jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
William Hirons

William Hirons (født 15. juni 1871, død 5. januar 1958) var en britisk sportsutøver som deltok under OL 1908 i London.
Hirons ble olympisk mester i tautrekking under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget City of London Police som beseiret Liverpool-politiet i finalen.


== OL-medaljer ==
 1908  London -  Gull i tautrekking  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) William Hirons – Olympics.com 
(en) William Hirons – Olympic.org 
(en) William Hirons – Olympedia 
(en) William Hirons – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) William Hirons – databaseOlympics.com (arkivert)
Albert Ireton

Albert Ireton (født 15. mai 1879, død 4. januar 1947) var en britisk sportsutøver som deltok i boksing og tautrekking under OL 1908 i London.
Ireton ble olympisk mester i tautrekking under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget City of London Police som beseiret Liverpool-politiet i finalen.


== OL-medaljer ==
 1908  London -  Gull i tautrekking  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Albert Ireton – Olympedia 
(en) Albert Ireton – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Albert Ireton – databaseOlympics.com (arkivert)
Urospredere

Urospredere er en norsk dokumentarfilm om fildeling og piratkopiering. Prosjektet ble startet av Asbjørn Engedal og frilansjournalist Simon Eriksen Valvik. Redaksjonen består av ti medarbeidere som er spredt over hele landet.
Meningen med filmen er å skape en åpen debatt om ulovlig fildeling i Norge. I filmen ønsker Urospredere å slippe til partenes ulike meninger, og dermed skape forståelse. Dokumentarfilmen vil blant annet fokusere på hvordan fildeling kan gjøres lovlig, hvilke lovendringer som må til, og hvordan ville det fungere. En annen interessant side er selvsagt hva underholdningsbransjen synes, og hvor de ser seg selv om femten år.
Navnet på filmen Urospredere reflekterer at den norske filmen Uro i 2006 ble kopiert og spredd på NorBits og Piratebay.


== Medvirkende ==
Aslak Borgersrud, Gatas Parlament
Aslak Hartberg, Klovner i Kamp.
Anne Solsvik, Leder av Unge Venstre.
Bjørn Rogstad, General Manager: EMI Music Norway.
Daniel Søland Jackson, IT-utvalget i Rødt.
Espen Tøndel, Simonsen Advokatfirma.
Grunnlegger av et norsk fildelingsnettverk.
Harald Zwart.
Larry Bringsjord, Fono-formann og platedirektør.
Leif T. Aanensen, Datatilsynet.
Magnus Eriksson, Piratbyrån.
Marte Thorsby, IFPI.
Peter Sunde, The Pirate Bay.
Simon Souyris Strumse, Sosialistisk Ungdom
Thomas Gramstad, Elektronisk Forpost Norge.
Torgeir Waterhouse, IKT-Norge.
Trond Giske, Kultur- og kirkedepartementet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Urospredere førpremiere – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Filmens hjemmeside
Frederick Merriman

Frederick «Fred» Harris Merriman (født 18. mai 1873 død 27. juni 1940) var en britisk sportsutøver som deltok under OL 1908 i London.
Merriman ble olympisk mester i tautrekking under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget City of London Police som beseiret Liverpool politiet i finalen.


== OL-medaljer ==
 1908  London -  Gull i tautrekking  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Frederick Merriman – Olympedia 
(en) Frederick Merriman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frederick Merriman – databaseOlympics.com (arkivert)
Heng

Heng er også et fylke i den autonome region Guangxi i Kina.
Heng er også en uttale av det svært vanlige kinesiske navnet Wang (王).Heng er en liten øy i  Horgefjorden i Rogaland. Den ligger rundt fire kilometer sørvest for tettstedet Tau, og hører til Strand kommune.


== Referanser ==
John James Shepherd

John James Shepherd (født 2. juni 1884, død 9. juli 1954) var en britisk sportsutøver som deltok under flere olympiske leker, 
Shepherd ble olympisk mester i tautrekking første gang under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget City of London Police som beseiret Liverpool politiet i finalen. Han vant sin andre olympiske tittel i tautrekking tolv år senere, under OL 1920 i Antwerpen.  


== OL-medaljer ==
 1908  London -  Gull i tautrekking  Storbritannia
 1920  Antwerpen -  Gull i tautrekking  Storbritannia
 1912  Stockholm - Sølv i tautrekking  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) John James Shepherd – Olympedia 
(en) John James Shepherd – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) John James Shepherd – databaseOlympics.com (arkivert)
Edwin Mills

Edwin Archer Mills (født 17. mai 1878, død 12. november 1946) var en britisk sportsutøver som deltok under flere olympiske leker. 
Mills ble olympisk mester i tautrekking første gang under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget City of London Police som beseiret Liverpool politiet i finalen. Han vant sin andre olympiske tittel i tautrekking tolv år senere, under OL 1920 i Antwerpen.  


== OL-medaljer ==
 1908  London -  Gull i tautrekking  Storbritannia
 1920  Antwerpen -  Gull i tautrekking  Storbritannia
 1912  Stockholm - Sølv i tautrekking  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Edwin Mills – Olympedia 
(en) Edwin Mills – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Edwin Mills – databaseOlympics.com (arkivert)
Frederick Humphreys

Frederick Harkness Humphreys (født 28. januar 1878 død 10. august 1954) var en britisk sportsutøver som deltok under flere olympiske leker. 
Humphreys ble olympisk mester i tautrekking første gang under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget City of London Police som beseiret Liverpool politiet i finalen. Han vant sin andre olympiske tittel i tautrekking tolv år senere, under OL 1920 i Antwerpen.  


== OL-medaljer ==
 1908  London -  Gull i tautrekking  Storbritannia
 1920  Antwerpen -  Gull i tautrekking  Storbritannia
 1912  Stockholm - Sølv i tautrekking  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Frederick Humphreys – Olympedia 
(en) Frederick Humphreys – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frederick Humphreys – databaseOlympics.com (arkivert)
Jean av Luxembourg

Jean av Luxembourg (Jean Benoit Guillaume Marie Robert Louis Antoine Adolphe Marc d'Aviano) (født 5. januar 1921 i Colmar-Berg, død 23. april 2019) var storhertug av Luxembourg 1964–2000.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Jean var sønn av storhertuginne Charlotte av Luxemburg og prinsgemal Felix av Bourbon-Parma. Han var den første mannlige arving siden fyrstehuset ble etablert.


=== Andre verdenskrig ===
Under andre verdenskrig ble Luxembourg okkupert av tyske tropper, og storhertugfamilie flyktet via Lisboa og London til USA. Under krigen studerte Jean statsvitenskap ved Université Laval i Québec i Canada. Han reiste rundt i Nord- og Syd-Amerika for å samle støtte for sitt land. I november 1942 meldte han seg som frivillig i Irish Guards i den britiske hæren, tok militær utdannelse ved Royal Military Academy Sandhurst ble i juli 1943 løytnant. Noen dager etter landgangen i Normandie ble han i juni 1944 sendt til kontinentet. Han deltok i slaget om Caen og i frigjøringen av Brussel. Sammen med allierte styrker rykket han inn i hjemlandet 10. september 1944, men vendte snart tilbake til sin enhet og deltok i kampene ved Arnhem. Mot slutten av januar 1945 deltok han i kampene ved Reichswald. Jean tjenestegjorde krigen ut.


=== Arvefyrste og storhertug ===
Som arvefyrste engasjerte Jean seg blant annet i speiderbevegelsen og IOC.
Hans mor abdiserte i 1964. Selv abdiserte han i 2000, 79 år gammel, til fordel for sin sønn Henri.
Han døde den 23. april 2019.


=== Ekteskap og barn ===
Jean giftet seg i 1953 med Josephine-Charlotte av Belgia (1927–2005), datter av Leopold III av Belgia og Astrid av Sverige. De fikk fem barn:
Marie-Astrid, født 1954
Storhertug Henri, født 1955
Jean, født 1957
Margaretha, født 1957
Guillaume, født 1963


=== Utmerkelser ===
For sin innsats under andre verdenskrig mottok Jean det luxembourgske Croix de guerre med palme, samt Croix de la Résistance og Médaille militaire. Han mottok britiske 1939-1945 Star, France and Germany Star, Defence Medal og War Medal 1939-1945, det belgiske Croix de guerre, det franske Croix de guerre, amerikanske Silver Star og det nederlandske Orlogsherinneringskruis.Storhertug Jean var innehaver av storkors med kjede av St. Olavs orden.


== Se også ==
Liste over Luxembourgs storhertuger


== Referanser ==
Marlatt og Gordons kognitive atferdsmodell

Marlatts og Gordons kognitive atferdsmodell er en modell som illustrerer prosessen ved et tilbakefall, eller at en klarer å stå imot, når en skal endre en negativ helseatferd. Modellen er utviklet av G. Alan Marlatt og J.R. Gordon (1985).
Tilbakefall er et stort problem ved blant annet rusavhengighet, tvangshandlinger, overvekt og depresjon, og ofte en viktig komponent i helseintervensjonsprogrammer. Modellen til Marlatt og Gordon illustrerer hva som skjer når en person som ønsker å endre en negativ helseatferd befinner seg i en høyrisikosituasjon, som dermed gjør en ekstra sårbar for et eventuelt tilbakefall eller glipp. Dette kan medføre både positive og negative konsekvenser, som blir illustrert i figuren til høyre:

Som illustrert øverst i denne figuren, kan man se hva som skjer når en person har utviklet en adekvat mestringsrespons, som derfor vil hemme muligheten for et tilbakefall. En adekvat mestringsrespons kan blant annet være og på forhånd øve seg på hva man skal gjøre i høyrisikosituasjoner, eller såkalt "self talk", altså at man oppmuntrer seg selv gjennom hele høyrisikosituasjonen. Dette vil da igjen føre til økt mestringstro, som på sikt vil føre til redusert sannsynlighet for tilbakefall, både i samme og i lignende situasjoner.
Illustrert nederst i figuren, viser dette hva som skjer når en person befinner seg i en høyrisikosituasjon og ikke har utviklet en adekvat mestringsrespons. Dette vil da føre til at følelsen av selvkontroll minskes, og belønningen som forventes med den negative atferden kan virke mer tiltalende. Personen vil da ha et tilbakefall, eller en glipp som blir vurdert som et mindre alvorlig tilbakefall. Dette kan føre til dissonans på grunn av en konflikt mellom det selvet man ønsker å være og det selvet man viser seg å være, å attribuere et tilbakefall til et personlighetstrekk er også svært kontraproduktivt. Ved at denne personen ikke klarer å overholde de reglene en har satt for seg selv, kan dette også føre til en følelse av å miste kontroll – dermed er det økt sannsynlighet for flere tilbakefall, eller at en i verste fall velger å gi opp.
Denne modellen viser betydningen av å ha utviklet en adekvat mestringsrespons, siden dette øker mestringstro og følelsen av selvkontroll. Det er da større sannsynlighet for at denne personen fortsetter å følge helseintervensjonsprogrammet.


== Se også ==
Mestringstro
Kognitiv adferdsterapi
Mestringsrespons


== Referanser ==


== Litteratur ==
Taylor, Shelley E.(2008): Health Psychology, 7th Edition, London: McGraw-Hill
Marlatt, G. A et. al, (1986), Understanding and Preventing Relapse, American Psychologist, Vol 4, No. 7, 765-782
Edward Barrett

Edward Edmond Barrett (født 3. november 1880 i Kerry i Irland, død 1932) var en britisk sportsutøver som deltok i tautrekking, bryting, kulestøt og spydkast fristil under OL 1908 i London.
Barrett ble olympisk mester i tautrekking under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget City of London Police som beseiret Liverpool-politiet i finalen.


== OL-medaljer ==
 1908  London -  Gull i tautrekking  Storbritannia
 1908  London -  Bronse i bryting, tungvekt fristil  Storbritannia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edward Barrett – Olympics.com 
(en) Edward Barrett – Olympic.org 
(en) Edward Barrett – Olympedia 
(en) Edward Barrett – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Edward Barrett – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Edward Barrett – FILA
John Duke

John Duke var en britisk sportsutøver som deltok under OL 1908 i London.
Duke ble olympisk mester i tautrekking under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget City of London Police som beseiret Liverpool-politiet i finalen.


== OL-medaljer ==
 1908  London -  Gull i tautrekking  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
VM i friidrett 2007 – Spydkast menn

Øvelsen Spydkast menn ved VM i friidrett 2007 ble avholdt på Nagai stadion i Osaka, Japan 31. august (kvalifikasjon) og 2. september (finalen).
Norge var representert av Andreas Thorkildsen som tok sølvmedaljen.


== Rekorder ==


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===


==== Gruppe A ====


==== Gruppe B ====


=== Finalen ===


== Kilder ==
Offisielle resultater, kvalifikasjonen - IAAF.org
Offisielle resultater, finalen - IAAF.org
Rapport fra finalen - IAAF.org
Josiah Ritchie

Josiah George Ritchie (født 18. oktober 1870 i Westminster i London, død 28. februar 1955) var en britisk tennisspiller.
Ritchie ble olympisk mester i tennis under OL 1908 i London. Han vant utendørsturneringen i single, i finalen beseiret han Otto Froitzheim‎ med 7-5, 6-3, 6-4. Han tok sølv i double sammen med James Cecil Parke og i innendørsturnering i single tok han bronse.


== OL-medaljer ==
1908  London -  Gull i tennis, single herrer utendørs
1908  London -  Sølv i tennis, double herrer utendørs
1908  London -  Bronse i tennis, single herrer innendørs


== Grand Slam-titler ==
 Wimbledon:
Double herrer: 1908 (sammen med Anthony Wilding)
Double herrer: 1910 (sammen med Anthony Wilding)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Josiah Ritchie – Olympics.com 
(en) Josiah Ritchie – Olympic.org 
(en) Josiah Ritchie – Olympedia 
(en) Josiah Ritchie – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Josiah Ritchie – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Josiah Ritchie – ATP-touren 
(en) Josiah Ritchie – ITF Tennis 
(en) Josiah Ritchie – Davis-cupen
Ullevålsleiren

Ullevålsleiren var en brakkeleir i Oslo med tyske SS-soldater og sovjetiske krigsfanger under andre verdenskrig. Den var plassert mellom Rektorhaugen,  Konvallveien og Store ringvei i Sogn Hageby. Leiren var en underavdeling av Stalag 303 som var plassert på Jørstadmoen, Lillehammer.
Organisation Todt var en del av leiren. De engasjerte en rekke nordmenn til militære utbyggingsarbeider. Leiren var bygd opp av over 20 grønne trebrakker. De såkalte «tyskerbrakkene» var en type bygning som hadde stor utbredelse i alle tyske leire, og ble i stor grad brukt som innkvartering, nyttebygg for lager og verksteder. Disse enetasjes bygningene, gjerne med smårutete vinduer, er det folk oftest forbinder med begrepet «tyskerbrakke». I deler av leiren var russiske krigsfanger stuvet sammen i trange brakker, der de nærmest ble holdt som slaver for Organisation Todt.
Nærmeste øvelsesfelt strakte seg inntil Rektorhaugen over Rektorhaugen barnehage og ballfeltet mot Store Ringvei. Om sommeren var løvkrattet på Rektorhaugen et kjent tilholdssted for elskovssyke soldater og tyskerjentene.
I mai dagene 1945 flyttet det en vaktbataljon inn i leiren. HM Kongens Garde gjenoppstod som en slik vaktbataljon med navnet gardebataljonen. Gardebataljonen flyttet høsten 1945 til Huseby leir på Hovseter. Brakkene ble brukt til boliger etter krigen. Mange av de som bodde der var av engelsk/skotsk avstamning. Norske soldater som var stasjonert i Storbritannia under krigen, og som giftet seg der fikk leilighet i leiren via Nortraship.
Rester etter leiren kan fremdeles sees bla:
Kommandantboligen som i dag er Konvallveien 5.
En kjellerbunker som i dag ligger under Konvallveien 13.
Avlusningshuset som i dag er annekset til Konvallveien 21.
Kart over leiren fra 1954


== Referanser ==


== Bilder ==
Norske polititropper blir mottatt av lokalbefolkningen da leiren ble overtatt etter tyske tropper
Leiren slik den var ved overtagelsen av de norske polititroppene i mai 1945
Flyfoto fra vest. 1951
George Hillyard

George Whiteside Hillyard (født 6. februar 1864 i Middlesex død 24. mars 1943 i Sussex) var en britisk tennisspiller.
Hillyard ble olympisk mester i tennis under OL 1908 i London. Han vant doubleturneringen utendørs sammen med Reginald Doherty
Han giftet seg med Blanche Bingley 13. juli 1887 i Greenford, Middlesex.


== OL-medaljer ==
1908  London -  Gull i tennis, double herrer utendørs


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) George Hillyard – Olympedia 
(en) George Hillyard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) George Hillyard – ATP-touren 
(en) George Hillyard – ITF Tennis
Mame Niang

Mame Cheikh Niang (født 31. mars 1984 i Dakar) er en senegalesisk fotballspiller som spilte spiss for blant annet Viking, Kongsvinger og Wolfsburg. Han avsluttet karrièren sin i klubben University of Pretoria i Sør-Afrika. 
Han vant i 2005-06-sesongen i Premier Soccer League toppscorerprisen «Lesley Manyathela Golden Boot» for sine 14 mål mens han spilte for Moroka Swallows i Sør-Afrika der han spilte frem til 2007. Derretter gikk turen til Wolfsburg i Tyskland.
Etter bare en sesong i Tyskland ble han utlånt til Viking fra 18. august 2008. Det var det da kun ni kamper igjen av fotballsesongen i Norge. Niang spilte alle de ni gjenværende kampene, og scoret fire mål. Viking hadde under lånet opsjon på å kjøpe Niang etter at utlånsperioden var over. Niang signerte en treårskontrakt for Viking 10. desember etter et vellykket låneopphold, der han blant annet ble kjent som en av Tippeligaens mest effektive spisser. Hans andre sesong i Tippeligaen ble derimot ingen stor suksess. Han scoret bare 2 mål på 24 spilte kamper i 2009-sesongen, og var involvert i en voldsepisode mot lagkamerat Jone Samuelsen.  
Han ble dermed solgt til nyopprykkede Kongsvinger der han spilte i 2010-sesongen. Niang fikk sitt første mål for Kongsvinger da han gjorde 0-1 borte mot Sandefjord den femte mai 2010 i Tippeligaen. Kongsvinger rykket ned igjen til Adeccoligaen samme året.   
Niang og Kongsvinger ble enig om å avslutte samarbeidet etter at Niang kom over en uke for sent hjem etter prøvespill i Kina. Han ble i april 2011 klar for Sørafrikanske SuperSport United, etter også ha vært aktuell for Aalesund. SuperSport United spilte da, og spiller fortsatt på høyeste nivå i det sørafrikanske liga-systemet. Etter en sesong der han kun spilte tolv kamper og scoret to mål, gikk han på lån til University of Pretoria for 2012-2013 sesongen. I løpet av sesongen i Pretoria scoret han 10 mål. Noe som fortsatt er klubbrekord for flest scoringer på en sesong.  
Han spilte tre år i Sør-Afrika før han gikk til Kypriotiske AEL Limassol der han scoret 1 mål på 13 kamper. 
Niang spilte kun et år i Kypros før turen gikk tilbake til Kongsvinger der han scoret 5 mål på 21 kamper i Obos-ligaen.
Nok en gang ble det kun et år i Kongsvinger, og nok en gang gikk turen til Sør-afrika. Denne gangen til Stellenbosch F.C. som spilte på nest øverste nivå i Sør-Afrika. Stellenbosch F.C. rykket opp i 2019, men uten Niang som gikk til Royal Eagles F.C. Allerede i 2017, før han deretter gikk tilbake til University of Pretoria. Begge disse lagene spiller også på nest høyeste nivå I Sør-Afrika. Mame Niang La opp som fotballspiller etter 2018-2019 sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mame Niang – Transfermarkt 
(en) Mame Niang – FootballDatabase.eu 
(de) Mame Niang – fussballdaten.de 
(en) Mame Niang – Soccerway 
(en) Mame Niang – FBref
Arthur Gore

Arthur William Charles Wentworth Gore (født 2. januar 1868 i Hampshire, død 1. desember 1928 i Kensington, London) var en britisk tennisspiller.
Gore ble olympisk mester i tennis to ganger under OL 1908 i London. Han vant innendørsturneringen i både single og double. I singlefinalen beseiret han George Caridia‎ med 6-3, 7-5, 6-4. Doubleturneringen vant han sammen med Herbert Barrett.


== OL-medaljer ==
1908  London -  Gull i tennis, single herrer innendørs
1908  London -  Gull i tennis, double herrer innendørs


== Grand Slam-titler ==
 Wimbledon:
Single herrer: 1901 (han beseiret Reginald Doherty med 4-6 7-5 6-4 6-4 i finalen)
Single herrer: 1908 (han beseiret Herbert Roper-Barrett med 6-3 6-2 4-6 3-6 6-4 i finalen)
Single herrer: 1909 (han beseiret Josiah Ritchie med 6-8 1-6 6-2 6-2 6-2 i finalen)
Double herrer: 1909 (sammen med Herbert Roper-Barrett)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Gore – Olympedia 
(en) Arthur Gore – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Arthur Gore – ATP-touren 
(en) Arthur Gore – ITF Tennis 
(en) Arthur Gore – Davis-cupen 
(en) Arthur Gore – International Tennis Hall of Fame
Vozrozjdenijaøya

Vozrozjdenijaøya (russisk: Остров Возрождения – Ostrov Vozrozjdenija, oversatt: «Gjenfødelsesøya», usbekisk: Tiklanish orollari), er ei tidligere øy, nå ei halvøy, i Aralsjøen. Den ble ei halvøy i 2002, som følge av den pågående inntørkingen av Aralsjøen. Den opprinnelige øya lå i den sentrale delen av Aralsjøen, i den sovjetiske delrepublikken Usbekiske SSR, det nåværende Usbekistan, men landområdet er nå omstridt mellom Usbekistan og Kasakhstan. Vozrozjdenijaøya var et av hovedlaboratoriene og testområdene for Sovjetunionens Mikrobiologiske Krigføringsgruppe. 
I 1948 ble det opprettet et topphemmelig sovjetisk laboratorium for biologiske våpen på øya. Kunnskap om installasjonene på øya ble spredt til Vesten av sovjetiske avhoppere, herunder Ken Alibek, den tidligere lederen for Sovjetunionens program for biologiske våpen. Ifølge senere frigitte dokumenter var det her at bakterier av miltbrann (Bacillus anthracis), byllepest (Yersinia pestis) og tularemi (Francisella tularensis) ble våpenisert og lagret. Hovedbyen på øya, Kantubek, hadde en gang 1500 innbyggere, men er i dag en spøkelsesby.
De ansatte ved laboratoriet forlot øya på slutten av 1991. Mange av beholderne som inneholdt sporene ble ikke forsvarlig lagret eller ødelagt, og over det påfølgende tiåret oppsto det lekkasjer på mange av dem. Etter hvert som Aralsjøen fortsatte å trekke seg tilbake ble området i stadig større grad knyttet til fastlandet. Mange forskere fryktet at dyr skulle vandre inn fra de omliggende landområdene og etterhvert føre smittestoffer ut fra anlegget til omverdenen. Militære i NATO og Usbekistan fryktet også at terrorister kunne skaffe seg materiale til biologiske våpen her. Denne frykten ble forsterket da øya i 2002 ble landfast og tilgjengelig fra sør.
Brian Hayes, en biokjemiingeniør tilknyttet Defense Threat Reduction Agency under USAs forsvarsdepartement, ledet våren og sommeren 2002 en ekspedisjon til Vozrozjdenijaøya for å nøytralisere det som sannsynligvis var verdens største lager for miltbrann. Hans team på 113 personer nøytraliserte mellom 100 og 200 tonn miltbrannsporer over en periode på tre måneder. Kostnadene for opprenskningsoperasjonen var rundt 5 millioner USD. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nick Middleton: Going To Extremes: Voz-Island (Part 1), video (YouTube)
Nick Middleton: Going To Extremes: Voz-Island (Part 2), video (YouTube)
Nick Middleton: Welcome to Anthrax Island, The Guardian, 21. april 2005
Rebirth Island joins the mainland Arkivert 29. september 2008 hos Wayback Machine., NASA Earth Observatory
NASA-satellittbilde som sammenligner 1989 og 2003 Arkivert 20. september 2008 hos Wayback Machine., NASA Earth Observatory
Biological Decontamination of Vozrozhdeniye Island: The U.S.-Uzbek Agreement, Briefing series, CNS Branch Office: Washington, D.C.
Former Soviet Biological Weapons Facilities in Kazakhstan: Past, Present, and Future, James Martin Center for Nonproliferation Studies
GlobalSecurity.org: Vozrozhdeniye Island, med overvåkningsbilder fra fly (U2) og satellitter fra 1950-tallet og utover.
Christopher Pala: Anthrax Island, The New York Times, 12. januar 2003.