det første albumet med nytt studiomateriale fra Steely Dan siden utgivelsen av albumet Gaucho 20 år tidligere. Dette albumet vant fire Grammypriser, blant annet «Årets Album». 


== Sporliste ==
Alle låtene er skrevet av Walter Becker og Donald Fagen.

«Gaslighting Abbie» – 5:53
«What a Shame About Me» – 5:17
«Two Against Nature» – 6:17
«Janie Runaway» – 4:09
«Almost Gothic» – 4:09
«Jack of Speed» – 6:17
«Cousin Dupree» – 5:28
«Negative Girl» – 5:34
«West of Hollywood» – 8:21


== Personell ==
Donald Fagen – orgel, piano, Fender Rhodes, Wurlitzer, vokal
Walter Becker – bass, gitar
Tom Barney – bass
Ted Baker – piano, Fender Rhodes
Jon Herington – akustisk gitar, elektrisk gitar
Paul Jackson Jr. – gitar
Hugh McCracken – gitar
Dean Parks – gitar
Lawrence Feldman – klarinett, tenorsaksofon
Amy Helm – plystring
Michael Hitchcock – trompet
Michael Leonhart – trompet, wurlitzer
Lou Marini – altsaksofon
Chris Potter – altsaksofon, tenorsaksofon
Jim Pugh – trombone
Roger Rosenberg – bassklarinett, barytonsaksofon
David Tofani – saksofon
Keith Carlock – trommer
Leroy Clouden – trommer
Vinnie Colaiuta – trommer
Sonny Emory – trommer
Ricky Lawson – trommer
Michael White – trommer
Gordon Gottlieb – perkusjon
Will Lee – perkusjon
Daniel Sadownick – perkusjon, timbal
David Schenk – vibrafon
Steve Shapiro – vibrafon
Cynthia Calhoun – kor
Mike Harvey – kor
Carolyn Leonhart – kor


== Eksterne lenker ==
(en) Two Against Nature på Discogs 
(en) Two Against Nature på MusicBrainz 
(en) Two Against Nature på Spotify 
(en) Two Against Nature på AllMusic 
Steely Dans offisielle nettsted
Tekstene til Two Against Nature
Per Kristian Hunder

Per Kristian «PK» Hunder (født 1989) er en  norsk profesjonell twintipkjører.
Hunder har deltatt i X Games og Dew Tours, ekstremsportkonkurranser for profesjonelle utøvere. Vinteren 2009/2010 var Hunder ranket som verdens beste twintipkjører i big air ved sin sammenlagt førsteplass i cup-mesterskapet for profesjonelle, Dew Tours.. Han er også med i forskjellige skisportfilmer, blant annet Get Lucky. Hunder bor i Øyer ved Lillehammer.
Hunder er omtalt som et «frikjøringsess», og en person som er «i ferd med å etablere seg i verdenstoppen som skiakrobat.»I 2009 brakk Hunder nakken under Jon Olson Super Session 


== Resultater ==
2.-plass, Mount Snow 2009
1.-plass, Tahoe 2009
1.-plass, North Star Cup
1.-plass, Kongsberg
1.-plass, Trysil


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per Kristian Hunder – Olympedia 
(en) Per Kristian Hunder – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Per Kristian Hunder – FIS (freestyle) 
Treff på Friflyt.no
[1]
Eduard Erkes

August Eduard Erkes (opprinnelig Agostino Edoardo Erkes; født 23. juli 1891 i Genova i Italia, død 2. april 1958 i Leipzig i Tyskland) var en tysk sinolog.
Eduard Erkes (Agostino Edoardo Erkes) ble født inn i en kjøpmannsfamilie i Genova i 1891. I 1906 flyttet familien til Tyskland.
Eduard Erkes habiliterte sig som doktor i 1917 ved Universität Leipzig. Han ble en eksponent for Leipzigskolen innen tysk sinologi, en retning som utsprang fra Georg von der Gabelentz og fra Erkes’ lærer og svigerfar August Conrady. I 1919 ble Erkes med i partiet SPD og ble ateist. 
Han nådde ikke frem som professor i 1925; det var først i 1928 han fikk professorat. Få år etter, i 1933, bla han og hustruen Anna-Babette Erkes-Conrady ilagt yrkesforbud. Det varte til nasjonalsosialismen var over, etter annen verdenskrig i 1945.  Da ble han ekstraordinær professor, og fra april 1947 ordentlig professor for østasiatisk filologi ved Universität Leipzig. Han foreleste også ved Humboldt-universitetet i Berlin og ble senere leder for Museum für Völkerkunde i Leipzig.


== Verker i utvalg ==
Gelber Fluß und Große Mauer. Reise durch Chinas Vergangenheit und Gegenwart. Leipzig, Brockhaus, 1958.
Geschichte Chinas von den Anfängen bis zum Eindringen des ausländischen Kapitals. Berlin, Akademie-Verlag, 1956, ²1957.
Neue Beiträge zur Geschichte des Choukönigs Yu. Berlin, Akademie-Verlag, 1954.
Die Entwicklung der chinesischen Gesellschaft von der Urzeit bis zur Gegenwart. Berlin, Akademie-Verlag, 1953.
Das Problem der Sklaverei in China. Berlin, Akademie-Verlag, 1952.
Der schamanistische Ursprung des chinesischen Ahnenkults. Sinologica 2, 1950.
Die Geschichte Chinas. Berlin, Volk und Wissen, 1948.
China und Europa. Kontrast und Ausgleich zweier Weltkulturen. Leipzig, Volk und Buch, 1947.
Gestaltwandel der Götter in China. Forschungen und Fortschritte 21–23, 1947.
Mystik und Schamanismus, Artibus Asiae 8, 1945.
Das Schwein im alten China. Monumenta Serica 1, Henri Vetch, 1942.
The God of Death in Ancient China. T’oung Pao 25, 1939.
Zur Sage von Shun, T’oung Pao 34, 1939.
Arthur Waley’s Laotse-übersetzung. Hadl, 1935.
Zur ältesten Geschichte des Siegels in China. Gutenberg, 1934.
Spuren chinesischer Wertschöpfungsmythen. T’oung Pao 28, 1931.
Die Götterwelt des alten China. Der Weltkreis 5/6, 1930.
Der Totemismus bei den Chinesen und ihren Stammverwandten. Weule Festschrift, Leipzig 1929.
Chinesisch-Amerikanische Mythen Parallelen. T’oung Pao 24, 1926.
Wie Gott erschaffen wurde. Jena, Urania-Verlags-Gesellschaft, 1925.
Buch und Buchdruck in China. Gutenberg-Festschrift, 1925.
Chinesische Literatur. Breslau, Ferdinand Hirt, 1922.
Chinesen. Leipzig, Dürr & Weber, 1920.
China. Gotha, F. A. Perthes, 1919.
Das Weltbild des Huai-nan-tze. Berlin, Oesterheld, 1918.
Japan und die Japaner. Leipzig, Veit, 1915.
Altchinesische Beschwörungsgedichte. Das "Zurückrufen der Seele" (Chao-Hun) des Sung Yüh. Leipzig, 1914.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Eduard Erkes i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Helga Scherner: Mein Zugang zu China – Erinnerungen an Eduard Erkes (1891–1958) China heute, desember 2008.
Denny Dias

Denny Dias (født 12. desember 1946 i Philadelphia) er en amerikansk gitarist, mest kjent som tidligere medlem av Steely Dan. Han spilte på alle Steely Dan-albumene som ble utgitt på 1970-tallet, de tre første som fast medlem, de neste tre som studiomusiker. I 1991 spilte han konserter sammen med Toto, og han har også spilt inn musikk sammen med Wayne Shorter.
Dias jobber som dataprogramvareutvikler og bor i Los Angeles.


== Diskografi ==
Can't Buy a Thrill – Steely Dan (1972)
Countdown to Ecstacy – Steely Dan (1973)
Pretzel Logic – Steely Dan (1974)
Katy Lied – Steely Dan (1975)
The Royal Scam – Steely Dan (1976)
Aja – Steely Dan (1977)
Tribute to Jeff Porcaro – David Garfield (1997)
Hoy – Wilfrido Vargas (1997)
Round the Gum Tree: The British Bubblegum Explosion! – Diverse artister (2004)
Apogee (Bonuslåt) – Pete Christlieb (2004)
Footprints: The Life and Music of Wayne Shorter – Wayne Shorter (2004)


== Eksterne lenker ==
(en) Denny Dias på Discogs 
(en) Denny Dias på MusicBrainz 
(en) Denny Dias på AllMusic 
Denny Dias' diskografi
Jeff Baxter

Jeff «Skunk» Baxter (født 13. desember 1948 i Washington, DC) er en amerikansk gitarist mest kjent som medlem av Steely Dan og The Doobie Brothers på 1970-tallet. Etter sin karriere som aktiv musiker, arbeidet han blant annet som konsulent for NASA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jeff Baxter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jeff Baxter på Internet Movie Database 
(en) Jeff Baxter på Discogs 
(en) Jeff Baxter på MusicBrainz 
(en) Jeff Baxter på Songkick 
(en) Jeff Baxter på AllMusic 
(en) Jeff Baxter på AllMusic 
NASA Establishes Exploration Systems Advisory Committee
Intervju på MSNBC.com fra desember 2005
Wall Street Journal artikkel om Jeff Baxter
Gazette artikkel om Baxter
Artikkel om prosjektet Crash Course: Guitar Workshop With Jeff "Skunk" Baxter
Gunhild fra Vakkerøya

Gunhild fra Vakkerøya er en roman av Kjersti Ericsson som utkom i 2008. Den handler om mulattjenta Gunhild, som vokser opp på Vakkerøya utenfor Trøndelagskysten i tiden etter andre verdenskrig.


== Eksterne lenker ==
Cathrine Krøger: «E’ ungen din neger?», Dagbladet, 7. november 2008
Piotr Wiwczarek

Piotr «Peter» Paweł Wiwczarek (født 22. oktober 1965), er en polsk heavy metal-musiker. 
Peter har vært vokalist, gitarist og låtskriver for bandet Vader siden 1983.


== Diskografi ==
Vader – The Ultimate Incantation (1993)
Vader – De Profundis (1995)
Vader – Black to the Blind (1997)
Vader – Litany (2000)
Vader – Revelations (2002)
Vader – The Beast (2004)
Vader – Impressions in Blood (2006)
Vader – Necropolis (2009)


== Eksterne lenker ==
(en) Piotr Wiwczarek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Piotr Wiwczarek på Discogs 
(en) Piotr Wiwczarek på MusicBrainz 
(en) Piotr Wiwczarek på Encyclopaedia Metallum 
(en) Piotr Wiwczarek på Last.fm 
(en) Piotr Wiwczarek på Last.fm 
(en) Piotr Wiwczarek på AllMusic
Type 38 rifle

Type 38 rifle Arisaka (三八式歩兵銃 – Sanpachi-shiki hohējū) er en rifle fra Japan.
Produksjonen startet i 1905, og ca. 3 400 000 rifler ble produsert frem til 1940. Den har sylinderlås og er kamret for 6,5 x 50 mm Arisaka-patronen, som ga lite rekyl når den ble skutt med. Den er 1280 mm lang, og med en 40 cm bajonett (Type 30) ble det litt av en oppgave for japanske soldater å bruke den, da soldatene på den tiden hadde en gjennomsnittshøyde på 160 cm. Pga. svak ammunisjon og lengden valgte den japanske hæren i 1939 å heller approbere Type 99 riflen, som var kortere og brukte kraftigere ammunisjon.


== Varianter ==
Type 38 kavalerikarabin – en kortere versjon med 49 cm løp og totallengde på 966 cm, brukt av kavaleriet og styrker som ikke var i frontlinjene.
Type 38 infanteririfle – med 60 cm løp.
Type 44 kavaleririfle – bygget på Type 38 design.
Type 97 skarpskyttergevær – bygget på Type 38 design.
Type I – Carcano M91 bygget i Italia i 6,5 x 50 mm Arisaka for Japan fra 1938 til 1939. 60 000 produsert.
Eupomatiaceae

Eupomatiaceae er en plantefamilie i ordenen Magnoliales. Den omfatter 3 arter i slekten Eupomatia. Artene er busker og lave trær som finnes i Ny-Guinea og det nordøstlige Australia.


== Arter ==
De tre artene i gruppen er:

Eupomatia barbata 
Eupomatia bennettii 
Eupomatia laurina  («Bowarra») – tre 3-5 m, blader bredt lansettformet 8-12 cm – Ny-Guinea, Australia


== Eksterne lenker ==
(en) Eupomatiaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Eupomatiaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Eupomatiaceae hos Artsdatabanken 
(en) Eupomatiaceae hos Fossilworks 
(en) Eupomatiaceae hos ITIS 
(en) Eupomatiaceae hos NCBI 
(en) Eupomatiaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Eupomatiaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Eupomatiaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eupomatiaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Eupomatiaceae, i: M Watson og L J Dallwitz (1992–), The Families of Angiosperm Plants.
Himantandraceae

Himantandraceae er en plantefamilie i ordenen Magnoliales. Den omfatter 2 arter i slekten Galbulimima. Artene er busker og lave trær som finnes i Malaysia, Ny-Guinea, på noen øyer i det vestlige Stillehavet, og i det nordøstlige Australia.


== Arter ==
Slekten og artene i gruppen er:

Familie Himantandraceae
Slekt Galbulimima
Galbulimima baccata
Galbulimima belgraveanaArten Galbulimima belgraveana inneholder et hallusinogen, og er et tre på inntil 30 meters høyde som vokser i Australia, Ny-Guinea og deler av Malaysia. 


== Eksterne lenker ==
(en) Himantandraceae i Encyclopedia of Life 
(en) Himantandraceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Himantandraceae hos Artsdatabanken 
(en) Himantandraceae hos Fossilworks 
(en) Himantandraceae hos ITIS 
(en) Himantandraceae hos NCBI 
(en) Himantandraceae hos The International Plant Names Index 
(en) Himantandraceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Himantandraceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Himantandraceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Himantandraceae Arkivert 26. april 2006 hos Wayback Machine., i: M Watson og L J Dallwitz (1992–), The Families of Angiosperm Plants.
Oncothecaceae

Oncothecaceae er en plantefamilie som ikke er plassert i noen planteorden, men som trolig ligger nærmest ordenen Garryales. Den omfatter en planteslekt med to arter, Oncotheca.
De to artene er:

Oncotheca macrocarpa
Oncotheca balansae


== Eksterne lenker ==
(en) Oncothecaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Oncothecaceae hos Artsdatabanken 
(en) Oncothecaceae hos Fossilworks 
(en) Oncothecaceae hos ITIS 
(en) Oncothecaceae hos NCBI 
(en) Oncothecaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Oncothecaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Oncothecaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Oncothecaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Oncothecaceae Arkivert 29. september 2019 hos Wayback Machine. – i: L. Watson og M. J. Dallwitz, 1992-, The Families of Flowering Plants.
Oncothecaceae – beskrivelse hos MOBOT.org.
Vahliaceae

Vahliaceae er en plantefamilie som ikke er plassert i noen planteorden, men som trolig ligger nærmest ordenen Garryales. Den omfatter 8 arter i slekta Vahlia. Artene er opprette urter med motsatte blader, som vokser spredt i Afrika opp til Sahara, og spredt i det midtre og nordvestlige sentrale India. Vahlia er oppkalt etter nordmannen Martin Vahl.


== Eksterne lenker ==
(en) Vahliaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Vahliaceae hos Artsdatabanken 
(en) Vahliaceae hos Fossilworks 
(en) Vahliaceae hos ITIS 
(en) Vahliaceae hos NCBI 
(en) Vahliaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Vahliaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Vahliaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Vahliaceae Arkivert 10. mai 2019 hos Wayback Machine. – i: L. Watson og M. J. Dallwitz, 1992-, The Families of Flowering Plants.
Vahliaceae – beskrivelse hos MOBOT.org.
Kari Hiran

Kari Hiran var en norsk bondekvinne tidlig på 1700-tallet. Hun var gift med Bent Finne av som det tidligere ble hevdet var av finsk ætt. Hun bodde på Benteplassen i Krokskogen.


== Krigsinnsats ==
Under Karl XIIs første norgesfelttog i 1716 ble de svenske troppene  ledet på villspor av Kari. 
I mars hadde svenskene besatt Christiania, men Akershus holdt stand og den norske hovedstyrken lå i gode stillinger ved Gjellebekk i Lier. Et svensk kavaleriangrep hadde mislyktes ved Norderhov på Ringerike. Den svenske kongen planla imidlertid nok et bakholdsangrep, denne gangen over Krokskogen. Her ved Nordkleiva lå en mindre norsk vaktstyrke, som ville være for svak til å hindre et svensk frontalangrep.
Kari Hiran meldte seg da frivillig for å gå over til fiendens linjer. Der ga hun bevisst feilaktige opplysninger om nordmennenes militære styrke og deres planer. Da de svenske offiserene forhørte henne, fikk hun dem til å tro at det var langt flere soldater ved Nordkleiva enn det var. Hennes desinformasjon fikk svenskene til å gi opp angrepsplanene, og Karl XII måtte gi opp forsøket på å ta Norge våren 1716.Kari Hiran fikk lite lønn for risikoen og innsatsen. Fogden på Ringerike tok all æren, siden han hadde vært ansvarlig for de norske styrkene i Nordkleiva. Kari søkte staten om belønning, men fogden var den rapporterte om innsatsen og foreslo at Kari skulle betale mindre skatt i tre år, og at hun kunne få «noget ydermere for umagen». Hun fikk to riksdaler for innsatsen sin, ikke nok til å kjøpe ei ku eller en hest.


== Minnestein ==
Det ble reist en minnestein 240 år etter, i 1956, av motstandsfolk fra den andre verdenskrigen. Steinen står ved Benteplassen, ved Kongeveien.


== Bakgrunn ==
Benteplassen har fått navn etter Bent Aslesen på 1700-tallet. Bent var gift med Kari Rasmusdatter, og det er en lang tradisjon om at de var innvandrere fra Finland. Kirkebøker og tingbøker viser derimot at Kari og Bent trolig kom fra Tyristrand. Farsnavnene Asle og Rasmus tyder heller ikke på finsk herkomst. Hiran skal være et eldre navn på Benteplassen. Det kan bety at det kanskje bodde finske innvandrere med etternavnet Hiranen på plassen før Kari og Bent kom dit.


== Referanser ==


== Se også ==
Trefningen ved Nordkleiva
Bruniaceae

Bruniaceae er en plantefamilie som ikke er plassert i noen planteorden i APG II-systemet, men som siden 2008 antas å utgjøre ordenen Bruniales, sammen med familien Columelliaceae. Den omfatter 12 slekter og om lag 75 arter, og vokser kun i det sørlige og østlige av landet Sør-Afrika. 


== Slekter ==
De 12 slektene i denne familien, omfatter:

Audouinia Brongn.
Berzelia Brongn.
Brunia Lam.
Linconia L.
Lonchostoma Wikstr.
Mniothamnea (Oliv.) Nied.
Nebelia Neck. ex Sweet
Pseudobaeckea Nied.
Raspalia Brongn.
Staavia Dahl
Thamnea Sol. ex Brongn.
Tittmannia Brongn.


== Eksterne lenker ==
(en) Bruniaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Bruniaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bruniaceae hos Artsdatabanken 
(en) Bruniaceae hos Fossilworks 
(en) Bruniaceae hos ITIS 
(en) Bruniaceae hos NCBI 
(en) Bruniaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Bruniaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Bruniaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bruniaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bruniaceae Arkivert 8. oktober 2007 hos Wayback Machine. – i: L. Watson og M. J. Dallwitz, 1992-, The Families of Flowering Plants.
Bruniaceae – hos MOBOT.org.
Columelliaceae

Columelliaceae er en plantefamilie som ikke er plassert i noen planteorden i APG II-systemet, men som siden 2008 antas å utgjøre ordenen Bruniales, sammen med familien Bruniaceae. Den omfatter 2 slekter og 9 arter, og vokser kun i Andesfjellene. 
Slekten Desfontainia klassifiseres tidvis med sine ene art som en egen familie – Desfontainiaceae – men det er normalt å gruppere den sammen med slekten Columellia i én felles familie, Columelliaceae.


== Slekter ==
De 12 slektene i denne familien, omfatter:

Columellia – 9 arter
Desfontainia – 1 art
Desfontainia spinosa


== Eksterne lenker ==
(en) Columelliaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Columelliaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Columelliaceae hos Artsdatabanken 
(en) Columelliaceae hos Fossilworks 
(en) Columelliaceae hos ITIS 
(en) Columelliaceae hos NCBI 
(en) Columelliaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Columelliaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Columelliaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Columelliaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Columelliaceae – i: L. Watson og M. J. Dallwitz, 1992-, The Families of Flowering Plants.
Desfontainiaceae – i: L. Watson og M. J. Dallwitz, 1992-, The Families of Flowering Plants.
Columelliaceae – hos MOBOT.org.
Bruniales

Bruniales er en sannsynlig planteorden i kurvplante-kladen (Asteridae), som ikke anerkjennes i APG II-systemet, men som siden 2008 antas å utgjøre en egen orden av de to, nærstående familiene Bruniaceae og Columelliaceae. Den omfatter 14 slekter og om lag 85 arter, og vokser kun i hnhv Sør-Afrika og Andesfjellene. 


== Slekter ==
De 12 slektene i denne familien, omfatter:

Bruniaceae – 12 slekter, 75 arter
Columelliaceae – 2 slekter, 9 arter


== Eksterne lenker ==
(en) Bruniales – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Bruniales i Encyclopedia of Life 
(en) Bruniales i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bruniales hos Artsdatabanken 
(en) Bruniales hos Fossilworks 
(en) Bruniales hos ITIS 
(en) Bruniales hos NCBI 
(en) Bruniales hos Tropicos 
(en) Kategori:Bruniales – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bruniales – detaljert informasjon på Wikispecies
Escalloniaceae

Escalloniaceae er en plantefamilie med 7 slekter og om lag 130 arter, deriblant Eremosyne med arten Eremosyne pectinata. 
Familien tilhører gruppen Euasteridae II, og taksonomisk er den vanskelig å plassere. I APG III-systemet plasseres den alene i ordenen Escalloniales.
I APG II-systemet (2003) inneholdt den bare fire slekter, men nyere genetiske studier tilsier at slektene Eremosyne og Tribeles også må regnes til familien. De to tidligere familiene Eremosynaceae og Tribelaceae er dermed begge inkorporert i familien Escalloniaceae. Dessuten er familien Polyosmaceae trolig en søstergruppe med Escalloniaceae, og i APG III-systemet inkludereres derfor slekten Polyosma i sistnevnte familie.


== Slekter ==
De sju slektene som nå anerkjennes i familien, og de tre inkorporerte tidligere familiene, er:

Anopterus
Escallonia
Forgesia
Polyosma (tidligere Polyosmaceae)
Valdivia
Eremosyne (tidligere Eremosynaceae)
Tribeles (tidligere Tribelaceae)


== Kilder ==
«Escalloniaceae». APWEbsite. Besøkt 22. oktober 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Escalloniaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Escalloniaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Escalloniaceae hos Artsdatabanken 
(en) Escalloniaceae hos Fossilworks 
(en) Escalloniaceae hos ITIS 
(en) Escalloniaceae hos NCBI 
(en) Escalloniaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Escalloniaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Escalloniaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Escalloniaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Escalloniaceae – beskrivelse av familien og slekten hos MOBOT.org.
Eremosyne

Eremosyne er en planteslekt med bare én art – Eremosyne pectinata. Den vokser i det sørvestlige Australia.
Denne slekta hører trolig til kurvplante-kladen (Asteridae), men er taksonomisk vanskelig å plassere utover dette, og den er ikke tilordnet noen planteorden. I Cronquist-systemet (1981–1998) APG II-systemet (2003) er den plassert som eneste slekt i familien Eremosyneceae, men nyere genetiske studier tilsier at den må regnes til familien Escalloniaceae, som har i alt 7 slekter og omkring 130 arter.


== Eksterne lenker ==
(en) Eremosyne i Encyclopedia of Life 
(en) Eremosyne i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eremosyne hos NCBI 
(en) Eremosyne hos The International Plant Names Index 
(en) Eremosyne hos Tropicos 
(en) Kategori:Eremosyne pectinata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eremosyne pectinata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Escalloniaceae – beskrivelse av familien og slekten hos MOBOT.org.
Bodhrán

Bodhrán (uttales "bå-rann", lydskrift: /ˈbɔːrɑːn/ eller /ˈbaʊrɑːn/; i flertall: bodhráns eller bodhráin) er det irske navnet på et irsk slagverkinstrument. Bodhrán er en såkalt rammetromme. Den består av et skinn (i Irland brukes det nesten utelukkende geite- eller fåreskinn) spent over en rund trekonstruksjon. Den mest populære måten å spille instrumentet på er med en såkalt «beater» eller «tipper», som er en slags trommestikke som forekommer i alle slags varianter og former. Det hender også at man spiller på instrumentet med bare hendene.
Opprinnelig brukte man instrumentet hovedsakelig i seremonielle sammenhenger, men fra midten av 1900-tallet har det fått en mer akkompagnerende rolle i irsk folkemusikk, først og fremst i dansemelodier.
Instrumentet finnes over hele nordkalotten. I Norge er tilsvarende instrumentet kjent som runebomme.