jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pasjonsdrap

Et pasjonsdrap (fransk: crime passionel) begår den som i sterk affekt, fortrinnsvis sjalusi i møte med svik i et kjærlighetsforhold, øver en forbrytelse fremfor alt bestående i mord på sin ektefelle eller kjæreste eller samtidig også dennes elsker/elskerinne. Utroskap som motiv for drap ble i eldre fransk rettspleie betraktet som en formildende og dermed straffereduserende omstendighet. Forbrytelsen gjaldt som ikke forsettlig, men begått ut av det overveldende sinnsopprør som forøveren ble fanget inn i idet han oppdaget den andres utroskap. I Frankrike kunne det på 1800-tallet til og med ende med frifinnelse i en del slike tilfeller. Fransk lovgivnings eksplisitte særbestemmelser om crime passionel bortfalt ikke før i 1975.
Denne type forbrytelse, og den kulturelle og tidvis rettslige toleranse overfor den, hører eller hørte gjerne til samfunn der æresbegrepet har holdtes høyt i hevd.
Det egentlige pasjonsdrapet er forskjellig fra æresdrap ved at forbrytelsen fullbyrdes i øyeblikkelig affekt. Begrepet æresdrap omfatter derimot både forbrytelser i øyeblikkets affekt og grundig planlagte forbrytelser, og æresdrap kan utøves også av en person som ikke selv er den svekne part i et romantisk forhold.


== Se også ==
Æresdrap
Liste over kjente larvikinger


== Referanser ==
Sydney Greenstreet

Sydney Greenstreet (født 27. desember 1879, Sandwich, Kent, England, død 18. januar 1954) var en engelsk skuespiller.
Han var ett av åtte barn til en lærgrossist. Som attenåring reiste han til Ceylon (Sri Lanka) for å skape seg en fortjeneste som teplantasjeeier, men foretaket gikk konkurs på grunn av tørken. Han vendte da hjem til England, der han blant annet ledet et bryggeri og på fritiden studerte ved en skuespillerskole.
I 1902 scenedebuterte han i rollen som morder i en oppsetning av Sherlock Holmes. To år senere dro han på turné til USA, der han gjorde debut på Broadway. Han turnerte siden rundt i USA med ulike teaterselskap, der han medvirket i alt fra Shakespeare til musikalkomedier, uten å nå noen større framgang.
I 1941, ved 61-årsalder, gjorde han så filmdebut i rollen som Kasper Gutman i Malteserfalken. 
Som en storvoksen mann (han veide nesten 140 kilo) ble han etterhvert en av Hollywoods mest ettertraktede skuespillere, oftest i roller som mystiske, skumle og ondskapsfulle menn.
Greenstreet trakk seg tilbake fra skuespillerlivet i 1950, og døde fire år senere i en alder av 74, av diabetes og Brights sykdom (glomerulonefrit).


== Filmografi ==
Malaya (1949) … The Dutchman
Flamingo Road (1949) … Sheriff Titus Semple
The Woman in White (1948) … Count Alessandro Fosco
Ruthless (1948) … Buck Mansfield
The Velvet Touch (1948) … Capt. Danbury
The Hucksters (1947) … Evan Llewellyn Evans
That Way with Women (1947) … James P. Alden
The Verdict (1946) … Supt. George Edward Grodman
Devotion (1946) … William Makepeace Thackeray
Three Strangers (1946) … Jerome K. Arbutny
Christmas in Connecticut (1945) … Alexander Yardley
Conflict (1945) … Dr. Mark Hamilton
Pillow to Post (1945) … Colonel Michael Otley
Hollywood Canteen (1944) … Himself
The Conspirators (1944) … Ricardo Quintanilla
The Mask of Dimitrios (1944) … Mr. Peters
Between Two Worlds (1944) … Reverend Tim Thompson
Passage to Marseille (1944) … Major Duval
Background to Danger (1943) … Colonel Robinson
Casablanca (1942) … Signor Ferrari
Across the Pacific (1942) … Dr. Lorenz
They Died with Their Boots On (1941) … Lt. Gen. Winfield Scott
Malteserfalken (1941) … Kasper Gutman


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sydney Greenstreet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sydney Greenstreet – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sydney Greenstreet på Internet Movie Database 
(sv) Sydney Greenstreet i Svensk Filmdatabas 
(da) Sydney Greenstreet på Filmdatabasen 
(da) Sydney Greenstreet på Scope 
(fr) Sydney Greenstreet på Allociné 
(en) Sydney Greenstreet hos Turner Classic Movies 
(en) Sydney Greenstreet hos Rotten Tomatoes 
(en) Sydney Greenstreet hos The Movie Database 
(en) Sydney Greenstreet hos Internet Broadway Database
La trahison des images

La trahison des images  (fransk for «Bildenes forræderi») er et oljemaleri av den belgiske surrealist-maleren René Magritte (1928–29). Det henger for tiden i Los Angeles County Museum of Art (LACMA) i Los Angeles, California. Det var tidligere huset i Art Institute of Chicago i Chicago.
Bildet viser en pipe som ser ut som om det er hentet fra en reklame for en tobakksforretning. Magritte skrev så under pipen: «Ceci n'est pas une pipe» («Dette er ikke en pipe»), noe som høres ut som en selvmotsigelse, men som faktisk er sant, slik tittelen antyder. Maleriet er ikke en pipe, men snarere et bilde eller en representasjon av en pipe, ikke pipen i seg selv. Magritte sa selv: «Bare prøv å stappe pipen med tobakk! Hvis jeg skulle skrevet 'Dette er en pipe' på bildet ville jeg ha løyet.»Magritte utforsket videre den samme tematikken på samme vis med bildet La Clef des songes (1930).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Allmer, Patricia (2009): René Magritte: Beyond Painting, Manchester University Press, ISBN 0-7190-7928-4.
Foucault, Michel (1983): This is not a pipe. Berkeley: University of California Press. ISBN 0520049160.


== Eksterne lenker ==
Maleriet La trahison des images hos LACMA
Magritte Foundation
René Magritte museum
Tuva (kvinnenavn)

Tuva er et kvinnenavn med opprinnelse i det norrøne navnet Tófa som var en kortform av navn som begynte med Tor- og hadde sluttledd på f- eller v-. Eksempler er Torve som betyr «torden» og «hellig» og Þórfríðr (Torfrid) som betyr «torden» og «vakker». Navnet er en variant av Tove.


== Utbredelse ==
I 2002 var Tuva det 12. mest brukte navnet på nyfødte jenter i Norge, navnet er også mye brukt i Sverige.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Tuva  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Tuva
(en) Think Baby Names: Tuva
Chris Cornell: Unplugged in Sweden

Chris Cornell: Unplugged in Sweden er det første konsertalbumet til Chris Cornell der han synger sanger fra både Soundgarden, Temple of the Dog, Audioslave og andre artister. Sangen «Billie Jean» ville senere komme på Cornell sitt andre studioalbum Carry On.


== Sporliste ==
«Doesn't Remind Me» (Audioslave)
«Like a Stone» (Audioslave)
«Wide Awake» (Audioslave)
«Fell on Black Days» (Soundgarden)
«Be Yourself» (Audioslave)
«Billie Jean» (Michael Jackson)
«Original Fire» (Audioslave)
«Redemption Song» (Bob Marley)
«Peace, Love, and Understanding» (Elvis Costello)
«All Night Thing» (Temple of the Dog)
«Black Hole Sun» (Soundgarden)
«Call me a Dog» (Temple of the Dog)
«Thank You» (Led Zeppelin)
Arthur Edeson

Arthur Edeson (født 24. oktober 1891 i New York, død 14. februar 1970 i Agoura Hills i California) var en amerikansk filmfotograf.
Edeson var blant annet sjeffotograf for Frankenstein (1931), Den usynlige mann (1933) og Malteserfalken (1942). Han ble nominert til tre Oscar i løpet av sin filmkarriere.


== Priser og nominasjoner ==
Oscar:

Beste kinematografi, for Ciscos elskerinne; 1929.
Beste kinematografi, for Intet nytt fra Vestfronten; 1930.
Best svart/hvitt-kinematografi for Casablanca; 1943.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Edeson på Internet Movie Database 
(sv) Arthur Edeson i Svensk Filmdatabas 
(da) Arthur Edeson på Filmdatabasen 
(da) Arthur Edeson på Scope 
(fr) Arthur Edeson på Allociné 
(en) Arthur Edeson på AllMovie 
(en) Arthur Edeson hos The Movie Database 
Arthur Edeson hos Film Reference
Amersham stasjon

Amersham stasjon er en jernbane- og undergrunnsstasjon i distriktet Chiltern i Buckinghamshire. Den er endestasjon for London-undergrunnens Metropolitan-linje, og betjener også tog mellom Aylesbury og London Marylebone. Jernbane- og undergrunnsbane har samme trasé fra stasjonen og østover mot Harrow-on-the-Hill.
Stasjonen ligger 38,1 kilometer nordvest for Charing Cross og er med den den undergrunnsstasjonen som ligger lengst fra London sentrum.
Epping undergrunnsstasjon

Epping undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den er østlig endestasjon for Central-linjen, og også den stasjonen på hele undergrunnsnettet som ligger lengst øst.
Frem til 30. september 1994 drev undergrunnsbanen en skyttelrute videre til Ongar. Denne banen drives i dag som veteranjernbane av en privat stiftelse.


== Eksterne lenker ==
Epping Underground Station Transport for London (Engelsk)
Candy Group

Candy Group (grunnlagt av Eden Fumagalli i 1945) er et privateiet italiensk industriselskap, som i sin helhet kontrolleres av familien Fumagalli.
Candy Group driver primært med hvitevarer og er blant de største produsentene i Europa. Gruppen eier en rekke kjente varemerker, som for eksempel Candy, Hoover, Rosières og Zerowatt med flere. Gruppen eier fabrikker i land som Tsjekkia, Frankrike, Italia, Russland, Spania og Storbritannia med flere. 
Mot slutten av 2007 kjøpte Candy Group opp den 100 år gamle norske komfyrprodusenten Grepa, gjennom sitt oppkjøp av det finskkontrollerte selskapet Helkama Grepa AS. Grepa skal fortsette å produsere komfyrer (under merkenavnet Hoover Grepa) ved fabrikken i Ørsta ut juni 2008.


== Se også ==
Grepa


== Eksterne lenker ==
Candy Group
Hainault undergrunnsstasjon

Hainault undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på en gren av Central-linjen kjent som The Hainault Loop.


== Eksterne lenker ==
Hainault Underground Station Transport for London (Engelsk)
Bruskbarokk

Bruskbarokk er en type ornamentikk med bruskaktige, vridde og sammenfiltrede former. Vanlig i Nord-Europa på 1600-tallet, i Norge mest kjent fra kirkeinteriør. Den tidligste variant blir ofte kalt ørebruskstil, her ligner deler av ornamentene på formen på brusken i et menneskeøre. Denne varianten regnes som en overgangsstil mellom manierisme og barokk, men de to begrepene dekker ofte det samme. Senere i barokken ble de bruskliknende ornamentene erstattet av akantus-blader.Anders Lauritzen Smiths praktverk i ørebruskstil er prekestolen i Stavanger domkirke fra 1658. Andre eksempler på bruskbarokk er altertavlen og prekestolen i Oslo domkirke fra 1699, altertavlen i Hedrum kirke fra 1664 og Værnesstolen fra 1685.


== Referanser ==
Candy Crush Saga

Candy Crush Saga er et free-to-play-puzzlespill utgitt av King den 12. april 2012 på Facebook, som senere har blitt utgitt i form av applikasjoner for iOS, Android, Windows Phone og Windows 10. Spillet er en variant av spillet Candy Crush utviklet for nettlesere.I Candy Crush Saga fullfører spilleren nivåer ved å bytte mellom fargede godteri på et spillebrett for å lage rekker med tre eller flere godteri av lik farge. Dette eliminerer godteriene fra brettet og erstatter dem med nye, som potensielt kan danne nye rekker med like farger. Rekker på fire eller flere godteri av samme farge genererer unike godteri som fungerer som hjelpemidler, med egenskaper som gjør det enklere å fullføre nivåene. Nivåene har ulike målsettinger som må fullføres innenfor et gitt antall trekk eller et begrenset tidsrom, for eksempel å oppnå en bestemt score eller samle et gitt antall av en type godteri.
Candy Crush Saga er ansett som en av de første og mest suksessrike spillene basert på en freemium-modell, som innebærer at spilleren kan fullføre spillet uten å bruke penger, men har muligheten til å kjøpe ekstra hjelpemidler for å lettere fullføre mer utfordrende brett. Dette tilfører King inntekter, som i en topperiode lå på nesten en million amerikanske dollar daglig. I 2014 hadde Candy Crush Saga over 93 millioner aktive spillere, samtidig som Kings inntekter i en tremåneders periode lå på over 493 millioner amerikanske dollar. Fem år etter utgivelsen på mobiltelefoner har Candy Crush Saga-serien oppnådd over 2,7 milliarder nedlastninger og spillet har vært blant mobilapplikasjonene med høyest omsetning innen denne tidsrammen. King har siden utgitt tre relaterte titler, Candy Crush Soda Saga, Candy Crush Jelly Saga og Candy Crush Friends Saga, og de fleste av selskapets andre mobilutgivelser følger den samme freemium-modellen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Candy Crush Saga hos MobyGames 
(en) Candy Crush Saga på Metacritic 
(en) Candy Crush Saga hos Internet Game Database
Lucas van Leyden

Lucas van Leyden eller Lucas Huyghenszoon (født 1494, død 1533) var en nederlandsk kunstner, sønn og elev av maleren Huigh Jacobsz, senere elev av Cornelis Engelbrechtsen. Han er en av Nederlands første store malere, og utførte i tillegg viktige arbeider innen tresnitt og særlig kobberstikk i første halvdel av 1500-tallet. 
Leyden ble syk knapt 30 år gammel og lenket til sengen for resten av sitt liv. Han viste seg imidlertid alt 14 år gammel som en dyktig kobberstikker, og innen denne sjangeren skulle han senere yte sin største innsats. Sjangeraktig skildring av folkelivet ble hans spesialitet. Påvirkning fra Albrecht Dürer, som han traff 1521, røpes i hans Pasjonssuite og i portrettet av keiser Maximilian. I 1528 kom han under italiensk påvirkning, særlig av Marcantonio Raimondi, og hans siste arbeider er helt manieristiske. Blant hans arbeider kan nevnes Dommedagsalteret i Peterskirken i Leiden (1526–27).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lucas van Leyden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lucas van Leyden – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Abraham Bloemaert

Abraham Bloemaert (født 25. desember 1564 i Gorinchem, død 27. januar 1651 i Utrecht) var en nederlandsk maler og grafiker med spesialisering i gravering og kobberstikk, virksom i Utrecht. 
Han tilhørte den nordiske mannerismen fra omkring 1585, men senere tilpasset han seg til mer å passe de nye barokke strømningene. Han malte historiske-, mytologiske-, og bibelske motiver, landskap og andre motiver.


== Liv og virke ==
Bloemaert var født i Gorinchem som sønn av arkitekt og billedhugger Cornelis Bloemaert, som flyttet med sin familie til Utrecht i 1575, hvor Bloemaert ble opplært av sin far, såvel som Gerrit Splinter (som selv hadde fått undervisning av Frans Floris) og Joos de Beer. Ifølge Karel van Mander lærte han ikke noe særlig av dem. 
I årene 1581–1583 oppholdt han seg tre år i Paris hvor han studerte under en Jehan Bassot, muligens er dette Jean Cousin den yngre og senere under en Maistre Herry. Mens han oppholdt seg i Fontainebleau mottok han ytterligere opplæring fra landsmannen Hieronymus Francken.Han vendte tilbake til Utrecht i 1583 umiddelbart før den franske hugenottkrigen hvor store deler av Fontainebleau slott ble ødelagt. Da faren ble utnevnt til statsbyggmester i 1591 fulgte Abraham ham og etter farens død i 1593 vendte han igjen tilbake til Utrecht, hvor han grunnla et verksted og ble medlem av det lokale Utrecht Sint-Lucasgildet i 1594. 
Mange av Bloemaerts malerier ble bestilt av Utrechts katolske schuilkerkBloemaert drev tydeligvis med suksess, for i 1671 hadde han midler til å kjøpe et stort hus i Mariakerkhof, sentrum for det katolske samfunnet i Utrecht. Men i motsetning til den protestantiske Paulus Moreelse og på tross av sin velstand, involverte Bloemaert seg aldri i politikk. Han involverte seg derimot i det intellektuelle livet i Utrecht og hadde flere venner herfra, deriblant antikvaren Aernout van Buchel. I 1626 fikk verkstedet hans besøk av Elisabeth av Bøhmen, tidligere dronning av Bøhmen og året etter av Peter Paul Rubens.
Han var en begavet lærer. Blant hans mange elever var hans fire sønner Hendrick, Frederik, Cornelis og Adriaan som alle oppnådde et betydelig renommé som kunstnere i tillegg til Jan van Bijlert, Andries Both, Gerard van Honthorst, Leonaert Bramer, Bartholomeus Breenbergh, Hendrick ter Brugghen, Jacob Gerritsz. Cuyp, Willem van Drielenburg, Wybrand de Geest, Nikolaus Knüpfer, Cornelius van Poelenburgh, Henrik Schook, Matthias Stom, Herman van Swanevelt, Dirck Voorst og Jan Weenix.
Bloemaert var gift to ganger, første gang i 1592 med Judith van Schonenburch fra Utrecht; hun døde barnløs i 1599. I 1600 giftet han seg igjen, denne gang med Gerarda de Roij, som fødte ham minst åtte barn, hvorav minst fire sønner ble kunstnere. Abraham Bloemaert døde i Utrecht og ligger begravet i St.-Katharinen-Kathedralen i byen.
Kopier utført i Bloemaerts levetid etter stikk av hans bilde «Lasarus oppvekkelse» finnes i Norge i Mariakirken i Bergen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Abraham Bloemaert – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Abraham Bloemaert – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Rødfrynset båtspinner

Rødfrynset båspinner (Pseudoips prasinanus) er en sommerfugl som tilhører familien båtspinnere (Nolidae). Denne vakkert grønne arten finnes i Norge langs kysten til Sogn og Fjordane, men er ikke vanlig.


== Utseende ==
En middelsstor (vingsepenn 31 – 40 mm), grønn spinner. Den ligner på eikebåtfly (Bena bicolorana), men kan skilles fra denne på at grønnfargen er noe blekere, at den har tre, ikke to, lyse skråstriper i forvingene, og at hårfrynsene langs vingekanten er rødlige i alle fall hos hannen. Hodet, brystet, forvingene og bakkroppen hos hannen er grønne. Hunnens bakkropp og bakvinger er hvitaktige, hannens bakvinger blekt grønngule. Antennene og de små labialpalpene er brunrøde, antennene trådformede og vel halvparten så lange som forvingene. Larven er gulgrønn med to mørkere ryggstriper, gul sidestripe og gule prikker ellers på kroppen. Den er kort og kraftig, tykkest nær hodet, avsmalnende bakover. Hodet er stort og glinsende grønt.


== Levevis ==
Rødfrynset båtspinner finnes i løv- og blandingsskog, skogkanter og parker. Den er mer hardfør enn slektningen eikebåtfly. De voksne spinnerne flyr fra solnedgang og et par timer framover, fra slutten av mai til begynnelsen av juli. De kommer gjerne til lys. Disse spinnerne kan lage klikkende lyder, både noen som er hørbare for mennesker og ultralyd. Trolig hjelper disse lydene kjønnene til å finne hverandre. Larven utvikler seg på ulike løvtrær, bøk synes å være særlig foretrukket.


== Utbredelse ==
Rødfrynset båtspinner finnes over det meste av Europa unntatt den nordligste delen, vidare østover til Japan, Korea og øst-Sibir. I Norge er den forholdsvis vanlig på Øst- og Sørlandet, mer spredt nordover til Sogn og Fjordane.


== Kilder ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norvegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider.
Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Nettsiden Norges sommerfugler: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) rødfrynset båtspinner i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rødfrynset båtspinner hos Artsdatabanken 
(en) rødfrynset båtspinner hos Fauna Europaea 
(en) rødfrynset båtspinner hos NCBI 
(en) Kategori:Pseudoips prasinana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pseudoips prasinana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Eikebåtfly

Eikebåtfly (Bena bicolorana) er en sommerfugl som tilhører familien båtspinnere (Nolidae). Denne vakkert grønne arten finnes i Norge langs kysten til Vest-Agder, men er ikke vanlig.


== Utseende ==

		
En middelsstor (vingespenn 39 – 47 mm), grønn spinner, ligner på en stor vikler. Hodet, brystet og forvingene er klart grønne, bakkroppen og bakvingene silkeaktig hvite. Antennene er trådformede, rødlige ved roten og omtrent halvparten så lange som forvingene. Labialpalpene er røde og litt fremstrakte. Forvingene er trekantede med to parallelle, skrå, lyse tverrstriper. Begge vingepar har ganske korte, tette, hvite hårfrynser langs ytterkanten. Larven er gulgrønn med mørkere ryggstripe og gul sidestripe, mellom disse lyse skråstriper på hvert ledd. Den er tykkest på det andre kroppsleddet, som har en vorteaktig, gulkantet knøl, tilsmalnende bakover. Den har sparsomme, korte hår, hodet er grønt.


== Levevis ==
Eikebåtfly finnes i varme edelløvskoger, hager og parker. Det bør helst være grove eiketrær, og denne arten holder seg mest i kronene av disse. Bestanden svinger kraftig fra år til år. De voksne spinnerne flyr om natten, mest frem til midnatt, fra slutten av juni til august. De kommer gjerne til lys. Larven lever bare på eik (Quercus spp.).


== Utbredelse ==
Eikebåtfly finnes i Europa unntatt de nordligste delene, videre østover til Uralfjellene og Iran. I Norge finnes den langs Østlands- og Sørklandskysten vestover til Vest-Agder.


== Referanser ==


== Kilder ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norvegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider.
Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Nettsiden Norges sommerfugler: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) stor båtspinner i Encyclopedia of Life 
(en) stor båtspinner i Global Biodiversity Information Facility 
(no) stor båtspinner hos Artsdatabanken 
(sv) stor båtspinner hos Dyntaxa 
(en) stor båtspinner hos Fauna Europaea 
(en) stor båtspinner hos NCBI 
(en) Kategori:Bena bicolorana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Bena bicolorana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Max Steiner

Maximilian Raoul «Max» Steiner (født 10. mai 1888 i Wien i Østerrike-Ungarn, død 28. desember 1971 i Hollywood i Los Angeles i USA) var en Oscar-belønnet østerriksk-amerikansk komponist av musikk for teateroppsetninger og filmer. Han er kanskje mest kjent for filmmusikken til klassikeren Tatt av vinden.
Steiner mottok 26 Oscar-nominasjoner for sitt bidrag til filmmusikken gjennom karrieren og vant tre av disse, for The Informer (1935), Under nye stjerner (1942) og Since You Went Away (1944). Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame, på 1551 Vine Street.
Steiners filmmusikk i Tatt av vinden ble kåret til tidenes nest beste filmlydspor fra USA av det amerikanske filminstituttet. Lydsporet i King Kong ligger på 13.-plass.


== Filmer han ble nominert til Oscar for ==
The Gay Divorcee (1934)
The Lost Patrol (1934)
The Garden of Allah (1936)
Jezebel (1938)
Tatt av vinden (1939)
Seier i mørket (1939)
The Letter (1940)
Sersjant York (1941)
Casablanca (1942)
Under nye stjerner (1942, vant)
The Adventures of Mark Twain (1944)
Rhapsody in Blue (delt med Ray Heindorf, 1945)
Night and Day (delt med Ray Heindorf, 1946)
Life with Father (1947)
My Wild Irish Rose (delt med Ray Heindorf, 1947)
Johnny Belinda (1948)
Beyond the Forest (1949)
The Flame and the Arrow (1950)
The Miracle of Our Lady of Fatima (1952)
The Jazz Singer (delt med Ray Heindorf, 1953)
The Caine Mutiny (1954)
Battle Cry (1955)


== Andre filmer (utvalg) ==

1933 – King Kong

1946 – Den store søvnen

1949 – White Heat


== Sanger i kulturkanon ==
Låter som av Alec Wilder regnes for å høre med i kulturkanonen den store amerikanske sangboka er blant annet «All This, and Heaven Too» (tittelsporet fra filmen Alt dette og himmelen også).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Max Steiner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Max Steiner på Internet Movie Database 
(sv) Max Steiner i Svensk Filmdatabas 
(da) Max Steiner på Filmdatabasen 
(da) Max Steiner på Scope 
(fr) Max Steiner på Allociné 
(en) Max Steiner på AllMovie 
(en) Max Steiner hos The Movie Database 
(en) Max Steiner hos Internet Broadway Database 
(en) Max Steiner hos Internet Broadway Database 
(en) Max Steiner på Discogs 
(en) Max Steiner på MusicBrainz 
(en) Max Steiner på AllMusic 
(en) Max Steiner på Internet Broadway Database
Max Steiner hos AmericanComposers.com Arkivert 21. mars 2015 hos Wayback Machine.
Emmanuel David

Emmanuel David (født 3. februar 1984) er en liberisk fotballspiller som spiller for Alta IF, der han var i to sesonger. I sesongen 2007 scoret han ni mål og spilte 13 kamper. Han var noe skadet gjennom sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emmanuel David – Transfermarkt 
(en) Emmanuel David – FBref