jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Franz Tunder

Franz Tunder (1614–1667) var en tysk komponist og organist.


== Liv og virke ==
Det er en del uklarheter rundt Tunders tidlige år, men fra 1632 til 1641 skal han ha vært hofforganist hos hertug Frederik III i Gottorp. Johann Mattheson oppgir at Tunder var elev av Girolamo Frescobaldi, men det betviles av nyere forskning, og det antas at det var Tunders forgjenger som hofforganist, Johann Heckelauer, som var elev av Frescobaldi.
I 1641 etterfulgte Tunder Peter Hasse som organist ved Marienkirche i Lübeck, og ble i sin tur etterfulgt av orgelvirtuosen Dietrich Buxtehude.
Ved siden av Heinrich Scheidemann og Matthias Weckmann var Tunder en av sin generasjons fremste representanter for den nordtyske orgelskole. Et av Tunders bidrag var å skape modellen til den nordtyske toccata-formen. I tillegg til orgelmusikk omfattet verkene hans vokalmusikk, som motetter, geistlige arier og kantater. Det meste er tapt.
Tunder innførte tradisjonen med Abendmusiken, en lang serie med gratiskonserter i Lübecks Marienkirche som ble videreført helt til 1810. 


== Bevarte verk ==


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Max Seiffert: «Tunder, Franz». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 38, Duncker & Humblot, Leipzig 1894, s. 788–790.


== Litteratur ==
Fritz Jung: Die Musik in Lübeck, i Geschichte der freien und Hansestadt Lübeck, red. Fritz Endres, Lübeck 1926, s. 171-209.
Arndt Schnoor, Volker Scherliess: "Theater-Music in der Kirche". Zur Geschichte der Lübecker Abendmusiken. Lübeck 2003. ISBN 3-933652-15-4.
Klaus Beckmann: Die Norddeutsche Schule. Orgelmusik im protestantischen Norddeutschland zwischen 1517 und 1755. Teil II: Blütezeit und Verfall 1620-1755. Mainz: Schott 2009.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Franz Tunder i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) «Franz Tunder» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL).
Rui Magone

Rui P. Magone er en portugisisk sinolog knyttet til Østasiaavdelingen ved Freie Universität Berlin.  Hans primære forskningsinteresse er om utdannelse i det senere keiserlige Kina, og da særlig de logistiske, pensummessige og intellektuelle aspekter ved den keiserlige embedsmannseksamen. Han forsker også på sino-portugisiske relasjoner på 1600- og 1700-tallet. 
Sammen med Henrique Leitão fra Universitetet i Lisboa arbeider han med på en oversettelse til engelsk av jesuitten Manuel Dias' Tianwenlüe (publisert 1615, et av de første og mest innflytelsesrike verker i Kina om vestlig astronomi). 
Han er medredaktør hos Harrassowitz for den akademiske serie Opera Sinologica.


== Verker i utvalg ==
«Who Wants to be a Bureaucrat? The Performative Dimension of Qing Civil Service Examinations», i Asiatische Studien/Études Asiatiques LVIII.3.2004, s. 581-595.
Die Zivil/Militär-Dichotomie in der Qing-Dynastie. Bilder für die Halle des Purpurglanzes. Chinesische Offizierporträts und Schlachtenkupfer der Ära Qianlong. Berlin: Museum für Ostasiatische Kunst, 2003, s. 8-16.
«Kanon und Konjektur: Das Lianshan und das Guizang als Topoi der konfuzianischen Exegetik», i Oriens Extremus 39.1, 1996, S. 8-28.
Aston Villa FC

Aston Villa Football Club er en engelsk fotballklubb som spiller i Premier League.
Klubben ble stiftet i 1874, og var en av tolv klubber som startet The Football League i 1888. «The Villans», som er kallenavnet til Aston Villa, spiller hjemmekampene sine på Villa Park i Birmingham. Birmingham, som er Englands nest største by, ligger i den engelske regionen Vest-Midlands, omtrent 20 mil nordvest for London. 
26. mai 1982 vant Aston Villa Europacup-finalen mot Bayern München 1–0 på Feyenoord Stadion i Rotterdam, noe som er klubbens hittil største meritt. Aston Villa er syv ganger ligamestre, 7 ganger FA-cup vinnere, 5 ganger ligacup-vinnere og totalt den 5. mestvinnende klubben i England.
Aston Villa spiller sitt viktigste derby mot den bitre rivalen Birmingham City. Dette oppgjøret er kjent under navnet Second City derby og har blitt spilt siden 1879.
Eiere av klubben er NSWE (55 %) og Recon (45 %). Førstnevnte er et selskap eid av den egyptiske milliardæren Nassef Sawiris og den amerikanske milliardæren Wes Edens. De kjøpte opp majoriteten av eierandelene i klubben fra Xia Jiantong ( Recon-gruppen) før 2018/2019-sesongen. Dagens CEO er Christian Purslow, med Jesús García Pitarch (også kalt 'Sosa') som 'Director of football'.


== Meritter ==
Vinner av 2. divisjon: (2) 1937/38 og 1959/60.
Vinner av 3. divisjon: (1) 1971/72.
Finalist i FA-cupen: (4) 1892, 1924, 2000 og 2015.
Finalist i ligacupen: (4) 1963, 1971 og 2010, 2020


== Spillerstall ==
Oppdatert 31. januar 2023 


=== Utlånte spillere ===


== Kjente spillere ==

 Gabriel Agbonlahor
 Stephen Warnock
 Emile Heskey
 Trevor Ford
 Peter McParland
 Danny Blanchflower
 Eric Houghton
 Charlie Aitken
 Brian Little
 Peter Withe
 Dennis Mortimer
 Andy Gray
 Gordon Cowans
 David Platt
 Steve Staunton
 David Ginola
 Christian Benteke
 John Carew
 Dwight Yorke
 Dion Dublin
 Paul Merson
 Ian Taylor
 Paul McGrath
 Peter Schmeichel
 Juan Pablo Angel
 Lee Hendrie
 Gareth Barry
 Ronny Johnsen
 James Milner
 Martin Laursen
 Gareth Southgate
 Ashley Young
 Savo MilosevicOlof Mellberg


== Norske spillere ==

 Ronny Johnsen
 Øyvind Leonhardsen
 Eirik Bakke
 John Carew
 Ørjan Håskjold Nyland


== Managere ==
Günther Pancke

Günther Friedrich Wilhelm Ludwig Pancke  (født 1. mai 1899, død 17. august 1973 i Hamburg) var en tysk SS-general som var stasjonert i Danmark under store deler av andre verdenskrig. Her ble han utnevnt til politigeneral og var blant annet ansvarlig for den tyske aksjonen mot det danske politi i 1944. 
Pancke ble etter krigen dømt til 20 års fengsel for krigsforbrytelser. Han ble løslatt allerede i 1953 og sendt tilbake til Tyskland. 


== Bakgrunn og karriere ==
Pancke ble født i Gnesen (Gniezno), ved Posen, i Tyskland. Under første verdenskrig var han offiser ved fronten som løytnant. Mellom 1920 og 1927 var han i Syd-Amerika. Han meldte seg inn i NSDAP den 1. august 1930 og SS den 1. juni 1931. 
Han ble forfremmet til SS-Gruppenführer i 1938 da han var sjef for Rasse- und Siedlungshauptamt. Pancke ble utnevnt til liaisonoffiser mellom Førerhovedkvarteret og SS Totenkopfverbänden og SD innsatsgrupper (dødspatruljer) i 1939. Etter dette gjorde han tjeneste som Höherer SS- und Polizeiführer "Mitte". Han ble forfremmet til Obergruppenführer og politigeneral den 21. juni 1943. Fra den 6. oktober 1943 til krigens slutt var han SS- og Politigeneral i Danmark. Han ble ytterligere forfremmet til General i Waffen-SS den 21. mars 1945.
Han var blant annet medansvarlig for den tyske aksjonen mot det danske politi den 19. september 1944.  
I 1950 ble Pancke idømt 20 års fengsel for krigsforbrytelser. Han ble løslatt fra dansk fengsel i 1953, etter åtte år, og sendt tilbake til Tyskland. Han døde i 1973 i Hamburg. 


== Forfremmelser ==


== Dekorasjoner og utmerkelser ==
Dienstauszeichnung der NSDAP für 10 Dienstjahre (Bronze)
Dienstauszeichnung der NSDAP für 15 Dienstjahre (Silber)
Eisernes Kreuz von 1914 2. Klasse (EK II)
Ehrendegen des Reichsführers-SS
Ehrenkreuz für Frontkämpfer
Goldenes Parteiabzeichen der NSDAP
Kriegsverdienstkreuz (KVK) I. Klasse mit Schwerternwith Swords
Kriegsverdienstkreuz (KVK) II. Klasse mit Schwertern
Medaille zur Erinnerung an den 1. Oktober 1938
Spange zur Medaille zur Erinnerung an den 1. Oktober 1938
Verwundetenabzeichen von 1918 in Schwarz


== Referanser ==


== Kilder ==
TracesOfWar
Janssen-Militaria SS and Waffen-SS research Arkivert 16. mai 2021 hos Wayback Machine.
Axis History Factbook
Forhør av Günther Pancke i Nürnberg PDF-format
Luther College

Luther College (etablert 1861 i Decorah, Iowa) er en privat høyskole (college), det første
som ble startet av norsk-amerikanere. Det har i dag rundt 2 500 studenter fra de førti stater og førti land, og knapt to hundre ansatte.  Det tilbyr rundt femti ulike grader innen de frie kunstene. Dets Luther College Concert Band (1872) har turnert flere land og var lenge ledet av norsk-amerikaner og musikkprofessor Carlo Alberto Sperati. Blant tidligere studenter finner en Dagfinn Høybråten. Blant æresdoktorer finner man diplomatene Wilhelm Morgenstierne, Edvard Hambro og Tom Vraalsen.
Luther College arrangerer hvert år et sommerkurser for lærere og lektorer fra de skandinaviske land. Ordningen ble i sin tid etablert av Ragnhild Galtung, generalsekretær i Norge-Amerika Foreningen. Denne deler hvert år ut ulike stipend til lærere i videregående skole for å delta på kurs ved Luther College.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gisle Bothne: Det Norske Luther College 1861-1897. Decorah, Iowa, 1897


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Luther College (Decorah, Iowa) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pacific Lutheran University

Pacific Lutheran University (etablert 1890 ved Tacoma i  Washington (delstat) ble etablert som en høyskole (college) av norsk-amerikanere og andre skandinaver.  Etter en del sammenslåinger ble skolen tildelt status som universitet i 1960.
Universitetet har om lag 3500 studenter og knapt tre hundre ansatte, og tilbyr en rekke mastergrader.
Både Harald V og Dronning Sonja av Norge er æresdoktorer ved universitetet.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pacific Lutheran University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Richard Hildebrandt

Richard Hildebrandt (født 13. mars 1897 i Worms, død 10. mars 1952 i Polen) var en tysk nazist og SS-general under andre verdenskrig som blant annet var sjef for Rasse und Siedlungshauptamt.  Han deltok også første verdenskrig.  
Hildebrandt ble etter krigen dømt til døden for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten.
Hildebrandt deltok som frivillig under første verdenskrig og ble for sin innsats belønnet med Jernkorset klasse 2. Han hadde løytnants grad ved krigens slutt. Han ble deretter medlem av et frikorps. Han meldte seg inn i NSDAP i 1922 og i SA i 1923. Samme år deltok han i det mislykkede Ølkjellerkuppet. Senere på 1920-tallet flyttet han til USA. Her meldte seg atter inn i NSDAPs lokalfilial i New York og ble partifunksjonær. Han flyttet tilbake til Tyskland, hvor han i 1931 gikk fra SA og over til SS, hvor han etterhvert fikk graden Obergruppenführer. Han var mellom oktober 1939 og februar 1943 Höherer SS- und Polizeiführer i Danzig i Vestpreussen. Fra april 1943 og frem til slutten av andre verdenskrig var han sjef for Rasse und Siedlungshauptamt. Han ble under krigen belønnet med Jernkorset klasse 1. 
Ved RuSHA-rettssaken i Nürnberg 1947-1948 ble han dømt til 25 års fengsel for forbrytelse mot menneskeheten, for krigsforbrytelser og for å ha tilhørt en kriminell organisasjon (SS). Han ble deretter utlevert til Polen, der han ble stilt for retten for krigsforbrytelser. Her ble han dømt til døden og ble henrettet ved henging.


== Referanser ==
Höherer SS- und Polizeiführer

Höherer SS- und Polizeiführer, (HSSPF), var i nasjonalsosialistiske Tyskland en betegnelse på høyere SS- og politiledere som hadde kommandoen over store enheter av SS, Gestapo (det hemmelige politiet) og Ordnungspolizei («Orpo», det vanlige uniformerte politiet som hadde blitt innordnet i maktapparatet). Tittelen ble innført av Heinrich Himmler for å betegne «eliteledere» innen SS.
Rollen som HSSPF ble etablert i 1937 med sikte på å samordne SS og politi i hvert forsvarsdistrikt (Wehrkreis) i Tyskland, i alt 13 personer ble utnevnt til funksjonen. Senere ble ytterligere HSSPF-embeter opprettet for Wien, det sørlige Østerrike, Riksprotektoratet, Warthegau, Generalguvernementet, Danzig-Vestprøyssen, Norge og Nederland.


== Eksempler på HSSPF ==
Günther Pancke – Höherer SS- und Polizeiführer Mitte
Erich von dem Bach-Zelewski – Höherer SS- und Polizeiführer Russland-Mitte
Karl Hermann Frank – Höherer SS- und Polizeiführer Böhmen und Mähren
Odilo Globocnik – Höherer SS- und Polizeiführer Adriatisches Küstenland
Richard Hildebrandt – Höherer SS- und Polizeiführer Schwarzes Meer
Friedrich Jeckeln – Höherer SS- und Polizeiführer Russland-Sud deretter Russland-Nord
Ernst Kaltenbrunner – Höherer SS- und Polizeiführer Donau
Friedrich-Wilhelm Krüger - Höherer SS- und Polizeiführer Polen
Wilhelm Rediess – Höherer SS- und Polizeiführer Nord (ansvar for Norge)


== Referanser ==
Peter Hasse den eldre

Peter Hasse den eldre (1575–1640) var en organist og komponist  i den nordtyske orgelskole.


== Liv og virke ==
Lite er kjent om Hasses tidlige år, men han kan ha vært elev av Jan Pieterszoon Sweelinck. I 1616 overtok han organistposten ved Marienkirche i Lübeck etter sin forgjenger Hermann Ebel. Sammen med etterfølgerne Franz Tunder og Dietrich Buxtehude har Hasse æren for at Lübeck ble et av de musikalske sentra i Nordtyskland. Flere lønnsøkninger gjennom karrieren vitner om en høy anseelse.
Gjennom sine elever og sønner påvirket han orgelkunsten i vid utstrekning. Alle Hasses sønner ble musikere, den mest kjente er Nicolaus Hasse.
Peter Hasse var oldefar til Johann Adolf Hasse, som var en svært innflytelsesrik operakomponist i sin samtid.
Bare bruddstykker av Hasses musikk er overlevert, to orgelkoraler, et preludium for orgel, en syvstemmig messe og en åttestemmig motett er alt som finnes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Peter Hasse den eldre i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Vivil Idrettslag

Vivil Idrettslag er Norges største idrettslag for utviklingshemmede og holder til i Bærum. Laget ble stiftet 11. desember 1978 og har siden den dagen hatt en jevn vekst.
Lagets formål er «ved samarbeid og kameratskap, å fremme idrett i sunne former, slik at idretten blir et ledd i den fysiske, psykiske og sosiale habilitering og et middel til bedring av helsen».
Vivil Idrettslag har ukentlige treninger innenfor følgende grupper: Fotball, håndball, ski og friidrett, svømming, rullestoldans, trim og boccia, allidrett og barnegruppe. I tillegg finnes en turmarsjgruppe som er med på forskjellige turmarsjer gjennom året.
Ved siden av det idrettslige aspekt fokuserer Vivil Idrettslag på det sosiale. Laget arrangerer medlemskvelder, julebord, vinteraktivitetsdag og Vivil-lekene. I tillegg er de ulike gruppene med på forskjellige turneringer som Special Olympics, Landsturneringen i håndball og fotball, Østlandsserien, Norgesserien i Boccia m.m.


== Eksterne lenker ==
Lagets hjemmeside
Edward B. Binnie

Edward Beveridge Binnie (født 8. oktober 1884 i Port Stanley, Falklandsøyene, død 27. juni 1956 i Sandar) var magistrat på Sør-Georgia fra 20. oktober 1914 til 1. april 1927.
E. B. Binnie ble utnevnt til magistrat og oppsynsmann i på Deceptionøya i Sør-Shetlandsøyene 15. oktober 1912 for en periode på seks måneder. Postmester var en av pliktene som inngikk i denne tjenesten. 
Han ble i 1923 gift med Margrethe Olaug Larsen, født 1899 i Strinda.


== Referanser ==
Vivil-lekene

Vivil-lekene er et landsomfattende idrettsarrangement for utviklingshemmede. Lekene går av stabelen i månedsskifte mai/juni hvert år på Nadderud stadion i Bærum. 616 deltagere pluss 250 ledsagere fra nord til sør deltok i 2008, noe som gjør Vivil-lekene til et av de største idrettsmønstringer for utviklingshemmede i Norge. De senere årene har også tropper fra Latvia, Polen, Estland, Spania, Russland og Sverige deltatt i lekene.
Vivil-lekene 2009 skal arrangeres i tiden 22. mai – 24. mai og dette blir de 30. Vivil-leker i rekken, og således et jubileumsstevne.
Idrettene det konkurreres i er fotball, håndball, boccia, svømming og friidrett. Deltagerne deles inn i klasser etter kjønn, alder og egenferdigheter.
I tillegg til de ordinære Vivil-lekene arrangeres Barnas Vivil-leker på søndagen. Barnas Vivil-leker ble arrangert for første gang i 2007 med over 20 glade barn. I 2008 var det over 30 barn i alderen 3–12 år som hadde det moro på Nadderud Stadion med balanse-, kaste-, hoppe- og løpeøvelser.
Det blir ikke utropt noen vinner i de individuelle øvelsene, – alle deltagere får like premier og diplomer. I lagidrettene derimot blir det satt opp vinnere og vandrepokaler. Svømmeøvelsene starter allerede fredag kveld i Nadderudhallen. Lørdag kl. 10.00 er det åpningsseremoni på Nadderud stadion, og lekene avsluttes søndag kl. 16.00 med premieutdeling.
Lørdag kveld arrangeres det stor deltagerfest på Thon Hotell Oslofjord med opp mot 700 festdeltagere. Foruten deltagerfesten, blir de sosiale delene ivaretatt gjennom et aktivitetssenter som blir opprettet på Stadion. Her kan deltagerne slappe av med forskjellige aktiviteter mellom slagene på idrettsbanen.
Vivil-lekene skal være så likt et vanlig idrettsarrangement som mulig. Rammen omkring med innmarsj og høytidelig åpnings- og avslutningsseremoni er viktig.
Lekene har også hatt besøk av mange idrettsstjerner og andre kjendiser. I 1992 ble lekene beæret med et besøk av dronning Sonja og i 2004 var fikk lekene besøk av Martha Louise. Kjell Magne Bondevik, Wenche Foss, Valgerd Svarstad Haugland og Kåre Willoch har vært trofaste gjester og har ved flere anledninger vært til stede og hjulpet til under premieutdelingen. H.M. Kongens Garde har også ved flere anledninger kastet glans over arrangementet med sin imponerende drilloppvisning.
Arrangementet teller opp mot 300 funksjonærer som på hver sin måte, og på vært sitt område, – gjør en formidabel innsats uten noen form for økonomisk kompensasjon. Vivil-lekene ble i 2009 tildelt Wenche Foss' ærespris sammen med Trond-Viggo Torgersen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vivil Idrettslag
EM i friidrett 1954 – 200 meter menn

Dette er de offisielle resultatene for øvelsen 200 meter herrer ved EM i friidrett 1954 i Bern, Sveits der finalen ble avholdt 28. august. 
Norge var ikke representert i øvelsen.


== Rekorder ==
Mesterkskapsrekord før denne konkurransen:

Det ble satt mesterskapsrekord under konkurransen.


== Finalen ==


== Eksterne lenker ==
Resultater1
Resultater2
Norske EM-deltakere
Ketil Gudim

Ketil Gudim (født 5. november 1956) er en norsk danser, skuespiller, koreograf og instruktør.
Gudim er oppvokst i Sarpsborg og startet med dans på Elbjørgs ballettskole da han var 14 år. Han kom til hovedstaden i 1973 for studier ved Statens Balletthøgskole.Han jobbet ved Nasjonalballetten (1977–1998) med debut som solist i Coppelia (1979) og gjennombrudd som Ariel i Arne Nordheims Stormen (1980).  Av andre store roller A Chorus Line og Cats i oppsetninger på 1980-tallet. Han var den norrøne guden Tor med hammeren i Volven, Solan Gundersen i Flåklypaballetten.
Andre engasjement var ved Riksteatret (i Nesegrevet, 1994), Teater Ibsen, Smuget (dørvakten), Victoria Teater (Natta til fru Haugen), Agder teater og Oslo Nye Teater. Grunnet store ryggplager (1989) gikk han over i administrative roller, blant annet som  styreformann i Carte Blanche, i en tid med store finansielle problem og konkurs (1989–91).  Andre engasjement var skuespiller i filmen Mendel (USA, 1997).
Etter pensjoneringen fra Nasjonalballetten (som eselet Bottom i En midtsommernatts drøm, 1998) flyttet han til Risør med sin kone Cecilie Norum, for å lede Vestfold (Ellen Mathisens) Ballettakademi og virket som pedagog. Han har også hatt skuespillerroller, blant annet som Puck i Shakespeares En midtsommernatts drøm.
Han er bror av danseren Gro Gudim.


== Premier ==
Dansekritikerprisen 1981 for «Amor» i Sylvia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ketil Gudim på Internet Movie Database 
(no) Ketil Gudim hos Sceneweb
Byrkjeland

Byrkjeland er ei lita bygd som ligger ca. 11 kilometer fra Forsand sentrum, oppover dalen langs Espedalselva. 
Bygda har et gammelt skolehus og et samfunnshus, med tilhørende fotballbane. I 2008 er det registrert fem husstander på Byrkjeland.
Sebastian Bakare

Sebastian Bakare (født 1940) er en anglikansk biskop i Zimbabwe. Han har vært lærer ved University of Zimbabwe, Harare og også undervist ved Africa University, Mutare, hvor han var anglikansk biskop av Manicaland til han gikk av i 2006. Han ble boende i Mutare, men året etter ble han bedt om å overta som biskop i Harare da den daværende biskopen Nolbert Kunonga ble fratatt sine fullmakter av kirkeledelsen på grunn av tett samarbeid med president Robert Mugabe og ZANU-PF. 
Bakare var svært aktiv i etableringen av organisasjonen «Churches in Manicaland» som har vært en av de fremste forsvarerne av menneskerettigheter, demokrati og ytringsfrihet. Organisasjonen har arbeidet med demokratiopplæring og forsoning for å redusere politisk vold i Øst-Zimbabwe. Bakare var også sammen med de øvrige kirkelederne i Manicaland aktiv i et meklingsforsøk mellom ZANU-PF og MDC i 2003-2004.


== Priser ==
Per Anger-prisen 2008


== Bibliografi ==
My right to land, in the Bible and in Zimbabwe – a theology of land for Zimbabwe 1993


== Eksterne lenker ==
Per Anger-priset 2008 (svensk)
Plantegning

En plantegning er en teknisk tegning for en etasje i et hus (en etasjeplan) gjennom et plan sett ovenfra, og viser bygningens rominndeling med bærende vegger og skillevegger .
Ved hjelp av snittmarkeringer eller piler ser man hvor huset er skåret igjennom og hvilken vei vi ser det (snitt er når noe er skåret igjennom vertikalt og sett fra siden). En arkitekttegning av en bygning viser i tillegg til plantegning også vanligvis snitt og fasader.
En plantegning kalles også planløsning. Begrepet brukes oftest for hvordan arealet i en bolig er delt inn i mindre enheter eller rom. En åpen planløsning betyr at man har valgt å bruke færre vegger slik at rommet blir mer åpent. En lukket planløsning betyr det motsatte, altså at man har delt inn arealet i en rekke mindre enheter og dermed fått flere rom. Åpne planløsninger assosieres ofte med mer «lys» og romslighet, men med den konsekvens at det er færre rom og dertil mindre privatliv. En lukket planløsning kan gi følelse av mindre lys, men mer privatliv.


== Eksterne lenker ==
(en) Floor plans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Floor plan – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Johan von Hanno: Undervisning i frihåndstegning. D. 1 : Plantegning (1947, digital blakopi)
Bygningstegning : tegningsforståelse (1989, digital blakopi)
Rolf-Erik Magnussen: Byggetegning (1991, digital blakopi)
Avonbridge

Avonbridge er en landsby (village) i regionen Falkirk i Skottland. 
Ved folketellingen i 2001 hadde Avonbridge 625 innbyggere.
 
I 2006 ble folketallet estimert til 640 innbyggere.

Avonbridge ligger som navnet tilsier ved elven Avon, midt mellom Falkirk i nord, og Armadale i sør.


== Referanser ==
Landsskogtakseringen

Landsskogtakseringen ble opprettet i 1917 for å gjennomføre en systematisk taksering av skogen for å være sikker på at den ikke ble for hardt belastet. Målet var å sørge for en bærekraftig forvaltning av skogene, som man på den tiden fryktet stod i fare for å bli borte. Den første verdenskrig førte til stor etterspørsel etter tømmer.
Den første landsskogtaksten ble avsluttet i 1932. Etter den tid er det blitt gjennomført åtte mer eller mindre landsdekkende takster.
Landsskogtakseringen benytter seg av representative prøveflater fordelt utover hele landet. Disse flatene blir gjennomgått, målt og tellet, og sammenholdt med data fra tidligere år. På denne måten fås en god og representativ forståelse av de norske skogenes tilstand.
Institusjonens første ledere bestod av forstkandidaten Olaf Skøyen og Aasmund Vigerust. I våre dager er landsskogtakseringen innlemmet i Norsk institutt for skog og landskap.


== Referanser ==
Palgrave Macmillan

Palgrave Macmillan (kort Palgrave, som var offisielt navn alene til 2002) er et britisk-amerikansk akademisk forlag. Det oppstod i 2000 da det amerikanske forlaget St. Martin's Press Scholarly and Reference og det britiske forlaget Macmillan slo sammen sin akademiske forlagsvirksomhet. I 2002 fikk forlaget navnet Palgrave Macmillan. Både Macmillan og St. Martin's Press eies av det tyske forlagskonsernet Verlagsgruppe Georg von Holtzbrinck, basert i Stuttgart.Navnet Palgrave har en lang historie knyttet til Macmillan-forlaget, og skriver seg fra den klassiske filologen Francis Palgrave og hans etterkommere, som utgav en rekke standardverk på Macmillan.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Palgrave Macmillan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons