jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Douglas Johansson

Sten Gunnar Douglas Johansson (født 31. januar 1960 i Solna, Stockholms län) er en svensk skuespiller. Han har følgende utdannelse: Calle Flygares teaterskola 1977-1979, Balettakademin 1978-1983, Herman Howells dansstudio 1979-1983 og Teaterhögskolan i Stockholm 1984-1987.


== Filmografi (utvalg) ==
2010 – Wallander – Dødsengelen – Martinsson
2009 – Wallander – Skytteren – Martinsson
2009 – Wallander – Lekkasjen – Martinsson

2009 – Wallander – Presten - Martinsson

2009 – Wallander – Cellisten - Martinsson

2009 – Wallander – Tyven - Martinsson

2009 – Wallander – Kuréren - Martinsson

2009 – Wallander – Skylden - Martinsson

2009 – Wallander – Hevnen - Martinsson
2007 - Arn - Tempelriddaren
2006 - Wallander – Det svake ledd - Martinsson
2006 - Wallander - Fotografen - Martinsson
2006 - Wallander – Dekkoperasjonen - Martinsson
2006 - Wallander – Luftslottet - Martinsson
2006 - Wallander – Forfalskeren - Martinsson
2006 - Wallander – Hemmeligheten - Martinsson
2006 – Förortsungar – Sosialarbeider

2005 – Wallander - Mastermind - Martinsson
2005 – Wallander - Før frosten  (Svensk tittel: Innan frosten) (Wallander)
2005 - Wallander – Byidioten - Martinsson
2005 – Wallander - Brødrene (Svensk tittel: Wallander – Bröderna) – Martinsson
2005 - Wallander – Mørket - Martinsson
2005 - Wallander – Afrikaneren - Martinsson
2004 - Danslärarens återkomst (Giuseppe Larsson)
2001 - Röd jul (Bobo som eldre)
2001 - Eva & Adam (Evas pappa)
2000 - Livet är en schlager (Frisør)
1998 – Beck - Vita nätter (TV) (Innkjøpssjef på LIC)
1997 - Tic Tac (Tommy, politimann)
1997 - Ogifta par (Bartenderen)
1996 - Jerusalem (Lars Tipers)
1991 - Hassel - Botgörarna (Oredsson)
1990 - Honungsvargar (Tomas)


== Eksterne lenker ==
(en) Douglas Johansson på Internet Movie Database 
(sv) Douglas Johansson i Svensk Filmdatabas 
(da) Douglas Johansson på Filmdatabasen 
(da) Douglas Johansson på danskefilm.dk 
(da) Douglas Johansson på danskfilmogtv.dk 
(fr) Douglas Johansson på Allociné 
(en) Douglas Johansson på AllMovie 
(en) Douglas Johansson hos The Movie Database
Fredrik Gunnarsson

Fredrik Gunnarsson, egentlig Hans Göte Fredrik Gunnarsson (født 4. september 1965 i Oxelösund, Södermanlands län), er en  svensk skuespiller. 


== Filmografi (utvalg) ==
2010 – Wallander – Dødsengelen – Svartman

2009 – Wallander – Skytteren - Svartman

2009 – Wallander – Lekkasjen - Svartman

2009 – Wallander – Presten - Svartman

2009 – Wallander – Tyven - Svartman

2009 – Wallander – Kuréren - Svartman

2009 – Wallander – Hevnen - Svartman

2006 – Wallander – Hemmeligheten - Svartman
2006 – Wallander – Det svake ledd
2006 – Wallander - Fotografen
2006 – Wallander - Dekkoperasjonen – Svartman
2006 – Wallander – Luftslottet
2006 – Wallander – Forfalskeren
2006 – Wallander – Blodsbånd
2006 – Wallander – Hemmeligheten
2005 – Wallander - Før frosten  (Svensk tittel: Innan frosten) (Wallander)
2005 – Wallander – Byidioten
2005 – Wallander - Brødrene (Svensk tittel: Wallander – Bröderna)
2005 – Wallander – Mørket

2005 – Wallander - Mastermind
2005 – Wallander – Afrikaneren
2004 – Hollywood - kortfilm
2001 – Villospår
1997 – Vildängel


== Eksterne lenker ==
(en) Fredrik Gunnarsson på Internet Movie Database 
(sv) Fredrik Gunnarsson i Svensk Filmdatabas 
(da) Fredrik Gunnarsson på Filmdatabasen 
(en) Fredrik Gunnarsson på AllMovie 
(en) Fredrik Gunnarsson hos The Movie Database
Ted Hughes

Ted Hughes (født 17. august 1930 i Mytholmroyd i West Yorkshire, død 28. oktober 1998 i London) var en britisk dikter.
Han ble utnevnt til britisk hoffskald (poet laureate) i 1984. Blant hans verker kan nevnes The Hawk in the Rain (1957), Lupercal (1960), Wodwo (1967), Cave Birds (1978) og River (1983). Han skrev også barnebøker. Blant dem er The Iron Man: A Children's Story in Five Nights, en science fiction-fortelling fra 1968 som finnes i norsk oversettelse som Jernmannen ved Tor Edvin Dahl på J.W. Cappelens Forlag i 1994.Ted Hughes var gift med dikteren og forfatteren Sylvia Plath 1956-1963 frem til hun begikk selvmord. Sammen fikk de to barn, Frieda og Nicholas. Også hans neste partner, Assia Wevill, tok livet av seg, i 1969. Hun tok samtidig livet av deres felles barn,  fire år gamle Alexandra Tatiana Elise. I 1970 giftet han seg så med Carol Orchard. De forble gift resten av livet hans.Filmen Sylvia fra 2003 handler om Ted og Sylvias liv sammen;  i filmen er det Daniel Craig som spiller Ted Hughes.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1961 – Hawthornden Prize for Lupercal
1960 – Somerset Maugham Award for The Hawk in the Rain


== Etterlatte brev ==
Letters of Ted Hughes, redigert av Christopher Reid, Faber and Faber, 2007


== Referanser ==
Gary Cadogan

Gary Anthony Cadogan (født 8. oktober 1966 i London, England, død 19. januar 2008) var en britisk 400 meter hekk- og 400 meter-løper. Det var først i 1993 at han oppnådde suksess, etter at han kun konsentrerte seg om 400 meter hekk. Året etter oppnådde han karrierens høydepunkt med fjerdeplass i Samveldelekene. I 1994 sprang han 400 meter hekk på 49.07 sekunder, som også var britisk årsbeste på distansen. I november 1998 testet han positivt på nandrolon, og ble utestengt i 2 år.


== Referanser ==
Zhoushan Dao

Zhoushan Dao (kinesisk: 舟山岛, pinyin: Zhōushāndǎo) er den største øya i øygruppen av samme navn (Zhoushanøyene) ytterst i Hangzhoubukten. Administrativt utgjør den storparten av byprefekturet Zhoushan i provinsen Zhejiang i  Folkerepublikken Kina. Øya er den tredje største under Folkerepublikken Kinas styre, etter Hainan, og Chongming. 
Øya har en omkrets på 170,16 km, er 44 km lang og 18 km bred på sitt bredeste. Arealet er på 502,65 km². Nærmeste punkt på fastlandet er 9,1 kilometer mot sør. Høyeste topp er på 503,6 meter.
Øya er kupert, med små daler og bekker. Det er flere hundre små havner rundt på øya. 
Befolkningen (2004) er på 440 000.
Øya har en rekke turistattraksjoner.
Helene Schjerfbeck

Helene Schjerfbeck (født 10. juli 1862 i Helsingfors i Storfyrstedømmet Finland, død 28. januar 1946 i Saltsjöbaden, i Sverige) var en finlandssvensk maler. Hun er blant annet kjent for en rekke ekspressive selvportretter og motiver i en uttrykksfull konsentrasjon og forenkling med markant linjerytme og sparsomme, fint beregnede fargeaksenter.


== Arbeid ==
Årene 1877-79 studerte Schjerfbeck for Adolf von Becker og i 1880-årene var hun elev på Académie Colarossi i Paris. Også 1890-årene var hun mye i Paris, der hun blant annet arbeidet i Albert Edelfelts atelier 1896–97. Sin første separatutstilling hadde Schjerfbeck i Helsingfors 1917 med hjelp av kunsthandler Gösta Stenman, som også ordnet med hennes første utstilling i Stockholm 1937, der hun slo igjennom 75 år gammel. Etter utenlandsoppholdene og åtte års lærervirksomhet i Helsingfors til 1902, levde hun resten av sitt liv stille og isolert i finske småbyer. Schjerfbeck forble ugift. 
Fra tidlige historiske og realistiske malerier utviklet Schjerfbecks malerkunst seg i modernistisk retning. Hun malte senere primært stilleben og uttrykksfulle selvportrett i et mot alderdommen stadig mer redusert og koloristisk sparsomt maleri. Berømte malerier er blant annet Konvalescenten (1888) og Självporträtt med svart bakgrund (1915).
Schjerfbeck var sykelig og bodde lenge i selvvalgt isolasjon i Hyvinge og senere i Ekenäs. Sine siste år tilbragte hun i Sverige, i Saltsjöbaden. I Hyvinge finnes fremdeles Sininen talo ("Blåa huset") der Schjerfbeck bodde. Huset er ikke blått idag (det er gult nå). Også en gate i Hyvinge bærer hennes navn, Helenenkatu ("Helenegatan") likesom en restaurant på denne gaten, Ravintola Helene (Restaurant Helene). Restauranten ligger der Schjerfbecks hjem en tid lå.
En betydelig samling av Schjerfbecks verk finnes idag på Gyllenbergs konstmuseum i Helsingfors.
Hennes liv ligger til grunn for Rakel Liehus roman Helene, som ble nominert til Nordisk råds litteraturpris fra Finland.

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helene Schjerfbeck – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Helene Schjerfbeck på Internet Movie Database 
(en) Helene Schjerfbeck på MusicBrainz 
Helene Schjerfbeck på Åbo kunstmuseum Arkivert 22. oktober 2004 hos Wayback Machine.
Wang Jingweis regjering

Wang Jingweis regjering i Nanjing i Kina var en marionettregjering som Japan opprettet under den andre sino-japanske krig. Regjeringen bestod fra 1937 til 1945. Offisielt styrte den hele Kina, unntatt de nordlige marionettstatene Manchukuo og Mengjiang, men i praksis hadde regjeringen kun administrasjon av visse provinser av det østlige Kina som lå innenfor de japanske linjer:  Jiangxi, Anhui, og de nordlige deler av Zhejiang.
Statssjef var den avhoppede nasjonalistpolitikeren Wang Jingwei, som senere er blitt omtalt som «Kinas Quisling». Wang Jingweis regjering fremstilte seg selv som Kinas lovlige regjering, og benyttet det samme offisielle navn (Republikken Kina), samme flagg, emblem, og så videre, som Chiang Kai-sheks regjering (som noe før Nanjings fall vinteren 1937 hadde forflyttet seg til Hankou og så enda lengre inn i landet til  Chongqing). Wangs Kina ble imidlertid bare anerkjent av aksemaktene og de japanske lydstatene i det nordlige Kina.


== Litteratur ==
David P. Barrett og Larry N. Shyu: Chinese Collaboration with Japan, 1932-1945: The Limits of Accommodation Stanford University Press 2001
John H. Boyle: China and Japan at War, 1937–1945: The Politics of Collaboration, Harvard University Press, 1972.
Hsi-sheng Ch'i: Nationalist China at War: Military Defeats and Political Collapse, 1937–1945, Ann Arbor: University of Michigan Press, 1982.
James C. Hsiung og Steven I. Levine (redaktører): China's Bitter Victory: The War with Japan, 1937–1945 Armonk, N.Y.: M. E. Sharpe, 1992
Tetsuya Kataoka: Resistance and Revolution in China, The Communists and the Second United Front, University of California Press, 1974
Frederick W. Mote: Japanese-Sponsored Governments in China, 1937–1945, Stanford University Press, 1954.
Mengjiang

Mengjiang (蒙疆; pinyin: Měngjiāng; etter modell fra Manchukuo også – feilaktig – kalt   Mengkukuo; offisielt navn (1939–1941) 蒙疆聯合自治政府, Mengjiang lianhe zizhi zhengfu, Den mongolske grensens forente selvstyreregjering) var mellom 1936 og 1945 en japansk lydstat i det som i dag er de sentrale delene av Indre Mongolia i det nordlige Kina, ved grensen mot Mongolia. Hovedstad var Guihua, dagens Hohhot, og som regjeringsjef, «ordfører», fungerte fra 1941 prins Demchugdongrub. Mengjiang opphørte å eksistere da Den røde armé inntok området høsten 1945 under Operasjon Auguststorm.


== Litteratur ==
Uradyn E. Bulag: Collaborative Nationalism. The Politics of Friendship on China's Mongolian Frontier. Rowman & Littlefield Publishers, Lanham MD u. a. 2010, ISBN 978-1-4422-0431-7.
Florian Heydorn: The Puppet Masters – How Japan’s Military Established a Vassal State in Inner Mongolia. MilitaryHistoryNow.com, 1. März 2017, (online).
Sechin Jagchid: The Last Mongol Prince. The Life and Times of Demchugdongrob, 1902–1966 (= Studies on East Asia. 21). Western Washington University – Center for East Asian Studies, Bellingham WA 1999, ISBN 0-914584-21-9.
Phillip S. Jowett: Rays of The Rising Sun. Armed Forces of Japan's Asian Allies 1931–45. Band 1: China and Manchukuo. Helion, Solihull 2004, ISBN 1-874622-21-3.
Stephen R. MacKinnon, Diana Lary, Ezra F. Vogel (Hrsg.): China at War. Regions of China, 1937–1945. Stanford University Press, Stanford CA 2007, ISBN 978-0-8047-5509-2.
Ersha Dao

Ersha Dao, eller Ersha (二沙头, pinyin: Er Sha Dao), er en øy i Perlefloden i storbyen Guangzhou i  provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. På øya ligger en rekke leilighetskomplekser, et badmintonanlegg, et bowlinganlegg og andre sportsanlegg. På Ersha ligger også  Guangdongs kunstmuseum og Xinghai konserthall.
American International School of Guangzhou ble flyttet til Ersha i 2002.
Øya er vesentlig større enn den mer sentralt beliggende Shamianøya, som også har mer historie knyttet til seg.


== Eksterne lenker ==
(en) Er Sha Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dominostein

Dominostein er en søtsak som selges først og fremst i juletiden. De er populære særlig i Tyskland og i tilgrensende tyskspråklige land. De er «dobbeltfylte» kvadrater med bunn av lebkuchen og så et skikt av sur kirsebærgele eller aprikosgele, og så et marsipan eller persipan. Det finnes også «enkelfylte» dominosteiner; de er gjerne noe større, og mangler marsipan/persipanlaget.
Alle typer dominosteiner er overtrukket av bitter sjokolade, hvit sjokolade eller melkesjokolade.
Dominosteinene er en tysk oppfinnelse, utviklet i 1936 av sjokoladekonditoren Herbert Wendler (1912–1998) i Dresden. Den var et billigere og enklere produkter enn de sjokoladepraliner han kunne tilby. Under annen verdenskrig ble de meget populære; den gang var råvaresituasjonen slik at vanlige sjokolader ble meget dyre, og dominosteinen ble «nødsjokolade».
Senere er dominosteiner forblitt populære særlig til jul. 


== Eksterne lenker ==
(en) Dominostein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Turrón

Turrón (spansk), torró (katalansk) eller torrone (italiensk) er en søtsak som fremstilles av mandler, honning, sukker og eggehvite. Den utformes gjerne som vinkelrette plater eller lange rektangler. Andre ingredienser kan alt etter variant være sjokolade, kandiserte frukter eller peanøtter.
Den stammer antagelig fra det arabiske kulturområdet og ble i så fall bragt over til Spania med maurerne. Man kan påvise turrónproduksjon i Spania minst siden 1500-tallet. 
Den mest kjente turrón kommer nå fra Alicante og Xixona/Jijona i regionen Valencia. 
Nært beslektet med turrón er halva.
Turrón spises særlig til jul i Spania.
Det er to hovedvarianter av turrón, den harde (Turrón Duro, eller Turrón de Alicante) og den mykere (Turrón Blando, eller Turrón de Jijona). Begge inneholder mandler, i første tilfelle gele og en hard sukkereggemasse, i andre tilfelle malte i en bløtere og lett fettet blanding. 
Ved siden av disse klassiske variantene finnes det utallige andre. De mest kjente er Turrón de Yema, som fremstilles med eggeplommer og ligner sterkt på marsipan, Turrón de Chocolate med sjokolade, og Turrón de Fruta med kandiserte frukter.
Turrón har mange likhetstrekk med den hvite franske «Nougat tendre» (myk variant), og med «nougat dur» (hard variant), særlig når nougaten tilberedes – slik den vanligvis blir – med mandler.


== Eksterne lenker ==
Torrone
Heian-kyō

Heian-kyō 平安京, ordrett «ro og fred-hovedstaden», var et av flere av de tidligere navn for den by som i dag er kjent som Kyoto. Den var hovedstad i Japan i over tusen år, fra 794 til 1868.
Keiser Kammu gjorde den til sin hovedstad i 794, da han flyttet det keiserlige hoff dit fra  Nagaoka-kyō i samme område, etter anbefaling fra sin rådgiver Wake no Kiyomaro. Den ble modellert etter det kinesiske Tang-dynastiets hovedstad Chang'an (det moderne Xi'an), og forble landets viktigste senter frem til 1185, da samuraiklanen Minamoto tok makten og etablerte Kamakurashogunatet. Perioden 794–1185 kalles Heianperioden i japansk historie. 
Selv om den politiske makt fra da av for det meste var blant samuraiene, gjennom tre forskjellige shogunater, forble Heian sete for det keiserlige hoff og det som måtte være av keiserlig myndighet, og var dermed fremdeles hovedstaden. 
Ettersom ingen lovendring fulgte opp keisermaktens flytting til Tokyo i 1868, er det dem som mener at Kyoto i strikt lovmessig eller offisiell forstand er Japans hovedstad fremdeles.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heian-kyō – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lhoba

Lhoba eller lhopa (kinesisk: 珞巴族, pinyin: Luòbāzú) er det minste av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 var det  2 965 av dem i Kina, for det meste i Tibet.Det er langt flere av dem (ca. 120 000) i Indias delstat Arunachal Pradesh, der de går under navn som luòbā aka, adi, abor, arbor, idu mishmi, midu, miri, nishi og tangam. De finnes dessuten i Bhutan.


== Språk ==
Noen av lhobaene taler bengni-bogarisk (崩尼~博嘎爾語), andre taler idu-lhoba (義都珞巴語). Begge språk tilhører Nord-Assam-Tani-grenen av  den tibetoburmanske språkfamilie innen den sinotibetanske språkgruppe.


== Litteratur ==
Stein, R. A. (1972). Tibetan Civilization. Stanford, CA: Stanford University Press. s. 79. ISBN 0-8047-0901-7. 
Cornelius Wessels: Early Jesuit Travellers in Central Asia, 1603–1721, Asian Educational Services, 1992, ISBN 81-206-0741-4 (nyutgivelse, opprinnelig fra 1924)
The Heart of the World: A Journey to the Last Secret Place. Ian Baker, Penguin, 2004, ISBN 1-59420-027-0
The McMahon Line: A Study in the Relations Between India, China and Tibet, 1904–1914. Alastair Lamb, Routledge & K. Paul, 1966
A Historical-Comparative Account of the Tani (Mirish) Branch of Tibeto-Burman. Jackson Tian-Shin Sun, University of California at Berkeley PhD Dissertation, 1993.
History and Culture of the Adis. Tai Nyori, Omsons, 1993.
 The Relevance of Indigenous Knowledge System of the Galo of Arunachal Pradesh in Sustainable Development of Forest Resources. Bomchak Riba, PhD Thesis, Rajiv Gandhi University, 2010.


== Eksterne lenker ==
The Lhoba ethnic minority (kinesisk regjeringsside)
Lahu

Lahu (kinesisk: 拉祜族, pinyin: Lāhùzú; egne navn: Ladhulsi eller Kawzhawd; vietnamesisk: La Hủ) er et folk i Kina og Sørøst-Asia.


== Utbredelse ==
Det er ett av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 var det 453.705 av dem i Kina, for det meste i provinsen Yunnan.
En del har for lang tid siden utvandret sørover. Det anslås at 150.000 lever i Burma.  I Thailand er lahu en av de seks fjellstammer som gruppert sammen har et folketall på 100.000 mennesker. Omkring 10.000 lever i Laos. Det er omkring 1500 bosatt i Lai Chau-provinsen i Vietnam.
Til USA er det også kommet mindre grupper, for det meste til Minnesota, California og Nord-Carolina.


== Språk ==
Folket har et eget språk som tilhører de tibetoburmanske språk.


== Religion ==

Lahuenes tradisjonelle religion er polyteistisk. Buddhismen ble introdusert sent på 1600-tallet og har fått stor utbredelse. Mange lahuer i Kina er buddhister. Kristendommen fikk fotfeste i Burma på 1800-tallet og har spredt seg blant lahuene der.


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Video documentary about Lahu
The Lahu ethnic minority (kinesisk regjeringsside)
Jino

Jino eller jinuo (kinesisk: 基诺族, pinyin: Jīnuòzú) er ett av de mindre av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 var det 20.899 av dem i Kina, for det meste, over 98 % av dem, i provinsen Yunnan. 


== Eksterne lenker ==
The Jino ethnic minority (kinesisk regjeringsside)
Allan Svensson

Allan Svensson (født 16. februar 1951 i Värnamo, Jönköpings län) er en svensk skuespiller og regissør.
Svensson utdannet seg på Teaterhögskolan i Göteborg på slutten av 1970-tallet og slo igjennom som den unge Erik i tv-serien Hedebyborna. Han har inngått i det fasta ensemblet på Stockholms stadsteater hvor han både har spilt og regissert skuespill. På teater og på tv har rollene variert, han har spilt både Cyrano og det late postbudet Gustav Svensson i Svensson, Svensson. Allan spiller rollen som R.F Simpson i den svenske oppsetningen av musikalen  Singin' in the rain på Oscarsteatern. Han har også spilt farse i Växjö sommeren 2007 i Kuta och Kör der han hadde hovedrollen. I SVTs julekalender i 2007, En riktig jul, spilte Allan Svensson julenissen.


== Filmografi, (utvalg) ==
2007 – En riktig jul (TV)
2007 – Svensson, Svensson (TV)
2006 – Göta kanal 2 - Kanalkampen
2006 – Tusenbröder - Återkomsten
2006 – Harry Potter og ildbegeret stemmen til Rubeus Hagrid
2005 – Wallander - Brødrene (Svensk tittel: Wallander – Bröderna)
2005 – God morgon alla barn (TV)
2004 – Kogänget röst
2004 – Harry Potter og fangen fra Azkaban stemmen til Rubeus Hagrid
2003 – Harry Potter og mysteriekammeret stemmen til Rubeus Hagrid
2002 – Hajar som hajar stemme
2002 - Harry Potter og de vises stein stemmen til Rubeus Hagrid
2002 – Istid stemme
2002 – Monsters Inc. stemmen til Sulley
2000 – Kejsarens nya stil stemme
2000 – Hjärta av sten
2000 – Detektor
2000 – Hassel - Förgörarna (TV)
1999 – Jakten på en mördare; Lögnen (TV)
1999 –  Asterix och Obelix möter Ceasar 
1997 – Svensson Svensson – filmen
1995 – Sommaren
1994 – Svensson, Svensson (TV)
1992 – Kejsarn av Portugallien
1991 – Agnes Cecilia – en forunderlig historie
1989 – Tre kärlekar (TV-serie, gjesterolle)
1988 – Kråsnålen (TV)
1988 – Strul
1987 – Saxofonhallicken (TV-film)
1986 – Sammansvärjningen (TV)
1986 – Hassel - Anmäld försvunnen (TV-film)
1986 – Amorosa
1985 – August Strindberg ett liv (TV)
1978 – Hedebyborna (TV-serie)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Allan Svensson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Allan Svensson på Internet Movie Database 
(sv) Allan Svensson i Svensk Filmdatabas 
(da) Allan Svensson på Filmdatabasen 
(da) Allan Svensson på danskefilm.dk 
(da) Allan Svensson på danskfilmogtv.dk 
(en) Allan Svensson hos The Movie Database 
(en) Allan Svensson hos Behind The Voice Actors
Hezhen

Hezhen eller Hezhe  (kinesisk: 赫哲族, pinyin: Hèzhézú), i Russland Nanai (нанайцы) eller Goldi (гольды), er et folk i Russland og i Folkerepublikken Kina. De lever først og fremst langs grenseelvene Amur og Ussuri. 
De fleste – 12 160 – bor i Russland, 90 % i regionen Khabarovsk, og ellers i Primorje og på øya Sakhalin (2002). I Russland er det utviklet et eget skriftspråk for nanaiene.
I Kina er de ett av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene, og det var i 2000 4 640 av dem i Kina, for det meste nordøst i provinsen Heilongjiang. 


== Eksterne lenker ==
The Hezhe ethnic minority (kinesisk regjeringsside)
Galina M. Volkova: Association of Indigenous Minority Peoples of the North of Khabarovsk Krai For the Protection of Indigenous Peoples’ Rights (PDF)
Li Youyuan

Li Youyuan (født 1903 i Shaanxi i Kina, død 1955) er gått inn i kinesisk kommunistisk historie som den fattige bonden som i 1942 skrev teksten til «Østen er rød», en hyldest til Mao Zedong og Det kinesiske kommunistparti. Melodien var etter sigende inspirert av en folkesang fra den nordlige delen av provnden Shaanxi. «Østen er rød» var særlig populær under kulturrevolusjonen, da Kinas egentlige nasjonalsang ble fullstendig fortrengt.
Bonan

Bonan (kinesisk: 保安族, pinyin: Bǎo'ān zú) er ett av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Man antar at det er mellom 9 000 og 12 000 av denne muslimske gruppen i provinsene Gansu og Qinghai.
De er kanskje etterkommere av mongolske soldater som har giftet seg inn med andre stammefolk.
Blang

Blang eller Bulang (kinesisk: 布朗族, pinyin: Bùlǎngzú) er ett av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 var det  91.882 av dem i Kina, for det meste i provinsen Yunnan. 
Det er også noen mindre grupper av dem i Burma og Thailand.


== Språk ==
Folket har et eget språk, som innordnes blant mon-khmer-språkene. Det finnes intet eget skriftspråk (2013), men to skrivesystemer basert på det latinske alfabet er blitt utviklet - Totham i Xishuangbanna og Tolek i Dehong og Lincang.


== Religion ==
Tradisjonelt har blangfolket en ånde- og spøkelsestro. Dessuten er theravadabuddhismen utbredt.


== Eksterne lenker ==
The Blang ethnic minority (kinesisk regjeringsside)