jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anette Olsen

Anette Sofie Olsen (født 24. september 1956) er en norsk forretningskvinne som er eneeier av rederiet Fred. Olsen & Co.


== Familie ==
Anette Sofie Olsen er datter av skipsreder Fred. Olsen og Kristin Olsen født Åsnes. Hun tilhører slekten Olsen fra Hvitsten og er tippoldebarn av Petter Olsen (1821–1899), som grunnla det som etterhvert ble rederiet Fred. Olsen & Co.


== Karriere ==
Olsen er utdannet BA i Business Organization fra Heriot-Watt i Edinburgh og Master of business administration fra University of San Francisco.
Hun er eneeier av selskapet Fred. Olsen & Co. og er administrerende direktør i sjøfartskonsernene Bonheur og Ganger Rolf. Hun er styreleder i Fred Olsen Energy, First Olsen Ltd, Timex, Norges Handels- og Sjøfartstidende og nestleder i styret i Dagens Næringsliv, i tillegg til en rekke andre styreroller. Hun er også medlem av Rådet i Norges Rederiforbund og i Det Norske Veritas. Hun var nummer 30 på tidsskriftet Kapitals oversikt over Norges hundre mektigste kvinner i 2008.


== Referanser ==
Skippernesfjorden

Skippernesfjorden er en fjord på Sørøya i Hammerfest kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Skippernesodden i nord og Nordnes i sør og strekker seg 3,5 kilometer nordvestover til Skippernesfjordbotn.Det ligger to eiendommer med noen hus langs fjorden. Markusjord ligger på nordsiden og Sætra på sørvestsiden. Oterbukta er en våg på vestsiden av fjorden. Fjorden er 81 meter på det dypeste ved munningen.


== Referanser ==
Graeme Pollock

Robert Graeme Pollock (født 27. februar 1944 i Durban, Natal, Sør-Afrika) er en sørafrikansk cricketspiller med 23 landskamper for Sør-Afrika mellom 1963 og 1970. Pollock spilte som slagmann i 4. eller 5. posisjon, og scoret 2256 poeng i landskamper, med et gjennomsnitt på 60.97 poeng per ut. Dette er det tredje høyeste gjennom tidene. Pollock ble i 2000 utropt til Sør-Afrikas beste spiller i det 20. århundre.Hans offisielle landskampkarriere tok slutt i mars 1970, etter at Sør-Afrika nettopp hadde slått Australia 4–0 på hjemmebane. Grunnet apartheidregimet ble verdens øvrige cricketforbund enige om å bryte kontakten med Sør-Afrika, men landet inviterte fortsatt utenlandske lag uten sanksjon fra de respektive nasjonale forbund, og Pollock spilte for dette sørafrikanske laget fram til februar 1987. I sin siste kamp for Sør-Afrika, i en alder av nesten 43 år, scoret han 144 poeng.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Graeme Pollock – ESPNcricinfo.com
Østhavet

Østhavet kan vise til:

Østhavet (avis) – en avis i Vardø i Finnmark
Østhavet (hav) – det sørkoreanske navnet på Japanhavet
Austhavet – en del av Barentshavet ved Finnmarkskysten
Niels Vogt

Niels Petersen Vogt (født 15. april 1817 i Kristiania, død 8. november 1894) var en norsk amtmann og statsråd.
Vogt ble innvalgt til Stortinget fra Bergen i 1857. Deretter ble han innvalgt fra Kristiansand i 1862 og gjenvalgt i 1865, 1868 og 1871. Fra 1865 til 1866 var han stortingspresident.
13. mai 1871 ble han utnevnt til sjef for Indredepartementet i Frederik Stangs ministerium. Senere var han vekselsvis medlem av statsrådsavdelingen i Stockholm og indreminister frem til 1884. Høsten 1879 ledet han også Justis- og politidepartementet i seks uker. I likhet med de fleste av medlemmene i Christian August Selmers ministerium (1880–1884), ble han fradømt sitt embete ved Statsrådssaken i mars 1884.
Nils Vogt var amtmann i Søndre Bergenhus amt fra 1850 og stiftamtmann i Kristiansand samt amtmann i Lister og Mandals amt fra 1860 til 1871. Etter sin fratreden som statsråd ble han utnevnt til amtmann i Buskerud amt, et embete han hadde frem til han ble innvilget avskjed i 1890.
Han tok juridisk embetseksamen i 1839 og ble samme å ansatt i Justisdepartementet. Han ble byråsjef i 1843 og ekspedisjonssekretær i 1847. Fra 1841 til 1842 var han konstituert byfogd i Stavanger.
Vogt ble i 1860 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden, og i 1866 forfremmet til kommandør. Han var innehaver av storkors av den svenske Nordstjerneordenen og var ridder av den østerrikske Jernkroneordenen.
Han var sønn av ekspedisjonssjef i Kirkedepartementet Peter Vogt og hustru Charlotte Juhl og ble i 1843 gift med Karen Magdalena Arntzen (1819–1870).


== Se også ==
Slekten Vogt


== Referanser ==


== Kilder ==
Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947, utgitt av ordenskanselliet ved O. Delphin Amundsen, Grøndahl & Søns Forlag, Oslo, 1947
Biografi Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste
Fylkesmannboka, regjeringen.no


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Petersen Vogt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Niels Petersen Vogt hos Norsk senter for forskningsdata
Øst-Koreabukta

Øst-Korea-bukta ligger øst for Nord-Koreas provinser Sør-Hamgyong og Kangwon, og utgjør en del av det vestlige Japanhavet.
Rùm

Rùm (skotsk gælisk, ofte anglifisert til Rum) er en øy på vestkysten av Skottland i Hebridene. På store deler av 1900-tallet var øya kjent som Rhum, en omskriving av navnet foretatt av eieren sir George Bullough som ikke ville være kjent som the Laird of Rum.Rùm ligger i de indre Hebridene, og er med sitt areal på 104,63 km² den største av øyene i Small Isles. Rùm ligger vest for Eigg, sør for Skye og Soay og øst for Canna/Sanday. Det høyeste punktet på Rùm er Askival som er 812 meter over havet.
Øya har i dag en befolkning på 22 (2001), som alle bor i landsbyen Kinloch på østkysten av øya. Det er spor av bosettinger på Rùm fra så langt tilbake som 7000 år f.Kr., noe av den tidligste kjente spor av mennesker i Skottland. Det er ikke mange skriftlige kilder om de keltiske og norrøne innbyggerne fra tiden før år 1000. Fra 1100-tallet var øya eid av forskjellige  klaner, blant dem klan Maclean fra øya Coll. Ved slutten av 1700-tallet hadde øya en befolkning på nærmere 400 personer, men disse ble fordrevet under tvangsflyttingene kjent som Highland Clearances på 1800-tallet.
Øya ble et privat eid feriested, og det eksotiske Kinloch Castle ble bygget av George Bullough i 1900. Øya ble i 1957 kjøpt av forløperen til Scottish Natural Heritage, Nature Concervancy Council. Scottish Natural Heritage eier og driver øya i dag.


== Senter for forskning ==
Rùm har en stor bestand av hjort som har vært gjenstand for langsiktige forskningsprosjekter. Disse har resultert i mye ny kunnskap om blant annet bestandsregulering og adferdsøkologi, og framstår i dag som noen av de best kjente langtids-studier innen økologien.
Et av de mest vellykkede eksempler på gjen-innføring av utdødde arter er utsettingene av havørn på Rùm, basert på fugler fra Nordland. Havørnene har etablert livskraftige bestander og også spredt seg til andre øyer, blant andre Mull.


== Referanser ==
Ingrid Margrethe Gjerde

Ingrid Margrethe Gjerde (født 29. juli 1968 i Bærum) er en norsk offiser i Hæren med generalmajors grad. Hun var første kvinnelige sjef for Hans Majestet Kongens Garde, og er den som har innehatt denne stillingen lengst. Hun tiltrådte stillingen 1. august 2006, og fratrådte 14. august 2009. I oktober 2013 tiltrådte hun som første kvinnelige sjef for Krigsskolen. 22. april 2016 ble hun utnevnt til brigader og stabssjef for Hæren, med tjenestested Bardufoss. Fra 11. oktober 2019 er hun sjef for Forsvarsstaben/Plan med generalmajors grad. I mars 2021 ble det kjent at Gjerde var utnevnt til sjef for FNs fredsbevarende styrke UNFICYP på Kypros.


== Karriere ==
Gjerde var medlem av Heimevernsungdommen, i UAT-HV12.  Etter eksamen artium fra Strinda videregående skole begynte hun på Befalsskolen for Hærens sanitet (BSHS) på Lahaugmoen. Etter dette har hun vært troppssjef for det som da var 3. bataljon i Harstad og troppssjef i de norske styrkene i Libanon. Hun var også både troppssjef og kompanisjef i Telemark bataljon og kompanisjef under SFOR-operasjonen i Bosnia i 1998–99. Dette har gjort at hun var Norges første kvinnelige avdelingssjef i utlandet. I tillegg har hun arbeidet i Hærens kompetansesenter for ledelse og i presse- og informasjonsavdelingene til Forsvarets overkommando og Forsvarsdepartementet. Hun har også tjenestegjort i Afghanistan.Gjerde har hovedfag i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo og er uteksaminert fra U.S Army Command & General Staff College 2006 samt U.S Army War College 2013.


== Referanser ==
Non (måltid)

Non (uttalt nôn) er en eldre benevnelse på et måltid som spises omkring klokka 15. 
Non er trolig avledet fra latinsk «nona» som betyr den niende timen på dagen, og sies å ha vært ved tretiden. Samme ord er i engelsk form «noon», og er etter Ivar Aasens oppfatning betegnelse på spisetid midt på ettermiddagen. 
I boken Om kostholdet i Norge fra omkring 1500-tallet og op til vår tid (utgitt av Det Norske Videnskaps-Akademi 1942) nevner Fredrik Grøn at non antakelig er det måltidet som i nyere tid har blitt kalt for middag.
Imidlertid er ordet i praktisk bruk i 1960- og 1970-årene (ofte i formen «nons») både på Nordøyane og Sørøyane på Sunnmøre, på Nordmøre, i Nordfjord og på Romerike (Gjerdrum) som et måltid i tillegg til middag, men oftest  etter denne. 
Non var ofte brukt på landsbygda, og spesielt gårdene, i Trøndelag fram til om lag år 2000. Måltidet «non» (uttalt med lang o) ble ofte inntatt før man gikk til kveldsstellet i fjøset - og kunne være mellom 15.00 og 18.00. Som genitivsetning ble det sagt «å eta til nons.» Non kommer fra da man beregnet dagens timer med Solur, og regnes som dagens siste kvart, etter Prim, Ters og Sekst. Prim inneholder første, andre og tredje time; Ters er den første obligatoriske bønnen ifølge den Benediktinske regelen, modifisert av det andre økumeniske Vatikankonsil, og innleder døgnets fjerde, femte og sjette time; Sekst innleder sjuende, åttende og niende time; Non, tiende, ellevte og tolvte time. Nomenklaturen omkring døgnets tider og timer har variert gjennom tidene, mellom språk og steder, og kan framstå forvirrende; den dogmatiske fasiten har dog til enhver tid hvert gitt av det som nå kalles Timenes Liturgi i den Romersk Katolske Kirken. 


== Kilder ==
Ivar Aasen: Norsk ordbog (1873)
Fredrik Grøn: Om kostholdet i Norge fra omkring 1500-tallet og op til vår tid. 1942.
Pasienttransport

Pasienttransport er et begrep som innbefatter transport av pasienter til eller fra sykehus eller lege. Det skjer enten ved at transport rekvireres av sykehuset eller legen,  eller ved at pasienten reiser ved egen hjelp. Pasienttransport ble tidligere kalt Syketransport, men har siden 2008/2009 blitt erstattet av Pasientreiser.
I Norge har medlemmer av folketrygden rett til refusjon av nødvendige reiseutgifter i forbindelse med mottak av helsetjeneste. Hovedregelen er at pasienten får dekket utgifter til sin pasientreise med et fast beløp per kilometer, uansett  transportmiddel. For å få reisegodtgjørelse, må avstanden til behandlingsstedet være lengre enn ti kilometer hver vei. Reisen må også gå over mer enn én takstsone. 
Det er de regionale helseforetak i Norge som har ansvar for pasienttransport for sine innbyggere.
Kjørekontor for pasienttransport er en avdeling i et helseforetak. Kontoret har ansvar for koordinering og planlegging av rekvisisjonsbaserte pasienttransporter med drosje og fly, lokalt og nasjonalt.


== Eksterne lenker ==
Pasientreiser.no https://helsenorge.no/rettigheter/pasientreiser/sok-om-reisedekning
Breerosjon

Breerosjon, iserosjon eller abrasjon er nedknusing og oppmaling av bergarter under en isbre gjennom frostforvitring og plukking.
Under breens bevegelse vil temperaturen under breen svinge rundt frysepunktet, og vann vil trenge ned i sprekker i fjellet. Når dette vannet fryser, vil steinbiter sprenges løs ved frostforvitring. Steinene fryser fast på undersiden av isbreen og føres videre med isen. Denne prosessen kalles plukking. Breen sliper på det underliggende fjellet og danner skuringsstriper på fjelloverflaten. 
Jo raskere breen beveger seg, desto sterkere eroderer den.


== Se også ==
Ablasjon


== Kilder ==
Landformene www.daria.no
Hønsebyfjorden

Hønsebyfjorden (nordsamisk: Nijžževuotna) er en fjord på nordsiden av øyen Seiland i Hammerfest kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 3,5 km sørøstover til bygden Hønsebybotn i enden av fjorden. Fjorden har innløp mellom Nordre Veggenes i vest og Skoltbukta i øst. Den ytre delen av fjorden er vid og i øst går en smalere del av fjorden inn til botn.Fjorden er 117 meter på det dypeste ved vestsiden av denne ytre delen.
Det ligger flere mindre bosetninger langs østsiden av fjorden, og på begge sider av den indre, smale delen. Her finner en blant annet Hønsebyhamn på vestsiden og grenden Skakkebakken på østsida. Fv114 går langs østsiden av fjorden og ut vestsiden av den indre delen.


== Referanser ==
Eidvågen

Eidvågen (nordsamisk: Muotkevuotna) er en fjord på øyen Seiland i Hammerfest kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Hellegjengneset i vest og Eidvågneset i øst og strekker seg fire kilometer sørøstover til grenden Eidvågeidet i enden av fjorden.Det ligger enkelte gårdsbruk langs vestsiden av fjorden, men ingen større bosetninger enn Eidvågeidet i enden. Her er det bare omtrent 350 meter over til østsiden av øya. Fjorden er 91 meter på det dypeste, like sør for Revneset.


== Se også ==
Eidvågen naturreservat


== Referanser ==
Riksscenen

Riksscene for nasjonal og internasjonal folkemusikk, joik og folkedans (Riksscenen) er en ny nasjonal møteplass for folkemusikk i alle fasetter. Riksscenen overtok høsten 2009 et tilpasset nybygg i gamle Schous bryggeri nederst på Grünerløkka i Oslo, og ble en del av Schous kulturbryggeri. Offisiell åpnet i september 2010. Før det arrangerte Riksscenen konserter og forestillinger i leide lokaler Oslo, og samarbeidet med aktører rundt i landet. Riksscenen avholder om lag 200 konserter og forestillinger årlig.


== Formål ==
Riksscenen har som formål å være en nasjonal møteplass for aktører innenfor sektoren og publikum:

en scene for tradisjonell og eksperimentell norsk og samisk folkemusikk og folkedans, og folkemusikk og folkedans med utenlandsk opphav
en profesjonell scene
en aktiv formidler
et profesjonell og kompetent produksjonssted
en brobygger mellom aktører og formidlere innenfor hele sektoren i Norge, og tilsvarende miljø utenlands.


== Organisasjon ==
Riksscenen ble etablert som stiftelse 16. mars 2007 av de fire nasjonale utøverorganisasjonene Juoigiid Searvi, Landslaget for Spelemenn, Norsk Folkemusikk- og Danselag, Noregs Ungdomslag og Samspill International Music Network.
Riksscenen er organisert med et styre og et rådgivende organ, Riksscenerådet, som består av nasjonale institusjoner og organisasjoner på området. Styreleder blir oppnevnt av stifterorganisasjonene, ett styremedlem med vara blir oppnevnt av MFO og NODA (fagorganisasjonene på området), og Riksscenerådet er valgforsamling til tre styremedlemmer med varamedlemmer.
Første styreleder for Riksscenen er Karl Einar Ellingsen (2007 – ) og første daglige leder er Jan Lothe Eriksen (2007 – 2010). Daglig leder er nå Helge Skansen (2010 -)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Riksscenen
Schous Kulturbyggeri
Javagjøkugle

Javagjøkuglen (Taenioglaux castanopterum) er en art i uglefamilien (Strigidae). Den lever kun i Indonesia.
Den har sitt naturlige habitat subtropiske eller tropiske lavlandsskoger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Javagjøkugle i Encyclopedia of Life 
(en) Javagjøkugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Javagjøkugle hos Artsdatabanken 
(en) Javagjøkugle hos ITIS 
(en) Kategori:Glaucidium castanopterum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Glaucidium castanopterum – detaljert informasjon på Wikispecies
Jungelugle

Jungeluglen (Glaucidium hardyi) er en ugle som er funnet i nordre deler av Sør-Amerika og nordre Brasil og flere land i Sør-Amerika, som blant annet Peru og Bolivia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) jungelugle i Encyclopedia of Life 
(en) jungelugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) jungelugle hos Artsdatabanken 
(en) jungelugle hos ITIS 
(en) jungelugle hos NCBI 
(en) Kategori:Glaucidium hardyi – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Glaucidium hardyi – detaljert informasjon på Wikispecies
Fjellkjedefolding

Fjellkjededannelse eller orogenese  (fra gresk oros «berg» og genesis «opprinnelse» eller «skapelse») er de geologiske prosesser som fører til at fjellkjeder dannes. En fjellkjede dannes vanligvis når to kontinentalplater kolliderer med hverandre og den ene skyves over den andre. Ved aktive orogeneser er det vanlig at vulkansk aktivitet og jordskjelv forekommer. 


== Orogeneser i jordhistorien ==
Den alpine fjellkjedefolding
Den kaledonske fjellkjedefolding
Den herkyniske fjellkjedefolding


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jones, Kevin (2003): Mountain Building in Scotland: Science : A Level 3 Course Series. Open University Worldwide Ltd. ISBN 0-7492-5847-0. Gir en detaljert historie av et antall orogeneser.


== Se også ==
Wilsonsyklus


== Eksterne lenker ==
(en) Orogeny – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Maps of the Acadian and Taconic orogenies
Antarctic Geology
Knøttugle

Knøttugle (Glaucidium minutissimum) er en liten ugle. Den er funnet i Brasil og observert i Paraguay. Den lever i tropiske, eviggrønne skoger. Det er det minste uglen i Sør-Amerika med sine 45 gram og 15 cm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) knøttugle i Encyclopedia of Life 
(en) knøttugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) knøttugle hos Artsdatabanken 
(en) knøttugle hos ITIS 
(en) knøttugle hos NCBI 
(en) Kategori:Glaucidium minutissimum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Glaucidium minutissimum – detaljert informasjon på Wikispecies
Sandskarhyrna

Sandskarhyrna er et fjell i Stryn kommune i Sogn og Fjordane. Det har en høyde på 1 690 meter over havet.
På den nordøstlige fjellsiden ligger isbreen Nautbreen.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sandskarhyrna på Peakbook.org
Øyfjorden (Hasvik)

Øyfjorden (nordsamisk: Duorppalvuotna) er en fjord på Sørøya i Hasvik kommune i Finnmark. Den er 6,5 kilometer lang, og går nordover fra innløpet mellom Fuglberget og Ramnes inn til Nordbotn i fjordbotnen.Fjorden deler seg i tre våger helt innerst, som regnet fra vest er: Sørbotn, Midtbotn og Nordbotn. Den største dybden i fjorden er 118 meter ute ved munningen. Det ligger flere små øyer i fjorden, hvorav den største er Øyfjordholmen, som er 1,1 kilometer lang.


== Referanser ==
Sigve Tjøtta

Sigve Tjøtta (født 1. mars 1930) er en norsk professor i anvendt matematikk ved Universitetet i Bergen.


== Familie ==
Tjøtta kommer fra Tjøtta ved Bryne fra en bondefamilie.  Han var gift med Jacqueline Naze Tjøtta, som også var professor i anvendt matematikk ved Universitetet i Bergen. 
Nevøen Sigve Tjøtta er professor i samfunnsøkonomi, med hovedfag i matematikk.


== Faglig arbeid ==
Tjøtta tok i 1954 hovedfag i fysikk ved Universitetet i Oslo. I 1959 avla han doktorgraden ved samme universitet. Tjøtta ble i 1960 dosent ved Universitetet i Bergen. I 1963 ble han professor i anvendt matematikk samme sted. Han var sentral i oppbygningen av fagfeltet anvendt matematikk ved Universitetet i Bergen. Tjøtta har vært dekan ved Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet. Han var i flere år leder av Norges almenvitenskapelige forskningsråds fagråd.I sin forskning har Tjøtta særlig arbeidet med matematiske modeller i akustikk. Ett av interessefeltene har vært modellering av sjokkbølger i fokuserte lydfelt.


== Utmerkelser ==
Kong Harald utnevnte i 2002 Tjøtta til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for sin forskning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Sigve Tjøtta i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Sigve Tjøtta i BIBSYS
Okken

Okken er et fjell i Lærdal kommune i Sogn og Fjordane. Toppen av fjellet er et 2,5 kilometer bredt og relativt flatt platå på rundt 1 600 til 1 640 meters høyde. Det har flere toppunkter, hvorav de to høyeste ligger lengst sør og lengst nord på fjellet. Sørtoppen er den høyeste med en høyde på 1 686 meter over havet, mens Nordtoppen ligger på 1 679 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Referanser ==
Framkomiteens Nansenbelønning

Framkomiteens belønning for polarforskning (tidligere Framkomiteens Nansenbelønning) er en akademisk utmerkelse for polarforskning oppkalt etter Fridtjof Nansen. Belønningen tildeles siden 1961 av Universitetet i Oslo. Den kan mottas av norske forskere som gjennom en avhandling eller på annen måte har gitt vesentlige bidrag til utforskning av polarområdene innen fagfeltene biologi, geografi, geofysikk, geologi eller oseanografi.
Framkomiteens Nansenbelønning er en av flere utmerkelser som har vært knyttet til Fridtjof Nansens navn. Andre utmerkelser er den norske Nansenmedaljen for fremragende forskning, som igjen er knyttet til knyttet til Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning, og den internasjonale Nansenprisen for innsats for flyktningsaken.


== Mottakere ==


== Referanser ==
Slaget ved Virta bro

Slaget ved Virta bro var et slag under finskekrigen mellom Sverige og Russland. Slaget fant sted den 27. oktober 1808. Den svenske styrken under general Johan August Sandels lå i stilling ved Virta bro, nord for Idensalmi i Östra Finlands län etter å ha trukket seg tilbake etter nederlaget i slaget ved Oravais. 
Fra den 29. september til den 27. oktober var det en våpenhvile. General Sandels styrker var klart underlegne de russiske men hadde en god defensiv posisjon mellom to innsjøer sammenknyttet ved elven Koljonvirta og hans styrker hadde forberedt stillingene godt under våpenhvilen. 
Den 27. oktober skulle våpenhvilen avsluttes klokken 13, men det russiske angrepet kom litt før, muligens grunnet forskjellen mellom svensk og russisk tid. Sandels trakk tilbake styrkene på den sørlige delen av elven og de russiske styrkene angrep over den delvis ødelagte broen. De svenske styrkene gikk til motangrep og drev praktisk talt russerne i elven. Russerne trakk frem friske tropper på den sørlige siden av elven, men de forsøkte ikke noe nytt angrep. Slaget var den siste svenske seier på finsk jord.
Slaget har særlig blitt kjent for ettertiden gjennom den finske nasjonaldikteren Johan Ludvig Runebergs verk Fänrik Ståls sägner hvor et eget dikt handler om general Sandels. 


== Eksterne lenker ==
Artikkel om slaget ved Virta bro (engelsk)
Diktet «Sandels» om hans innsats i slaget ved Virta bro, fra Fänrik Ståls sägner (svensk)