jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Edmond Michiels

Edmond Michiels (født 12. oktober 1913) var en belgisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin. 
Michiels vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1936 i Berlin. Han var med på det belgiske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Tyskland. Det var 16 nasjoner som stilte med lag.  Michiels spilte to kamper i vannpoloturneringen i Berlin. 


== OL-medaljer ==
1936  Berlin -  Bronse i vannpolo,  Belgia


== Eksterne lenker ==
(en) Edmond Michiels – Olympics.com 
(en) Edmond Michiels – Olympic.org 
(en) Edmond Michiels – Olympedia 
(en) Edmond Michiels – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Edmond Michiels – databaseOlympics.com (arkivert)
Fernand Isselé

Fernand Isselé (født 22. februar 1915, død 1994) var en belgisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin og 1948 i London. 
Isselé vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1936 i Berlin. Han var med på det belgiske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Tyskland. Det var 16 nasjoner som stilte med lag.  Isselé spilte alle sju kampene under vannpoloturnering i Berlin. 
Tolv år senere, under Sommer-OL 1948 i London, spilte han alle sju kampene på det belgiske laget som kom på fjerdeplass.


== OL-medaljer ==
1936  Berlin -  Bronse i vannpolo,  Belgia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fernand Isselé – Olympics.com 
(en) Fernand Isselé – Olympic.org 
(en) Fernand Isselé – Olympedia 
(en) Fernand Isselé – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Fernand Isselé – databaseOlympics.com (arkivert)
Henri Stoelen

Henri Stoelen (født 3. september 1906) var en belgisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin. 
Stoelen vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1936 i Berlin. Han var med på det belgiske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Tyskland. Det var 16 nasjoner som stilte med lag.  Stoelen spilte alle sju kampene under vannpoloturnering i Berlin. 


== OL-medaljer ==
1936  Berlin -  Bronse i vannpolo,  Belgia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henri Stoelen – Olympics.com 
(en) Henri Stoelen – Olympic.org 
(en) Henri Stoelen – Olympedia 
(en) Henri Stoelen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Henri Stoelen – databaseOlympics.com (arkivert)
In Fields of Pestilent Grief

In Fields of Pestilent Grief er det tredje studioalbumet til det norske doom metal bandet Funeral.
De fem første sporene er innspilt i Studio Tinnilus og er fra demoen The Passion Play i 1999. mens fra spor seks til ti er spilt inn samme sted, bare i november og desember 2000.


== Sporliste ==
«Yield to Me» (7:07)
«Truly a Suffering» (4:33)
«The Repentant» (6:41)
«The Stings I Carry» (5:40)
«When Light Will Dawn» (8:34)
«In Fields of Pestilent Grief» (1:45)
«Facing Failure» (6:13)
«What Could Have Been» (3:42)
«Vile are the Pains» (5:49)
«Epilogue» (4:29)


== Artister ==


== Kilder ==
In Fields of Pestilent Grief hos Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) In Fields of Pestilent Grief på Discogs 
(en) In Fields of Pestilent Grief på MusicBrainz
PM-63 RAK

PM-63 Ręczny Automat Komandosów (RAK) (håndholdt automatisk kommandovåpen) er en polsk maskinpistol. 


== Historie ==
Den ble designet av Piotr Wilniewczyc i samarbeid med Tadeusz Bednarski, Grzegorz Czubak og Marian Wakalski. Utviklingen startet på 1950-tallet, og våpenet var tiltenkt kjøretøypersonell. Men det var først etter Wilniewczyc død i 1960 at den ble ferdiggjort og satt i produksjon ved den statlige våpenfabrikken Łucznik i Radom, hvor den ble produsert frem til 1974. Våpenet ble approbert av den polske hæren og politiet i 1965 som «9 mm pistolet maszynowy wz. 1963» (9mm maskinpistol modell 1963). Mindre antall ble eksportert til flere arabiske land, Vietnam og tidligere Øst-Tyskland. En modifisert u-lisensiert utgave ble produsert i Kina under navnet Type 82, og ble solgt til allierte i Asia.


== Design ==
Mekanismen har masseretardert sluttstykke og skyter med åpent sluttstykke, har to typer våpenmagasiner, kort med kapasitet til 15 patroner, og lang med plass til 25. Den kan skyte i halv- og helautomatisk modus, som velges ved enten å trykke avtrekker halvveis inn og slippes, eller helt inn og holdes. Skjefteplatene og det vertikale forgrepet er laget av syntetisk materiale. Sikringen sitter på venstre side bak pistolgrepet. Den har også en innskyvbar kolbe laget av flate metallspiler. Baksiktet er omstillbart mellom 75 og 150 meter (flip-type). Den er kamret for ammunisjon i kaliber 9 x 18 mm PM.
Peter Svendsen Bekkevold

Peter Svendsen Bekkevold (født 1781 og døpt i Nordby kirke 12. august samme år, død 1851) var Henrik Wergelands svigerfar, 
Bekkevold hadde navn etter plassen Bekkevold innerst i Bunnefjorden der han skal ha bodd i oppveksten. Det heter seg at slekten kom fra Värmland. Peter selv og en yngre bror Frederik, begynte som frakteskuteskippere og høkere på Moss. De var dristige og flinke sjøfolk, og fraktet fetevarer fra Danmark til Christiania på slutten av Napoleonskrigene 1807-1814, da helstaten Danmark-Norge kom med i krigen på Napoleons side. Det førte til en ulykkelig tofrontskrig for Norges vedkommende. Landet var i krig både med Sverige og England.
Brødrene Bekkevold kom opp i flere farlige situasjoner, og det hendte at de mistet både skip og last. Men de satte seg i ny gjeld, og fortsatte sin virksomhet. Peter Bekkevold var snarrådig og uredd, kom seg ut av vanskelige kniper og skaffet seg derved et ry som ville ha gitt ham Dannebrogsordenen om ikke unionsoppløsningen hadde kommet i 1814.
Peter Bekkevold var gift to ganger, annen gang med Gunhild Evensdatter Ihlen. Hun ble mor til 10 barn, hvorav ni vokste opp.
Sine siste år holdt Peter Bekkevold med familie til i Christiania der han drev en liten forretning med skjenkestue på gateplan i det som i dag er Skippergata 3. Den eldste datteren Amalie Sofie Bekkevold, ble gift med dikteren Henrik Wergeland i 1839. Sønnen Frederik Bekkevold fikk akademisk utdannelse ved Henrik Wergelands hjelp. Han ble en dyktig franskpedagog og tidens store bass-baryton. Han skal også ha vært en fremragende taler. Han gledet Henrik Wergeland med sang på hans dødsleie.


== Wergelands åre ==
I dag heter Bekkevolds skjenkestue Grei Kafé og drives av norsk-pakistaneren Mohammed Aslam. Oppunder en takbjelke ble det sist på 1900-tallet plassert en åre til minne om at Henrik Wergeland fikk lov å sette inn årer og seil hos Bekkevold mens han var på arbeid på Universitetsbiblioteket. I lokalet finner man også bilder av Henrik og Amalie ved siden av idoler som Marilyn Monroe og Elvis Presley.


== Litteratur ==
Amundsen, Leiv (1974; Brevene til Amalie
Eisenhower Executive Office Building

Eisenhower Executive Office Building, tidligere kjent som Old Executive Office Building, er et kontorbygg i Washington, DC, ved siden av Det hvite hus. Bygningen eies av General Services Administration og leies av Executive Office of the President.


== Eksterne lenker ==
(en) Eisenhower Executive Office Building – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
From These Wounds

From These Wounds er det fjerde studioalbumet til det norske doom metal bandet Funeral.


== Sporliste ==
«This Barren Skin» (8:10)
«From These Wounds» (7:42)
«The Architecture of Loss» (9:02)
«Red Moon» (8:32)
«Vagrant God» (6:15)
«Pendulum» (9:13)
«Saturn» (8:24)
«Breathing Through You» (7:23)*Spor merket med (*) er bonusspor.


== Artister ==


== Kilder ==
From These Wounds hos Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) From These Wounds på Discogs 
(en) From These Wounds på MusicBrainz 
(en) From These Wounds på Encyclopaedia Metallum
Hermann Starheimsæter

Hermann Starheimsæter (født 2. august 1950 i Lærdal) er en norsk forfatter bosatt i Sykkylven. Han debuterte i 1980 med diktsamlinga Lungeblæretre. Han har siden gitt ut tre diktsamlinger til, ei novellesamling og to barnebøker. Den tospråklige dikt/fotoboka Steinskuggar/Stoneshadows (1991) som han gav ut sammen med fotograf Jens Hauge og oversetter Robin Fulton, blir av mange regnet som et høydepunkt i sin sjanger. 
De senere årene har Hermann Starheimsæter markert seg mest som romanforfatter. For sin første roman, den gripende barneskildringen Han gjorde det (1990) fikk han flere priser. Han har siden gitt ut fem romaner til, og utvidet sitt formelle og språklige register for hver bok. I romanene sine skildrar Starheimsæter gjerne det pressede sinn, sammenbrudd, abnorme sjelstilstander. Ikke minst gjelder dette hans tre siste romaner, Nordvegen (2003), Nattbussen (2007) og Der nåden finst (2012). Disse bøkene er de første i en større serie om språk og galskap.
Blant litteraturkritikere er Hermann Starheimsæter kjent for sin evne til å skildre sansninger og mimoseaktige sinnsstemninger. Han får ofte ros for sine språklige kvaliteter. Språklig kraftverk var ord som ble brukt om hans nest siste bok, Nattbussen.


== Bibliografi ==
Der nåden finst 2012
Nattbussen 2007
Nordvegen 2003
Den svarte Audien 2000
Bang! sa Big (og slik vart det) 1999
Han gjorde det 1998
Som om eg ikkje hugsar 1997
Rom bak rom bak 1995
Det trettande biletet 1993
Han gjorde det 1990
Knutepunkt 1988
Neslesommarfuglen 1986
Lungeblæretre 1980


== Priser ==
Mads Wiel Nygaards legat 1990
Melsomprisen 1991
Sunnmørsprisen 1991


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Hermann Starheimsæter i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Side hos skrift.no
Side hos aschehoug.no
Egen hjemmeside
Bibliografiside med anmeldelser
José Gervasio Artigas

José Gervasio Artigas Arnal (født 19. juni 1764 i Montevideo i Visekongedømmet Río de la Plata, død 23. september 1850 i Ibiray ved Asunción i Paraguay) var en uruguayansk nasjonalhelt, offiser og politiker, og har blitt kalt «faren til den uruguayanske selvstendigheten.» Gervasio var en av de viktigste politikerne under revolusjonen i det spanske Visekongedømmet Río de la Plata, dagens Argentina, Paraguay og Uruguay, og deltok til disse landenes uavhengighet, og til Argentinas føderalisme.Artigas-departementet, i den nordlige Uruguay, er oppkalt etter ham. Artigasflagget er en av de tre nasjonale symboler av Uruguay.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José Gervasio Artigas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) José Gervasio Artigas – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Biografi
Slaget ved Kapp Bon

Sjøslaget ved Kapp Bon fant sted den 13. desember 1941 under andre verdenskrig. Slaget i Middelhavet ble utkjempet mellom to lette, italienske kryssere og en alliert jagerflåte utenfor Kapp Bon, Tunisia. Tapet av de to krysserne var et skikkelig tilbakeslag for Regia Marina.


== Bakgrunn ==
Det var uenighet mellom italienske Regia Marina og Royal Navy om kontrollen over Middelhavet. Royal Navy var støttet av skip fra andre allierte land, der Nederland var det mest fremtredende. Dette samspillet blant de allierte var avgjørende for forsyningen av italienske og tyske styrker til Nord-Afrika og for opprettholdelsen av Malta som en britisk base. Uten Malta kunne ikke Storbritannia avskjære italienske konvoier og dermed heller ikke unngå forsyningen av aksemaktenes tropper. I enkelte perioder var forsyningene på så stor målestokk at til og med krigsskip måtte brukes av begge parter til rask transport over Middelhavet.
Da Italia erklærte krig i juni 1940 hadde nasjonen en av verdens største mariner, men marinens styrke var begrenset til Middelhavet. Britene hadde til sammenligning flåter spredt på de fleste krigsherjede områder, og kunne erstatte tap ved å ta i bruk nye skip. Dette førte til forsiktighet blant den italienske ledelsen og en tendens til å unngå kamper.
Britene hadde fordel av at de hadde radar og at de italienske sjøkodene var blitt ødelagte.


== Slagets gang ==
Italienske 4. krysserdivisjon, ledet av Contrammiraglio Antonio Toscano og bestående av de to Da Giussano-klasse krysserne Alberto da Giussano og Alberico da Barbiano og torpedobåten Cigno, seilte fra Palermo i retning Tripoli. Skipene fraktet rundt 2000 tonn drivstoff til aksemaktenes flyoperasjoner i Nord-Afrika, og dette drivstoffet skulle videre til Libya. Drivstoffet var så viktig at drivstofftankene til og med ble plassert på skipenes dekk.
Samtidig seilte britenes 4. jagerflåte bestående av fire jagere (HMS Sikh, HMS Maori, HMS Legion og den nederlandske jageren Isaac Sweers), mot Malta.
Den britiske flåten ble oppdaget av et italiensk fly, men hovedkvarteret til Regia Marina gikk ut fra at britene ikke ville rekke Kapp Bon før 4. krysserdivisjon hadde passert. Imidlertid ga britene deres jagere ordre om å avskjære de italienske krysserne. Britene ga ordre ved hjelp av avskårede signaler fra Ultra, navnet på den britiske intelligensen som ble brukt for avlytting av radiokommunikasjon i andre verdenskrig.
Klokken 03:25 den 13. desember møtte partene. De allierte ankom fra akter i mørket ved hjelp av radar, og dette kom overraskende på motparten. I løpet av kort tid sendte de allierte torpedoer og åpnet ild. De to italienske krysserne ble skutt i senk. Slaget var raskt over og den britiske flåten forlot området uten noen tap. Mens Cigno evakuerte 500 overlevende, svømte andre til land eller ble seinere reddet av italienske antiubåt-motorbåter (MAS). Mer enn 900 italienere mistet livet i slaget, inkludert admiral Toscano.


== Eksterne lenker ==
Den nederlandske jageren Isaac Sweers (engelsk)
Italiensk beskrivelse (engelsk)
Filmåret 1900

Filmåret 1900 er en oversikt over lanserte filmer, fødte og avdøde filmpersonligheter i 1900.


== Årets filmer ==
As Seen Through a Telescope
The Enchanted Drawing
Grandma's Reading Glass
Sherlock Holmes Baffled
The Two Blind Men regissert av Georges Méliès


== Fødsler ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1900 in film – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Leivur Hansen

Leivur Hansen (født 13. mai 1951 i Tórshavn) er en færøysk journalist, tidligere kommunikasjonsdirektør og politiker (Tj.).
Han begynte som journalist i partiorganet 14. september i Tórshavn, hvor han var redaktør 1978–1980. Deretter dro han til Århus i Danmark for å studere ved Danmarks Journalisthøjskole. I 1984 kom han tilbake til Færøyene som programmedarbeider i Útvarp Føroya, og i 1989 ble han journalist i Sjónvarp Føroya. Hansen har vært programleder for flere produksjoner i Sjónvarp Føroya, både aktualitets- og underholdningsprogrammer. I 2007 var han programleder for Færøyenes første talkshow, Leivsjóð, et ordspill på det engelske liveshow. Han var kommunikasjonsdirektør i kraftselskapet SEV 2009–2012 og journalist i Dimmalætting 2012–2013.Hansen var medlem av kommunestyret i Tórshavn 1989–2008 og borgermester 1997–2000. Han har hatt en rekke andre offentlige verv, så som styreformann i det interkommunale kraftselskapet SEV 2005–2008 og formann i havnestyret i Tórshavn 2005–2008.Han har hatt flere administrative verv innen idrettsgrener som fotball og kapproing på Færøyene.


== Referanser ==
Kjell Landmark

Kjell Landmark (født 14. oktober 1930 i Stokken i Arendal, død 21. oktober 2010 i Kristiansand) var en norsk lyriker og politiker, og en av stifterne i Sosialistisk Folkeparti. Han var blant annet utdannet som sosionom og lærer og spesialpedagog og har hatt en lang rekke tillitsverv i ulike organisasjoner. Han var sentral i kampen mot norsk medlemskap i EF, og senere EU og har vært sentral i kampen mot atomvåpen. Landmark var den første i Norge som ble tilkjent erstatning for politisk overvåkning.


== Karriere ==
I 1971 ble Kjell Landmark valgt inn i Kristiansand bystyre for SF. I 1977 brøt han med partiet og dannet Kristiansand by- og miljøvernliste, som senere ble en del av Miljøpartiet De Grønne. Han har blant annet jobbet i forsvaret, FN-sambandet og vært lærer i grunnskolen og den videregående skole. I en årrekke var han også knyttet til pp-tjenesten i Kristiansand kommune. Han har også bidratt med tekster i lærebøker for skolen. Kjell Landmark har vært en permanent politisk opposisjonell i norsk samfunnsdebatt i en god mannsalder. Landmark hadde sin egen faste spalte «Subjektivt» i Fædrelandsvennen. I tillegg til disse ytringene har Landmark også formulert sin samfunnskritikk gjennom lyrikk.


== Bibliografi ==
Fellesmarkedet og Norges selvstendighet (1967) fagbok
Velkommen solidaritet (1986) dikt
Hverdager (1988) dikt
Tidsbilder (2007) dikt


== Referanser ==
Visekongedømmet Río de la Plata

Visekongedømmet Río de la Plata (spansk: Virreynato del Río de la Plata; Sølvelvas visekongedømme) var det fjerde, siste og mest kortlivde visekongedømmet innenfor det spanske imperiet i Amerika. Visekongedømmet omfattet omtrent områdene som i dag er Argentina, Bolivia, Paraguay og Uruguay. Chile var styrt som en del av Visekongedømmet i Peru. 
Visekongedømmet ble først opprettet av sikkerhetsmessige årsaker på grunn av andre stormakters, særlig Storbritannia og Portugals, økende interesser i områder. Det gikk til slutt i oppløsning rundt 1814 på grunn av de hispanoamerikanske uavhengighetskrigene og mangelen på spansk støtte til å slå ned opprørene, og området ble selvstendig. 


== Liste over visekonger ==
Pedro Antonio de Cevallos (1776–1778)
Juan José de Vértiz y Salcedo (1778–1784)
Nicolás del Campo (1784–1789)
Nicolás Antonio de Arredondo (1789–1795)
Pedro Melo de Portugal y Villena (1795–1798)
Antonio Olaguer Feliú y Heredia (midlertidig) (1798–1799)
Gabriel de Avilés (14. mars 1799- 20. mai 1801)
Joaquín del Pino y Rozas (1801–1804)
José Fernando Abascal y Sousa (1804), holdt ikke stillingen
Rafael de Sobremonte (1804–1807)
Santiago de Liniers y Bremond (1807–1809) (a. k. a. Jacques de Liniers)
Baltasar Hidalgo de Cisneros (1809–1810)
Francisco Javier de Elío (1810–1811)Konger:

Karl III av Spania (1776–1788)
Karl IV av Spania (1788–1808)
Ferdinand VII av Spania (1808–1814) (de jure)
Nekoř

Nekoř  er en landsby i Distriktet Ústí nad Orlicí, i regionen Pardubice i Tsjekkia. Den har rundt 1 000 innbyggere. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nekoř – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kullens fyr

Kullens fyr som ligger på halvøyen Kullen i det nordvestlige Skåne ble bygget i 1900. Fyret ligger cirka 78,5 meter over havet og tårnet, som er av granitt og tegl, er 15 meter høyt. Fyrtårnet, som er Sveriges eldste og Skandinavias kraftigste, ligger i et av verdens mest trafikkerte farvann. Lyset fra fyret kan ses på cirka 50 kilometers avstand.
Kullens fyr markerer sammen med Nakkehoved fyr på Sjælland de to sidene av innseilingen til Øresund.
Fyret er åpent for besøkende. I nærheten av fyret ligger en liten naturpark med informasjon om Kullens natur.
Federal Law Enforcement Training Centers

Federal Law Enforcement Training Centers (FLETC) er et nasjonalt treningssenter for amerikanske føderale myndigheter. Senteret ligger i Glynn County i Georgia, men har avdelinger i Eddy County i New Mexico og Charleston i Sør-Carolina. FLETC ble opprettet i 1970 og er underlagt Sikkerhetsdepartementet. Omkring en tredel av instruktørene er permanent tilsatt ved FLETC, mens resten er føderale tjenestemenn og spesialagenter som hospiterer eller har trukket seg fra feltarbeid.


== Eksterne lenker ==
Federal Law Enforcement Training Center
Voldsløkka Stadion

For strøket i Oslo, se Voldsløkka.Voldsløkka stadion var fotballaget Skeids hjemmebane på Voldsløkka i Oslo med kapasitet til 4000 publikummere. Stadion ble stengt i 2016, og om omgjort til Voldsløkka is- og landhockeybane. Dagens anlegg er Oslos aller første idrettsanlegg som er spesielt utviklet for at bandy og landhockey kan kombineres i ett og samme anlegg. Det vil være kunstis for bandy i cirka fem måneder, og resten av året landhockey..   
Voldsløkka stadion ble åpnet for eliteseriespill søndag 2. mai 1999. Det var Fritz Huitfeldt og Åse Kleveland som foretok den høytidelige åpningen. Åpningskampen gikk mellom Skeid og Strømsgodset (4-0). Voldsløkka var ikke godkjent som hjemmebane i 1. divisjon fotball for herrer, dermed måtte Skeid spille kampene i 2007-sesongen på Bislett.
Like ved Voldsløkka ligger Bjølsenfeltet, et område som rommer flere gressbaner samt en kunstgressbane.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Voldsløkka stadion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Žamberk

Žamberk (tysk: Senftenberg in Böhmen) er en by i distriktet Ústí nad Orlicí i regionen Pardubice i Tsjekkia. Den har rundt 5 900 innbyggere (2022).


== Museum og historiske steder ==
Bymuseum.
Huset til Prokop Diviš.
Litice – historisk borg.
Kunvald – stedet hvor De bøhmiske brødre ble stiftet i 1457.


== Kjente personer som assosieres med Žamberk ==
Václav Prokop Diviš (1698–1765) – oppfinner, katolsk prest.
Theodor Brorsen (1819–1895) – dansk astronom og botaniker.
Eduard Albert(1841–1900) – østerriksk kirurg, født og død i Žamberk, assosiert med Albert's sykdom.
Pater Karel Chotovský (1842–1897) – katolsk prest.
August Seydler (1849–1891) – astronom, teoretisk fysikker, og professor ved Karlsuniversitetet i Praha.
Oldřich Marek (1911–1986) – entomologist og lærer.
Petr Eben (1929–2007) – komponist.


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Žamberk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Žamberk – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Sumpfly

Sumpfly (Celaena spp.) er en slekt av nattfly som tilhører underfamilien Hadeninae. Navnet sumpfly brukes også om arter i andre slekter. To arter er funnet i Norge, vanligst er brunt sumpfly.


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 25 – 39 mm), brune eller svartbrune nattfly. Nyremerket er hvitt. Bakvingen er brungrå.


== Levevis ==
Artene har larver som lever i stenglene av ulike sumpplanter. De voksne sommerfuglene flyr på ettersommeren og høsten.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i den palearktiske sone og i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien Noctuoidea
Familien nattfly, Noctuidae
Underfamilien Hadeninae
Stammen engfly, Apameini
Slekten Celaena Stephens, 1829
Celaena i snever forstand
svart sumpfly, Celaena haworthii (Curtis, 1829)
Helotropha
brunt sumpfly, Celaena leucostigma (Hübner, 1808)
Celaena reniformis (Grote, 1874) – østlige Nord-Amerika


== Kilder ==
Norges sommerfugler – Nattfly [1]
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [3]
Oversikt over alle artene [4]


== Eksterne lenker ==
(en) Sumpfly i Encyclopedia of Life 
(en) Sumpfly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sumpfly hos Artsdatabanken 
(sv) Sumpfly hos Dyntaxa 
(en) Sumpfly hos NCBI 
(en) Kategori:Celaena – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Celaena – detaljert informasjon på Wikispecies
Mount Belinda

Mount Belinda er en stratovulkan på øya Montagu i Sør-Sandwichøyene, som er en del av det britiske oversjøiske territoriumet Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene. 
Mount Belinda hadde sitt første utbrudd i nyere tid i oktober 2001, som ble oppdaget av MODIS Thermal Alert System. Den første visuelle observasjonen av utbruddet ble observert av forbipasserende skip i februar og mars 2003. I 2005 førte økt aktivitet til en 3,5 km lang lavastrøm, fra fjelltoppen og helt ned til sjøen. 


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Mount Belinda Erupts NASA Earth Observatory
Åsgard Transport

Åsgard Transport er en rørledning som transporterer gass fra feltene  Åsgard,  Heidrun,  Norne og  Draugen til gassanlegget på Kårstø.
Den 707 kilometer lange rørledningen ble satt i drift 2. oktober 2000 og har en diameter på 1 100 mm (42 ")


== Eksterne lenker ==
Norsk Oljemuseum