Sydvaranger Gruve

Sydvaranger Gruve AS var et norsk gruveselskap med hovedkontor i Kirkenes i Sør-Varanger i Finnmark. Selskapet ble etablert i 2007 for å rehabilitere gruve-, jernbane- og produksjonsanleggene til det tidligere selskapet AS Sydvaranger. Disse hadde da stått uvirksomme siden 1997. Selskapet hadde som mål å starte brytingen av høykvalitets jernmalm og produksjon av jernkonsentrat. Selskapet ble 2013–2015 ledet av administrerende direktør Antony Beckmand, konsernsjef for Northern Iron Ltd.I 2015 gikk Sydvaranger Gruve AS konkurs og gruvedriften ble avviklet. Gruven ble så kjøpt av Tschudi-gruppen som solgte den videre til amerikanske eiere i 2021.


== Historie ==


=== A/S Sydvaranger 1906–1997 ===
A/S Sydvaranger var et norsk gruveselskap som ble grunnlagt i Kirkenes i 1906 med tysk og norsk kapital. Selskapet utvant jernmalm og var gjennom mesteparten av 1900-tallet Norges største gruveselskap. 
Jernmalmen ble oppdaget i 1865 sør for Kirkenes av bergmester Tellef Dahll, men funnet lå upåaktet frem til 1902, da forretningsmannen Christian August Ankers malmletere gjenoppdaget det. Kartleggingen viste at forekomstene var meget store. Malmarealet var på 1,2 mill. m3, hvorav Bjørnevatn-forekomsten på nesten 300 000 m3 var den største. Jernforekomstene tilhører en omkring 2,8 milliarder år gammel prekambrisk jernformasjon (se også jernmalm). Den produktive delen i Norge ligger sør for Kirkenes, men mindre eller fattigere malmer slynger seg i et belte fra Varangerbotn i vest, over Neiden og Kirkenes til forbi Murmansk i øst.
Eksport av jernmalm begynte i 1910. Malmen ble brutt i dagbrudd først og fremst i Bjørnevatnfeltet. Her ble den grovknust og fraktet med jernbane til separasjons- og pelletsverk i Kirkenes, der det ble produsert jernslig (ca. 67 % jern) og pellets. Tysk-norske Fredrik Behrens var adm. direktør 1911–53 og ledet etter andre verdenskrig arbeidet med  gjenoppbyggingen av anleggene i Kirkenes og Bjørnevatn, som ble ødelagt ved russernes bombing og tyskernes tilbaketrekning i 1944. Selskapet startet på ny produksjon i 1952, da med stor statlig eierandel og etter hvert også med store offentlige tilskudd. Malmbrytingen ble innstilt i 1996 og produksjonsmidlene solgt. Totalt ble det produsert ca. 170 mill. tonn råmalm.
Senere hadde flere selskaper planer om å starte ny drift av gruvene, men eiendommene (gruver, jernbane, havneanlegg) som fra 1999 var eid av Sør-Varanger kommune og Varangerkraft, ble i 2006 solgt til Oslo-rederiet Tschudi Shipping Company.
A/S Sydvaranger var med å etablere Rana Gruber i 1937.


=== Sydvaranger Gruve AS 2009–2015 ===
Sydvaranger Gruve AS ble etablert i 2007 for å rehabilitere gruve, jernbane og fabrikker og starte produksjon av høyverdig jernmalmkonsentrat. Selskapet var et norsk heleid datterselskap av Northern Iron Ltd som er børsnotert i Australia, med Tschudi Shipping Company som største aksjonær med 26,5 prosent av aksjene og de resterende fordelt på hovedsakelig av institusjonelle eiere.
September 2009 ble rekordmåned med 55 nyansettelser ved virksomheten. I november samme år forlot det første malmskipet Kirkenes etter forrige stengning, med en last på 70 000 tonn jernkonsentrat. De nye arbeidsplassene bidro til at Sør-Varanger var en av få kommuner der arbeidsledigheten gikk ned under finanskrisen. Ved full produksjon regnet en med omtrent 400 faste ansatte i selskapet, og det jobbet mer enn 500 personer i ulike deler av selskapet for å gjenoppta produksjonen av jernkonsentrat. 


==== Utslipp ====
Selskapet fikk tillatelse fra Statens forurensningstilsyn (SFT) til å deponere avgangen massen fra et malmuttak på syv millioner tonn i året. Dette innebar at i overkant av fire millioner tonn avgang (knust stein) ble deponert på havbunnen til Bøkfjorden. I tillegg søkte selskapet SFT om tillatelser til å legge om det eksisterende anlegget for å produsere jernkonsentrat av høyere kvalitet ved å bruke såkalt flotasjonsprosess. Sydvaranger Gruves søknad gjaldt også muligheten til å utvide driften. 
En rekke organisasjoner og personer var skeptiske til selskapets søknad om å bruke flotasjonsprosess, da dette ville medføre at kjemikaliet Lilaflot D817M vil bli deponert sammen med resten av gruveavgangen i Bøkfjorden. Sydvaranger Gruve mente at kjemikaliet ikke ville påføre miljøet ekstra belastninger, da kjemikaliet binder seg til avgangsmassene og blir liggende på havbunnen. Selskapet henviste også til at det ikke forelå rapporter om miljøskader ved bruk av Lilaflot til tross for at det har blitt brukt i gruvedrift i mange tiår. 


==== Kraftforsyning ====
Etter at gjenåpninga av gruvene i Bjørnevatn ble kjent, ble det reist spørsmål om kraftforsyninga til Øst-Finnmark. For å dekke kraftbehovet, signerte Sydvaranger Gruve AS og Troms Kraft en avtale i 2009. Troms Kraft vurderte da også en vindmøllepark på gruveområdet som skulle produsere om lag 150 GWh. Vindmølleparken ble aldri realisert og Varanger Kraft AS investerte 40-50 MNOK i overføringsnett for å sikre tilstrekkelig strømforsyning til Sydvaranger Gruve AS.


=== Sydvaranger Gruve AS 2016 ===
Investor Felix H. Tschudi bekreftet at han hadde kjøpt opp gruva den 7. april 2016 for 78 millioner, gjelden som var på 3,5 milliarder er nå slettet fra gruva.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ny steinknuser på plass, Finnmarken
Nettsted for Sydvaranger Gruve AS
Nettsted for Northern Iron Ltd