jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Minchinbury (New South Wales)

Minchinbury er en bydel i vestlige Sydney, i delstaten New South Wales i Australia. Minchinbury er lokalisert 39 kilometer vest for Sydney sentrum, i kommunen City of Blacktown og er en del av Greater Western Sydney regionen.
Minchinbury er hovedsakelig et boligområde med et lite handelssenter i midten og med noe industri og en del varelagre helt vest i bydelen.


== Historie ==
Minchinbury har navnet sitt fra boligen navngitt av kaptein William Minchin som ble gitt 1000 acre (4 km²) her i 1819. William Minchin var Principal Superintendent of Police og Treasurer of the Police Fund i kolonien. Etter at William døde i 1821, arvet hans eneste datter Maria Matilda boligen. I 1838 forsvant Maria Matilda og hennes familie på sjøen, uten noen gjenlevende etter William Minchin.
Dr. Charles McKay kjøpte tomten i 1859 og forvandlet den til en vingård og vinkjeller. De to neste tiårene kjøpte Dr. McKay flere tilstøtende tomter og i 1881 la han ut alle sine tomter for auksjon. Den gang lykkes han ikke med å selge området, men i 1895 kjøpte James Angus alle tomtene til McKay.
Penfolds Pty. Ltd. kjøpte vingården og vinrankene i 1912. Flesteparten av de eksisterende bygningene ble mest sannsynlig bygget av Penfolds. I 1898, når Angus fremdeles laget vin, led vinrankene av en sykdom som ødela avlingene. Nye vinranker ble plantet og vokste frem til 1962 da ødelagt jordsmonn gjorde dem ubrukelige. Nye vinranker ble etablert på tomter rundt området for dyrking av druer som ble levert til vingården. Minchinbury Winery ble berømt for sin champagne. Penfolds la ned vingården i 1978.


== Landemerker ==
Langs sørsiden av Great Western Highway er det to synlige landemerker:

Den tidligere innkjørselen til Penfolds Vingård står fremdeles som en mur på hver side av innkjørselen, på toppen av åsen mellom Willis Street og Beaconsfield Road.
Et jetfly installert 10 meter over bakken, i nesten vertikal posisjon, ved krysset av Great Western Highway og Minchin Drive (ved siden av Minchinbury Reserve).


== Handelssenter ==
Minchinbury Shopping Centre er lokalisert på Minchin Drive som inkluderer et supermarked og mindre butikker som en fiskebutikk og alkoholutsalg.


== Transport ==
Great Western Highway går langs den nordlige grensen, mens M4 Western Motorway går langs den sørlige grensen av bydelen. Westlink M7 Motorway går langs den østlige grensen. Det er bussruter (Busways 739) til Mt Druitt og en annen bussrute (739V) til Mt Druitt Village.


== Skoler ==
Minchinbury Public School


== Sportsklubber ==
Minchinbury har sportsklubber for fotball, cricket, friidrett og Rugby League (Minchinbury Jets JRLC).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gao’an

Gao'an (kinesisk: 高安; pinyin: Gāo'ān) er et byfylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Yichun.
Befolkningen var på 785 705 innbyggere i 1999.


== Kulturminner ==
Zhu Shis (1665－1736) grav (Zhu Shi mu, 朱轼墓) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmesider Arkivert 5. juli 2019 hos Wayback Machine.
Miluo (Yueyang)

Miluo (kinesisk: 汨罗; pinyin: Mìluó) er et byfylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina.  Det ligger under byprefekturet  Yueyang.
Befolkningen var på 700 665 innbyggere i 1999.


== Kulturminner ==
Kommunistlederen Ren Bishis historiske bolig (Ren Bishi guju, 任弼时故居) og Quzitempelet (Quzi ci, 屈子祠) (Quzi = Qu Yuan 屈原) er oppførte på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Økonomi ==
I fylket bygges Miluo kullkraftverk ut med 1.200 MW effekt.


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===
Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmesider
Old Residence of Ren Bishi
Quzi ci
Changning (Hengyang)

Changning (常宁; pinyin: Chángníng) er et byfylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet  Hengyang.
Befolkningen var på 843 414 innbyggere i 1999.


== Referanser ==
Zixing

Zixing (kinesisk: 资兴; pinyin: Zīxīng) er et byfylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet  Chenzhou.
Befolkningen var på 362 169 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Gongyi

Gongyi (kinesisk: 巩义; pinyin: Gǒngyì) er et byfylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zhengzhou.
Befolkningen var på 783 711 innbyggere i 1999.Tidligere het fylket Gong.
Elven Luo renner ut i Guleelven ved Gongyi.


== Kulturminner ==
Det er flere offisielt vernede kulturminner i Gongyi byfylke.
Gongyi kan oppvise særlig buddhistiske grotter (Gongxiangrottene, Gongxian shiku, 巩县石窟) og gravmælene til seks av de i alt ni keisere av det nordlige Song-dynasti. Over syv hundre steinstauter vokter adkomsten til gravene. Dessuten har man vernet den antikke keramikkovnen Gongyi yao (Gongyi yaozhi, 巩义窑址) og Kang Baiwans residens (Kang Baiwan zhuangyuan, 康百万庄园).


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 310 går gjennom området. Denne viktige trafikkåren begynner i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmesider
Infoside
Kang Baiwan Mansions
Liste over episoder av Chuck

Liste over episoder av Chuck (TV-serie).


== Episoder ==


=== Sesong 1 (2007–2008) ===


=== Sesong 2 (2008–2009) ===


=== Sesong 3 (2010) ===


=== Sesong 4 (2010–2011) ===
NBC annonserte 14. mai at Chuck har blitt fornyet for en fjerde sesong pâ 13 episoder med muligheten for ytterliggere 9 episoder.
Delikatessen

Delikatessen, (originaltittel: Delicatessen) er en fransk svart komedie-film fra 1991, regissert av Jean-Pierre Jeunet og Marc Caro og med Dominique Pinon i hovedrollen.


== Sammendrag ==
I en gammel, falleferdig bygård i et post-apokalyptisk Frankrike er mat en stor mangelvare, og korn brukes som valuta. I første etasje ligger en slakter-butikk, drevet av Clapet, som legger ut annonser om ledig arbeid for å lokke tilfeldige ofre til bygningen. Disse menneskene blir deretter myrdet og slaktet, og kjøttet blir solgt billig til leietakerne.
En dag søker den arbeidsløse sirkusklovnen Louison den angivelige ledige stillingen. Under sitt rutinemessige vedlikehold blir han venn med Clapets datter, Julie, et forhold som sakte blir romantisk. Louison viser seg å være en ypperlig knivbruker, og slakteren kvier seg for å drepe ham med en gang. Julie er klar over farens handlinger, og kommer i kontakt med en fryktet gjeng som går under kallenavnet Troglodistes, en gruppe vegetariske opprørere, som hun overtaler for å hjelpe til med å redde Louison. Under den tilsynelatende slakten av en gammel kvinne, går troglodistene til angrep.


== Roller ==
Dominique Pinon som Louison
Marie-Laure Dougnac som Julie Clapet
Jean-Claude Dreyfus som Clapet
Karin Viard som Mademoiselle Plusse
Ticky Holgado som Marcel Tapioca
Edith Ker som en gammel bestemor.
Jacques Mathou som Roger
Howard Vernon som Frog Man
Marc Caro som Fox


== Musikk ==
Filmmelodien «Tika Tika Walk» er også kjent fra diverse reklamefilmer for Brelett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Delicatessen på Internet Movie Database 
(no) Delicatessen hos Filmfront 
(sv) Delicatessen i Svensk Filmdatabas 
(da) Delicatessen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Delicatessen på Allociné 
(nl) Delicatessen på MovieMeter 
(en) Delicatessen på AllMovie 
(en) Delicatessen på Turner Classic Movies 
(en) Delicatessen på Rotten Tomatoes 
(en) Delicatessen på Metacritic
Koloratur

Koloratur (av latin color: farge, fargelegging) er i sangkunsten en hurtig rekkefølge av toner med korte noteverdier av lik lengde. Koloraturer er melismatiske, dvs. at flere toner faller på den samme vokalen i en stavelse. De kan utføres sammenbundet eller staccato.
Koloratur er en viktig bestanddel av sangteknikken i bel cantosang og i operamusikken fra Claudio Monteverdi til Gaetano Donizetti.
Prinsippet med å forsire melodien ble utviklet allerede i middelalderen og fikk sitt første høydepunkt i 1600-tallets diminusjonspraksis. Fram til dette tidspunktet var kolorering en form for improvisasjon. 
I senbarokkens arier begynte man å komponere presise koloraturer, og i belcanto-operaene fra 1810 til 1845 ble koloratursangen drevet helt til grensen til det mulige når det gjelder virtuositet og toneomfang.
En av de mest kjente og krevende gjennomkomponerte koloraturarier er «Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen» (helvetes hevn koker i mitt hjerte) som synges av rollefiguren Nattens dronning i Mozarts opera Tryllefløyten. Ariens toneomfang er to oktaver, fra F4 til en forbløffende F6. Rollen krever en sopran med høy tessitura som med letthet er i stand til å utføre krevende ornamenteringer og forsiringer med løp, staccati og triller. 


== Se også ==
Koloratursopran


== Kilder ==
(no) Koloratur i Store norske leksikon
Deklamasjon

Deklamasjon (latin: declamatio) var i antikken øvingstaler som aspirerende talere utførte i retorikkundervisningen.
Å deklamere har i moderne tid fått betydningen å framføre poesi og dikteriske tekster, jfr. resitere. I uformell tale kan deklamasjon også bety teatralsk overbetoning.


== Litteratur ==
Bonner, Stanley F.: Roman Declamation in the Late Republic and Early Empire, Liverpool 1949.
Fuhrmann, Manfred: Die antike Rhetorik. Eine Einführung, Düsseldorf [u.a.]: Artemis & Winkler, 2003.
Sandstede, J.: Art. Deklamation, i: Historisches Wörterbuch der Rhetorik, hgg. v. G. Ueding, Bd. 2, 481-507.
Stroh, Wilfried: Declamatio, i: Studium declamatorium: Untersuchungen zu Schulübungen und Prunkreden von der Antike bis zur Neuzeit (FS Dingel), utgitt av  B-J. og J.-P. Schröder, München [o.a.]: Saur, 2003 (BzA 176), 5-34.


== Eksterne lenker ==
(de) Wilfried Stroh om Declamatio
Frase (musikk)

En frase (gresk φράσις frasis «setning», «uttrykk», «vending», se strofe) er i den musikalske komposisjonslæren en liten meningsenhet eller strukturell enhet som ofte er sammensatt av flere motiver. Flere fraser kan danne en såkalt periode.
Etter en gammel og enkel definisjon består en frase av så mye musikk som kan synges på et åndedrag.


== Litteratur ==
Thomas Benjamin, Michael Horvit og Robert Nelson: Techniques and Materials of Music, Thomson Schirmer 2003. ISBN 0495500542.
Hugo Riemann

Karl Wilhelm Julius Hugo Riemann (1849–1919) var en betydningsfull tysk musikkteoretiker, musikkhistoriker, musikpedagog og musikkleksikograf.


== Liv og virke ==
Hugo Riemann var talsmann for en undervisningsmetode med høy musikalsk kvalitet der pianoet dannet grunnlaget. Ved siden av ren spilleteknikk omfattet klaverundervisningen hørelære, satslære, frasering og oppøvelse av følelsen for polyfont spill. I komposisjonsundervisningen analyserte elevene mesterverkene og når de ble mer avanserte skulle de forsøke å etterligne de ideelle forbildene og til slutt utfolde og øve opp en skapende musikalsk fantasi.
Størst betydning fikk Riemann som musikkteoretiker. Hans funksjonsteori la grunnlaget for dagens harmonilære, og han er opphavsmann til mange begreper innen det musikalske fagspråket, eksempelvis agogikk, motiv og frasering. 
Blant Hugo Riemanns mest kjente elever var komponistene Max Reger (1873–1916) og Hans Pfitzner (1869–1949).


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Hugo Riemann i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Liste over forelesninger ved Universitetet i Leipzig (vintersemestret 1878 til sommersemestret 1914)
(de) «Hugo Riemann» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL).
Hugo Riemann: Vergleichende theoretisch-praktische Klavierschule op. 39,1 (Hamburg 1890) – online versjon (i utdrag)
Hugo Riemann: Vereinfachte Harmonielehre (engelsk)
Prof. Dr. Hugo Riemann: Musiklehre und Musikgeschichte


== Referanser ==
Erhvervsministeriet

Erhvervsministeriet er et dansk ministerium som ivaretar oppgaver vedrørende nærings- og forbrukerreguleringen av industri, handel, sjøfart og kapitalmarkedene, og til fremme av dansk produksjon, eksport og turisme.


== Administrativ historikk ==
Erhvervsministeriets historie går tilbake til Ministeriet for Handel og Søfart, vanligvis kalt Handelsministeriet, opprettet i 1908. I 1914 ble også ansvaret for håndverk og industri lagt under ministeriet. I 1979 ble navnet endret til Industriministeriet, og i 1994 ble navnet igjen Erhvervsministeriet. I 2001 ble det slått sammen med Økonomiministeriet til Økonomi- og Erhvervsministeriet. Samtidig ble By- og Boligministeriet nedlagt, og ansvaret for bygningslovgivningen overført herfra. Ansvaret for energilovgivningen ble også overført fra Miljøministeriet. I 2011 ble den økonomiske politikken og ansvaret for å overvåke finansmarkedene og foreta samfunnsøkonomiske analyser, overført til det nye Økonomi- og Indenrigsministeriet, og ministeriets navn endret til Erhvervs- og Vækstministeriet. Da Ministeriet for By, Bolig og Landdistrikter ble nedlagt i 2015, ble de fleste oppgavene overført til Erhvervs- og Vækstministeriet. I 2016 fikk det tilbake navnet Erhvervsministeriet.


== Forvaltningsorganer og selskaper ==
I 2019 hadde Erhvervsministeriet ansvar for syv statlige forvaltningsorganer (dansk: styrelser) og seks statlige selskaper.De syv statlige forvaltningsorganene var:

Erhvervsstyrelsen
Finanstilsynet
Konkurrence- og Forbrugerstyrelsen
Nævnenes Hus
Patent- og Varemærkestyrelsen
Sikkerhedsstyrelsen
SøfartsstyrelsenDe seks statlige selskapene var:

DanPilot
EKF Danmarks Eksportkredit
Finansiel Stabilitet
Nordsøfonden
VisitDenmark
Vækstfonden


== Lister over ministre ==
Liste over Danmarks handelsministre (1908–)
Liste over Danmarks økonomiministre (1957–2001)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
Instrumentering (musikk)

Med instrumentering (også instrumentasjon) forstår man fordelingen av stemmer på de enkelte instrumentene i en musikalsk komposisjon. For orkesterverk kan man også snakke om orkestrering. Teorien om instrumentering kalles instrumentasjonslære.
Komponisten eller en arrangør avgjør hvilke instrument som skal spille de enkelte stemmene under hensyntagen til instrumentenes muligheter og begrensninger, deres toneomfang, klangfarge, volum og annet. Ved å endre instrumenter og gi dem ulike oppgaver kan hele ensemblets klangfarge endres, eller klangfargen til  harmoniene eller melodiene kan varieres. 
Før rundt 1600-tallet var det uvanlig at komponistene spesifiserte instrumenter.


== Litteratur ==
«Instrumentation», Encyclopædia_Britannica 1911
Hector Berlioz, Richard Strauss: Instrumentationslehre. Peters, Frankfurt, ISBN 3-87626-030-2.
Nikolai Rimsky-Korssakow: Principles of Orchestration. Dover Publications, London 1964, ISBN 0-486-21266-1.
Hermann Erpf: Lehrbuch der Instrumentation und Instrumentenkunde. Schott, Mainz, ISBN 3-7957-2211-X.
Ertugrul Sevsay: Handbuch der Instrumentationspraxis. Bärenreiter, Kassel, ISBN 3-7618-1726-6.
Samuel Adler: The Study of Orchestration. W.W. Norton, New York 1982, 1989, 2001, ISBN 0-393-97572-X.


== Eksterne lenker ==
Principles of Orchestration Arkivert 24. desember 2007 hos Wayback Machine., en interaktiv online-lærebok i orkestrering
Hector Berlioz: Treatise On Instrumentation
Nikolai Rimsky-Korsakov: Principles of Orchestration
Kathleen Ferrier

Kathleen Ferrier (født 22. april 1912 i Preston i Lancashire i England, død 8. oktober 1953 i London) var en engelsk konsert- og operasanger (alt). 
Ferrier var en framstående amatør allerede som tenåring. Men først tidlig på 1940-tallet, etter å ha vunnet en sangkonkurranse, satset hun på en profesjonell sangkarriere.  Før dette arbeidet hun som telefonist.
Etter konserter rundt sitt hjemsted i Nord-England, og også mens hun var på turne, spredte ryktet seg om en fremragende alt-sanger. Etter krigens slutt i 1945 ble hun også kjent utenfor Storbritannia.  Hennes repertoar av kirkemusikk omfattet blant annet Händel, Mendelssohn og Bach, samt folkesanger. Hun kom også til å gjøre noen operaroller, f. eks. Brittens The Rape of Lucretia. Hun gjorde en rekke klassiske grammofoninnspillinger med bl.a. Wienerfilharmonikerne og datidenes mest berømte dirigenter, Bruno Walter, John Barbirolli, Malcolm Sargent, Clemens Krauss, Herbert von Karajan.
Karrieren ble tidlig avbrutt da hun fikk diagnostisert brystkreft. Ferrier oppnådde i sine siste leveår og etter sin død en nærmest legendarisk status.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Winifred Ferrier: Kathleen Ferrier: Das Wunder einer Stimme. Biografi med bidrag fra John Barbirolli o. a. Freies Geistesleben, Stuttgart 1986, ISBN 3-7725-0757-3
Maurice Leonard: Kathleen. The life of Kathleen Ferrier. Hutchinson, London 1988, ISBN 0-09-173464-9
Paul Campion: Ferrier – A Career Recorded. MacRae, London 1992; utvidet nyutgave: Thames, London 2005, ISBN 0-903413-71-X
Christopher Fifield (utg.): Letters and Diaries of Kathleen Ferrier. Boydell, Woodbridge 2003, ISBN 1-84383-012-4; utvidet nyutgave 2011, ISBN 978-1-84383-091-7


== Eksterne lenker ==
(en) Kathleen Ferrier (vocalist) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kathleen Ferrier på Internet Movie Database 
(sv) Kathleen Ferrier i Svensk Filmdatabas 
(en) Kathleen Ferrier på Discogs 
(en) Kathleen Ferrier på MusicBrainz 
(en) Kathleen Ferrier på Spotify 
(en) Kathleen Ferrier på AllMusic 
(en) Mer om Kathleen Ferrier - bilder
Kyivstar GSM

Kyivstar GSM er et teleselskap i Ukraina som ble grunnlagt i 1994, og er et av landets største selskaper. Det er 56,5 % eid av norske Telenor, mens minoritetsaksjonær er russiske Altimo (Alfagruppen) som eier 43,5 %. Selskapet er landets nest største teleselskap og mobiloperatør med 23 millioner kunder. Kyivstar tilbyr  mobiltelefoni, internett-adgang gjennom 2G-mobilnett, og data- og internettjenester gjennom leid kapasitet i lokale 3G-nett.
Det er i alt fem mobiloperatører (nettoperatører) i Ukraina. I mobilmarkedet har Telenor en markedsandel på 42,2 %, mot hovedkonkurrenten UMC sin andel på 32,5 % i 2008. Omsetningen samme år var 13,9 mrd kroner, som gjør det til det nest største selskapet i Telenorkonsernet og det største utenfor Norge. Kyivstar har om lag 7.500 ansatte.
Kyivstarhar hovedkvarter i Kyiv, og gjennom sitt eierskap er Telenor en av de største utenlandske investorene i Ukrsina. Administrerende direktør er Igor Lytovchenko.
For en oversikt over Alfagruppens strid med Telenor om strategiene for VimpelCom og Kyivstar, se: Alfagruppen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kyivstar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mikrorajon

Mikrorajon (russisk: Микрорайон) betyr en liten rajon, som er et område i en relativt stor by for eksempel i land som Russland og Ukraina. Mikrorajon inneholder infrastruktur som barnehager, skoler, dagligvarebutikker osv.
Lucifers evangelium

Lucifers evangelium er en spenningsroman av den norske forfatteren Tom Egeland, utgitt av Aschehoug i 2009.
Det er hans tredje bok i serien om arkeologen Bjørn Beltø, og Egeland ble tildelt Rivertonprisen 2009 for boken.


== Eksterne lenker ==
Lucifers evangelium på Aschehougs hjemmeside Arkivert 14. september 2013 hos Wayback Machine.
Ingrid Forthun

Ingrid Forthun (født 4. juni 1963) er en norsk regissør, musiker, pedagog og coach. Forthun var teatersjef ved Kilden Teater, Kilden teater- og konserthus i åremålsstilling fra 2009 til 2014. Hun har siden 2020 virket som prosjektleder for utviklingen av IBSEN Museum & Teater i Oslo. Forthun er foredragsholder innen fagfeltene regi, skuespillerteknikk, dramaturgi, lederskap, samt emner knyttet til kreativitet og skapende prosesser. 
Ingrid Forthun er utdannet regissør fra Statens Teaterhøyskole fra 1995 til 1998 og har hovedfag i musikk og grunnfag i Medier og kommunikasjon fra Universitetet i Oslo. Hun er pedagogutdannet fra Elverum Lærerhøgskole.    
Som regissør har hun skapt  forestillinger ved blant annet Nationaltheatret, Det Norske Teatret, Den Nationale Scene, Rogaland Teater, Hålogaland Teater, Den Norske Opera og Ballett, Agder Teater/Kilden Teater, Kilden Opera, Operaen i Kristiansund, Teater Ibsen, Hedmark Teater og NRK Radioteatret. I 2009 ble hun tildelt NRK Radioteaterets ærespris «Blå fugl»  og har også vunnet flere internasjonale hørespillpriser. 
Forthun har vært tilknyttet Kunsthøgskolen i Oslo/Statens Teaterhøgskole, Universitetet i Agder avd. Drama, Norges Musikkhøgskole, Barrath Dues Musikkinstitutt og Institutt for musikkvitenskap, UiO som pedagog (førsteamanuensis). Hun var i perioden 2005-2010 kunstnerisk leder for Norsk Kulturskoleråds prosjekt «KOM»/Kreativt oppvekstmiljø. Forøvrig har hun virket som journalist, komponist og som vokalist i Chateau Neuf Spelemannslag. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ingrid Forthun hos Nationaltheatret 
(en) Ingrid Forthun på Discogs
Asecs

Asecs, til 26. oktober 2017 A6 center, er et stort kjøpesenter i Jönköping, åpnet 2. april 1987. Seneret har 78 butikker. Frem til 1985 ble lokalene brukt av en militæravdeling ved navn A6. I 1999 ble den første John Bauergymnaset etablert i dette senteret.
Walter Winterbottom

Walter Winterbottom (født 31. mars 1913 i Oldham, død 16. februar 2002) var en engelsk fotballspiller og trener. Han var Englands landslagssjef fra 1947 til 1963 og ledet laget gjennom fire VM-sluttspill.
Han spilte 26 kamper for Manchester United mellom 1936 og 1938. I mai 1947 ble han oppnevnt til Englands første landslagssjef. Hans første kamp var i september samme år, hvor England slo Irland 7–2.
Han ble i 1963 utnevnt til offiser av Order of the British Empire (OBE) og ble i 1972 forfremmet til kommandør (CBE). I 1978 ble han slått til ridder.
Walter Winterbottom døde 16. januar 2002, 89 år gammel. Han ble i 2005 med i English Football Hall of Fame.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Winterbottom – Olympedia 
(en) Walter Winterbottom – FIFA 
(en) Walter Winterbottom – Transfermarkt (manager) 
(en) Walter Winterbottom – WorldFootball.net 
(en) Walter Winterbottom – EU-Football.info (manager) 
(en) Walter Winterbottom – PlaymakerStats.com (manager)
Impending Doom

Impending Doom er en amerikansk kristen/death metalgruppe fra Riverside i California. Gruppa har gitt ut fem album og består av medlemmene Brook Reeves, Manny Contreras, Eric Correa, David Sittig og Brandon Trahan.


== Bandmedlemmer ==


=== Nåværende medlemmer ===
Brook Reeves – vokal
Manny Contreras – gitar
Cory Johnson – gitar
David Sittig – bass
Chad Blackwell – trommer


=== Tidligere medlemmer ===
Greg Pewthers – gitar
Chris Forno – gitar
Isaac Bueno – trommer
Jon – bass
Andy Hegg – trommer (spiller på Nailed. Dead. Risen.)


=== Turnemedlemmer ===
Rodney – trommer


== Diskografi ==
The Sin and Doom of Godless Men (2005, EP)
Nailed. Dead. Risen. (2007)
The Serpent Servant (2009)
There Will Be Violence (2010)
Baptized in Filth (2012)
Death Will Reign (2013)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Impending Doom (band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Impending Doom på Discogs 
(en) Impending Doom på MusicBrainz 
(en) Impending Doom på Encyclopaedia Metallum 
(en) Impending Doom på Songkick 
(en) Impending Doom på Last.fm 
(en) Impending Doom på AllMusic
Lingbao

Lingbao (kinesisk: 灵宝; pinyin: Língbǎo) er et byfylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet  Sanmenxia.
Befolkningen var på 712 020 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.
Kinas riksvei 310 går gjennom området. Denne viktige trafikkåren begynner i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmesider