jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sandnellik

Sandnellik (Dianthus arenarius) er en 10-25 cm høy, slank plante i nellikslekten, i nellikfamilien. Den har grønnblå stengel og slanke, lansettformede oppstående blader. Blomstene er hvite og sterkt flikete i kantene.

Sandnellik vokser på tørr eller kalkkoldig jord og sandbunn, i skrenter og langs kysten. Den tynne, glatte stengelen har 1-3 blomster med langt, slankt beger og en spredt blomsterkrone med fem hvite, sterkt randflikete kronblad. Kronbladene har et islett av rosa-lilla streker eller en ring av prikker nesten innerst i blomsten.


== Utbredelse ==
Den trives på vest- og østkystene av Skåne, men er også dyrket og forvillet i Danmark og Norge, herav i Asker (Hvalstrand).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sandnellik i Encyclopedia of Life 
(en) Sandnellik i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sandnellik hos Artsdatabanken 
(sv) Sandnellik hos Dyntaxa 
(en) Sandnellik hos ITIS 
(en) Sandnellik hos NCBI 
(en) Sandnellik hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Dianthus arenarius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Dianthus arenarius – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dianthus arenarius – detaljert informasjon på Wikispecies
Brothers of Destruction

Brothers of Destruction var et Tag team i WWF/E, medlemmene var Kane (RAW) og Undertaker (SmackDown!).


== Eksterne lenker ==
(en) Brothers of Destruction – Online World of Wrestling 
(en) Brothers of Destruction – Online World of Wrestling
FK Sūduva

Futbolo Klubas Sūduva er en litauisk fotballklubb fra byen Marijampolė. Klubben spiller i den litauiske eliteserien, A lyga.
Klubben ble etablert i 1968 og spiller sine hjemmekamper på Sūduvastadion (Marijampolės futbolo arena), som har en kapasitet på over 6000 tilskuere.


== Meritter ==
Seriemester: 32017, 2018, 2019Cupmester: 32006, 2009, 2019Supercupmester: 42009, 2018, 2019, 2022


== Sesonger ==


== Spillerstall ==
Pr. 19. januar 2023.


== Kjente tidligere spillere ==
 Keisuke Honda, (2021)
 Romain Habran, (2021)
 Josip Tadić (2017–2018, 2019–2020)


== Deltagelse i internasjonale turneringer ==
I UEFA-cupen 2002/2003 slo Sūduva ut norske Brann etter sammenlagt 6-3. Deres neste motstandere var Celtic FC fra Skottland som viste seg å være for sterke. Celtic vant 10-1 sammenlagt og det skotske laget kom til slutt på andreplass i turneringen etter å møtt FC Porto i finalen.
I UEFA-cupen 2006/2007 gikk laget videre fra første kvalifiseringsrunde etter sammenlagt 2-1 mot Rhyl FC fra Wales. I andre kvalifiseringsrunde ble Sūduva slått ut av Club Brugge fra Belgia.
I UEFA-cupen 2007/2008 møtte Sūduva igjen Brann etter å ha slått ut Dungannon Swifts FC i første kvalifiseringsrunde. Denne gangen fikk klubben fra Bergen sin hevn og Sūduva gikk nok en gang ut i andre kvalifiseringsrunde (klubben har aldri kommet lenger).
Klubben prøver seg nok en gang internasjonalt i UEFA-cupen 2008/2009 når de skal møte The New Saints FC i første kvalifiseringsrunde.


== Hjemmebane ==
Marijampolės futbolo arena (2008) – kapasitet 6 250.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(lt) Offisielt nettsted 
(en) FK Sūduva Marijampolė – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dmitrij Sjevtsjenko

Dmitrij Igorevitsj Sjevtsjenko (russisk: Дмитрий Игорьевич Шевченко, født 13. mai 1968 i Taganrog) er en tidligere russisk diskoskaster, som vant sølvmedalje under VM i 1993 og EM i 1994. I 2004 kastet han 70,54 meter, som er personlig rekord. 
Han er seks ganger nasjonal mester i diskos. I 2006 og 2007 var han utestengt for doping.


== Karriere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dmitrij Sjevtsjenko – Olympics.com 
(en) Dmitrij Sjevtsjenko – Olympic.org 
(en) Dmitrij Sjevtsjenko – Olympedia 
(en) Dmitrij Sjevtsjenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dmitrij Sjevtsjenko – World Athletics
San Quintín

San Quintín er en liten by i den meksikanske delstaten Baja California. Byen holder befinner seg i kommunen Ensenada, omtrent 190 kilometer syd for Ensenada by. Folketellinger fra 2005 viser et innbyggertall på 5 021 for San Quintín.
Kråkefotfamilien

Kråkefotfamilien (latin: Lycopodiaceae) er en familie av relativt primitive karsporeplanter som tilhører kråkefotplantene (Lycopodiopsida) Kråkefotplantene blir av enkelte botanikere inndelt i to familier, men i nordisk botanikk henføres alle slektene til kråkefotfamilien. De er flerårige og har gaffelformede skuddgreiner.
Karsporeplanter formerer seg gjennom generasjonsveksling, og ved sporer i stedet for frø. Den ukjønnede generasjonen er den dominerende. Når sporen vokser dannes det et protallium, som er en liten kjønnet mellomgenerasjon som ikke lever lenge. Fra denne vokser det opp en langt større, kjønnsløs (ukjønnet) men langtlevende generasjon av planter, som produserer nye sporer.
Sporene sitter øverst i skuddet eller i egne aks. Plantene har enten bare én sporetype (homospori, som er den opprinnelige tilstanden og er bevart i kråkefotfamilien), eller både hunnlige storsporer og hannlige småsporer (heterospori, som hos brasmegras og dvergjamner). Dvergjamnefamilien har stor- og småsporer i ulike grupper, brasmegrass har storsporer innerst ved de ytre rosettbladene og småsporer ved de indre.


== Kråkefotfamiliens taksonomi ==
Taksogrupperingen av kråkefotfamilien i nordisk botanikk gjøres slik, med angivelse av noen vanlige norske arter:
Karplanter (Tracheophyta)
Karsporeplanter (Pteridophyta)
Klasse: Kråkefotplanter (Lycopsida)
Dvergjamnefamilien (Selaginellaceae)
Dvergjamneslekten (Selaginella)
Brasmegrasfamilien (Isoetaceae)
Brasmegrasslekten (Isoetes)
KRÅKEFOTFAMILIEN (LYCOPODIACEAE)
Kråkefotslekten (Lycopodium), 200 arter, 4 i Norge
Strikråkefot (L. annotinum)
Fjellkråkefot (L. annotinum ssp alpestre)
Mykkråkefot (L. clavatum)
Rypefot (L. clavatum ssp monostachyon)
Jamneslekten (Diphasiastrum)
Fjelljamne (Diphasiastrum alpinum) 
Skogjamne (Diphasiastrum complanatum ssp complanatum) 
Finnjamne (Diphasiastrum complanatum ssp montellii) 
Grannjamne (Diphasiastrum tristachyum) 
Hybridjamne (Diphasiastrum x zeilleri) 
Myrkråkefotslekten (Lycopodiella)
Myrkråkefot (Lycopodiella inundata)
Palhinhaeaslekten (Palhinhaea)
Pseudolycopodiellaslekten (Pseudolycopodiella)
Lusegrasfamilien (Huperziaceae)
Lusegrasslekten (Huperzia)
Lusegras (Huperzia selago ssp. selago)
Polarlusegras (Huperzia selago ssp. arctica)
Phylloglossumslekten (Phylloglossum)
Klasse: Snelleplanter (Sphenopsida)
Underdivisjon: Bregneplanter (Polypodiopsida)
Klasse: Psilotopsida? (Psilotopsida) 
Orden: Psilotales (Psilotales)
Orden: Ormetunger (Ophioglossales)
 Klasse: Marattiopsida (Marattiopsida)
Klasse: Bregner (Pteriopsida)
Frøplanter (Spermopsida)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kråkefotfamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Kråkefotfamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kråkefotfamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Kråkefotfamilien hos Dyntaxa 
(en) Kråkefotfamilien hos Fossilworks 
(en) Kråkefotfamilien hos ITIS 
(en) Kråkefotfamilien hos NCBI 
(en) Kråkefotfamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Kråkefotfamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Lycopodiaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lycopodiaceae – detaljert informasjon på Wikispecies
Myk kråkefot

Myk kråkefot (latin: Lycopodium clavatum) er en plante av kråkefotslekten i kråkefotfamilien. Den er 5-25 cm høy, og atskiller seg fra stri kråkefot ved at toppskuddene er mer grønne og at det er en opprett, grenløs stilk på ca. 10 cm mellom den grenede hovedstilken og toppskuddet. Den har en underart – rypefot.

Myk kråkefot er kjennetegnet ved myke, tette og opprette små blad som minner om grønne «dusker». Stilken gjør små utskudd med jevne mellomrom, og på enden av hvert skudd er det en liten lys eller tidvis mørkegrønn dusk (myk bladspiss). Skuddene går bortover langs bakken, og kan slå lettere rot underveis, men ikke så fast som hos myrkråkefot.
Sporene sitter i toppskuddet, planten har homospori og formerer seg ved generasjonsveksling. Den ukjønnede generasjonen er den dominerende. Når sporen vokser dannes det et protallium, som er en liten kjønnet mellomgenerasjon som ikke lever lenge. Fra denne vokser det opp en langt større, kjønnsløs (ukjønnet) men langtlevende generasjon av planter, som produserer nye sporer.
Myk kråkefot har en underart – rypefot (Lycopodium clavatum ssp monostachyon), som den likner mye på. Myk kråkefot har 2-3 ganger lengre sopreaks-stilk og har lengre og mer duskete blader.
Det gule sporepulveret (Lycopodium-pulver eller heksemel) blir brukt som stabilisator i iskrem, og brukes til å gjøre et elektrostatisk ladningsmønster synlig. Chester Carlson brukte kråkefotpulver i sine tidligste eksperimenter for å demonstrere xerografi.
Tidligere ble pulveret brukt i fingeravtrykkspulver, fyrverkeri og som dekke for piller og eksplosiver.


== Eksterne lenker ==
(en) myk kråkefot i Encyclopedia of Life 
(en) myk kråkefot i Global Biodiversity Information Facility 
(no) myk kråkefot hos Artsdatabanken 
(sv) myk kråkefot hos Dyntaxa 
(en) myk kråkefot hos ITIS 
(en) myk kråkefot hos NCBI 
(en) myk kråkefot hos The International Plant Names Index 
(en) myk kråkefot hos Tropicos 
(en) Kategori:Lycopodium clavatum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Lycopodium clavatum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lycopodium clavatum – detaljert informasjon på Wikispecies 
Burning Lycopodium Powder: Simulating a Grain Elevator Explosion by Kevin A. Boudreaux
Los Algodones

Los Algodones, offisielt Vicente Guerrero, er en liten by i den meksikanske delstaten Baja California. Byen befinner seg i kommunen Mexicali, nordøst i delstaten. Byen grenser til Yuma i Arizona, USA. Folketellinger fra 2005 viser et innbyggertall på 4 021 for Los Algodones.
La Rumorosa

La Rumorosa er et tettsted i den meksikanske delstaten Baja California. Landsbyen befinner seg i kommunen Tecate. Folketellinger fra 2005 viser et innbyggertall på 1 615 for La Rumorosa.


== Referanser ==
Kvarøy Fiskeoppdrett

Kvarøy Fiskeoppdrett A/S er et oppdrettsselskap som driver oppdrett av atlantisk laks. Selskapet ble etablert på Indre Kvarøy i Lurøy kommune, Nordland.  


== Beskrivelse ==
Selskapet ble stiftet av Alf Olsen og hans sønn Geir Olsen i 1976.   
I dag drives selskapet i trespann av neste generasjon, med Alf-Gøran Knutsen som daglig leder, Gjermund Olsen som prosjektleder, og Håvard Olsen som produksjonsleder.  
Aksjonærer i Kvarøy Fiskeoppdrett AS er Bakkavika Holding A/S, Pionér Holding A/S, Håvard Holding A/S, og Kvarøy Holding A/S.   
Kvarøy Fiskeoppdrett har en årlig produksjon på rundt 7.5 tusen tonn sløyd laks i året.   
Selskapet har 28 ansatte, 52 til sammen i konsern, og en omsetning på ca.550 millioner kroner (2020)  
Selskapet er en av de store leverandørene av atlantisk laks til USA, og selger sin laks der gjennom merkevaren Kvarøy Arctic™.
Utviklet egne sporbare tau  i samarbeid med Løvold AS. Plasten resirkuleres og brukes i blant annet stoler og verktøy for frisørbransjen.


== Teknologiløsninger ==
Kvarøy Fiskeoppdrett har prøvd ut, og tatt i bruk ulike løsninger for å sørge for optimalisering av drift innenfor bærekraftige rammer.

Fôrsentral ble etablert i 2017. Gjennom undervanskamera observeres laksens behov, og man kan drive fjernstyring av fôring i tett samarbeid med driftsoperatørene i anlegget.
Aquabyte lusetelling 2019. Avansert bildeanalyse av laks, for vektdata og lusetelling uten å fysisk måtte håndtere laksen.
Stingray luselaser ble tatt i bruk 2020. Digital lusekontroll hvor lusa "skytes" effektivt og miljøvennlig med laser, uten å skade laksen.
Blockchainprosjekt med Atea og IBM 2020
Dedikert til ulike strenge sertifiseringer innen matproduksjon og lakseoppdrett.(Se eget punkt om sertifiseringer)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://kvaroyfiskeoppdrett.no/
https://www.kvaroyarctic.com/salmon
https://www.youtube.com/results?search_query=kvar%C3%B8y+fiskeoppdrett
Svinedysenteri

Svinedysenteri er en tarmlidelse hos gris.  Sykdommen er svært smittsom og smittes gjennom avføring.  Et høyere forbruk av fôr og lavere vektøkning kan være resultatet av sykdommen, og et symptom er grøtaktig, grålig og i blant blodig diaré.  Sykdommen forårsakes av bakterien Brachyspira hyodysenteriae, som gir skade på tykktarmen.  Denne bakterien er sårbar for varme og tørre omgivelser.
Den mest effektive måten for utryddelse av sykdommen er slakting av alle dyr og vasking og desinfisering av fjøs.
Svinedysenteri er ikke farlig for mennesker og påvirker ikke kvaliteten på kjøttet.


== Kilder ==
Videncenter for svineproduktion. Svinedysenteri (da)
Kistefjellet (Lenvik)

Kistefjellet er et fjell i Senja kommune i Troms og Finnmark. Det har en høyde på 1 003 meter over havet, og ligger mellom Gisundet i vest og Rossfjordvatnet i øst. På fjellet står en antennemast eid av Norkring. Sommeren 2008 ble denne forlenget fra 60 til 78 meter i forbindelse med utbyggingen av det digitale bakkenettet.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kistefjellet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Troms Folkeblad: Til topps for TV-en
Torodd Hauer

Torodd Hilding Hauer (født 8. juli 1922 i Gran kommune, død 4. desember 2010 på Lillehammer) var en norsk skøyteløper. Han deltok i OL i 1948 i St. Moritz i Sveits og kom på en firedelt 6.-plass med tiden 43,6 på 500 meter. Han representerte Brandbu Idrettsforening. Han deltok i NM all round i 1948, 1949 og 1951.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torodd Hauer – Olympics.com 
(en) Torodd Hauer – Olympic.org 
(en) Torodd Hauer – Olympedia 
(en) Torodd Hauer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Torodd Hauer – Speedskatingbase.eu 
(en) Torodd Hauer – SpeedSkatingNews.info 
(en) Torodd Hauer – SpeedSkatingStats.com
Pjana

Pjana (russisk: Пья́на) er ei elv i Nizjnij Novgorod oblast og Republikken Mordovia i Russland. Den er ei sideelv til Sura, og er 436 kilometer lang, med et nedbørfelt på 8 060 km². 65 km fra munningen er middelvannføringen på 25 m³/s. Elva er seilbar på de nederste strekningene.Ved Pjana ligger byene Perevoz og Sergatsj.


== Referanser ==
Lerkeslekta (botanikk)

Lerk (Larix) er en gruppe trær i furufamilien. Denne slekten består av ca. 10–14 arter bartrær, og vokser i tempererte strøk på den nordlige halvkule. Lerk og gullerk er de eneste trærne i furufamilien som feller nålene om høsten. De andre er eviggrønne.


== Lerk i Norge ==
Europalerk ble plantet på gården Bremsnes på Averøya i 1789. Dette regnes som det første organiserte skogkulturfeltet i Norge. Europalerk ble plantet ut en rekke steder i Norge utover 1800-tallet. Flere av de eldste plantingene har ført til at lerken har naturalisert seg. Den mest kjente lerkeskogen ligger i Tingvoll på Nordmøre.
Senere har både sibirsk lerk og japansk lerk blitt plantet. Den japanske lerken er så godt som immun mot den fryktede lerkekreften.
Lerkevirket har mange gode egenskaper og treslaget egner seg godt til bygningskonstruksjoner. Tømmerkvaliteten blir likevel ofte redusert av skjevhet i stammen, noe som fører til dannelse av reaksjonsved. Med rask vekst og toleranse overfor ulike voksesteder har treslaget likevel i perioder vært populært i skogbruket. Som et utenlandsk treslag er lerk i det norske skogbruket i dag underlagt strenge restriksjoner gjennom Levende Skog. 
Lerk er også mye brukt som prydtre.


== Arter og hybrider ==
I lerkslekten finner vi artene:

Nordlig, korte dekkbladEuropalerk (Larix decidua)
Dunkeldlerk eller «hybridlerk» (Larix X marschlinsii) = syn. Larix decidua X Larix kaempferi
Mongollerk (Larix gmelinii) / (Larix dahurica) / (Larix cajenderi)
«Olgalerk» (Larix olgensis)
Kongboensislerk (Larix kongboensis)
Japanlerk (Larix kaempferi) / (Larix leptolepis)
Larix principis-rupprechtii
Sibirlerk (Larix sibirica)Sørlig, lange dekkbladSikkimlerk (Larix griffithii) / (Larix griffithiana)
Langtanglerk (Larix himalaica) (ikke allment anerkjent art)
Larix mastersiana
Larix potaninii
Yunannlerk (Larix speciosa) (ikke allment anerkjent art)Nord-AmerikaAmerikalerk eller «Tamarack» (Larix laricina)
Fjellerk (Larix lyallii)
Kjempelerk (Larix occidentalis)


== Galleri ==

		
		


== Litteratur ==
A. Mitchell (1977). Trær i skog og hage. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 119–123. ISBN 82-10-01282-7. 
A. Farjon (1990). Pinaceae: drawings and descriptions of the genera Abies, Cedrus, Pseudolarix, Keteleeria, Nothotsuga, Tsuga, Cathaya, Pseudotsuga, Larix, and Picea. Königstein: Koeltz Scientific Books. ISBN 3-87429-298-3. 
«Larix». Flora of China. Besøkt 27. desember 2015. 
«Larix». Flora of North America. Besøkt 27. desember 2015. 
«Larix». The Gymnosperm Database. Besøkt 28. desember 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) lerkeslekta i Encyclopedia of Life 
(en) lerkeslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) lerkeslekta hos Artsdatabanken 
(sv) lerkeslekta hos Dyntaxa 
(en) lerkeslekta hos Fossilworks 
(en) lerkeslekta hos ITIS 
(en) lerkeslekta hos NCBI 
(en) lerkeslekta hos The International Plant Names Index 
(en) lerkeslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Larix – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Larix – detaljert informasjon på Wikispecies 
Levende Skog – pdf
Skog og landskap, Lerkens historie i Norge – pdf Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine.
Granslekten

Denne artikkelen omhandler granslekten i botanikk. For familien med etternavnet Gran fra Bergen, se Gran (slekt).
Granslekten (Picea) er en gruppe bartrær i furufamilien. 
Slekten består av ca. 35 arter eviggrønne bartrær, og vokser i tempererte områder på den nordlige halvkule. Graner skiller seg fra furuer ved at de har kongler med glatte skjell, og vanligvis kortere, mørkere nåler.
Vanlig gran er et av de vanligste treslagene i Norge og Sverige, og grantrær generelt er økonomisk viktige trær i mange land.
For en mer overordnet taksonomi, se: Furufamilien eller Bartrær.


== Arter ==
I slekten finner vi artene:

Gran (Picea abies)
Picea alcoquiana (Picea alcoquiana)
Picea asperata (Picea asperata)
Picea brachytyla (Picea brachytyla)
Picea breweriana (Picea breweriana)
Chihuahuagran (Picea chihuahuana)
Engelmannsgran (Picea engelmanni)
Kvitgran (Picea glauca)
Lutzgran eller Lutsigran (Picea glauca × sitchensis)
Sitkagran (Picea sitchensis)
Picea glehnii (Picea glehnii)
Picea jezoensis (Picea jezoensis)
Picea koyamai (Picea koyamai)
Picea likiangensis (Picea likiangensis)
Svartgran (Picea mariana)
Maximowiczgran (Picea maximowiczii)
Picea morrisonicola (Picea morrisonicola)
Sibirgran (Picea obovata)
Serbergran (Picea omorika)
Orientgran (Picea orientalis)
Blågran (Picea pungens)
Picea purpurea (Picea purpurea)
Rødgran (Picea rubens)
Picea schrenkiana (Picea schrenkiana)
Picea smithiana (Picea smithiana)
Picea spinulosa (Picea spinulosa)
Toranogran (Picea torano)
Wilsongran (Picea wilsonii)


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 124–141. ISBN 82-10-01282-7. 
J.D. Lockwood m.fl. (2013). «A new phylogeny for the genus Picea from plastid, mitochondrial, and nuclear sequences» (PDF). Molecular Phylogenetics and Evolution. 69 (3): 717–727. ISSN 1055-7903. PMID 23871916. doi:10.1016/j.ympev.2013.07.004. 


== Eksterne lenker ==
(en) granslekta i Encyclopedia of Life 
(en) granslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) granslekta hos Artsdatabanken 
(sv) granslekta hos Dyntaxa 
(en) granslekta hos Fossilworks 
(en) granslekta hos ITIS 
(en) granslekta hos NCBI 
(en) granslekta hos The International Plant Names Index 
(en) granslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Picea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Picea – detaljert informasjon på Wikispecies
Sjur Hopperstad

Sjur Hopperstad (født 30. oktober 1930 i Vangsnes, død 28. september 2015) var en norsk gårdbruker og politiker (Sp). Han var fylkesordfører i Sogn og Fjordane og før det ordfører i Vik.
Hopperstad var gårdbruker fra Vangsnes. Han var medlem av kommunestyret i Balestrand fra 1960 til 1964, da Vangsnes ble flyttet til Vik kommune. Han ble da medlem av kommunestyret der. Han var ordfører fra 1974 til 1987. Han satt i fylkeskommunestyret fra 1964 til 1975 og fra 1980 til 1999. Han var fylkesordfører i Sogn og Fjordane fra 1992 til 1995, hvorpå han ble varafylkesordfører.Han ble i 2003 tildelt Kongens fortjenstmedalje.


== Referanser ==
Apeskrekkfamilien

Apeskrekkfamilien (Araucariaceae), skjellgranfamilien, kranstrefamilien eller kransgranfamilien er en av totalt syv bartrefamilier. Familien vokser på den sørlige halvkule, og har i alt 41 nålevende arter, fordelt på 3 slekter.
Apeskrekkslekten (A.) er en av de tre slektene, de andre omfatter kaurislekten på New Zealand og wollemiaslekten i Australia. Den mest tallrike hva angår antall arter, er Kauri-slekten som har 21 kjente arter, mens Wollemia bare har en kjent art, som ble oppdaget så sent som i 1994.
De nordligste eksemplarene av apeskrekkfamilien vokser i Norge, fra Stavanger til Kristiansund, men hovedsakelig i Bergen.


== Apeskrekkfamiliens inndeling ==
For fullstendig taksonomi, se: Karplanter
APESKREKKFAMILIEN (ARAUCARIACEAE)

Apeskrekkslekten eller skjellgranslekten (Araucaria)
skjellgran eller apetre (A. araucana)
stuegran (A. heterophylla)
cookfuru (A. columnaris)
paranafuru (A. angustifolia)
bunya-bunya (A. bidwillii)
A. hunsteinii
A. bernieri
A. biramulata
A. cunninghamii
A. heterophylla
A. humboldtensis
A. laubenfelsii
A. luxurians
A. montana
A. muelleri
A. nemorosa
A. rulei
A. schmidii
A. scopulorum
A. subulata
Kaurislekten (Agathis ), 21 arter
A. atropurpurea – «Black Kauri», «Blue Kauri» (Queensland)
A. australis – «Kauri», «New Zealand Kauri» (North Island)
A. borneensis – (vestre Malesia, Borneo)
A. corbassonii – «Red Kauri» (Ny-Caledonia)
A. dammara = syn. A. celebica - «Bindang» (østre Malesia)
A. endertii – (Borneo)
A. flavescens – (Borneo)
A. kinabaluensis – (Borneo)
A. labilliardieri – (Ny-Guinea)
A. lanceolata – (Ny-Caledonia)
A. lenticula – (Borneo)
A. macrophylla = syn. A. vitiensis - «Pacific Kauri», «Dakua» (Fiji, Vanuatu, Salomonøyene)
A. microstachya – «Bull Kauri» (Queensland)
A. montana – (Ny-Caledonia)
A. moorei – «White Kauri» (Ny-Caledonia)
A. orbicula – (Borneo)
A. ovata – (Ny-Caledonia)
A. philippinensis – (Filippinene, Sulawesi)
A. robusta – «Queensland Kauri» (Queensland, Ny-Guinea)
A. silbae – (Vanuatu)
A. spathulata – «New Guinea Kauri» (Ny-Guinea)
Wollemiaslekten (Wollemia)
wollemiafuru (W. nobilis)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Apeskrekkfamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Apeskrekkfamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Apeskrekkfamilien hos Artsdatabanken 
(en) Apeskrekkfamilien hos Fossilworks 
(en) Apeskrekkfamilien hos ITIS 
(en) Apeskrekkfamilien hos NCBI 
(en) Apeskrekkfamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Apeskrekkfamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Araucariaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Araucariaceae – detaljert informasjon på Wikispecies
Julius Fure

Julius Andreas Fure (født 19. desember 1931 i Selje, død 18. mars 2006 samme sted) var en norsk kjøpmann og politiker (Høyre). Han var fylkesordfører i Sogn og Fjordane fra 1988 til 1991 (vara 1984 til 1988) og ordfører i Selje kommune i to perioder, fra 1968 til 1971 og 1976 til 1982.Fure var kjøpmann på Stadlandet i Selje, men med sitt politiske engasjement ble han etterhvert valgt inn i kommunestyret i Selje. Han satt i kommunestyret som representant for Høyre fra 1967 til 1983 og på fylkestinget fra 1976 til 1995. Han hadde også flere sentrale verv innenfor kraftforsyning, og var styreleder i Ytre Fjordane kraftlag, og satt ti år som leder i Landssamanslutninga av norske kraftkommunar. Han ble styremedlem i Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane i 1978, fra 1980 til 1988 var han nestleder i styret, og fra 1992 til 2000 styreleder.Fure døde av kreft etter en tids sykeleie. Han var gift med Anne Helene og hadde fire barn. Han var eldre bror av historiker Odd-Bjørn Fure.


== Referanser ==