jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Wind of Change

«Wind of Change» er en rockeballade av den tyske gruppen Scorpions. Sangen var med på deres album Crazy World fra 1990, men ble ikke en verdensomspennende hitsingel før i 1991 da den toppet listene både i Tyskland og over hele Europa. Den oppnådde en fjerdeplass på listene i USA og en andreplass på listene i Storbritannia.


== Sangen ==
Teksten feirer de politiske endringene som fant sted i Øst-Europa på den tiden – sånn som de polske rundebordsamtalene, Berlinmurens fall, den økende friheten i kommunistblokken (som siden ville føre til Sovjetunionens fall) og den senere forestående slutten på den kalde krigen.
Mange lyttere som ikke er så godt kjent i Moskva blir ofte forvirret av åpningsavsnittet i sangen:

I follow the Moskva
Down to Gorky Park
Listening to the wind
of changeMoskva er navnet på elven som renner gjennom byen Moskva, og Gorkijparken er navnet på en fornøyelsespark i Moskva. Scorpions ble inspirert til å skrive denne sangen etter at de avla et besøk til Moskva i 1989, og nettopp derfor inkluderte de referanser til disse førstnevnte landemerkene.
Bandet og plateselskapet ga til sammen bort USD 70 000 i royalties fra sangen til Mikhail Gorbatsjov. Ifølge sovjetiske media ble pengene øremerket til barnesykehus i Sovjetunionen.


== Vurdering ==
I 2005 valgte seerne på det tyske fjernsynsnettverket ZDF denne sangen til århundrets sang. Det er den mest solgte sangen i Tyskland og er ofte spilt på TV-programmer som presenterer videoklipp fra Berlinmurens fall. Sangen er bredt kjent over hele Tyskland som sangen for den tyske gjenforeningen (og kommunismens fall i Øst-Europa generelt), selv om den først oppnådde sin store popularitet to år senere. 


== Referanser ==


== Se også ==
Berlinmuren
Glasnost
Perestroika
Den kalde krigen
Sovjetunionen
Søndre Aker prosti

Søndre Aker prosti er et prosti i Oslo bispedømme. Prostiet ligger i Oslo kommune.


== Historikk ==
Prostiet ble opprettet i 1984 under navnet Nordstrand prosti, ved deling av Oslo domprosti, og bestod av prestegjeldene Nordstrand, Holmlia, Manglerud, Bøler, Bekkelaget og Lambertseter. Skiftet navn til Søndre Aker prosti i 1986. Sognestrukturen i Søndre Aker ble endret fra 1. januar 2016, da Bekkelaget sogn ble slått sammen med Ormøy, og sognene Klemetsrud og Mortensrud ble slått sammen. Sistnevnte omfatter i tillegg til kirker med de gamle sognenavnene også Bjørndal kirke.


== Sogn ==
Manglerud
Klemetsrud og Mortensrud
Oppsal
Nordstrand
Ljan
Holmlia
Hauketo-Prinsdal
Lambertseter
Bøler
Bekkelaget og Ormøy


== Referanser ==
Groruddalen prosti

Groruddalen prosti (tidligere Østre Aker prosti) er et prosti i Oslo bispedømme.


== Historikk ==
Prostiet ble opprettet 1.1.1972 ved deling av Oslo domprosti, bestående av Nordstrand, Bekkelaget, Manglerud, Lambertseter, Oppsal, Østre Aker, Bøler, Tveten, Høybråten, Stovner og Fossum menigheter. I 1984 ble den kirkelige inndeling i Oslo endret slik at Østre Aker prosti da kom til å bestå av prestegjeldene Østre Aker, Bredtvedt, Grorud, Rødtvet, Stovner, Fossum, Høybråten, Furuset, Haugerud og Oppsal.Prostiets grenser ble justert med virkning fra 2011, da Tonsen ble overført fra Nordre Aker til Østre Aker og Hasle og Sinsen ble overført fra Østre Aker til Nordre Aker. I 2012 var det en omorganisering av sognene i Østre Aker.


== Sogn ==
Ellingsrud-Furuset
Grorud (tidligere Grorud, Romsås, Rødtvet og Bredtvet)
Høybråten, Fossum og Stovner
Tonsen
Østre Aker og Haugerud


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Prostiliste hos Oslo bispedømmeråd
Nordre Aker prosti

Nordre Aker prosti er et prosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke.


== Historikk ==
Prostiet ble opprettet i 1984 under navnet Torshov prosti, ved deling av Oslo domprosti. Det nye prostiet fikk prestegjeldene Torshov, Sagene, Lilleborg, Sofienberg, Paulus, Grefsen og Tonsen samt Aker sykehusprest. Det skiftet navn til Nordre Aker prosti 1994.Prostiets grenser ble justert med virkning fra 2011, da Grefsen sogn ble overført fra Nordre Aker til Vestre Aker, Tonsen ble overført fra Nordre Aker til Østre Aker og Hasle og Sinsen ble overført fra Østre Aker til Nordre Aker.Fra 1. januar 2015 ble flere sogn slått sammen parvis.


== Sogn ==
Hasle (med Hasle kirke)
Paulus og Sofienberg (med Paulus kirke og Sofienberg kirke)
Sagene og Iladalen (med Sagene kirke og Iladalen kirke)
Sinsen (med Sinsen kirke)
Torshov og Lilleborg (med Torshov kirke og Lilleborg kirke)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Prostiliste hos Oslo bispedømmeråd
Vestre Aker kirke

Vestre Aker kirke på Ullevål i Oslo har fra 1861 vært sognekirken for Vestre Aker. Fra 1855 til 1861 var det samme kirkehuset som fortsatt står i dag sognekirke for Aker med navnet Aker kirke. Kirken har veiadressen Ullevålsveien 117 i Bydel St. Hanshaugen.


== Bygningen ==
Dagens kirke er den opprinnelige og ble innviet som sognekirke for Aker allerede 12. desember 1855 av biskop Jens Lauritz Arup. Bygningen er en langkirke i nygotikk tegnet av Heinrich Ernst Schirmer med omtrent 500 plasser etter den siste restaureringen i 1969. Prekestolen ble tegnet av Alexis de Chateauneuf omtrent 1850 og sto opprinnelig i Vår Frelsers kirke (Oslo domkirke). Glassmaleriene er utført av Bernhard Greve, midtfeltet i 1939 og sidevinduene i 1955. Kirken har et orgel med 27 stemmer og to kirkeklokker.


== Historie ==

Da Christiania by kjøpte Aker kirke (fra 1861 kalt Gamle Aker kirke) av Aker herred i 1852 trengte Aker ny sognekirke. Før salget var gjennomført vedtok herredsstyret å kjøpe 20 mål tomt fra Isach Muus’ eiendom på Kalvehaugen. Dette var opprinnelig beitemark for Ullevål gård, og området der kirken ble oppført ble i 1853 solgt av Muus til Aker kommune etter at Aker sogn var besluttet delt i to (østre og vestre). Det var strid om navnet. Blant andre hevdet P. A. Munch at tradisjonen tilsa navnet Ullevål kirke etter gården den sto på.
Ved kirken ligger Vestre Aker kirkegård, innviet samtidig med kirken, og et menighetshus oppført i 1983.
Vestre Aker kirke er et kulturminne og har nummer 85816 i Riksantikvarens kulturminnebase.


== Litteratur ==
Weibye, Tor (2005). Kirken på Kalvehaugen - Vestre Aker Kirke 150 år. Oslo: Vestre Aker Menighet. 
Kirkebøe M. C.: Oslo kirker i gammel og ny tid. Land og kirke, 1956
Oslo byleksikon. Oslo. Kunnskapsforslaget, 2000
Skjelsbæk, Sverre (red.): Gamle Aker kirke. Akademisk forlag, 1980
Statistisk årbok for Oslo 2005. Oslo kommune


== Eksterne lenker ==
Arc Vestre Aker kirke
Vestre Aker menighet, offisielt nettsted (avlest 1. november 2009)
Eg ser

«Eg ser» er en sang av Bjørn Eidsvåg. Den ble første gang utgitt på albumet Passe gal fra 1983.
Bjørn Eidsvåg forteller til Stavanger Aftenblad at sangen ble til i forbindelse med en preken han skulle holde da han var prest på Lier psykiatriske sykehus. Den ble laget på 10 -15 minutter. Eg ser ble Eidsvågs gjennombruddssang og omtales som hans viktigste låt. 
Sangen er nå tatt med i boka Tillegg til Norsk Salmebok, og lever sitt eget liv. Den har senere blitt spilt inn av flere andre artister. Sissel Kyrkjebø hadde den med på sitt debutalbum Sissel i 1986, et album som solgte nesten 400 000 eksemplarer og som også ble utgitt i Sverige og Danmark. Elisabeth Andreassen spilte inn en egen versjon på albumet Kjærlighetsviser fra 2001.
Ravi har tatt sangen med i programserien Landeplage på NRK3. Han stiller spørsmålet: "Men hvorfor har «Eg ser» vokst seg inn i den kollektive norske bevisstheten? Er det på grunn av dens anvendelighet, slik den brukes i både brylluper, begravelser og på fotballbanen? Er det på grunn av artisten selv? Eller er det fordi låten sier noe grunnleggende om det å være menneske, selv for fotballsupportere?".
På begynnelsen av 2000-åra fremførte Bjørn Eidsvåg Eg Ser på spansk da han turnerte over store deler av det mellom­amerikanske kontinentet.


== Innspillinger ==
Sangen finnes på disse albumene:

Passe gal 1983 Bjørn Eidsvåg Kirkelig Kulturverksted (KKV)
Bjørns beste 1985 Bjørn Eidsvåg KKV
Sissel 1986 Sissel Kyrkjebø
Alt du vil ha 1990 Bjørn Eidsvåg Norsk Plateproduksjon
Livet er her og nå 1998 Kai Robert Johansen Master Music
Har en drøm 1998 Roar Engelberg Tylden & Co
Hittil og littil 2000 Bjørn Eidsvåg Petroleum Records
Kjærlighetsviser Elisabeth Andreasson 2001 Norske Gram
Salmer for Gud og hvermann 2003 Forskjellige artister KKV
Bjørn og ein venn 2004 «Bypakk og bønder» Downbeach Music
De beste 2009 Bjørn Eidsvåg Sony BMG/Petroleum Records


== Eksterne lenker ==
Eidsvåg om Eg ser hos aftenbladet.no
Forhåndsomtale hos nrk.no for programmet Landeplage på NRK 3
Joseph Bosworth

Joseph Bosworth (født 1789, død 27. mai 1876) var en engelsk forsker og lærd på angelsaksisk språk og angelsaksisk litteratur.


== Bakgrunn og virke ==
Bosworth ble født i Derbyshire, gikk på ungdomsskolen i Repton, og ble deretter student ved Universitetet i Aberdeen. I 1817 ble han sogneprest av Little Horwood i Buckinghamshire, og benyttet der sin fritid til litteratur, og spesielt til studiet av angelsaksisk. I 1823 utkom hans Elements of Anglo-Saxon Grammar (Elementer i angelsaksisk grammatikk).
I 1829 dro Bosworth til Nederland som kapellan, først i Amsterdam og deretter i Rotterdam, og han ble i Nederland inntil 1840. Han arbeidet der på Dictionary of the Anglo-Saxon Language (Ordbok i angelsaksisk språk, 1838), hans best kjente verk.
I 1857 ble han rektor av en skole i Water Stratford i Buckinghamshire, og i det følgende året ble han utpekt som professor i angelsaksisk ved University of Oxford. I 1867 donerte han 10 000 pund til University of Cambridge for å etablere et professorat i angelsaksisk. Ved sin død etterlot han seg en mengde notater om angelsaksiske charter. Han ble gravlagt i Water Stratford.
Professoratet i Oxford ble holdt av J.R.R. Tolkien fra 1925 til 1945, og på den tiden var det kjent som «Rawlinson and Bosworth Professorship of Anglo-Saxon».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bosworths skrifter på Internet Archive
An Anglo-Saxon Dictionary, skannet side med bilder og tekster. Fra «Germanic Lexicon Project».
An Anglo-Saxon Dictionary, skannet side med bilder. Digitalisert under ledelse av Sean Crist.
A Downloadable version of An Anglo-Saxon Dictionary – nedlastbar utgave den angelsaksiske ordboken
Naturlige briller

Naturlige briller er en kortfilm fra 2001, regissert av Jens Lien, og med manus av Per H. V. Schreiner. Filmen ble opprinnelig laget som en internettvideo, og ble plukket ut til å delta på Cannes filmfestival i hovedkonkurransen i 2001. Siden da har den blitt vist på festivaler over hele verden og har vunnet en rekke priser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Naturlige briller på Internet Movie Database 
(no) Naturlige briller hos Filmfront 
(da) Naturlige briller i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Naturlige briller på Allociné 
(no) Filmen på Youtube
Kurgan

Kurgan kan vise til:

Kurgan (gravhaug) – gravhauger i Russland og Ukraina
Kurgan-hypotesen – hypotesen at folkeslaget som lagde Kurgan-gravhaugene var proto-indoeuropeere
Kurgan (by) – en by i Russland
Kurgan oblast – et føderasjonssubjekt i Russland
Kurgan (Highlander) – skurken i filmen Highlander
Kurgan (kveg) – en kvegrase fra Russland
Pandaka

Pandaka er en slekt kutlinger i gruppen Gobionellinae. Noen av verdens minste fiskearter tilhører denne gruppen.


== Litteratur ==
Nelson, Joseph S. (2006). Fishes of the World (4 utg.). Edmonton. ISBN 0-471-25031-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Pandaka – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pandaka i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pandaka hos ITIS 
(en) Pandaka hos NCBI 
(en) Kategori:Pandaka – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pandaka – detaljert informasjon på Wikispecies 
ITIS Standard Report: Pandaka
The Divine Comedy (album)

The Divine Comedy er skuespilleren Milla Jovovićs første og eneste studioalbum. Da albumet kom ut ble hun kreditert under navnet Milla. Albumet er oppkalt etter et verk av Dante Alighieri.


== Sporliste ==
«The Alien Song (For Those Who Listen)» – 4:45
«The Gentleman Who Fell» – 4:39
«It's Your Life» – 3:45
«Reaching From Nowhere» – 4:10
«Charlie» – 4:10
«Ruby Lane» – 4:36
«Bang Your Head» – 3:23
«Clock» – 4:15
«Don't Fade Away» – 5:43
«You Did It All Before» – 3:58
«In a Glade» – 2:27
Usupov Jamshed Zuhuriddinovich

Usupov Jamshed Zuhuriddinovich (født 19. juli 1970 i Isfara) er en Tadsjikistansk matematiker. 
Han fullførte sin utdanning ved Tajik State University (i dag Tajik State National University) i 1992, ved mekanisk-matematisk fakultet. Han fortsatte med sin doktorgrad innen «funksjonsteori og matematisk analyse», og fikk doktorgrad i 2000. 
I 1994 tok han sin første jobb, ved Tadsjikistans børs. Etter to år ved FNs prosjektorganisasjon UNOPS fikk han sin første jobb ved Tadsjikistans nasjonalbank, først som leder av verdipapirdivisjonen, senere som leder for pengepolitikk- og statistikkavdelingen.
26. januar 2008 ble han utnevnt til visesentralbanksjef, sammen med Malohat Kholikzoda.
Nøytralitet

Nøytralitet (fra latin neutralis, avledet av neuter, «ingen av to») i folkeretten innebærer at en stat ikke støtter noen side i en væpnet konflikt mellom andre stater eller paramilitære (inkludert å unngå å inngå militære allianser som NATO, CSTO eller SCO). Man skiller mellom nøytralitet og alliansefrihet, ettersom nøytralitet i folkerettslig betydning ikke kan forekomme før i en konkret konfliktsituasjon. De internasjonale lovene som regulerer permanent nøytrale landområder er den andre Haag-konvensjonen.Som en type ikke-stridende status nyter statsborgere fra nøytrale land beskyttelse under krigsloven mot krigførende handlinger i større grad enn andre ikke-stridende som fiendtlige sivile og krigsfanger. Ulike land tolker deres nøytralitet forskjellig: noen, som Costa Rica, har demilitarisert seg, mens Sveits holder fast ved «væpnet nøytralitet», for å avskrekke aggresjon med et betydelig militær, samtidig som de utelukker seg fra utenlandsk utplassering.Haag-konvensjonene forbyr den nøytrale staten å støtte den ene parten militært eller tillate at dens eget territorium brukes til militære formål. Den forbys derimot ikke å ta politiske eller moralske standpunkt i konflikten. Statens borgere er heller ikke forbudt å ta del i konflikten. Nøytraliteten har også en politisk dimensjon som innebærer at en stat som etter folkeretten er nøytral, likevel kan rammes av indre eller ytre kritikk ettersom den støtter (eller påstås å støtte) den ene parten mer enn den andre.Sveits har etter beslutning i Wienerkongressen i 1815 forpliktet seg til å opprettholde sin nøytralitet gjennom alle fremtidige kriger; dette omtales gjerne som permanent nøytralitet. Til sammenligning har Sverige siden 1815 valgt å være nøytral i europeiske kriger; dette er likevel kun midlertidig nøytralitet, da ingen forpliktelse foreligger. Det endret seg med Russlands krig i Ukraina som begynte i februar 2022. Norges naboland Sverige og Finland har alltid stått utenfor forsvarsalliansen NATO, men da Russland angrep Ukraina endret svensk og finsk politikk seg på kort tid ved å søke om medlemskap i NATO.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Neutrality – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Declaration for the Purpose of establishing Similar Rules of Neutrality, with Annexes
Ascraeus Mons

Ascraeus Mons er den nordligste av de tre vulkaner på Mars som er kjent som Tharsis Montes.
Tine Sundtoft

Kristine «Tine» Sundtoft (født 19. april 1967 i Lillesand) er en norsk politiker (H). Hun var klima- og miljøminister i regjeringen Solberg fra 16. oktober 2013 til 16. desember 2015.


== Karriere ==
Sundtoft studerte til siviløkonom ved Bedriftsøkonomisk Institutt 1986–1990, men mangler to av de nødvendige 80 vekttall, og pleier ikke å titulere seg som siviløkonom. Hun var næringspolitisk rådgiver for Høyres stortingsgruppe 1995–1996, regiondirektør i NHO på Agder 1996–2005 og fylkesrådmann i Vest-Agder fylkeskommune 2005–2013.Hun var medlem av Lillesand kommunestyre 1988–1991, 2. vararepresentant til Stortinget fra Aust-Agder 1989–1993 og generalsekretær i Unge Høyre 1990–1992. I årene 1992–1995 var hun innvalgt i Aust-Agder fylkesting, der hun var gruppeleder for Høyre, medlem av fylkesutvalget og leder i fylkesskolestyret og hovedutvalget for samferdsel. På denne tiden stod lederstriden i Aust-Agder Høyre mellom Sundtoft og hennes far, Kristian Sundtoft. Hun ønsket en større ideologisk bevissthet enn faren, og tapte kampen om ledervervet i 1993.Fra 1. mai 2019 til 14. oktober 2021 var Sundtoft medlem av Karantenenemnda. Fra 2020 er Sundtoft Agder fylkeskommunes første fylkesrådmann.
Hun er gift og har to barn. 


== Utmerkelser ==
Agderrådets likestillingspris 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tine Sundtoft – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tine Sundtoft på Internet Movie Database 
(no) Tine Sundtoft hos Stortinget 
(no) Tine Sundtoft hos Norsk senter for forskningsdata
William Somner

William Somner (født ca. 1598, død 1669) var en engelsk geistlig advokat ved erkebispedømmet Canterbury og registrator ved kirkedomstolen under William Laud, erkebiskop av Canterbury, og meget oldtidsinteressert. 
Somner huskes i dag først og fremst for hans bidrag til angelsaksisk historie, hvor han nyttiggjorde seg av materiale som fortsatt er i Canterburykatedralens arkiv. Han utga en angelsaksisk ordbok og en bok om utgave angelsaksiske lover, men huskes spesielt for sitt verk The earliest history of Canterbury, Antiquities of Canterbury (Canterburys tidligste historie, fortidsminner i Canterbury, 1640), dedikert til William Laud.
William Somner fikk utdannelse ved King’s School. Hans far var registrator ved kirkedomstolen i Canterbury, en posisjon han selv ble utdannet for og selv overtok etter borgerkrigen. Han var rojalist, men hans bok kom ut i begynnelsen av den engelske borgerkrigen (1642–1651) mellom parlamentarianerne og rojalistene, og ble nyttiggjort av Oliver Cromwells styrker da de inntok byen. Somner satt fengslet for sin motstand mot parlamentarianerne. Etter krigen presenterte han en kopi av sin bok om Canterburys fortidsminner for kong Karl II av England da kongen kom til Dover i 1660. Boken registrerte romerske murer, tapte kirker og praktstykker i katedralen fra før borgerkrigen som var blitt ødelagt eller fjernet av den puritanske ikonoklasmen.
Canterburykatedralens bibliotek huser i dag Somners bøker og andre manuskripter som ble overtatt fra hans enke i 1669. I tillegg til hans notater og trykte bøker om historie var det manuskripter og andre skrifter som han benyttet for å forberede sin angelsaksiske ordbok.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canterbury Cathedral Archives: History and Heritage
Studio system

Studio system (også Hollywood Studio System) er en betegnelse gitt en epoke i Hollywoods filmhistorie mellom 1920- og 50-tallet. Perioden var preget av få store filmselskaper som kontrollerte alle ledd av filmproduksjon og distribusjon. Lokaler, kontrakter med skuespillere, visningssteder og teknikk var alt under filmselskapenes kontroll og oftest også eie. Skuespillere hadde lange kontrakter med selskapene og talentspeidere ble i denne perioden mye benyttet. Systemet fikk kritikk for sin monopolistiske tilnærming og i 1948 avgjorde Høyesterett at systemet skulle opphøre fordi det angivelig var i strid med konstitusjonen. Filmselskapene som dominerte var Metro-Goldwyn-Mayer, 20th Century Fox, Loew's Incorporated, Paramount Pictures, RKO, Warner Bros., Universal Pictures, Columbia Pictures og United Artists.


== Referanser ==
Piave

Piave (latin: Plavis ) er en elv i den norditalienske regionen Veneto, som springer ut i De karniske Alpene i regionen Friuli-Venezia Giulia og munner ut i Adriaterhavet ved Jesolo. På sin vei passerer Piave bl.a. landskapet Cadore og provinshovedstaden Belluno. Elven er 231 km lang, har et tilsigsfelt på 4 126 km² og en gjennomsnittlig vannføring på rundt 100 m³/s (ved munningen). Piaves viktigste bielver er Ansiei, Boite og Cordevole, som alle kommer fra Dolomittene.
I 1809 var elven sted for et større slag under Napoleonskrigene hvor fransk-italienske styrker kjempet mot styrker fra Østerrike.
Under første verdenskrig spilte elven en viktig rolle, da de italienske styrkene trakk seg tilbake til elven som en siste forsvarslinje etter den såkalte Caporetto-offensiven i november 1917, som var den siste østerriksk-ungarske offensiven ved den italienske fronten. Den italienske motstanden langs Piave og senere motoffensiven avgjorde krigen på dette frontavslittet.


== Se også ==
Den italienske fronten under første verdenskrig


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Piave river – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Piave i Store norske leksikon
Kusj (bibelsk person)

Kusj var ifølge Bibelen en sønn av Ham. Han regnes blant annet som stamfar til folk i det nordlige Afrika. Han var også faren til Nimrod. Ifølge 1. Mosebok kapittel 10 het de andre sønnene hans Seba, Havila, Sabta, Raema og Sabteka.


== Referanser ==
Arpaksjad

Arpaksjad (hebraisk: אַרְפַּכְשַׁד – ʾArpaḵšaḏ, i pausa אַרְפַּכְשָׁד – ʾArpaḵšāḏ; gresk: Ἀρφαξάδ – Arphaxád; i bibeloversettelsen fra 1930 Arpaksad) var ifølge Bibelen en sønn av Sem. Han sies å ha blitt født to år etter Vannflommen, da Sem var 100 år gammel. Blant hans etterkommere var Abraham. Josefus hevdet at han var stamfaren til kaldeerne.
Ifølge masoretteksten og den samaritanske Pentateuken var Arpaksjad far til Sjelah, men ifølge Septuaginta og Lukasevangeliet var han farfar til Sjelah og far til Kenan, som ikke må forveksles med sin tipptipptipptipptipptippoldefar ved samme navn.


== Referanser ==
Omotiske språk

Omotiske språk er ei gruppe på 25-30 språk som blir snakket i det sørvestlige Etiopia og såvidt over grensa til Kenya og Sudan. Disse språkene blir regnet som en genetisk gruppering, men det er diskusjon om de eksterne genetiske relasjonene. Språkgruppa har sitt navn etter Omo-elven, som renner gjennom deler av de områdene der språkene blir benyttet.
Fidel (også kalt for geez-alfabetet) er en abugida (skrivesystem) som er konstruert for å skrive geez eller gammaletiopisk, og blir i dag brukt til å skrive amharisk, tigrinya og en del andre språk i Etiopia. Fidel er blitt utviklet fra det sørarabiske alfabetet.