jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Amazonasdelfin

Amazonasdelfin (Inia geoffrensis), også kalt rosa delfin, er en søramerikansk elvedelfin som hører hjemme i Orinoco i Amazonas og Araguaia/Tocantins elvsystemer i Brasil, Bolivia, Peru, Ecuador, Colombia og Venezuela. Dette er den største elvdelfinarten, og må ikke forveksles med tucuxi (Sotalia fluviatilis), som i noen området overlapper amazonasdelfin. Halsen på amazonasdelfin er i stand til å snu 180 grader.Arten ser ut som delfinene i saltvann, men de er større og har en pukkel i stedet for ryggfinne. Halene er også større. Amazonasdelfin er oppført som truet av International Union for Conservation of Nature, på grunn av forurensning, overfiske, overdreven båttrafikk, tørke og tap av habitat.
Den blir inntil 2,6 meter lang og kan veie 180 kg. Den er grålig på farge i ung alder, og blir etter hvert rosa. Gamle individer kan være helt hvite.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Society for Marine Mammalogy og er i henhold til Committee on Taxonomy (2022).

Odontoceti, tannhvaler
Inioidea, søramerikanske elvedelfiner
Iniidae, amazonasdelfinfamilien
Inia
I. geoffrensis, amazonasdelfin
I. g. boliviensis, bufeo, utbredt i elvene Madeira ovenfor Teotonio, Mamoré og den viktige sideelva Guaporé
I. g. geoffrensis, nominatformen, boto, utbredt i det meste av Amazonas
Pontoporiidae, laplatadelfinfamilie
Pontoporia
P. blainvillei, laplatadelfin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amazonasdelfin – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Amazonasdelfin i Encyclopedia of Life 
(en) Amazonasdelfin i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Amazonasdelfin hos Fossilworks 
(en) Amazonasdelfin hos ITIS 
(en) Amazonasdelfin hos NCBI 
(en) Kategori:Inia geoffrensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Inia geoffrensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Inia geoffrensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Buse

For det tyrkiske kvinnenavnet, se Buse (navn).En buse eller busemann er et fiktivt vesen som voksne har skremt barn med. Hensikten har vært å få barna til å oppføre seg lydig og pent. En vanlig trussel kunne for eksempel lyde:  - Er du ikke snill nå, så kommer Busemannen og tar deg! Slike vesener kan kalles pedagogiske fiksjonsvesener. De voksne har ikke trodd på dem, og de hører ikke hjemme i tradisjonell folketro. Selv om enkelte foreldre kan ha utstyrt Busemannen både med tilholdssted og utseende, opptrer han ikke i sagn eller memorat.
Ordet kommer antagelig av tysk Butze- eller Bussemann, som betyr "spøkelse eller nisse". Betydningen av ordet har senere blitt utvidet til å vise til et overdrevet skremmebilde brukt om for eksempel en politisk motstander.
Omgrepet svarer til det engelske bogey. På begge språk kan ordet også ha betydingen snørrklump.


== Referanser ==


== Se også ==
Brunntore.
Busemann

Busemann kan bety:

Adolf Busemann (1901-1986, tysk-amerikansk vitenskapsmann)
Busemann (fiktivt vesen)
Busemann (snørrklump)
Lost in Translation

Lost in Translation er en amerikansk-japansk Oscar-belønnet film fra 2003. Filmen er produsert, regissert og skrevet av Sofia Coppola, datter til Francis Ford Coppola. Filmen fikk  Oscar for beste originalmanus, og ble nominert til tre andre, deriblant Oscar for beste regi.


== Handling ==
Et drama med elementer av komedie og romanse. Filmen dreier seg rundt den aldrende skuespilleren Bob Harris (Bill Murray) og den nylig uteksaminerte collegestudenten Charlotte (Scarlett Johansson), som utvikler en unik nærhet etter et tilfeldig møte i et stort Tokyo-hotell. (Det dreier seg om Park Hyatt Hotel i Tokyo, og mye av handlingen utspiller seg i New York Bar i hotellets 52. etasje.) Filmen tar for seg ensomhet, fremmedgjøring, søvnløshet, eksistensiell kjedsomhet og kultursjokk mot bakteppet av det moderne japanske bylandskapet.


== Utvalgt rolleliste ==
Scarlett Johansson – Charlotte
Bill Murray – Bob Harris
Akiko Takeshita – Ms. Kawasaki
Catherine Lambert – Jazzsangerinne
Giovanni Ribisi – John
Anna Faris – Kelly


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Lost in Translation (film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lost in Translation på Internet Movie Database 
(no) Lost in Translation hos Filmfront 
(no) Lost in Translation på NRK TV 
(sv) Lost in Translation i Svensk Filmdatabas 
(da) Lost in Translation i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Lost in Translation på Allociné 
(nl) Lost in Translation på MovieMeter 
(en) Lost in Translation på AllMovie 
(en) Lost in Translation på Turner Classic Movies 
(en) Lost in Translation på Rotten Tomatoes
Pythia

Pythia var en tittel på Apollons prestinne ved orakelet i Delfi. I den eldre tid var hun en ung jomfru, men senere, kanskje allerede fra Aiskhylos' tid, en minst 50 år gammel, tidvis gift kvinne. Trolig skyldtes dette at Echekrates, en besøkende fra Thessalia, var blitt så betatt av den unge Pythia at han bortførte og krenket henne; Delfis innbyggere sørget etter dette for at Pythia var en middelaldrende dame, skjønt kledd i en jomfrus kjole som en påminnelse om tidligere tiders unge profetinner.  
Hun måtte ha godt rykte og være av god herkomst. Hun satt på en kobberkjele med tre ben som var plassert over en revne i jorden, hvorfra det steg opp giftig vulkanisk bedøvende damp. I ekstasen, når hun var besatt av guden, utstøtte hun uartikulerte lyder som ble tolket av prestene og overført til symbolske flertydige vers. Dette motsies imidlertid av de antikke kildene, som enstemmig hevder at Pythia talte forståelig, og fremførte spådommene med sin egen stemme.
En kvinne som ble utpekt til Pythia, beholdt tittelen hele livet. Navnet Pythia kommer fra det greske verbet píthin (= å råtne), som viser til stanken fra slangen Python da hun gikk i forråtnelse etter at Apollon hadde drept henne. 
Orakelet i Delfi ble etablert på 700-tallet f.Kr. og utviklet seg til det mest berømte orakel i den greske verden, frem til det, i likhet med andre hedenske templer, ble beordret stengt av keiser Theodosius den store i år 393. Forfattere som har omtalt orakelet, er Herodot, Thukydides, Evripides, Sofokles, Platon, Aristoteles, Pindar, Aiskhylos, Xenofon, Diodorus, Strabo, Pausanias, Plutark, Livius, Junianus Justinus, Ovid, Lucan og Julian.
Nylige geologiske undersøkelser har påvist utslipp av gass fra en revne i jorden som kan ha gitt opphav til myten om orakelet i Delfi.  Det kan ha vært snakk om etylen eller metan.  CO2 og H2S ville tydet på at revnen var et resultat av seismisk aktivitet, noe som lar seg forene med at helligdommen ble viet til jordskjelvguden Poseidon. 
Diodorus Siculus beretter i 100-tallet f.Kr. at en gjeter ved navn Kouretas en dag bemerket at en av geitene hans, som hadde ramlet ned i en sprekk i jorden, oppførte seg rart. Da han selv krøp ned ble han fylt av en følelse av et guddommelig nærvær og kunne se inn i fortid og fremtid.  Han delte sin opplevelse med andre i landsbyen, og mange tok veien til stedet, inntil en av dem strøk med av opplevelsen.  Fra da av fikk bare ungpiker lov å nærme seg sprekken, og da kun etter regler satt opp av en forsamling med prester og prestinner. 
Eldre myter hevder at orakelet først ble bestyrt av gudinnene Themis og Phoebe, og at stedet var hellig for jordgudinnen Gaia. Siden overgikk helligdommen til et av Gaias barn, Poseidon som var gud for hav og jordskjelv. I løpet av de såkalte «mørke» århundrene mellom 1000- og 800-tallet f.Kr., tok Apollon over som den nye spådomsguden, og jaget vekk Gaias voktere, tvillingslangene. Poseidon lot seg formilde av en ny helligdom, opprettet for ham i Troizen.
Pythiske leker

De Pythiske leker var i antikkens Hellas festspill som ble holdt nær Delfi på fjellet Parnassos hvert fjerde år. Lekene var inspirert av de Olympiske leker som foregikk i Olympia. Til forskjell fra disse inngikk konkurranser i sang og musikk ved siden av idrettslige. Etter religiøst farget krig om kontrollen over Delfi ble de pythiske lekene omorganisert i år 582 f.Kr.
Lekene har trolig fått sitt navn etter Pythia, guden Apollons orakel ved Delfi, som i sin tur fått navnet etter dragen Python, som bevoktet helligdommen når den ble betraktet som Gaias helliga plass.


== Se også ==
Olympiske leker i Olympia
Nemeiske leker i Nemea
Isthmiske leker i Korint
Rawalpindi

Rawalpindi er en by i det nordlige Pakistan nær Islamabad i provinsen Punjab. Rawalpindi var interimshovedstad  i Pakistan fra 1959 da den avløste Karachi som hovedstad under oppførelsen av den nye hovedstaden Islamabad. Rawalpindi ligger så tett på Islamabad at de regnes som tvillingbyer med gjensidig flyt av arbeidskraft og økonomi.I Rawalpindi ligger Ojhri Camp som ble brukt som ammunisjonsdepot for afghanske Mujahedin. Leiren eksploderte 10. april 1988 og mer enn 1000 mennesker ble drept.
I byen er det flere ulike arkeologiske steder, moskeer og templer som tiltrekker seg turister.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rawalpindi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rawalpindi – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Nef

«NEF» omdirigeres hit, men kan også vise til Norsk entomologisk forening.
Nef (caraque) er et fransk begrep som refererer til et stort skip i middelalderen og inn på 1500-tallet. Ordet er benyttet som skipsbetegnelse uansett hvilken skipstype det er tale om. Ordet er kjent fra 1239 og frem til 1400-tallet ble det brukt om et stort skip med seilføring og årer bygget med tanke på krigføring.


== Det opprinnelige skipstypen ==
På 1200-tallet og begynnelsen av 1300-tallet betegnet nef de største krigsskipene på den franske vestkysten og i England som er avbildet i bysegl fra de engelske og franske byene Sandwich, Winchelsea, Hastings og La Rochelle. De usedvanlig detaljerte avbildningene på byseglene har muliggjort avanserte rekonstruksjoner, spesielt av Sandwichskipet og Winchelseaskipet. De var klinkbygd med tverrbjelker som dels stakk ut gjennom skrogssidene som på de nordiske skipstypene knarr, byrding og busse.
Skipene hadde formodentlig en tung konstruksjon med stor lasteevne og fast dekk, antakelig videreutviklet fra havskip fremfor langskip. På et stort antall bysegl fra flere byer er utseendet på skipene nesten identisk med høybordede skip med tverrbjelker (og uten), korte for- og akterstavner og kasteller. Noen hadde kun akterkastell, andre hadde også forkastell og det var også reist toppkastell for utkikken øverst på masten. Fra byseglet i Dover, datert til 1284, er det sett at forskipet med forkastell har et baugspryd.
En miniatyr i et manuskript som var utført i korsfarerhavnen Akka, Palestina i 1279 for dronning Eleonora av Castilla, viste et skip med nordisk utseende, klinkbygd med lett konstruerte for- og akterkasteller samt toppkastell med to mann over stangen på masten. Denne skipstypen som er dokumentert som nef i England og Frankrike, hadde vært i kamp med muslimer på Middelhavet. De kan ha ført engelske og franske korsfarere til det østlige Middelhav i forbindelse med korstog på 1200-tallet. Skipene også hadde en ekstra funksjon i fredstid som lasteskip for å få inntekter til statskassen i England og Frankrike.
På begynnelsen av 1300-tallet ble nef som den dominerende skipstype for krigsformål erstattet av nye skipstyper basert på koggen, som et rent seilførende frakteskip med høyt fribord, drektighet som gav stor lastekapasitet og kasteller. Forkastellet, akterkastellet og toppkastellet fra nefen ble overført til de såkalte krigskogger. Skipstypens rolle ble gradvis overtatt av andre skipstyper. Begrepet levde videre og ble på fransk en betegnelse for et stort skip som kan oversettes med holk eller karakk.
Fra 1500-tallet eksisterte ikke ordet nef lenger som annet enn en betegnelse på større krigsskip i fransk tjeneste.


== Litteratur ==
Robert Gardiner, Cogs, Caravels and Galleons; The Sailing Ship 1000-1650 1994 ISBN 0-85177-560-8
Björn Landström, Skeppet 1961, utgitt på nytt 1992 ISBN 91-37-10287-7
Arthur Nelson, The Tudor Navy 1485-1603 2001 ISBN 0-85177-785-6
Fylkesvei 408 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 408 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 408 (Hedmark)
Fylkesvei 408 (Hordaland)
Fylkesvei 408 (Nord-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 408 (Rogaland)
Fylkesvei 408 (Vest-Agder)
Fylkesvei 400 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 400 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 400 (Hordaland)
Fylkesvei 400 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 400 (Nord-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 401 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 401 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 401 (Akershus)
Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 401 (Hedmark)
Fylkesvei 401 (Hordaland)
Fylkesvei 401 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 401 (Nordland)
Fylkesvei 401 (Nord-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 401 (Oppland)
Fylkesvei 401 (Sør-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 401 (Telemark)
Vest-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 401 (Vest-Agder) (før 1. januar 2010}
Fylkesvei 401 (Østfold)
Fylkesvei 402 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 402 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 402 (Akershus)
Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 402 (Hordaland)
Fylkesvei 402 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 402 (Nordland)
Fylkesvei 402 (Oppland)
Fylkesvei 402 (Rogaland)
Fylkesvei 402 (Telemark)
Fylkesvei 402 (Vest-Agder)
Fylkesvei 402 (Østfold)
Fylkesvei 403 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 403 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 403 (Nordland)
Fylkesvei 403 (Oppland)
Fylkesvei 403 (Østfold)
Fylkesvei 404 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 404 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 404 (Hedmark)
Fylkesvei 404 (Hordaland)
Fylkesvei 404 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 404 (Nordland)
Fylkesvei 404 (Rogaland)
Fylkesvei 404 (Telemark)
Fylkesvei 404 (Vest-Agder)
Fylkesvei 405 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 405 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 405 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 405 (Nordland)
Fylkesvei 405 (Oppland)
Fylkesvei 405 (Rogaland)
Fylkesvei 405 (Telemark)
Fylkesvei 405 (Vest-Agder) (før 1. januar 2010}
Fylkesvei 405 (Østfold)
Fylkesvei 406 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 406 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 406 (Hedmark)
Fylkesvei 406 (Hordaland)
Fylkesvei 406 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 406 (Nordland)
Fylkesvei 406 (Rogaland)
Fylkesvei 406 (Vest-Agder)
Fylkesvei 407 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 407 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 407 (Hedmark)
Fylkesvei 407 (Hordaland)
Fylkesvei 407 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 407 (Oppland)
Fylkesvei 407 (Rogaland)
Fylkesvei 407 (Vest-Agder)
Fylkesvei 407 (Østfold)
Fylkesvei 409 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 409 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 409 (Hordaland)
Fylkesvei 409 (Møre og Romsdal) (omklassifisert til kommunal vei)
Fylkesvei 409 (Oppland)
Fylkesvei 409 (Rogaland)
Fylkesvei 409 (Vest-Agder)
Fylkesvei 409 (Vestfold)
Fylkesvei 409 (Østfold)
Fylkesvei 40 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 40 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 40 (Aust-Agder)
Buskerud (primær fylkesvei)
Fylkesvei 40 (Hordaland)
Fylkesvei 40 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 40 (Nordland)
Fylkesvei 40 (Nord-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 40 (Oppland)
Fylkesvei 40 (Rogaland)
Vestfold (primær fylkesvei)
Kjersti Strømmen

Kjersti Strømmen (født 28. juni 1965) er journalist i NRK og forfatter. Hun var NRKs korrespondent i Asia fra 1999 til 2003. Mens hun var korrespondent, i mai 2001, ble hun og en gruppe franske journalister tatt som gisler av Abu Sayyaf-geriljaen i jungelen på Filippinene. I 2003 utgav hun boken Tatt av Asia. 
2007 gjennomgikk Kjersti Strømmen en mastergrad i sosialantropologi ved Universitetet i Bergen (UiB), og bodde etter dette flere år på Svalbard, der hun jevnlig sendte reportasjer fra.
I 2017 ble hun igjen NRKs korrespondent i Beijing.


== Bibliografi ==
Tatt av Asia Samlaget (2003)
Igniting identity: The rape that shook Okinawa (2007)  (Masteroppgave i sosialantropologi, Universitetet i Bergen)


== Referanser ==
Fylkesvei 414 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 414 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 414 (Hordaland)
Fylkesvei 414 (Rogaland)
Fylkesvei 412 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 412 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 412 (Aust-Agder) (primær fylkesvei)
Fylkesvei 412 (Hedmark)
Fylkesvei 412 (Hordaland)
Fylkesvei 412 (Nord-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 412 (Rogaland)
Fylkesvei 412 (Sør-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 412 (Vest-Agder)
Fylkesvei 41 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 41 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 41 (Aust-Agder)
Fylkesvei 41 (Buskerud)
Fylkesvei 41 (Hedmark)
Fylkesvei 41 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 419 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 419 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 419 (Hordaland)
Fylkesvei 419 (Oppland)
Fylkesvei 419 (Rogaland)
Fylkesvei 418 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 418 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 418 (Hordaland)
Fylkesvei 418 (Oppland)
Fylkesvei 418 (Rogaland)
Fylkesvei 417 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 417 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 417 (Hedmark)
Fylkesvei 417 (Nord-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 417 (Oppland)
Fylkesvei 417 (Rogaland)
Fylkesvei 416 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 416 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 416 (Hedmark)
Fylkesvei 416 (Hordaland)
Fylkesvei 416 (Rogaland)
Fylkesvei 415 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 415 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 415 (Hedmark)
Fylkesvei 415 (Hordaland)
Fylkesvei 415 (Nord-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 415 (Rogaland)
Fylkesvei 415 (Vestfold)
Fylkesvei 413 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 413 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 413 (Hordaland)
Fylkesvei 413 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 413 (Rogaland)
Fylkesvei 413 (Østfold)
Fylkesvei 411 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 411 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 411 (Hordaland)
Fylkesvei 411 (Nord-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 411 (Rogaland)
Fylkesvei 411 (Sør-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 411 (Vest-Agder)
Fylkesvei 410 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 410 i de følgende fylkene:

Aust-Agder (primær fylkesvei)
Fylkesvei 410 (Hedmark)
Fylkesvei 410 (Hordaland)
Fylkesvei 410 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 410 (Oppland)
Fylkesvei 410 (Rogaland)
Fylkesvei 410 (Sør-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 410 (Vest-Agder)
Fylkesvei 410 (Vestfold)
Fylkesvei 410 (Østfold)
Stian Aarstad

Stian Aarstad (født 1976) er en norsk pianist og keyboardist som er best kjent for sitt fire år lange (1993–97) opphold i black metal-bandet Dimmu Borgir, hvor han spilte keyboard og synthesizere. Han fremprovoserte kritikk og debatt for å opptre på scenen i en beryktet «flosshatt-og-kappe»-drakt som minnet om Jack the Ripper, og han brukte minimalt med liksminke.
Senere historier hevdet at Stian Aarstad i sin tid i Dimmu Borgir ikke lyttet til metal overhodet, men at han foretrakk klassisk musikk i stedet. Hans avgang fra bandet kom som et resultat av uløste spørsmål vedrørende hans førstegangstjeneste i forsvaret.Etter årtusenskiftet har Stian Aarstad vært pianist for bandet Enthral, men forlot gruppen under innspillingen av bandets tredje album. Han skal også ha opptrådt som studiomusiker og tekniker for gruppen, og han skal i 2007 ha arbeidet som lydtekniker.
Stian Aarstad plagierte deler av «Sorgens Kammer», den fjerde sangen på albumet Stormblåst fra Amiga-spillet «Agony». Pianointroduksjonen til sangen «Alt lys er svunnet hen» på samme album er plagiert fra det britiske bandet Magnums låt «One Sacred Hour».


== Diskografi ==


=== Dimmu Borgir ===
Rehersal (1994)
For all tid (1995)
Stormblåst (1996)
Enthrone Darkness Triumphant (1997)
Live & Plugged Vol. 2 (1997)
Godless Savage Garden (1998)
True Kings of Norway (2000), med Emperor, Immortal, Ancient og Arcturus
Puritanical Euphoric Misanthropia (2001)
Titans of Symphonic Metal (2014)Singler/EP-erInn i evighetens mørke (1994)
Devil's Path (1996)


=== Enthral ===
AlbumProphecies of the Dying (1997)
The Mirror's Opposite End (1998)
Subterranean Movement (2003)
Spiteful Dirges (2010)
Obtenebrate (2012)Singler/EP-er/demoerDemo 2000 (2000)


=== Karatkorn ===
Electronics (2005)Deltar påVaakevandring: Demo 98/99 (1999)
The Hills Are Alive: Excursions Into Unknown Territory (2002)
Jahn Teigen: Et vakkert hjerte (2003)
Jahn Teigen: Utkledd som meg selv (2003)
Kolokol: Tilbake til start (2003)
Kolokol: Grindrisse (2004)
Vaakevandring: Vaakevandring (2004)
Karim: Kom bort til meg (2005)
Bye & Rønning: Luringer (2005)
Highland Glory: Forever Endeavour (2005)
David Mendoza: Babylon (2006)
Karim: Habibi (2006)
Aylar Lie: Boys Boys Boys (2006)
Gaute Ormåsen: Sommer hele året (2006)
NRK/Waterfall Records: NRK P3 presenterer: Rørt og urørt 2007 (2006)
Kolokol: Flammer & farger (2007)
Gaute Ormåsen: Du + Jeg = Vi (2007)
Sjodogg: Ode to Obscurantism (2010)
Zuma: Pearls (2010)
Masteriis: Promo 2010 (2011)
Masteriis: Dødsdom (2011)
Nora Foss Al-Jabri: Nora Foss Al-Jabri (2011)
Sampeace Brown: Bridge of Hope (2011)
Express Yourself: Som en drøm (2012)
Crest of Darkness: In the Presence of Death (2013)
Jahn Teigen: Til kongen (2014)
Diffy: Kald skulder (2015)
Diffy: Samba inni meg (2015)
Guri Schanke: Et øyeblikk (2016)
Vasaria Project: The Darkest Night (2016)
Nuclear Blast: 30 Years of Nuclear Blast (2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stian Aarstad på Discogs 
(en) Stian Aarstad på Encyclopaedia Metallum
Hua Yan

Hua Yan  (forenklet kinesisk: 华嵒; tradisjonell kinesisk: 華嵒; pinyin: Huà Yán; Wade-Giles: Hua Yen; født 1682 i Shanghang i Fujianprovinsen i Kina, død 1756) var en kinesisk maler som regnes blant «de åtte eksentrikere fra Yangzhou». Han er særlig kjent for penselmaleriet Wutongtre og ekorn, som nå (2007) er i Palassmuseets samlinger i Beijing. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.artcyclopedia.com/artists/hua_yan.html
http://www.clevelandart.org/explore/artist.asp?searchText=Hua+yan&display=list&tab=1&recNo=0
Waterbury

Waterbury er en by i New Haven County i Connecticut i USA med cirka 107 271 innbyggere (2000). Waterbury er den femte største byen i delstaten. Den ligger ved elven Naugatuck.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Waterbury, Connecticut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons