jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Georg Jenserud

Georg Johannes Jenserud (født 20. september 1920, død ved skyting 5. september 1944 ved Trandumskogen) var en norsk gårdsarbeider fra Norderhov, sabotør og motstandsmenn mot det nasjonalsosialistiske Tyskland.
Han var med i krigen i 1940. Under okkupasjonen sluttet han seg til Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde.
Sommeren 1944 hadde Osvald-organisasjonen to sabotasjegrupper i området Haug-Viul-Vågård på Ringerike. Erland Hovde hadde ledelsen over distriktet, mens Jenserud og Reidar Hansen hadde ansvar for hver sin gruppe. 7. juni gjennomførte tyskerne en storaksjon i området, etter at motstandsgruppene hadde gjennomført en rekke aksjoner. 38 mann ble arrestert, blant dem Jenserud, Johan Karelius Moen, Helge Olsen og Reidar Hansen. Nesten hele Jenseruds gruppe ble satt ut av spill.Selv ble han plassert på Akershus, og skutt på Trandum 5. september. Han er gravlagt i Hønefoss.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Bakke, Gudmund (2001): Vågårds-gruppa -sabotører uten heder og medaljer, Heftet Ringerike
Alf Kristiansen

Alf Kristiansen (født 6. januar 1913 i Drammen, død 7. september 1942 ved Trandumskogen) var en norsk jernbanearbeider fra Drammen, Spania-frivillig, sabotør og motstandsmann.
Alf Kristiansen var sønn av Alfred Kristiansen og Jenny f. Eriksen (f. 1879). Bosatt i Fjellsbyen i Drammen. Han var sveiser på gård, før han dro til sjøs. Hans tilknytning til NSB er uklar, men han kan ha vært ansatt på jernbaneverkstedet Sundland i Drammen der mange andre fra NKP og Osvald-gruppa arbeidet.Kristiansen var blant de frivillige som meldte seg til tjeneste for å kjempe mot Franco-fascistene under den spanske borgerkrig. Der tjenestegjorde han som sersjant i De internasjonale brigadene.Han var under andre verdenskrig med i Osvald-gruppen, den norske sabotasjeorganisasjonen som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. I det illegale arbeidet gikk Kristiansen under dekknavnet «Dagfinn».Kristiansen var med i gruppen fra sensommeren 1941, og deltok i den store sprengningsaksjonen mot jernbanestasjonene i Oslo i februar 1942. Dessuten var han og Sunde med i sprengningen av Statspolitiets hovedkvarter i Henrik Ibsens gate 7 i Oslo, 21. august 1942.
Kristiansen ble tatt samme dag. Han satt fengslet på Akershus festning til han ble overført Trandum og henrettet 7. september.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Reidar Kristoffersen

Reidar Kristoffersen (født 24. juli 1918 i Nedre Eiker, død 7. september 1942 ved Trandumskogen) var en norsk sjåfør ved Oslo Renholdsverk, og sabotør og motstandsmann under krigen.
Han var sønn av Amalie f. Sørlie i 1891 i Lier, og Jørgen Kristoffersen (f. 1892) i Krokstadelva. Han ble gift med Hanna Lovise f. Åsvestad fra Lillehammer i 1941.Kristoffersen var med å sloss mot Franco i den spanske borgerkrigen, og var med i krigen i Norge i 1940.Under okkupasjonen var han tilsluttet Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. I det illegale arbeidet gikk Kristoffersen under dekknavnet «Didrik».Kristoffersen deltok i sprengningen av Oslo Vestbanestasjon den 1. februar 1942, det mislykte likvidasjonsforsøket mot Statspoliti-legen Hans Eng i august 1942, samt i sprengningen av Statspolitiets hovedkvarter i Henrik Ibsens gate 7 i Oslo den 21. august 1942.
Han ble pågrepet i Drammen samme høst og utsatt for hard tortur, uten å sprekke, og dømt til døden 5. september.


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 67, 85, 92, 103, og 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.


== Referanser ==
Kaldbaksbotnur

Kaldbaksbotnur (IPA: [ˈkalːbaksˌbɔtnʊɹ]) er et sted på Færøyene, og ligger ved enden av Kaldbaksfjørður på Streymoys østkyst. Kaldbaksbotnur lå tidligere i Kaldbaks kommuna, men ble innlemmet i Tórshavnar kommuna i 1976. Kaldbaksbotnur består kun av et gårdsbruk. Veien til nabobygda Kaldsbak ble ferdigstilt i 1977, og de to stedene fikk veiforbindelse til resten av Streymoy i 1980. Tunnelen fra Kaldbaksbotnur til Signabøur åpnet i 1992. Like over Kaldbaksbotnur ligger Mjørkadalur. 1. januar 2009 hadde Kaldbaksbotnur 8 innbyggere, mot 13 i 1985.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kaldbaksbotnur på faroeislands.dk
Kaldbaksbotnur på torshavn.fo
Talang 2008

Sesong nr. 2 av Talang ble sendt på TV 4 i Sverige våren 2008. Dommere var Tobbe Blom, Sofia Wistam og Bert Karlsson og programledere var Peppe Eng og Kodjo Akolor. Vinneren av Talang 2008 ble den 10-år gamle sangerinnen Zara Larsson som vant en million kroner.


== Finalister ==
Sjongløren Johan Wellton
Pianisten David Fang
Sangeren Sebastian Krantz
Tryllekunstneren Seth Englund
Sangerinnen Sofia med storbandet
Pianisten Karina Sarkisyan
Rapperne RMK & Co
Sangerinnen Zara Larsson (VINNER)


== Se også ==
Talang:
Talang (TV-program)
Talang 2007 – vinner: Zillah & Totte
Talang 2008 – vinner: Zara Larsson
Talang 2009
Norske Talenter:
Norske Talenter
Norske Talenter (sesong 1) – vinner: Erlend Bratland
Norske Talenter (sesong 2) – vinner: Quick
Norske Talenter (sesong 3)
Britain's Got Talent:
Britain's Got Talent
Britain's Got Talent 2007 – vinner: Paul Potts
Britain's Got Talent 2008 – vinner: George Sampson
Britain's Got Talent 2009
America's Got Talent
Kollafjarðar kommuna

Kollafjarðar kommuna var en kommune på Færøyene. Den omfattet bygdene Kollafjørður, Signabøur og Oyrareingir langs fjorden med samme navn på Streymoy. Den ble opprettet ved delingen av Norðstreymoyar prestagjalds kommuna i 1913. I 2001 ble Kollafjarðar kommuna innlemmet i Tórshavnar kommuna. Kollafjarðar kommuna hadde ved innlemmelsen 958 innbyggere.


== Referanser ==
Kaldbaks kommuna

Kaldbaks kommuna var en kommune på Færøyene. Den omfattet bygdene langs Kaldbaksfjørður på Streymoy: Kaldbak, Kaldbaksbotnur og Sund. Kommunen ble utskilt fra Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna i 1930 og innlemmet i Tórshavnar kommuna i 1976. Veiforbindelsen mellom Kaldbaksbotnur og Kaldbak åpnet i 1977, og de ble tilknyttet det øvrige veinettet i 1980.


== Referanser ==
Johan Karelius Moen

Johan Karelius Moen (født 2. mars 1920, død ved skyting 5. september 1944 ved Trandumskogen) var en norsk salmaker fra Norderhov, og sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland.
Han var medlem av Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde.


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Helge Olsen

Helge Olsen (født 27. juni 1917, død ved skyting 5. september 1944 ved Trandumskogen) var en norsk fyrbøterassistent fra Norderhov, og sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland.
Han var medlem av Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde.


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Gunnar Skinstad

Gunnar K. Skinstad (født 18. juni 1921, død ved skyting 5. september 1944 ved Trandumskogen) var en norsk ekstrabetjent fra Modum, og sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland.
Han var medlem av Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde.


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Gjermund Karl Skaarud

Gjermund Karl Skaarud (født 10. august 1924, død ved skyting 6. september 1944 ved Trandumskogen) var en norsk elektrikerlærling fra Oslo, og sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland.
Han var medlem av Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. I det illegale arbeidet gikk Skaarud under dekknavnet «Reidulf».Skaarud ble i 1948 tildelt Krigsmedaljen post mortem for å ha kjempet og falt for Norges sak.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Per Stensrud

Per Tore Stensrud (født 30. april 1924, død ved skyting 6. september 1944 ved Trandumskogen) var en norsk lærling fra Oslo som var medlem av Osvald-gruppen og var aktiv som sabotør og motstandsmann under andre verdenskrig.
I det illegale arbeidet gikk han under dekknavnet «Sigurd».Stensrud ble i 1948 tildelt Krigsmedaljen post mortem for å ha kjempet og falt for Norges sak.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Håkon Sunde

Håkon Marinius Sunde  (født 9. juni 1911, henrettet ved skyting 2. mars 1944 ved Trandumskogen) var en norsk sjømann, sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland under andre verdenskrig.
Han var tilknyttet Osvald-gruppen, som ble ledet av hans bror, sjømannen Asbjørn Sunde. I det illegale arbeidet gikk Håkon Sunde under dekknavnet «Hans».Håkon Sunde deltok sammen med broren Asbjørn i aksjonen mot Arbeidskontoret i Pilestredet 31 i Oslo, på Hitlers fødselsdag 20. april 1943.
Han ble dømt til døden 2. mars 1944 sammen med Osvald-kameraten Johan Peter Bruun, og begge ble henrettet samme dag.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 105, 109-112, 122, 126, 129-130 (bildesidene), 136, 143, 162. ISBN 978-82-430-0467-2.
Barly Pettersen

Barly Devold Paul Pettersen (født 18. februar 1900 på Lurøy på Helgeland, død ved halshogging 30. mai 1944 i Brandenburg) var en norsk havnearbeider fra Helgeland, like ved Mo i Rana. Han bosatte seg senere i Narvik sammen med sin familie, hvor han under andre verdenskrig var sentral i opprettelsen av en lokal motstandsgruppe med hjelp fra Martin Rasmussen Hjelmen.
Han var tilknyttet Osvald-gruppen, som ble ledet av Asbjørn Sunde.
Pettersen ble arrestert på havna i Narvik 5. august 1941, og ble etterhvert transportert til Tyskland. Han ble flyttet mellom forskjellige anstalter, og satt en tid som fange i Sachsenhausen.
30. mai 1944 ble han henrettet ved halshugging i Brandenburg, sammen med Martin Rasmussen Hjelmen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn (1947). Menn i mørket. Oslo: Spartacus Forlag. ISBN 978-82-430-0485-6.  [nytt opplag Spartacus Forlag 2009]
Berg, Rune (24. oktober 2009). «Husmannsgutten Barly Paul Devold Pettersen fra Aldersundet». Arkivert fra originalen 3. juli 2013. Besøkt 24. desember 2010. 
Berger, Tor Inge (11. september 2006). «Gi meg de rene og ranke». Arkivert fra originalen 27. mars 2010. Besøkt 24. desember 2010.  [intervju med Barly Pettersens sønn, Petter Pettersen]
Ottosen, Kristian. «Nordmenn i Sachsenhausen». Arkivert fra originalen 9. januar 2004. Besøkt 24. desember 2010.
Frank Nilsen

For biologiprofessoren, se Frank Nilsen (biolog) Frank Hagbarth Nilsen  (født 30. desember 1889 i Bergen, død 10. desember 1942 i Düsseldorf) var en norsk bryggearbeider, sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland under andre verdenskrig.
Nilsen var før krigen tilknyttet den såkalte Wollweber-gruppen, som alt da drev sabotasje mot Hitler-tyskland. Han ble kontaktet av Martin Hjelmen, som var en sentral Wollweber-mann. Nilsen sa seg villig til å bygge ut en gruppe i Bergen, og vervet snart smeden Leif Myrmel til virksomheten. Sammen med Norman Iversen utgjorde de to før krigen kjernen i Wollweber-organisasjonen i Bergen.Under okkupasjonen fortsatte den norske delen av Wollweber-gruppen, og utviklet seg til det som etter hvert ble kjent som sabotasjeorganisasjonen Osvald-gruppen, ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. I dette illegale arbeidet var Nilsen aktiv - under dekknavnet «Bernt».
Gjennom tortur av fanger klarte tyskerne i november 1941 å presse fram opplysninger om Nilsens identitet. 31. mars 1942 kom folk fra Gestapo Hamburgs Avdeling II til Bergen for å finne ham.Nilsen ble arrestert 30. april 1942 og sendt til Tyskland. Der døde han 10. desember 1942, i fangeleir i Düsseldorf.


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.


== Referanser ==
Arne Emanuel Næsman

Arne Emanuel Næsman  (født 29. november 1915, død under tortur  27. mai 1944 i Oslo) var en norsk skofabrikkarbeider fra Oslo, sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland under andre verdenskrig.
Han var tilknyttet Osvald-gruppen, som ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. Han ble drept gjennom tortur under forhør i gestapos hovedkvarter på Victoria terrasse i Oslo.


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Gunnar Orby

Gunnar Orby (født 24. april 1908, død september 1944 på ukjent sted) var en norsk bussjåfør fra Oslo, sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland under andre verdenskrig.
Han var en av de sentrale motstandsmennene og operative lederne i  Osvald-gruppen, som ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. I det illegale arbeidet gikk Orby under dekknavnet «Ludvig», og ledet blant annet en aksjon for å hente en arrestert motstandsmann ut fra Ullevål sykehus.I sin bok Menn i mørket, skriver Asbjørn Sunde at Orby «Forsvant på vei til Sverige».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Rigmor Hansen (motstandskvinne)

Rigmor Margrete Hansen (født Larsen 8. november 1908, død 29. oktober 1942 på Grini) var en norsk bokbinderassistent fra Oslo, og motstandskvinne mot det nasjonalsosialistiske Tyskland under andre verdenskrig.
Hun var tilknyttet Osvald-gruppen, som ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. Hun var en sentral kurer innen organisasjonen, og gikk i det illegale arbeidet under dekknavnet «Gerd».
Hansen ble arrestert 21. august 1942 og utsatt for så hard tortur at hun døde på Grini.Hun var gift med Sigurd Peder Hansen, og hadde ett barn. Hennes mann ble skutt i Trondheim i 1942.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Finn Eriksen (motstandsmann)

Finn Eriksen  (født 8. mars 1908, død 10. februar 1943 i Oslo) var en norsk murer fra Oslo, og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland under andre verdenskrig.
Han var tilknyttet Osvald-gruppen, som ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. I det illegale arbeidet gikk Eriksen under dekknavnet «Tor».Eriksen var også med i Norges Kommunistiske Partis sentralforlegning i Hemsedal. Han ble alvorlig såret av skudd fra tyskerne og ført til Ullevål sykehus i november 1942. I februar 1943 døde han av skadene.Han er gravlagt på Østre gravlund i Oslo. Han var bror av motstandsmannen Håkon Eriksen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Sigurd Hansen

Sigurd Peder Hansen (født 8. april 1908, død ved skyting 18. september 1942 i Trondheim) var en norsk rørlegger fra Oslo, og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland under andre verdenskrig. Han var tilknyttet Osvald-gruppen, som ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde.
Hansen drev sabotasje mot hangarer og fly på Værnes og deltok i Osvald-gruppens sabotasje i Henrik Ibsensgate i Oslo. I det illegale arbeidet gikk han under dekknavnet «Oskar».
Han ble arrestert 21. august 1942, dømt til døden 6. september og skutt 18. september. Han var gift med motstandskvinnen Rigmor Hansen. Hun ble torturert til døde på Grini samme året.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Karl Johan Nikolaisen

Karl Johan Nikolaisen (født 7. september 1918, død 29. mars 1944 på Raufoss) var en norsk skiløper og friluftsarbeider fra Gjøvik, og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland under andre verdenskrig.
Han var tilknyttet Osvald-gruppen, som ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. I det illegale arbeidet gikk Nikolaisen under dekknavnet «Jens».Nikolaisen ble skutt av tyske styrker under flukt fra sabotasjearbeid på Raufoss.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sunde, Asbjørn: Menn i mørket. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Sweetwater (band)

Sweetwater var et amerikansk rocke-band startet i 1968 av Nancy «Nansi» Nevins (vokalist), August Burns (cello), Albert Moore (fløyte/vokal), Alan Malarowitz (trommer), Elpidio Cobian (congatrommer), Alex Del Zoppo (keyboard) og Fred Herrera (bass). I ettertid er de mest kjent som bandet som egentlig skulle åpne Woodstock-festivalen i 1969. Richie Havens var første artist på scenen, men Sweetwater var det første bandet på scenen. 


== Historie ==
Sweetwater var pionerer innen sjangerblandingen av psykedelisk rock og fusion, som ble varemerket til blant andre Jefferson Airplane, og som ofte nevnes som «det typiske 60-talls-soundet» fra USA. Bandet var ofte oppvarmere for The Doors i 1968 og 1969, og var også med Eric Burdon & The Animals på turné i 1968. 
Tre dager etter en opptreden på TV-programmet The Red Skelton Show i desember 1969, ble vokalisten Nancy Nevins påkjørt og hardt skadet i en bilulykke. Dette gjorde at bandet fikk en lite velkommen bråstans i karrieren, og populariteten de hadde bygget opp på slutten av 1960-tallet svant hen. Nevins fikk mindre midlertidige hjerneskader, samt en større permanent skade på stemmebåndet etter ulykken. 
Bandet forsøkte å fortsette tidlig på 1970-tallet, men med en Nancy Nevins som hadde tydelige problemer med stemmen ble det vanskelig å gjenvinne populariteten. De ga ut totalt tre album før bandet ble oppløst i 1971. I 1975 ga Nevins ut et soloalbum, men det var ikke mange som husket den tidligere stjernen, og salget av platen var dårlig. 
Gruppen ble gjenforent i 1994 for å spille under festivalen Woodstock '94, og i 1999 laget musikk-kanalen VH1 filmen Sweetwater: A True Rock Story om bandets historie. Amy Jo Johnson spilte den unge Nancy Nevins, mens Michelle Phillips (kjent fra The Mamas and the Papas) spilte den noe eldre Nancy. Etter utgivelsen av Live at Last i 2002, ble det i 2005 utgitt remaster-versjoner på CD av de tre originale albumene, og bandet gir fremdeles sporadiske konserter.
De mest kjente sangene av Sweetwater er «Motherless Child», «What's Wrong?», «Why Oh Why» og «In a Rainbow», alle fra debutalbumet Sweetwater, utgitt i 1968.


== Diskografi ==


=== Sweetwater ===
Sweetwater (1968)
Just for You (1970)
Melon (1971)
Cycles: The Reprise Collection (1999) – («Limited Edition» – 10 000 nummererte kopier)
Live at Last (2002)


=== Nancy Nevins solo ===
Nancy Nevins (1975)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sweetwater på Internet Movie Database 
(en) Sweetwater på Discogs 
(en) Sweetwater på MusicBrainz 
(en) Sweetwater på Songkick 
(en) CC Musics søkeresultat på Sweetwater-albumer
Liste over vinnere av og nominerte til Turnerprisen

Dette er en Liste over vinnere av og nominerte til Turnerprisen (som har fått sitt navn etter maleren J.M.W. Turner), en årlig pris gitt til en britisk bildendekunstner. Den blir organisert av Tate Gallery, og siden begynnelsen i 1984 har den blitt Storbritannias mest publicised kunstpris. Opprinnelig var ikke begrensning når det gjaldt alder, men den er nå bare åpen for kunster under 50.


== Vinnere og nominerte kunstnere ==


== Galleri ==


== Referanser ==
FUDOSI

FUDOSI eller FUDOESI (fransk: Fédération Universelle des Ordres et Sociétés Initiatiques, latin: Federatio Universalis Dirigens Ordines Societatesque Initiationis) var en føderasjon av femten autonome martinistordener,  rosenkorsordener og frimurerordener. FUDOSI ble etablert i Brussel, Belgia, den 14. august 1934, og ble oppløst den 14. august 1951.


== Formål ==
Formålet med føderasjonen ble definert som «å beskytte de hellige liturgier, ritualer og lærdommer hos de tradisjonelle initiatoriske ordener mot å bli annekterte og profaniserte av lysskye organisasjoner»Et annet sted heter det: «Enkelte personer ... har undret seg over hvorfor det var nødvendig å samles i en universell føderasjon av initiatoriske ordener og selskaper, som innenfor deres egne arbeidsområder nyter den absolutte og fulle frihet og totale autonomi og uavhengighet. ... Vi må erkjenne og beklage, at der eksisterer mange falske profeter og en rekke såkalte innviede som, av egoistiske og tyranniske hensikter om makt, utnytter innvielsen som et påskudd for å oppnå tillit hos, og å utnytte, godtroende og ærlige personer. Det var på høy tid å advare almenheten mot disse falske ledere og mot de usunne doktriner som de underviser i overfor godtroende sjeler. ... Det var nødvendig å ... unngå enhver forveksling mellom de regulære og autentiske ordener, og de falske organisasjoner som er skadelige eller som gir en undervisning som ikke har noe å gjøre med den universelle tradisjon og esoterismen.»Det går ikke frem av disse formuleringene hvilke organisasjoner det dreier seg om. Det som er sikkert, er at et lignende initiativ – en føderasjon av 11 esoteriske ordener, ble opprettet i Paris i februar 1939 under navnet FUDOFSI. FUDOFSI bestod av organisasjoner og enkeltpersoner som var svært fiendtlig innstilte overfor FUDOSI. Blant initiativtagerne bak FUDOFSI var Reuben Swinburne Clymer, som brukte store deler av sitt liv på å angripe Harvey Spencer Lewis, grunnleggeren av Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Videre er det verd å merke seg at Ordo Templi Orientis ikke deltok i dannelsen av FUDOSI.


== Tilknyttede ordener ==
FUDOSI's første konvent fant sted fra den 8. til den 16. august 1934, der følgende ordener deltok:


== Fotnoter ==
1 Representant for Lucien Mauchel2 Representant for Sar Alkmaion


== Referanser ==
Vince Sulyok

Vince Sulyok (født 7. juli 1932 i Ungarn, død 9. august 2009 i Norge), var en norsk forfatter og oversetter. Han var ansatt som førstebibliotekar ved Universitetsbiblioteket i Oslo. Sulyok mottok flere ungarske utmerkelser for sitt arbeid for formidling av ungarsk kultur til Norge og skandinavisk kultur til Ungarn.


== Bibliografi ==


=== Utgivelser på ungarsk ===
1958 Verden styrtet sammen over meg. Egen diktsamling.
1961 Under en formålsløs himmel. Egen diktsamling.
1976 Vinterbrev. Norsk lyrikk i ungarsk gjendiktning.
1978 Byens metafysikk. Lyrikk av Rolf Jacobsen i ungarsk gjendiktning.
1997 Livet, en lysvirvel. Egen diktsamling.
1999 I motlyset. Lyrikk av Peter Holm i ungarsk gjendiktning.
2002 Du lever i fortiden. Egen diktsamling.
2002 Lyrikk av 16 danske diktere i det 20. århundre. Lyrikk i ungarsk gjendiktning
2003 Istapptid. Lyrikk av Jan Erik Vold i ungarsk gjendiktning.
2006 Stakkars land. Egen diktsamling.
2009 Havet begynner å blø. Egen diktsamling.


=== Utgivelser på norsk ===
1974 Dikt i utval. Oversatt lyrikk. Redaktør og oversettelser.
1975 Moderne ungarsk lyrikk. Antologi. Red.
1977 Hvisking i mørket. Oversatt lyrikk. Redaktør og oversettelser.
1979 Lukten fra retterstedene. Oversatt lyrikk. Redaktør og oversettelser.
1980 Med rent hjerte. Oversatt lyrikk. Redaktør og oversettelser.
1984 Også dette er Europas stemme. Oversatt lyrikk. Redaktør og oversettelser.
1990 Hrabals bok. Oversetter.
1994 Ungarns historie og kultur. Encyklopedi. Forfatter.
1997 Mennesker, grener. Oversatt lyrikk. Redaktør og oversettelser.