jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Robert Maysack

Robert Maysack (født 25. november 1872 i Kirchardt, død desember 1960 i Highlands County) var en tyskfødt amerikansk turner og friidrettsutøver som deltok i sommer-OL 1904.
Sammen med laget sitt, Central Turnverein fra Chicago, vant han bronse i lagkonkurransen i turn, bak to andre amerikanske lag: Philadelphia Turngemeinde og New York Turnverein.
Andre plasseringer Maysack oppnådde i 1904:

55.-plass i trekamp apparatturn
59.-plass i mangekamp sammenlagt
41.-plass på 100 meter
62.-plass i lengde
81.-plass i kulestøt
70.-plass i trekamp friidrett


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Maysack – Olympedia 
(en) Robert Maysack – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Robert Maysack – databaseOlympics.com (arkivert) 
Profil på databaseolympics.com
Finnfjorden (Hammerfest)

Finnfjorden er en fjord på nordsiden av Sørøya i Hammerfest kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 5,5 km sørøstover til Finnfjordbotn. Fjorden har innløp mellom Saksnæringen i vest og Finnfjordskjeret i øst, like sør for Kamøya. Finnfjordholmen ligger et godt stykke inn i fjorden og det siste stykket innenfor denne blir kalt Finnfjordbotn.Fjorden er 35 meter på det dypeste, helt ytterst i fjorden. 
Det er ingen bosetninger ved fjorden.


== Referanser ==
Kamøya

Kamøya er ei øy i Hammerfest kommune i Troms og Finnmark. Kamøya ligger nord for Sørøya og like sør for Lille Kamøya, som har et stort fuglefjell.Mellom Kamøya og Sørøya ligger Kamøysundet og herfra går Saksfjorden og Finnfjorden innover på Sørøya.


== Referanser ==
Saksfjorden

Saksfjorden er en fjord på nordsida av Sørøya i Hammerfest kommune i Finnmark. Fjorden har innløp litt nord for Bustervika og sør for Saksnæringskjera og strekker seg tre kilometer sørøstover til en strand i enden av fjorden.På det dypeste er fjorden 21 meter, ved munningen. 
Det er ingen bosetninger ved fjorden.


== Referanser ==
Mediemållaget

Mediemållaget er et yrkesmållag i Noregs Mållag. Det ble etablert 3. november 1977. Mediemållaget står bak medieprisen Nynorsk redaktørpris som har blitt utdelt siden 2004. Fra og med høsten 2008 arrangerer Mediemållaget Dei nynorske mediedagane.
Mediemållaget har vært i vekst på 2000-tallet, og hadde i 2010 mer en hundre medlemmer. Styreleder er Berit Rekve.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mediemållagets nettside
Thomas Rolfe

Thomas Rolfe (født 30. januar 1615, død ca. 1675) var det eneste barnet til Pocahontas og hennes engelske ektemann John Rolfe.


== Biografi ==
Thomas Rolfe ble født på Smiths plantasje i Jamestown i Virginia. Han vokste opp i England, og ble 13. september 1632 gift med Elizabeth Washington i St James's church i London. Datteren Anne ble født i 1633, men Elizabeth døde kort etter datterens fødsel.
I 1635 reiste Thomas Rolfe tilbake til Virginia og etterlot datteren hos fetteren Anthony Rolfe. I 1659 giftet Anne Rolfe seg med Peter Elwin (1623–1695) fra Thurning i Norfolk. Hun har etterkommere.
Rolfe ble akseptert av morens stamme, powhatan, og ble en mektig leder i stammen etter at han kom tilbake til Amerika. Han bidro til fred mellom indianerne og kolonistene i området i en generasjon. I Virginia møtte han Jane Poythress, som han giftet seg med. Rolfe tjenestegjorde i den engelske hæren til 1675. Hans eneste barn fra sitt annet ekteskap var datteren Jane Rolfe, født 10. oktober 1650. Hun ble i 1675 gift med oberst Robert Bolling og fikk to barn, sønnen John Bolling (født 26. januar 1676) og datteren Rebecca Bolling. Mange gamle prominente europeiske familier fra Virginia gjør krav på å nedstamme fra Thomas Rolfe og gjennom ham moren Pocahontas.


== Referanser ==
Nynorsk redaktørpris

Nynorsk redaktørpris er en redaktørpris som er blitt tildelt av Mediemållaget hvert år siden 2004.


== Prisvinnere ==
2004: Tidligere sjefredaktør i Dagsavisen, Hilde Haugsgjerd og kulturredaktør i Dagsavisen, Cathrine Sandnes.
2005: Sjefredaktør i Nationen, Tove Lie.
2006: Distriktsredaktør i Østlandssendingen, Per Arne Kalbakk.
2007: Sjefredaktør i Stavanger Aftenblad, Tom Hetland.
2008: Sjefredaktør i Nynorsk Pressekontor, Arne Sigurd Haugen og sjefredaktør og administrerende direktør i Norsk Telegrambyrå, Pål Bjerketvedt.
2009: Redaktør og daglig leder for Os og Fusaposten, Christian Fr. Stabell.
2010: Redaktør for ELLE, Signy Fardal.
2011: Redaktør for Syn og Segn, Bente Riise.
2012: Redaktør for Hallingdølen, Bjarne Tormodsgard.
2013: Daglig leder for NRK Nynorsk mediesenter, Magni Øvrebotten.
2014: Redaktør for Klassekampen, Bjørgulv Braanen.
2017  Ansvarlig redaktør i VG, Gard Steiro.


== Eksterne lenker ==
Om Nynorsk redaktørpris på Medimållagets nettsider
Laksefjorden

Laksefjorden (nordsamisk: Lágesvuotna) er en fjord i Lebesby kommune i Finnmark. Fjorden er den tredje lengste fjorden i Finnmark etter Porsangerfjorden og Varangerfjorden og strekker seg 92 km sørover til bygden Kunes i enden av fjorden.
Den ytre delen av fjorden ligger mellom Sværholthalvøya og Nordkinnhalvøya og har innløp mellom Sværholtklubben i vest og Store Finnkjerka i øst. Vest for Sværholthalvøya går Porsangerfjorden sørover, mens Tanafjorden ligger på østsiden av Nordkinnhalvøya. Store Finnkjerka markerer også den ytre og vestlige grensen for Kjøllefjorden som går sørøstover til Kjøllefjord på østsida av Dyrfjordhalvøya.Fjorden er 327 meter på det dypeste, nesten helt ute ved munningen. 
Fylkesvei 98 går langs østsiden av fjorden ut til Ifjord, og herfra går fylkesvei 888 langs deler av østsiden. Når Fylkesvei 888 er stengt på grunn av uvær går det ferge fra Kalak til Kifjorden.


== Bosetninger ==
Det ligger ikke så mange bosetninger langs fjorden. På vestsiden finnes en grend, Veidnes, og på østsiden ligger bygdene Dyfjord, Bekkarfjord, Lebesby og Ifjord og grenden Brenngam, mens Kunes ligger innerst i fjorden. 


== Fjordarmer ==
Laksefjorden har mange fjordarmer, særlig på østsiden. På vestsiden er den eneste fjordarmen Lille-Porsangen. På østsida finner en fra nord til sør Dyfjorden, Kifjorden, Eidsfjorden, Mårøyfjorden, Store Torskefjorden, Lille Torskefjorden, Bekkarfjorden, Ifjorden med Friarfjorden, Landersfjorden, Adamsfjorden og helt innerst ligger Storfjorden.


== Øyer ==
Det ligger flere øyer i fjorden. Den største er Brattholmen som ligger nesten helt inne i fjorden, mens Mårøya er den nest største. Andre øyer er Kartøya, Store Bratholmen, Langholmen, Skjåholmen, Rypøya og Bonøya.


== Referanser ==
Bent Stiansen

Bent Stiansen (født 18. juni 1963 i Arendal) er en norsk kokk og kokebokforfatter, mest kjent fra da han vant Bocuse d’Or som første skandinav og nordmann 1993. 
Interessen for kokkelering startet i byssa på båten der faren arbeidet.
Han begynte på Arendal kokk- og stuertskole som 15-åring, og gikk så i lære under Willy
Wüssenbach på Hotel Continental i Oslo frem til 1983, så hos Alain Chapel i Lyon. Etter et gjesteopphold ved Le Mirage i 1985 var han tilbake som kjøkkensjef Anden Etage i 1986, men gikk til Refsnes Gods på Jeløya i 1989. Ett år etter, gikk han til De 5 Stuer på Holmenkollen Park Hotell, og vant så Bocuse d'Or i 1993. 
Med kona Annette startet han i 1994 restaurant Statholdergaarden i Oslo med Tom Victor Gausdal som deres første lærling. Restauranten fikk i 1998 sin første av 20 stjerner (per. 2017) i den årlige Guide Rouge, Michelinguiden. Han var ofte med Ingrid Espelid Hovig i Fjernsynskjøkkenet, og fra 1998-2003 var han ofte i Kokkekamp på NRK.


== Premier ==
Nordisk lærlingemester 1982
Norges kokkelandslag: Deltaker ved Kokke-OL i 1988 (en bronse) og 1992 (to sølv).
Norgesmesterskapet i kokkekunst:
Gull i 1990 (jobbet da ved Refsnes Gods i Moss)
Sølv i 1991 (jobbet da ved Holmenkollen Park Hotell)
Årets kjøkkensjef: 1993 (Holmenkollen Park Hotell)
Bocuse d'Or: Vinner den 28. januar 1993, assistert av Arne Roksvåg fra Kristiansund
Han vant den 2. Årets Sølvpotet i 1992
Gourmand World Cookbook Award 2009. Vant klassen «Verdens beste festbok» for der han inviterer til fest
Årets restauratør 2011, utdelt på Smak 2011
3.-plass i TV 2-programmet Kokkenes kamp i 2013.


== Bibliografi ==

(no) Publikasjoner av Bent Stiansen i BIBSYS
Stiansen til hverdags, Dinamo forlag (2004) ISBN 9788280710628
Stiansens kulinariske koffert, Dinamo (2006) ISBN 9788280711465
Stiansens desserter, Dinamo (2006) ISBN 9788280711342
Stiansens fisk og skalldyr, Dinamo (2006) ISBN 9788280711366
Stiansens kjøtt og fjærkre, Dinamo (2006) ISBN 9788280711335
Stiansens småretter, Dinamo (2006) ISBN 9788280711328
Stiansen inviterer til fest, Font forlag (2008) ISBN 9788281690028


== Referanser ==
Bangkok Post

Bangkok Post er en engelskspråklig dagsavis (og en tilhørende nett-avis )  som utgis i Bangkok, Thailand. Avisen ble første gang utgitt i 1946 (av Alexander MacDonald, en tidligere OSS-offiser, og Prasit Lulitanond). 
Denne avisen, og The Nation, er de største engelsk-språklige nyhetsavisene i Thailand.
Thailand var i 1946 det eneste landet i Sørøst-Asia som hadde en sovjetisk ambassade. USAs ambassade ønsket en uberørt, men pro-amerikansk avis som delte deres synspunkter, og avisen ble derfor grunnlagt.


== Bilag ==
Bilag til avisen på søndager, heter Spectrum, pr. februar 2010.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Sværholthalvøya

Sværholthalvøya er en halvøy i Finnmark mellom Porsangerfjorden i vest og Laksefjorden i øst. Halvøya er delt mellom Nordkapp, Porsanger og Lebesby kommune.
Det lå tidligere gårder og små grender på en rekke steder rundt halvøya, men de fleste er nå fraflyttet. Den gjenværende bosetningen ligger langs Fylkesvei 8060, som går fra Børselv ved Porsangerfjorden i sør til bygda Veidnes ved Laksefjorden i nord.
Lengst nord på Sværholthalvøya ligger fuglefjellet Sværholtklubben og det fraflyttede fiskeværet Sværholt, hvor tyskerne hadde forsvarsanlegg under andre verdenskrig.
Amla

Amla (Phyllanthus emblica) er et løvtre som tilhører Vortemelkfamilien. Det er kjent for frukten med samme navn. Treet blir fra 8 til 18 meter høyt. Treet har en kroket stamme med spredende grener.


== Frukten ==
Amla er et stikkelsbær som har svært store konsentrasjoner av C-vitaminer. Ifølge professor Rune Blomhoff ved Universitetet i Oslo inneholder Amla fem ganger så mye antioksidanter som blåbær.Amla selges i tablettform i en rekke helsekostbutikker.


== Galleri ==

		


== Eksterne lenker ==
Aftenposten.no:Misjonærer mot fysisk forfall
Kjempeskink

Kjempeskink er den største av alle skinker, og kan ha en kroppslengde på 35 cm.
Hos øgler finnes de største artene som regel på isolerte øyer uten rovdyr. Dette gjelder også kjempeskinken, som hører hjemme på Salomonøyene. De fleste skinker lever skjult på marka, eller til og med nedgravd. Kjempeskinken lever derimot oppe i trær, og har gripehale for bedre å kunne holde seg fast til greiner. Den er nattaktiv, og eter bare planter.


== Eksterne lenker ==
(en) Kjempeskink i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kjempeskink hos Reptile Database 
(en) Kjempeskink hos NCBI 
(en) Kategori:Corucia zebrata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Corucia zebrata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Corucia zebrata – detaljert informasjon på Wikispecies BioLib.cz – Corucia zebrata
Akkani

Akkani er et samfunn av urfolk som ble gjenskapt i 2002 i det østlige Russland. Akkani ligger på kysten mot Beringhavet mellom bebyggelsene i Lavrentiya og landsbyen Lorino i Tsjukotka-distriktet. Det gjenoppbygde samfunnet er basert på tradisjonelt håndverk og jakt og fiske.
Dyfjorden

Dyfjorden er navnet på to fjorder i Norge: 

Dyfjorden (Lebesby) – en arm av Laksefjorden i Lebesby kommune i Finnmark.
Dyfjorden (Måsøy) – en fjord i Måsøy kommune i Finnmark.
Ragnar Sørensen

Ragnar Sørensen (1915–1998) var en norsk filmfotograf.
Sørensen debuterte som fotoassistent på den norske filmkomedien Den forsvundne pølsemaker (1941) og som B-fotograf på komedien En herre med bart (1942). Han debuterte som sjeffotograf på Nils R. Müller Så møtes vi imorgen (1946). Han ble snart en av landets ledende fotografer med store oppgaver for regissører som Arne Skouen,  Kåre Bergstrøm, Rasmus Breistein og Tancred Ibsen. Han utmerket seg særlig på svart-hvitt mediet og av hans mest kjente oppdrag var Arne Skouens debutfilm Gategutter (1949), Tancred Ibsens Storfolk og småfolk (1951), Kåre Bergstrøms og Rados Novakovics Blodveien (1955) og Bergstrøms De dødes tjern (1958) (sistnevnte var den første norske filmen i cinemascope). På 1960-tallet hadde han foto på Tancred Ibsens Venner (1960), Nils-Reinhardt Christensens Line (1961) og Arne Skouens Om Tilla (1963). I 1969 hadde han foto på Himmel og helvete, som også ble hans siste spillefilm.
Sørensen hadde foto på 26 spillefilmer og hadde i tillegg regioppdrag på kortfilmer med dokumentasjonsfilm fra Oslo - de såkalte oslofilmene, med titlene Klipp fra Oslo kinematografers arkiv (1955) og Nye forstadsbaner i Oslo (1958). Han regisserte også kortfilmen Oslo havn (1957).I 1961 ble han tildelt Aamot-statuetten.


== Filmografi ==
Himmel og helvete (1969)
Pappa tar gull (1964)
Om Tilla (1963)
Sønner av Norge kjøper bil (1962)
Kalde spor (1962)
Prozor u svet (1962)
Line (1961)
Sønner av Norge (1961)
Venner (1960)
Millionær for en aften (1960)
Det store varpet (1960)
Støv på hjernen (1959)
De dødes tjern (1958)
Ni liv (1957)
Toya & Heidi (1957)
Toya (1956)
Gylne ungdom (1956)
Blodveien (1955)
Det kunne vært deg (1952)
Andrine og Kjell (1952)
Storfolk og småfolk (1951)
Gategutter (1949)
Den hemmelighetsfulle leiligheten (1948)
Så møtes vi imorgen (1946)
Den nye lægen (1943) 
En herre med bart (1942)
Den forsvundne pølsemaker (1941)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ragnar Sørensen på Internet Movie Database 
(sv) Ragnar Sørensen i Svensk Filmdatabas 
(da) Ragnar Sørensen på Filmdatabasen 
(en) Ragnar Sørensen på AllMovie
Dyfjorden (Måsøy)

Dyfjorden er en fjord på østsiden av Rolvsøya i Måsøy kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Krykkjeneset i nord og Dyfjordneset i sør og strekker seg 1,5 kilometer vestover til Langfjordbotn i enden av fjorden.Fjorden er om lag 29 meter på det dypeste, omtrent midt i fjorden. 
Det er ingen bosetninger ved fjorden. 


== Referanser ==
Ramfjorden

For artikkelen om bygda Ramfjord, se Ramfjord.

Ramfjorden (nordsamisk: Gáranasvuotna) er en fjord i Tromsø kommune i Troms og Finnmark fylke. Den er en østlig sidearm til Balsfjorden, og er rundt 15 kilometer lang. 
Fjorden har innløp fra Balsfjorden ved Ramfjordnes, og går herfra først mot nordøst, deretter øst. Ved Fagernes deler fjorden seg i to; den korte og grunne Nordbotn som går rundt én kilometer mot nordvest, og den betydelig lengre og dypere Sørbotn, som fortsetter rundt seks kilometer inn til fjordbotnen.Innerst i Sørbotn munner to elver ut i fjorden, Saltdalelva fra øst og Sørbotnelva fra sør. På grunn av at Ramfjorden er en terskelfjord og på grunn av ferskvannstilførselen fra elvene er de indre delene av fjorden islagt om vinteren, og er et populært sted for isfiske.
Europavei 8 går langs den østlige og nordlige sida av fjorden, og her ligger også bygda Ramfjord med stort sett sammenhengende eneboligbebyggelse. Langs vest- og sørsida av fjorden går Fv294, og her er det mere spredt bebyggelse, hovedsakelig jordbruk. Ved Ramfjordnes ytterst i fjorden ligger Olavsvern base.


== Referanser ==
Kjeringholmen (Stavanger)

Kjeringholmen (også skrevet Kjerringholmen) i Stavanger var en holme i det som nå regnes til Østervåg i Stavanger sentrum. Den lå mellom Børevigå og vågen med navnet Østervåg.


== Etmyologi ==
Gatenavnkomitéen på 1860-tallet bestemte at stedsnavnet skal skrives med én r. Begrunnelsen er at navnet kommer fra tjære, og at stedet ble brukt til blant annet tjærebreiing av båter.Mandius Berntsen mente at holmen har sitt navn etter et lite skjær som het Kjeringå, og lå utenfor den nordvestre odden av holmen ved Børevigå. Det var så lavt at det ble overflødd ved flo sjø, og er nå innebygd i holmen.En annen teori er at ei kjerring eide holmen.Kjerring var også en vanlig betegnelse på skjær.


== Historikk ==
Holmen var i middelalderen eid av kongen, sammen med resten av denne delen av byen.Kjerringholmen omtales første gang i Ulrik Fredrik Aagaards bykart fra 1726. Holmen lå ubrukt til 1753 da Johannes Olsen Dale tok til å bygge sjøhus her. Mellom holmen og land var det så grunt at ingen færingsbåter kunne passere.På 1780–tallet ble holmen kjøpt av handelshuset Ploug & Sundt som hadde ankringsplass og skipsverft her. Handelshuset sysselsatte mer enn 50 personer. Flere store seilskip ble bygd på verftet, blant annet Imperator som av mange ble regnet som Nordens vakreste seilskute.Det første skipet som gikk av stabelen fra Kjeringholmen var briggen Henricha Maria som ble bygd i 1782. Det siste skipet som ble bygd var skonnertbriggen Norden i 1880. Den største var riggen «Favoritten» fra 1848. På 1850-tallet ble det fortatt nye utfyllinger som ga plass til to kaier og et skipsverft.
På 1880-tallet ble Kjerringholmen brukte som importhavn for korn og kull. Det var også et tollvakthus i 1870-1880-årene.I 1900 ble det kommunale slakteranlegget bygd her, og ble tatt i bruk i 1902. I første omgang var det slakt av sau. I 1908 ble slakteriet utvidet. Et eget eksport–slakteri ble også oppført i 1933. I slutten av 1960–årene ble virksomheten flyttet til Forus.I 1912 startet ferjetrafikken til Buøy og Nyhavn fra Breialmenningen ved østsiden av Kjeringholmen. I 1954 ble det bygd ferjestø for bilferje til Buøy. Kjeringholmen ble forbundet med Steinkarkaien i 1975, og samme år ble det kystterminal her.Kjeringholmen er fra 1999 tilholdsstedet for Oljemuseet, med spisestedet Bølgen & Moi. I 2008 ble Geoparken utenfor Oljemuseet åpnet. Holmen har også vært benyttet til tivoli og konserter.


== Noter ==


== Referanser ==
Henriksen Chr.: Stavanger i svunne dager, Dreyer forlag, 1975.
Mandius Berntsen: Stedsnavn i Stavanger by og nærmeste omegn, 1939, side 132.
Erling Jensen: Kjeringholmen - https://www.erlingjensen.net/kjeringholmen/.
The Palace of Auburn Hills

The Palace of Auburn Hills, ofte bare kalt The Palace, er en idretts- og underholdningsarena i Auburn Hills, Michigan, en forstad til Detroit. Den åpnet i 1988 og er hjemmebanen til Detroit Pistons. Den er en ofte brukt konsertarena når større artister gjester Detroit.


== Eksterne lenker ==
The Palace of Auburn Hills offisielle side
Flyfoto fra Google Maps 
Flyfoto fra Microsoft TerraServer42°41′49,35″N 83°14′43,92″V
Vitsiebsk voblasts

Vitsiebsk voblasts (hviterussisk: Ві́цебская во́бласць – Vitsiebskaja voblasts (Ві́цебская во́бласьць)) eller Vitebsk oblast (russisk: Ви́тебская о́бласть – Vitebskaja oblast) er en provins (voblasts) i Hviterussland. Administrasjonssenteret er Vitsiebsk. Voblastsen dekker et areal på 40 100 km². I 2015 hadde Vitsiebsk voblasts 1 198 500 innbyggere. Det gjorde Vitsiebsk voblasts til Hviterusslands tynnest befolkede region med 30 personer pr. kvadratkilometer. 
Viktige byer i provinsen omfatter Vitsiebsk, Orsja, Polatsk og Navapolatsk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vitebsk Region – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vårskrinneblom

Vårskrinneblom  (vitenskapelig navn: Arabidopsis thaliana) er en tofrøbladet plante som hører til korsblomstfamilien. Den er ettårig og har en blågrønn stengel, som er hårete helt nederst. Rosettbladene er helkantete og tannete med stjernehår. Stengelbladet har ofte hel kant. Kronbladene er 2–4 mm, og de er hvitfargede. Vårskrinneblom vokser ofte med arter som vårrublom og sandarve. Planten spirer om høsten, og blomstrer tidlig på våren. Den kan bli opptil 40 cm høy. 


== Utbredelse ==
Vårskrinnebeblom er spesielt vanlig på åpen, tørr og nokså god sandjord. I Norge finnes den opp til Tromsø, men den er mest utbredt på Sørlandet. Den er nært beslektet til andre planter som raps og kål.


== Modellorganisme ==
Vårskrinneblom brukes av forskere som modellorganisme. Årsaken til at vårskrinneblom benyttes er blant annet at plantens genom er fullstendig sekvensert  og godt kartlagt. Den har også en kort generasjonstid og er lett å dyrke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vårskrinneblom i Encyclopedia of Life 
(en) Vårskrinneblom i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Vårskrinneblom hos Artsdatabanken 
(sv) Vårskrinneblom hos Dyntaxa 
(en) Vårskrinneblom hos ITIS 
(en) Vårskrinneblom hos NCBI 
(en) Vårskrinneblom hos The International Plant Names Index 
(en) Vårskrinneblom hos Tropicos 
(en) Kategori:Arabidopsis thaliana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Arabidopsis thaliana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Arabidopsis thaliana – detaljert informasjon på Wikispecies 
forskning.no Planteforskningens beste venn
NCBI -Model Organisms Guide
Orsja

Orsja (hviterussisk: Орша (Ворша); litauisk: Orša; russisk: Орша; polsk: Orsza) er en by i Hviterussland og et viktig knutepunkt på jernbanelinjen mellom Minsk og Moskva.
Byen nevnes for første gang i 1067.
Orsja er fødebyen til pedagogen Lev Vygotskij, forfatteren Uladzimir Karatkjevitsj, skøyteløperen Igor Zjelezovskij og langrennsløperen Sergej Dolidovitsj.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Orša – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Presidentvalget i USA 1984

Presidentvalget i USA 1984 var det 50. presidentvalget i USAs historie. Valget fant sted den 5. november 1984, og gjenvalgte Ronald Reagan og George H.W. Bush som henholdsvis president og visepresident for perioden 1985–1989. Demokratenes Walter Mondale og Geraldine Ferraro tapte stort, og vant utelukkende i Mondales hjemstat, Minnesota, som dermed ble den eneste delstaten hvis valgmenn stemte imot Reagan både i 1980 og 1984.


== Nominasjoner og primærvalg ==

Hos Det demokratiske partiet var, Walter Mondale, visepresident under Jimmy Carter 1977–1981, favoritten til å vinne primærvalgene. Borgerrettsaktivisten Jesse Jackson vant Washington, D.C., Sør-Carolina og Louisiana. Senator Gary Hart fra Colorado vant flest stater, i alt 26, hvorav flesteparten i det vestre USA. Mondale vant 22 stater, men fikk litt over 400 000 flere stemmer sammenlagt enn Hart, og ble således Det demokratiske partis presidentkandidat. Noen andre kjente navn i primærvalgene var tidligere senator George McGovern, som tapte presidentvalget i 1972 mot Richard Nixon, samt senator og tidligere astronaut John Glenn fra Ohio.
Det republikanske partiet anså Ronald Reagan som et naturlig valg, og han vant soleklart i primærvalgene. Ben Fernandez fra California stilte til valg, men fokuserte bare på primærvalget i New Hampshire, hvor han oppnådde én prosents oppslutning. Krigsveteran og tidligere guvernør Harold Stassen fra Minnesota stilte til valg, noe han gjorde for syvende gang siden 1948-valget. Stassen oppnådde 12 000 stemmer (0,19 %), mot Reagans 6,4 millioner (98,78 %).


== Valgresultat ==


== Eksterne lenker ==
NRK: USA-valg – Cowboyen knuser Demokratene, 1984 (video)
Stemmer fordelt på stater
Stemmer fordelt på stater (med grafer)
Stemmer fordelt på fylker (counties)
Demokratenes primærvalg
Georg Albertsen

Georg Albert Christian Albertsen (født 12. juli 1889, død 28. april 1961) var en dansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Albertsen ble olympisk mester i turn i sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det danske laget som vant lagkonkurransen i fritt system med 51,35 poeng foran Norge med 48,55. Det var kun de to lagene som deltok i konkurransen.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i turn, lagkonkurranse fritt system  Danmark


== Eksterne lenker ==
(en) Georg Albertsen – Olympedia 
(en) Georg Albertsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Georg Albertsen – databaseOlympics.com (arkivert)