jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Helgebostad

Helgebostad er ei øy som ligger nordvest for Hitra i Trøndelag. Øya deler Straumfjorden som blir hetende Hestnessundet nord for øya og Håvikstraumen sør for øya.
Lenge så øya ut til å bli fraflyttet selv om det bare skilte noen få meter til fast-Hitra ved sørenden av øya. Et gammelt krantårn ble kjøpt fra det nedlagte Kullkompaniet i Trondheim og benyttet som bru. Vegforbindelse til Hitra ble åpnet i 1983. Like øst for brupåslaget på øya ligger Helgebostadøya naturreservat med en unik furuskog.
Et gammelt sagn forteller at etter svartedauen var det røyk bare fra to hus på Hitra. Den ene plassen var Smågesjø og den andre Helgebostad. 
Fra 1891 til 1913 jaktet tyskeren Ernst Leverkusen (1851–1936) hjort på Helgebostad hvor han i 1900 kjøpte en jakthytte som etter hvert ble utbygd til noe som minner om et lite jaktslott. Hytta ble opprinnelig bygd av konsul Hans Peter Jenssen fra Trondheim i 1889. Bygningen ble etter hvert en slags miniatyr av Leverkusens jaktslott i Eifel i Tyskland som sto ferdig i 1904. Til tross for noe ombygging eksisterer hovedbygningen fortsatt på samme sted den dag i dag. Bygningene forøvrig (brygge, stabbur, to hytter for jaktloser m.m.) ble solgt og revet i 1939. Til stedet hører også med en kai ved Straumfjorden bygd av stein som fortsatt står nærmest intakt.


== Litteratur ==
Fredrik Strøm: Ernst Leverkusen. Kjent tysk hjortejeger på Hitra – ÅRBOK FOR FOSEN 2011.
Canons Park undergrunnsstasjon

Canons Park undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på Jubilee-linjen, og var først kjent som Canons Park (Edgware). Dagens navn ble tatt i bruk allerede i 1933.


== Eksterne lenker ==
Canons Park Underground Station Transport for London (Engelsk)
Dag Mejdell

Dag Mejdell (født 28. juni 1957) er en norsk bedriftleder. Han var konsernsjef i Posten Norge fra 16. januar 2006 til 10. oktober 2016. Han har tidligere vært konsernsjef i Dyno Industrier (1997–2000) og Dyno Nobel ASA (2000–2005).
Mejdell er styreleder i Norsk Hydro, Vygruppen og Sparebank 1 SR-Bank. Han har tidligere sittet i bedriftforsamlingen til Orkla ASA, i styret til SAS, og i styret til Handelsbanken Norge.
Mejdell er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole i Bergen.


== Referanser ==
Blom Group

Blom Group ASA (OSE: BLO) er et norsk, børsnotert programvareselskap med kontorer i tolv land i Europa. Blom leverer verktøy for design av navigasjons-programvare ved hjelp av Bloms Pictometry-luftfoto som gjør det mulig å navigere under kjøring eller transport. 
Bloms Fidelio-plattform lar brukeren laste ned bilder på bynivå med 3D-egenskaper.
Blom har mer enn 1 000 ansatte i hele Europa, inkludert Norden, Storbritannia og Spania.


== Eksterne lenker ==
Blom Group ASA
Blom Pictometry Image Solutiuons
Queensbury undergrunnsstasjon

Queensbury undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på Jubilee-linjen. Navnet Queensbury refererer ikke til noe strøk i nærheten; navnet ble valgt som en kontrast til Kingsbury, som er neste stasjon på vei mot det sentrale London. I dag finnes derimot et område kjent som Queensbury (beliggende rett over bydelsgrensen i distriktet Harrow); dette er oppkalt etter stasjonen snarere enn det motsatte. 


== Eksterne lenker ==
Queensbury Underground Station Transport for London (Engelsk)
Kingsbury undergrunnsstasjon

Kingsbury undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på Jubilee-linjen.


== Eksterne lenker ==
Kingsbury Underground Station  Transport for London (Engelsk)
Kalatsjinsk

Kalatsjinsk (russisk: Кала́чинск) er en by i Omsk oblast i Russland. Den ligger 90 km øst for Omsk.
Byen ligger ved elva Om, ved den travleste strekningen på den transsibirske jernbanen, etter at dens sørlige og nordlige gren møtes i Omsk.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kalachinsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wembley Park undergrunnsstasjon

Wembley Park undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den er nærmeste stasjon til Wembley Stadium, og ligger på Jubilee- og Metropolitan-linjene. Jubilee-linjen benytter to av sporene ved stasjonen, mens Metropolitan-linjen benytter fire; to for stoppende tog, og to for ekspresstog.


== Eksterne lenker ==
Wembley Park Underground Station Transport for London (Engelsk)
Neasden undergrunnsstasjon

Neasden undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på Jubilee-linjen, men tog på Metropolitan-linjen passerer også stasjonen, og stopper i visse tilfeller.


== Eksterne lenker ==
Neasden  Underground Station Transport for London (Engelsk)
Nazyvajevsk

Nazyvajevsk (russisk: Называ́евск) er en by i Omsk oblast i Russland. Den ligger 140 km nordvest for Omsk.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nazyvayevsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dollis Hill undergrunnsstasjon

Dollis Hill undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på Jubilee-linjen, mens tog på Metropolitan-linjen passerer stasjonen uten stopp.


== Eksterne lenker ==
Dolls Hill Underground Station  Transport for London (Engelsk)
Bispøyan

Bispøyan er en gruppe øyer som ligger nord for Kvenvær i Hitra i Trøndelag. De største øyene er Burøya, Olderøya, Monsøya og Henriksøya.
Øyene er i dag fraflyttet, men husene bebos i stor grad om sommeren. Bispøyan Hytteierlag AL har vel 70 medlemmer, og det er pliktig medlemskap for boliger som tilhører Bispøyan Strandplan.


== Litteratur ==
Svein Olderø: «Der vester mellom skjær og bå …», om slekt og hendelser i Bispøyan og omegn. Elektronisk nedlasting kan skje fra Kystmuseet i Sør-Trøndelags nettsted.


== Eksterne lenker ==
Bispøyan Hytteeierlag – med info om øygruppa
Tjukalinsk

Tjukalinsk (russisk: Тюка́линск) er en by i Omsk oblast i Russland. Den ligger 120 km vest for Omsk. Innbyggertall: 12 007 (folketelling 2002).
I 1759 lå poststasjonen Tjukalinskij Stanets (russisk: Тюкалинский станец) på stedet hvor dagens Tjukalinsk ligger. Den utviklet seg til slobodaen Tjukalinskaja (russisk: Тюкалинская) i 1763. I 1823 fikk den innvilget bystatus, som ble trukket tilbake i 1838, og gjeninnsatt i 1878. Tjukalinsk mistet sin kommersielle betydning på linje med den Sibirske rute etter byggingen av den transsibirske jernbanen.


== Referanser ==
Fjellvær

Fjellvær er et sted helt øst på Fjellværøy i Hitra i Sør-Trøndelag. Navnet kommer fra gården Fjellvær. Denne gården nevnes første gang i Olav Engelbrebrektssons jordebok over eiendommer tilhørende domkirken i Nidaros på 1500-tallet. Etter reformasjonen ble Fjellvær krongods og utlagt til embetsgård. I 1690-årene tilhørte gården fogd Laurits Brøndlund. Hovedbruket ble senere delt i to, Fjellvær og Nordbotn. I dag er gården ytterligere oppdelt.
Fjellvær hadde kai med hurtigbåtforbindelse til Trondheim.
Liste over store norske datatreff

Liste over store norske datatreff er en liste over markante datatreff i Norge. Samlingene i listen har gjerne en markant størrelse eller en historisk interesse.


== Referanser ==
Det gylne kompasset

Det gylne kompasset (engelsk: Northern Lights; i USA: The Golden Compass) er ei barnebok fra 1995  av den britiske forfatteren Philip Pullman, det er den første boka i trilogien Den mørke materien (1995–2000). Boka ble tildelt Carnegie Medal in Literature da den utkom. Den skildrer en kamp mot det totalitære Magisteriet, og foregår i et parallelt univers, dels i Oxford og dels på Svalbard.  
Hovedpersonen Lyra Belacqua og hennes daimon Pantalaimon reiser til Svalbard for å befri vennen Roger, som er bortført av Magisteriet, en organisasjon som symboliserer alle dogmatiske organisasjoner. Magisteriet utfører ondartede eksperimenter med barna for å lære mer om «støv» (engelsk «dust»), et materiale som de tror er viktig. Handlingen fører dem i kontakt med gøynere, hekser og panserbjørner (især Jorek, som blir en nær venn av Lyra). 
Trilogien er delvis inspirert av Samuel Taylor Coleridges The Rime of the Ancient Mariner, og kan sees som en nyskriving av John Miltons Det tapte paradis. Fremstillingen av Magisteriet gjør at verket ofte forstås som en kritikk av religiøse organisasjoner i alminnelighet, eller av en autoritær kirke.Boka utkom på norsk i 1997, oversatt av Torstein Bugge Høverstad. Den første norske utgaven hadde tittel Nordlys. Boken ble i 2007 filmatisert under tittelen Det gylne kompasset, med Dakota Blue Richards i hovedrollen som Lyra. En ny adaptasjon kalt His Dark Materials, en TV-serie laget i samarbeid mellom BBC og HBO, kom ut i 2019.I forbindelse med feiringen av Carnegieprisens 70-årsjubileum i 2007 ble det arrangert en publikumsavstemning om «The public’s favourite winner of all time», med utgangspunkt i en liste med 10 av de beste bøkene.. Avstemningen ble vunnet av Det gylne kompasset.


== Referanser ==
En kikkert av rav

En kikkert av rav er den tredje boken av Philip Pullmans trilogi, Den mørke materien.

Originaltittel: The Amber Spyglass
Utgitt i Storbritannia: 2000
Utgitt i Norge: 2002I En kikkert av rav ignorerer Will englene og bestemmer seg i stedet for å redde Lyra, en oppgave han lykkes i ved hjelp av lord Asriels gallivespere lady Salmakia og Chevalier Tialys. Sammen reiser de inn i de dødes land for å befri Roger og andre døde sjeler fra Autoritetens fangenskap. Dr. Mary Malone besøker og bestemmer seg for å bli i en merkelig verden bebodd av mulefaer, intelligente skapninger som trues av utryddelse. Hos dem lærer hun om den sanne naturen til Støv, og om hvorfor mulefaenes og alt annet livs eksistens står i fare. Lord Asriel og en omvendt mrs. Coulter danner lag for å gjøre ende på Autoritetens regent, Metatron, noe de lykkes i, med deres egne liv som følge. Autoriteten selv dør i et enormt slag mellom opprørere og hans egne tjenere. Will finner ut at også han har en daimon, og Will og Lyras daimoner finner sine faste former når paret forelsker seg. Likevel, for alle universenes og alt livs skyld, blir de tvunget til å vende tilbake til sine egne verdener og forsegle alle vinduer universene i mellom for evig og alltid.
John Charles Walsham Reith

John Charles Walsham Reith, 1. baron Reith, (født 20. juli 1889, død 16. juni 1971) var en britisk politiker og kringkastingsmann. Han arbeidet fra 1922 i BBC og ble i 1927 selskapets første generaldirektør.


== Liv og virke ==
Reith studerte ved Gresham's School i Norfolk.
Han var fra 1922 til 1938 den første sjefen for BBC, og etablerte den uavhengige allmennkringkastingen i Storbritannia. Hans idé om kringkasting som en måte å utdanne massene på ble en bærebjelke både for BBC og for kringkastingsselskaper i andre land. Reith var først administrerende direktør for det kommersielle monopolet British Broadcasting Company Ltd. I 1927 ble han generaldirektør i British Broadcasting Corporation. Han ble slått til ridder samme år.
Reith ble i 1940 utnevnt til informasjonsminister i Neville Chamberlains regjering, og ble samme år innvalgt i parlamentet. Da Chamberlain måtte gå av ble Reith transportminister. Han hadde forskjellige funksjoner i regjeringen frem til 1942. I 1940 ble han også overført til Overhuset gjennom å bli adlet til baron Reith av Stonehaven. Reith var Knight Grand Cross av Order of the British Empire og Companion  av Order of the Bath.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Reith, 1st Baron Reith – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Charles Walsham Reith på Internet Movie Database 
(en) John Charles Walsham Reith på Discogs 
(en) John Charles Walsham Reith hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) John Charles Walsham Reith hos The Peerage
Eligminae

Eligminae er en gruppe (underfamilie) av sommerfugler som tilhører familien båtspinnere (Nolidae). Gruppen omfatter bare slekten Eligma, men enkelte klassifikasjoner inkluderer også de orientalske artene av Collomeninae i denne grupperingen. Det er kjent ni arter, fra Afrika og Sørøst-Asia. Eligminae er forholdsvis store båtspinnere som kan ligne på bjørnespinnere i underfamilien lavspinnere (Lithosiinae).


== Utseende ==
(Beskrivelse av Eligma narcissus). En middelsstor spinner (vingespenn ca. 75 mm) ved middels slank kropp. Hodet er forholdsvis lite, antennene trådformede og korte (bare ca. 1/4 av forvingelengden). Brystet er lysgrått hårete, bakkroppen gul med svarte flekker langs ryggen. Forvingen er avlang og oval, uten noen markerte hjørner. Den fremre delen er ensfarget mørkgrå, langs midten går det en hvit lengdestripe. Den bakre delen er lysere grå med en tynn, svart bord langs ytterkanten, en smal svart tverrstripe midt på og noen små, svarte flekker ved roten. Forvingens underside er ensfarget mørkgrå med ett lite, hvitt, kommaformet merke midt i. Bakvingen er gul i de innerste to tredjedelene, svart i den ytterste fjerdedelen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien Noctuoidea
Familien båtspinnere, Nolidae (ev. underfamilie av Noctuidae)
Underfamilien Eligminae
Slekten Eligma Hübner, 1819
Eligma allaudi Pinhey, 1968
Eligma bettiana Prout, 1923
Eligma duplicata Aurivillius, 1892
Eligma hypsoides (Walker, 1869)
Eligma laetepicta Oberthür, 1893
Eligma malgassica Rothschild, 1896
Eligma narcissus (Cramer, 1775)
Eligma neumanni Rothschild, 1925
Eligma orthoxantha Lower, 1903


== Referanser ==


== Kilder ==
Markku Savela's sommerfuglsider. [1]
Foto av Eligma narcissus fra Hongkong: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Eligminae hos ITIS 
(en) Eligminae hos NCBI 
Eligminae – detaljert informasjon på Wikispecies
Sigfred

Sigfred er et norsk mannsnavn dannet av norrøne sigr eller gammelhøytyske sigu, som begge betyr «seier», og norrøne friðr, «kjærlighet, fred» eller «beskyttelse», eller gammelhøytyske fridu, «fred». Sigfrøðr og varianten Sigrøðr var norrøne former av navnet. Sighrødh var en gammelsvensk form av navnet.
Formen Sigfrid brukes mest som kvinnenavn i Norge, men er også brukt som mannsnavn, blant annet på svensk og tysk.


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Sigfred i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Sigfrid Karg-Elert (1877–1933), tysk komponist
Siegfried Sassoon (1886–1967), engelsk dikter og forfatter
Sigfred Pedersen (1903–1967), dansk dikter og viseforfatter
Sigfred Taubert (1914–2008), tysk forlegger
Siegfried Fischbacher (f 1939), tysk artist kjent fra showet Siegfried & Roy i Las Vegas
Sigfred Eriksson, svensk skuespiller
Lars Sigfred Evensen, norsk professor i språk og kommunikasjon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Sigfred
(en) Think Baby Names: Sigfred
Pico Turquino

Pico Turquino eller Pico Real del Turquino er Cubas høyeste fjell. Det befinner seg på den sørøstre delen av øya, i fjellkjeden Sierra Maestra i provinsen Santiago de Cuba. I slutten av 1950-årene brukte Fidel Castro og medlemmer av 26. juli-bevegelsen området som base gjennom den kubanske revolusjon. Navnet kan oversettes med turkis topp.
En byste av José Martí, laget av Jilma Madera, ble plassert på toppen for å minnes hans hundreårsjubileum. 
Turquino nasjonalpark er etablert i et 229.38km² stort område rundt toppen.
Kriteriumsmotiv

Kriteriumsmotiv eller kriteriumsvaliditet er et fortellergrep som tjener til å bekrefte sannhetsgehalten i en historie. Slike hjelpemotiv kan være at en peker på samtidige historiske begivenheter, personlige hendelser og tidsbestemmelser, eller gjør bruk av visse attributter som tjener til å verifisere selve tolkningen.
Eksempler fra nordisk og annen fortellertradisjon er:

Har en sett snurten av halen til huldra er det ingen tvil om at vedkommende må ha møtt en av huldrefolkets underfulle døtre.
Dersom en påstår å ha funnet et belte eller fyrtøy og kniv under skinnet av en flådd ulv eller bjørn, så godtgjør rekvisittene at en har drept en hamløper, det vil si en varulv eller mannbjørn.
At det på stedet ikke vokser grønt, eller et blodmerke som ikke lar seg vaske vekk, er det tegn på at en person enten er uskyldig henrettet eller at det har skjedd et uoppklart drap på stedet.
Et berømt kriteriumsmotiv er en flekk på veggpanelen i Martin Luthers arbeidsværelse i Wartburg. Det hevdes å være en blekkflekk, og står som et håndfast bevis på at reformatoren en gang i sinne kastet blekkhuset sitt etter den onde som forsøkte å forstyrre og friste ham.


== Se også ==
Validitet
Reliabilitet
Krystalliseringsfigur

Krystalliseringsfigur er en kjent historisk eller mytisk person som tiltrekker seg sagn, anekdoter og andre former for folkelig fortellertradisjon, uten opprinnelig å være knyttet til ham eller henne.


== Per eller Peer Gynt ==
Hos Peter Christen Asbjørnsen finner vi flere slike personer, men den mest kjente er trolig Peer Gynt, som gjennom Henrik Ibsens drama har blitt en internasjonal prototyp på en lurendreier. Ibsen har fattet poenget med en slik krystalliseringsfigur, og har som litterær konstruksjon dratt inn enda flere sagnfortellinger enn det som ligger i Asbjørnsens forlegg.
Utgangspunktet var 16 år gamle Engebret Hougen, som sommeren 1842 ble sendt opp til Laurgård for å fortelle sagn for Asbjørnsen. Han fortalte da om reinskytteren Peer Gynt, men valgte å legge inn sagnene om Kjetta på Dovre og Vallabudeiene slik de ble bundet sammen som om de tilhørte samme sagnsyklus. Ettersom Asbjørnsen alt kjente disse sagnene som frittstående fortellinger fikk han den idé å la Peer selv være den som fortalte seg inn i slikt som folk visste hadde skjedd andre. Ibsen tok poenget og la til historien om Gudbrand Glesnes bukkeritt, som han lar mor Aase avsløre. Når hun først har fått tenkt seg om husker hun nemlig at hun har hørt historien før. En annen er historien om Fanden i nøtta, som Peer Gynt plasserer seg selv og motstanderen Aslak Smed inn i. Historien ender da med at Aslak, etter å ha knust nøtta med slegga, får djevelen til å rive med seg halve smia og selv stå igjen med svidde hender. 


== Olav den hellige ==
Kristningskongen Sankt Olav kom allerede få år etter sin død til å tiltrekke seg både personlighet og muntlig tradisjon fra andre konger, og kanskje spesielt fra Olav Tryggvason. Egentlig var St. Olav en liten, rund og rødhåret mann, men tok raskt form av Olav Tryggvasons kontrafei, som en høyvokst, muskuløs herre. Fortellinger om severdige merker i naturen, som opprinnelig hadde ulike personer og hendelser knyttet til seg, skled over på Sankt Olav; spor etter hoven til St. Olavs hest, Olavsklemma i Lærdal, ulike Olavskilder hvor det var oppkomme av vann, eller ormeliknende avtrykk i fjellet ved Valldal oppfor Norddalsfjorden på Sunnmøre, som ble lagt ut som et resultat av helligkongens kamp med sjøormen, osv. Mange merkverdigheter i naturen som er blitt tilskrevet St. Olav forekommer på slike steder hvor en positivt vet at St. Olav aldri har vært.
Nært beslektet med slike fenomen er begrepet interessedominant.


== Litteratur ==
Sverre Mørkhagen: Peer Gynt. Historie, sagn og «forbandet Digt». J.W. Cappelens forlag. Oslo 1997. ISBN 82-02-16417-6
Interessedominant

Interessedominant eller intern dominant er et fenomen som står i fokus og tiltrekker seg folks oppmerksomhet. I fortellertradisjonen er det snakk om elementer som står så sentralt i bevisstheten at det farger opplevelseshorisonten.
Hva som blir interessedominant i miljøet er kulturelt betinget. I et fiskersamfunn vil for eksempel historier om uvær på havet, fiskelykke og sjøvetter være hyppigere, og ha større plass i bevisstheten, enn de har i utpregede jordbruksmiljøer. Uforklarlige opplevelser vil lett bli tolket inn i rammen for stedets dominerende folketro. I sjødistriktene fra Mørekysten og nordover er sagn om marmæle, havmann, draug, og så videre vanlig.
Interessedominanter kan også være individuelle. Ved spontan varseltaking kan det samme stimuli oppfattes og tolkes ut ifra interessedominans. Den samme hendelsen kan oppfattes som et giftemålsvarsel for en giftesyk person, men som et dødsvarsel for en gammel og syk person.
Ulike værmerker og syn tolkes i tråd med det tradisjonsdominante, nemlig at redselen for storm og ulykker på havet er så pregnant at fiskersamfunnet straks ser det som et varsel om at det er best å holde seg hjemme. Dersom en trosser signalene og likevel legger ut på havet, kan det gå riktig galt. I det minste har en gjerne et arsenal av sagn om slike tilfeller som til dels tjener didaktiske formål. I fall en trosset advarselen, og det skjedde forlis og drukningsulykker, ville det styrke tradisjonen.
Slike sagn kan også legges til i etterhånd og dermed tjene til forklaring på hvorfor det måtte gå galt. Et utsagn som at de neppe hadde brydd seg om det dersom de så marmæla sitte i båten da de la ut på fiske.
Nært beslektet med dette fenomen er begrepet krystalliseringsfigur.
Frederick Ogilvie

Frederick Wolff Ogilvie (født 7. februar 1893, død 10. juni 1949) var generaldirektør i BBC fra 19. juli 1938 til 26. januar 1942, da han ble etterfulgt av Cecil Graves og Robert W. Foot som likestilte generaldirektører. Han ble slått til ridder 10. juni 1942.
Før han ble BBCs generaldirektør var han professor i politisk økonomi og visekansler ved Queen's University Belfast. Han ble leder for Jesus College ved University of Oxford i 1946.
Ogilvie tjenestegjorde i første verdenskrig, der han mistet venstre arm.
Kurt Westergaard

Kurt Westergaard (født 13. juli 1935, død 14. juli 2021) var en dansk tegner. Fra 1983 til 2010 var han karikaturtegner for Morgenavisen Jyllands-Posten.


== Muhammedkarikaturene ==

På bestilling fra avisen tegnet han høsten 2005 et portrett av profeten Muhammed med en bombe merket med den islamske trosbekjennelsen i turbanen. Tegningen hadde sitt utspring fra en barnebok av Kåre Bluitgen. Offentliggjørelsen 30. september samme år førte til kraftige protester fra opprørte muslimer, som blant annet brente danske flagg og angrep danske ambassader i Midtøsten, og en større diplomatisk krise.
12. februar 2008 arresterte Politiets Efterretningstjeneste tre menn som de mente planla et terrordrap på Westergaard. Arrestasjonen ledet ikke til tiltale, men to tunisiske statsborgere ble utvist. 1. januar 2010 ble Westergaard angrepet med øks av somalieren Muhudiin Mohamed Geele, som senere ble idømt 10 års fengsel for forsøk på terrorrelatert drap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kurt Westergaard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kurt Westergaard på Internet Movie Database