Hans Leo Hassler

Hans Leo Hassler von Roseneck (også Haßler og Hasler; døpt 26. oktober 1564 i Nürnberg, død 8. juni 1612 i Frankfurt am Main) var en tysk komponist, organist og urmaker. 


== Liv ==
Foreldrene, Isaac Haßler og Kunigunde Schneider, sørget for at sønnen fikk orgelundervisning allerede fra ung alder. Seinere fikk han undervisning av Leonhard Lechner. Fra 1584 studerte Hassler med Andrea Gabrieli, og ble venn av Andreas nevø og elev, Giovanni Gabrieli. 
I 1585 ble Hassler kammerorganist hos grev Oktavian II. von Fugger og organist i kirka St. Moritz i Augsburg. Hasslers første samling, Canzonette a quatro voci kom i 1590. I 1600 ble han i tillegg til sine andre oppgaver leder for Augsburg Stadtpfeifer. Etter grev Oktavians død reiste Hassler i 1601 til Nürnberg der han utviklet og produserte orgelautomater. Fra 1608 var han kammerorganist for kurfyrst Christian II av Sachsen.
I 1595 hevet keiser Rudolf II de tre brødrene Hassler (Hans Leo, Caspar og Jakob opp i adelsstanden, og i 1604 fikk de adelspredikatet von Roseneck. 
Hans Leo Hassler var i kurfyrst Johann Georg I av Sachsens følge i Frankfurt am Main i anledning kroningsfesten for keiser Matthias i 1612 da han døde av tuberkulose. 


== Virke ==
Hasslers verk står i stilendringen fra den sene renessanse-polyfonien til den venetianske tidligbarokke klangutfoldelsen, og i sine sangsatser til en enklere, mer sangbar homofoni. Mens han i messene og motettene mest holdt fast ved de kontrapunktisk-imitatoriske prinsippene til Orlando di Lasso og Leonhard Lechner, utfoldet han i sine flerkorige verk en barokk klangprakt etter forbilder fra den venetianske flerkorigheten, eksempelvis i den 15-stemmige motetten Jubilate Deo og den 16-stemmige Duo Seraphim. Verkene hans er både sjarmerende og elegante, men viser også Hasslers gode grep og grundige kunnskaper om kontrapunktikk. 
Hasslers madrigaler, canzonetter og tyske verdslige sanger var like populære som kirkemusikken hans. Et eksempel er kjærlighetssangen «Mein G’müt ist mir verwirret» fra Lustgarten neuer deutscher Gesänge for 4–8 stemmer (Nürnberg 1601) som senere fikk innpass i den protestantiske kirkesangen med teksten O Haupt voll Blut und Wunden.
Også de relativt fåtallige orgelverkene er av stor betydning. Læreren Andrea Gabrieli var inspirasjonskilden, men Hassler fant sin egen stil som foregriper overgangen mellom renessansens orgelmusikk til barokke modeller, og som preget utviklingen av den tyske orgelstilen på 1600-tallet. Likevel er hans mest betydelige instrumentale komposisjon et variasjonsverk for cembalo, Ich gieng einmal spatieren 31 mal verendert durch Herren J.L.H, som er enestående for sin tid på grunn av den lange spilletiden (rundt 42 minutter) og dermed også høye krav til utøveren. Dette gjennomkomponerte verkets innflytelse kan spores i 1600-tallets variasjonsverk, eksempelvis hos Sweelinck og Scheidt, men også hos den senere Pachelbel.


== Trykte utgivelser ==
Canzonette (Nürnberg 1590, Staats- und Stadtbibliothek Augsburg Tonk. Schl. 231-234, RISM H 2325)
Cantiones sacrae (Augsburg 1591, 1597, SSB Augsburg Tonk. Schl. 231-236, RISM H 2324)
Madrigali (Augsburg 1596, SSB Augsburg Tonk. Schl. 231-236, RISM H 2339)
Neüe teüsche Gesäng nach Art der welschen Madrigalien und Canzonetten (Augsburg 1596, SSB Augsburg Tonk. Schl. 231-236, RISM H 2336)
Missae (Nürnberg 1599, SSB Augsburg Tonk. Schl. 231-236, RISM H 2327)
Lustgarten neuer teutscher Gesäng, Balletti, Gaillarden und Intraden (Nürnberg 1601, SSB Augsburg Tonk. Schl. 231-236, RISM H 2340)
Sacri concentus (Augsburg 1601/1612, SSB Augsburg Tonk. Schl. 231-236.237.238, RISM H 2328)
Psalmen und christliche Gesäng (Nürnberg 1607)
Psalmen simpliciter (Nürnberg 1608)
Kirchengesänge, Psalmen und geistliche Lieder (Nürnberg 1608/1637)
Venusgarten oder neue lustige liebliche Tänz (Nürnberg 1615)
Litaney teütsch (Nürnberg 1619)
Verbum caro factum est, SSB Augsburg Tonk. Schl. 376-382


== Litteratur ==
(de) Otto Kade: «Haßler, Hans Leo». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 11, Duncker & Humblot, Leipzig 1880, s. 10–15.
(de) C. Russell Crosby: «Haßler, Hans Leo.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 8, Duncker & Humblot, Berlin 1969, ISBN 3-428-00189-3, s. 53 f. (digitalisering).
Hasler (Haßler), Hans Leo. I Meyers Konversations-Lexikon. 4. opplag. Bind 8, Verlag des Bibliographischen Instituts, Leipzig/Wien 1885–1892,  s. 202.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Leo Hassler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Hans Leo Hassler i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Hans Leo Hassler i Deutsche Biographie
(de) Hans Leo Hassler i Bayerisches Musiker Lexikon Online (BMLO)

(en) Fritt tilgjengelige noter av Hans Leo Hassler i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
(en) Fritt tilgjengelige noter av Hans Leo Hassler i International Music Score Library Project