jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Meng Huo

Meng Huo (孟獲) var en aristokrat i regionen Nanzhong, sør for Shu Han, i de tre rikers tid i Kina. Han var involvert i mange trefninger med Shu Han, og som gjengjeldelse gikk Shus strateg Zhuge Liang til full invasjon av Nanzhong. Etter at han var blitt tatt til fange av Zhuge Liang syv ganger, kapitulerte Meng Huo og sverget troskapsed til Shu Han.I den offisielle historieskrivning fremstår Meng Huo som han-kineser. Imidlertid overskygges dette i folkloren av Luo Guanzhongs delvis fiktive skildring i Beretningen om de tre kongedømmer, der Meng fremstilles som en stammeleder fra de sørlige barbarers rekker.I romanen var Meng Huo gift med den fiktive Fru Zhurong, som skal ha nedstammet fra ildguden, Zhu Rong.


== Litteratur ==
Chen Shou (3. årh). Sanguozhi.
Luo, Guanzhong (2004). Romance of the Three Kingdoms (Sanguo Yanyi). University of California Press. ISBN 0-520-22503-1. 
Pei Songzhi (5. århundre). Sanguozhi zhu.
Not Dark Yet

«Not Dark Yet» er en sang av Bob Dylan, utgitt på hans studioalbum Time Out of Mind fra 1997, og også som den første singelen fra albumet, utgitt den 2. mars 1998. Den dukker også opp på albumet The Passion of the Christ: Songs Inspired By og på filmmusikken til filmen Wonder Boys. «Not Dark Yet» er også spilt i slutten av dokumentaren Why We Fight. Den ble covret av Robyn Hitchcocks album med Dylan-coversanger fra 2002, Robyn Sings.


== Sporlister ==
CD (COL 665443 2):

«Not Dark Yet» – 6:29
«Tombstone Blues» (Live) – 6:26
«Ballad of a Thin Man» (Live) – 8:47
«Boots of Spanish Leather» (Live) – 6:352-spors CD (COL 665443 1):

«Not Dark Yet» – 6:29
«Tombstone Blues» (Live) – 6:26Not Dark Yet: Dylan Alive! Vol. 2 Japansk EP:

«Not Dark Yet»
«Boots of Spanish Leather» (Live)
«Tears of Rage» (Live)
«Señor (Tales of Yankee Power)» (Live)


== Notater ==
«Tombstone Blues» og «Ballad of a Thin Man» er spilt inn live på the House of Blues, Atlanta, Georgia 4. august 1996.
«Boots of Spanish Leather» er spilt inn live på the House of Blues, Atlanta, Georgia 3. august 1996.


== Eksterne lenker ==
Sangteksten
Lithurgini

Lithurgini er en gruppe solitære bier som tilhører gruppen buksamlerbier (Megachilinae). De er regnet som en forholdsvis primitiv gruppe, trolig søstergruppen til de andre gruppene i Megachilini i vid forstand (=Megachilinae om man regner buksamlerbiene som en familie).


== Utseende ==
Små til store (5 – 21 mm), nokså kraftige bier uten metalliske farger og lyse flekker, ofte forholdsvis hårete. De kan minne om slekten Megachile men er gjerne noe mer langstrakte. Særlig hunnene har ofte et framspring midt i ansiktet. Munndelene er nokså lange.


== Levevis ==
Lithurgini er solitære bier, det vil si at hunnene lager reirene sine hver for seg, bortsett fra at i slekten Microthurge kan flere hunner av og til dele på en forgrenet gang. Reiret legges vanligvis i tørr, råtten ved, men kan også finnes blant annet i tørre kuruker. Det er en ufôret gang, noen ganger forgrenet, det er vanligvis ikke skiller mellom de ulike larvekamrene, hvert med et egg lagt i en masse av pollen. Noen ganger kan en gang brukes av flere generasjoner.
Som vanlig for solitære bier er de oligolektiske, det vil si at de samler pollen fra bare én eller noen få plantearter. En del amerikanske arter ser ut til å spesialisere seg på arter i kaktusfamilien (Cactaceae).


== Utbredelse ==
Av de tre slektene forekommer to bare i det sørlige Sør-Amerika, mens slekten Lithurgus er videre utbredt og også er representert med tre arter i Sør- og Mellom-Europa.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen vepser, (Hymenoptera)
Gruppen stilkvepser, Apocrita
Gruppen broddvepser, Aculeata
Overfamilien Apoidea
Familien bier, Apidae (i vid forstand)
buksamlerbier, Megachilinae
Lithurgini
Slekten Lithurgus Latreille, 1825 – ca. 25 arter,  3 i Europa:
Lithurgus chrysurus Fonscolombe, 1834
Lithurgus cornutus (Fabricius, 1787)
Lithurgus tibialis Morawitz, 1875
Slekten Microthurge Michener, 1983 – fire arter, sørlige Sør-Amerika
Slekten Trichothurgus Moure, 1949 – 13 arter, sørlige Sør-Amerika


== Kilder ==
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr: [1]
Michener, C.D. (2000) The bees of the world. Megachilidae. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Lithurgini hos Fossilworks 
(en) Lithurgini hos ITIS 
(en) Lithurgini hos NCBI 
(en) Kategori:Lithurgini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lithurgini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av nordamerikanske art: [3]
Fideliini

Fideliini er en gruppe solitære bier som tilhører gruppen buksamlerbier (Megachilinae). Disse rasktflygende biene finnes med ett unntak bare på den sørlige halvkulen.


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, hårete bier. De kan minne om honningbier. De er vanligvis kledt med ganske lange, lyse hår og virker derfor bleke på farge. Hunnene har ofte rader av lange hår på mellom- og bakbeina som kan minne om pollenkurvene hos andre bier, men disse brukes til graving, ikke til å frakte pollen.


== Levevis ==
Fideliini bygger reir som er forgrenede ganger i løs jord eller sand. Hver gren ender i et kammer som kan inneholde opptil tre larver.


== Utbredelse ==
Fideliini hører til på den sørlige halvkulen og er kjent fra det sørlige Afrika (slekten Fidelia) og fra Chile (slekten Neofidelia). Arten Fidelia ulrikei danner et unntak siden den lever så langt nord som Marokko.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen vepser, (Hymenoptera)
Gruppen stilkvepser, Apocrita
Gruppen broddvepser, Aculeata
Overfamilien Apoidea
Familien bier, Apidae (i vid forstand)
buksamlerbier, Megachilinae
Fideliini
Slekten Fidelia Friese, 1899 – 12 arter, Afrika
Slekten Neofidelia Moure & Michener, 1955 – to arter, Chile


== Kilder ==
Michener, C.D. (2000) The bees of the world. Megachilidae. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Fideliini hos ITIS 
(en) Fideliini hos NCBI
Crelan-Euphony

Crelan-Euphony (UCI-kode:LAN) var et belgisk profesjonelt kontinentallag innen landeveissykling. Laget ble ledet av Gérard Bulens med sportsdirektørene Marco Saligari og Jozef De Bilde.


== Ryttere 2013 ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Landbouwkrediet cycling team – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kommersiell virksomhet

Kommersiell virksomhet er den type virksomhet som har profitt som formål.
Begrepet brukes ofte om fenomener som fremstilles eller presenteres populært og salgbart, f.eks om musikk, men også for eksempel om TV-kanaler som er reklamefinansierte (for eksempel TV 2), i motsetning til lisens- eller statsfinansierte allmennkringkastere som NRK.
En kommersiell aktør er en aktør som opererer i et marked for å skape fortjeneste. En kommersiell aktør kan være en offentlig eid bedrift som opererer i det private markedet, eller en privateid bedrift som tilbyr tjenester til det offentlige. Kravet til kommersiell drift er at virksomheten over tid genererer økonomisk overskudd ved produksjon, kjøp og salg av varer eller tjenester.
Til forskjell fra kommersielle virksomheter er målet for ideelle virksomheter å gå i balanse slik at de er selvfinansierende. De kalles også non-profit virksomheter.
Pararhophitini

Pararhophitini er en gruppe solitære bier som tilhører gruppen buksamlerbier (Megachilinae). Denne gruppen omfatter bare én slekt, Pararhophites, med tre arter fra Nord-Afrika og Vest-Asia.


== Utseende ==
Små, slanke, nokså lite hårete bier. De har gule tegninger, hos hunnene kan den gule fargen dominere.


== Levevis ==
Pararhophites-artene lager sine reir i løs jord eller sand. Reiret er en skrå gang med flere sideganger, hver av disse ender i en celle der hunnen legger et egg i en masse av pollen. Sannsynligvis er alle artene spesialisert på å samle pollen fra planter i leddbladfamilien (Zygophyllaceae).


== Utbredelse ==
Disse biene finnes fra Marokko i vest til det nordvestlige India i øst, nordover til Kasakhstan.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen vepser, (Hymenoptera)
Gruppen stilkvepser, Apocrita
Gruppen broddvepser, Aculeata
Overfamilien Apoidea
Familien bier, Apidae (i vid forstand)
buksamlerbier, Megachilinae
Pararhophitini
Slekten Pararhophites Friese, 1898
Pararhophites clavator (Morawitz, 1876)
Pararhophites orobinus (Morawitz, 1876)
Pararhophites quadratus (Friese, 1898)


== Kilder ==
Michener, C.D. (2000) The bees of the world. Megachilidae. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Pararhophitini hos ITIS 
(en) Pararhophitini hos NCBI
Herbert Svenkerud

Herbert Svenkerud (født 28. august 1927, død 2. mai 2009) var en norsk ordbokredaktør og skjønnlitterær oversetter. Han var en nestor innenfor sitt fag og hans ordbøker har hatt stor betydning for alle språkmennesker.Svenkerud har oversatt over femti bøker fra ulike språk, hovedsakelig engelsk, men også fra fransk og dansk. Han oversatt kjente forfattere som Philip Roth, Joseph Heller, Henry Miller og Arthur Conan Doyle.
Herbert Svenkerud ble i 1985 tildelt Bastianprisen for oversettelsen av William Trevors Skjebnens marionetter.


== Bibliografi ==
Cappelens fransk-norsk og norsk-fransk ordbok, 1994
Cappelens tysk-norsk og norsk-tysk ordbok, 1992
Cappelens synonymordbok, 1981
Engelsk-norsk, 1975 (en rekke utgaver, siste i 2008: ISBN 978-82-02-25648-7)
Når mai går inn med regn, Ansgar, [1949]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oversikt over Svenkeruds oversettelser på Nasjonalbibliotekets hjemmesider
Herbert Svenkerud i Norsk Oversetterleksikon
5. serierunde i 2. divisjon avdeling 4 2009

5. serierunde i 2. divisjon avdeling 4 2009 startet 14. mai og ble avsluttet med kampen mellom Tromsø 2 og Bodø/Glimt 2 18. mai.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
2. divisjon avdeling 4 2009: Terminliste og resultater på altomfotball.no
Ågedalstø

Ågedalstø er et sted i Audnedal i Lyngdal kommune i Agder, som ligger på østsiden av Ytre Øydnavann om lag midt på sjøen. Fylkesvei 752 (Vest-Agder) passerer gjennom Ågedalstø. Stedet er også forbundet med fylkesvei 460, og det er veiforbindelse over heia østover mot Bjelland.


== Utvikling ==
Åsen Byggefelt ligger på Øygarden ved Ågedalstø og har medført noe tilflytting til stedet. Det er et hyttefelt på nedsiden av byggefeltet mot Ytre Øydnavann.


== Historikk ==
Det var frem til 1980-tallet en kolonialbutikk på Ågedalstø.


== Se også ==
Grunnkretser i Audnedal kommune
Konsmo
Byremo
Vetaåsen batteri

Vetaåsen batteri ligger nord for Missingmyr i Råde kommune. Batterianlegget er et av de befestningsanlegg som ble bygget forut for unionsoppløsningen i 1905. Anlegget ble ferdigstilt i 1902 som en forberedt stilling for artilleriet.
Batteriet henter navn fra det gamle varde eller vete. Fra gammel tid var dette «signalstasjoner» der ble tent varslingsbål i ufredstid. 
Batteriet var en del av den tilbaketrukne linjen mellom Råde og Moss. Sammen med Gyllerås batteri behersket Vetaåsen den store Rådesletta mens det sydligste batteritet – Høyås batteri skulle dekket området ved Solli lenger syd. I front for batteriet finner en Råde kirke.
Batteriet ligger i sørenden av den flate toppen på Vetaåsen med Vannsjø ned på høyre side. Det er utført som en rett linje på ca. 45 m med et brystvern på ca. 0,9 m i front. I brystvernet er innbygd 5 ammunisjonsnisjer med tilhørende grunne dekningsgroper. Batteriet har stor militærhistorisk interesse på grunn av sin dominerende beliggenhet og utmerkede tilstand.Anlegget er i god stand og eies fortsatt av Forsvaret.


== Batteriveien ==

En egen batterivei forbinder Vetaåsen med batteriene på Gyllerås og Høyås, og den er en viktig del av anlegget. Den fremstår i dag som en flott turvei mellom batteriene. I sin tid kunne denne seks km lange veien nyttes til å forflytte utstyr og skyts mellom anleggene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vetaåsen batteri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Vetaåsen batteri». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Marc Almond

Peter Mark Sinclair Almond (født 9. juli 1957 i Southport, Lancashire) er en engelsk sanger og låtskriver, kjent fra synthpop-duoen Soft Cell og som soloartist under navnet Marc Almond. I sin selvbiografi Tainted Life (1999) ISBN 0283063408 skriver Almond om sitt medlemskap i Church of Satan.


== Diskografi ==
Soft Cell

1981 Non-stop Erotic Cabaret #5 UK
1982 Non-stop Ecstatic Dancing #6 UK
1983 The Art of Falling Apart #5 UK
1984 This Last Night In Sodom #12 UK
1986 The Singles #58 UK
1991 Memorabilia: The Singles #8 UK
1994 Down in the Subway (samlealbum)
1996 Say Hello to Soft Cell (samlealbum)
1999 The Twelve Inch Singles
2002 The Very Best of Soft Cell #37 UK
2002 Cruelty Without Beauty #116 UK
2003 Live
2003 Soft Cell at the BBC (BBC)
2005 The Bedsit Tapes Early/Rare Demos 1978-1982
2006 Demo Non Stop – More Rare Demos
2008 Heat: The Remixes – (Remix album)Marc & the Mambas/Raoul and the Ruined

1982 Untitled #42 UK
1983 Torment and Toreros #28 UK
1984 Bite Black and Blues Live (Fanklubb utgivelse)The Willing Sinners/La Magia

1984 Vermin in Ermine #36 UK
1985 Stories of Johnny #22 UK
1987 Mother Fist & Her Five Daughters #41 UK
1988 The Stars We Are #41 UKMichael Cashmore

2008 Gabriel and The Lunatic LoverSoloalbum

1986 Violent Silence (mini album)
1986 A Woman's Story (mini album)
1987 Singles 1984 – 1987
1989 Jacques
1990 Enchanted #52 (UK)
1991 Tenement Symphony #39 (UK)
1992 A Virgin's Tale – Volume I
1992 A Virgin's Tale – Volume II
1993 Twelve Years of Tears (Live at the Royal Albert Hall)
1993 Absinthe: The French album
1995 Treasure Box (samlealbum)
1996 Fantastic Star #54 (UK)
1998 Marc Almond & La Magia Live in Concert
1999 Open All Night
2000 Liverpool Philharmonic Hall (fanklubb utgivelse)
2001 Stranger Things
2001 Live at the Union Chapel (fanklubb utgivelse)
2002 Little Rough Rhinestones Volume 1 (fanklubb utgivelse)
2003 The Willing Sinner Live in Berlin
2003 Marc Almond in Session Volume 1 (BBC)
2003 Heart on Snow
2003 Marc Almond in Session Volume 2 (BBC)
2006 Little Rough Rhinestones Volume 2 (fanklubb utgivelse)
2007 Stardom Road (coverlåter) #53 (UK)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Marc Almond – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marc Almond på Internet Movie Database 
(en) Marc Almond hos The Movie Database 
(en) Marc Almond på Apple Music 
(en) Marc Almond på Discogs 
(en) Marc Almond på Discogs 
(en) Marc Almond på MusicBrainz 
(en) Marc Almond på SoundCloud 
(en) Marc Almond på Spotify 
(en) Marc Almond på Songkick 
(en) Marc Almond på Last.fm 
(en) Marc Almond på AllMusic
Crafoordprisen

Crafoordprisen er en pris som skal belønne og fremme grunnleggende forskning innen vitenskaplige disipliner som havner utenfor Nobelprisens emneområder. Disse områdene innbefatter astronomi, biologi (framfor alt økologi), geovitenskap, matematikk, og forskning på sykdommen polyartritt (reumatisme). Prisen ble opprettet i 1980 av Holger Crafoord, som kommersialiserte den kunstige nyren og grunnla selskapet Gambro, sammen med ektefellen Anna-Greta Crafoord. Holger Crafoord led selv av polyartritt. Crafoordprisen ble utdelt for første gang i 1982. Prisen administreres av Kungliga Vetenskapsakademien (KVA) i Stockholm.
Bare én pris deles ut årlig, og følger et treårig skjema der prisutdeling første år skjer i astronomi eller matematikk, andre år i geovitenskap og tredje år i biologi, hvorpå skjemaet gjentas. Prisen i polyartrittforskningen deles bare ut når det er konstatert at det gjort slike vitenskapelige framsteg, at en pristildeling kan begrunnes. Dette har hittil skjedd to ganger, i 2000 og i 2004. Da ble denne prisutdelingen lagt til fjerde året i skjemaet. I september 2007 besluttet KVA at prisen i polyartrittforskningen kom til å bli delt ut i 2009, fulgt av geovitenskap i 2010.Prisen deles ut i april måned i Lund, og i likhet med de nobelpriser som deles ut i Stockholm er Sveriges konge prisutdeler.
Prissummen er nå på 500 000 USD, og skal anvendes for pristakerne fortsatte forskning.


== Liste over crafoordpristakere ==


== Referanser ==


== Se også ==
Crafoordska stiftelsen


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Crafoord Prize – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Craafordpriset på Kungl. Vetenskapsakademins hjemmeside
Providenija

Providenija (russisk: Провиде́ния) er en bymessig bosetning i Providenijabukta i den nordøstlige delen av den autonome regionen Tsjukotka i Russland. Den ligger direkte over Beringstredet fra Alaska, og svært nær den internasjonale datolinjen. Like ved byen ligger Providenijabukta lufthavn, som er den russiske lufthavna som ligger nærmest USA. Innbyggertallet var 2 723 ved folketellingen i 2002, og 5 432 ved folketellingen i 1989.
Bosetningen var en tidligere sovjetisk militærhavn, beliggende i en fjord beskyttet fra Beringhavet. Mesteparten av byens innbyggere i dag er jupiker, en eskimostamme.
Providenija har et arktisk klima, men vinterne er ikke så strenge, på grunn av byens beliggenhet ved kysten.
Byen kalles av og til Porten til Arktis, og etter Sovjetunionens fall har turisme fra det nærliggende Alaska gitt lokaløkonomien et betydelig løft. Bering Air, et flyselskap fra Alaska, tilbyr charterturer til Providenijabukta lufthavn fra både Nome og Anchorage. Alaska Airlines hadde tidligere regelmessige ruteflyvninger til Providenijabukta lufthavn på 1990-tallet, og var kjent for «Vennskapsflyvningen» i 1988, da det var det første amerikanske flyselskapet med rute til en sovjetisk by.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Provideniya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Peanibacillus polymyxa

Paenibacillus polymyxa er en gram positiv bakterie. Finnes vanligvis i landbruk. Første gang isolert fisk i februar 2009: Fremre del av baktarmen hos atlantisk torsk. Isolering gjennomført av studenter (M.B. og A.E.) ved Norges Fiskerihøgskole (NFH), Universitetet i Tromsø.
Aoife MacMurrough

Aoife MacMurrough eller irsk Aoife Ní Diarmait (født 1145, død 1188), også kjent som Aoife av Leinster var datter av Dermot MacMurrough, irsk Diarmaid Mac Murchadha (1110 – 1. mai 1171), kong av Leinster og hans hustru Mor O'Toole (ca. 1114–1191).Den 29. august 1170, som en følge av den normanniske invasjonen av Irland som hennes far hadde krevd, giftet hun seg med Richard de Clare, 2. jarl av Pembroke, bedre kjent som «Strongbow», leder av den normanniske invasjonen. Hun ble gift i katedralen Christchurch Cathedral i Waterford. Hun hadde blitt lovet bort til Strongbow av hennes far som hadde reist til England for be om en invasjonshær som kunne gjeninnsette ham som konge i Leinster. Dermot hadde han egentlig ikke anledning til gi sin datter bort i ekteskap da Aoife i henhold til Tidlig irsk lov hadde selv lov til å velge hvem hun giftet seg med. Hun gikk likevel med på det arrangerte ekteskapet.
Under normannisk lov ga dette ekteskapet Strongbow rett til etterfølge som hersker av kongedømmet Leinster. Under den irske Brehon-loven ga ekteskapet henne kun en livrente og hvor landområdene normalt ville gå til hennes mannlige søskenbarn. Dog anerkjente Brehon-loven overføringen av det som ble kalt for «sverdland» som følge av en erobring. 
Aoife ledet kamper på vegne av sin ektemann og er stundom bli nevnt som «Røde Eva», eller irsk «Aoife Rua». Hun fikk tre barn med sin ektemann:

Isabel de Clare, 4. grevinne av Pembroke (1172 – 1240), gift i august med 1189 med William Marshal, 1. jarl av Pembroke, Lord Marshal, sønn av John Fitz Gilbert, Marshal (Marechal) av England, og Sibylla av Salisbury.
Gilbert de Striguil (Chepstow), 3. jarl av Pembroke (1173 – 1185), arvet tittelen fra sin far, men døde som mindreåring. Tittelen gikk da til hans søsters ektemann ved ekteskap.
Joan de Clare (1175 – ukjent), gift med Godfrey Gamage, sønn av William De Gamages og Elizabeth De Miners.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Salmonson, Jessica Amanda (1991): The Encyclopedia of Amazons. Paragon House. Page 160. ISBN 1-55778-420-5
O Croinin, Daibhi: Early Medieval Ireland 400-1200, (1995) Longman Press: London and New York, side 281.
Sarpsborg vestre batteri

Sarpsborg vestre batteri ligger nord for Sarpsborg sentrum øst for Tunevannet. Batteriet ble bygget allerede i 1899 for å beskytte den kombinerte jernbane og veibro ved Sarpefossen. Anlegget ble først bygget ut for fire kanoner med skuddretning mot Sarpefossen. Senere tilkom to kanoner på høyre fløy som kunne bestryke Glomma ned til fergestedet ved Sandesund. Anlegget er oppmurt i råkilt granitt med et lavt brystvern i front. Bak stillingen er det en åpen batteriplass. I brystvernet er innfelt nisjer for ammunisjon. 
I bakkant på venstre fløy ligger orienteringsbordet med flere siktelinjer. Orienteringsbordet var normalt batterisjefens stridsposisjon. Ved Vestre batteri er denne plassen beskyttet av en mur i råkilt granitt slik det skulle være, men sjelden ble gjennomført.
Inne på den opprinnelige batteritomten og tett inn mot orienteringsbordet og batteriets venstre fløy ligger i dag en enebolig. Nord for denne finner en fortsatt det gamle ammunisjonsskuret mens kanonskuret mot Lundgårsvei er borte. I front av batteriet er dette nå sterkt tilgrodd og med eneboliger lenger frem slik at en ikke lenger får det overblikk mot Sarpefossen som en hadde fra batteriet. Et glimt av batteriets dominerende posisjon får en fra høyre fløy med utsikt mot Tunevannet og Sandesund.
Anlegget er fritt tilgjengelig fra Lundgårdsvei gjennom en mindre gangport i nettinggjerdet. Alternativt kan en parkere ved Solhytta som ligger øst for batteriet og spasere opp. 


== Kilder ==
Nasjonale Festningsverks nettsted: Sarpsborg vestre batteri
Landsverneplan for Forsvaret: Sarpsborg vestre batteri


== Eksterne lenker ==
Skråfoto av Sarpsborg vestre batteri
«Sarpsborg vestre batteri». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Muirchertach Mac Lochlainn

Muirchertach Mac Lochlainn (død 1166) var konge av Cenél nEógain, Tyrone, og overkonge av Irland fra en gang rundt 1156 og fram til han døde. Han etterfulgte Tairrdelbach Ua Conchobair (eller Turlough O' Connor) som døde i 1156.
Muirchertach overlevde et forsøk av Ruaidri Ua Conchobair (Rory O'Connor) på å velte ham fra tronen i 1159. Han mislyktes imidlertid å overvinne motstanden til klanene Cenél Conaill og Ulaid. I 1166 forsøkte han å komme til en diplomatisk ordning med sine naboer. Muirchertach ordnet en fredsordning som ble sikret ved å ta gisler fra mange av familiene i Ulster. Som motytelse ga han sitt høytidelig løfte eller ed til erkebiskopen i Armagh og mange andre betydningsfulle menn at han ville respektere freden. 
Til tross for denne lot han Eochaid mac Con Ulad Mac Duinn Sléibe, konge av Ulster, ble tatt til fange og lot ham bli lemlestet og blindet. Hans allierte forlot ham bortimot øyeblikkelig og hans makt ble redusert til en håndfull lojale og sammen med seksten av disse ble han han senere drept. Hans død ble tilegnet hevnen til Sankt Patrick av Irland.


== Litteratur ==
Ó Cróinín, Dáibhí: Early Medieval Ireland: 400–1200. Longman, London, 1995. ISBN 0-582-01565-0.


== Eksterne lenker ==
CELT: Corpus of Electronic Texts hos University College Cork omfatter Ulster-annalene, Tigernach-annalene og Annalene av de fire mesterne foruten også slektslister og ulike helgenbiografier. De fleste er oversatt fra irsk til engelsk, eller oversettelser er på gang.