jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liste over ambassader i Oslo

Liste over ambassader i Oslo omfatter alle fremmede staters ambassader i Oslo.
De fleste ambassadene i Oslo ligger like vest for sentrum, spesielt i bydelen Frogner. Dette regnes som et pent og representativt nabolag med en sentral beliggenhet, i nærheten av Slottet og Utenriksdepartementet. Unntakene er Kinas og Pakistans ambassader, som ligger i bydel Vestre Aker, ambassadene til Brasil, Sri Lanka og Sør-Sudan, som ligger på Skøyen i Bydel Ullern, USAs ambassade på Huseby og en håndfull ambassader som ligger i Oslo sentrum (hovedsakelig Vika og Kvadraturen). 
Det var først etter unionsoppløsningen i 1905 at det daværende Kristiania fikk faste representasjoner på diplomatisk nivå. I 1910 hadde ni stater fast representasjon i byen: Cuba, Danmark, Frankrike, Mexico, Russland, Storbritannia, Sverige, Tyskland og USA. På denne tiden utvekslet bare stormaktene ambassadører, og utsendingene i Kristiania hadde derfor titler som plenipotentiære ministre (ministre med fullmakt) eller chargé d'affaires. Det var først etter andre verdenskrig at det ble vanlig med forbindelser på ambassadørnivå mellom andre land enn stormaktene, ut fra et likeverdighetsprinsipp i diplomatretten.Listen beskriver ikke alle fremmede staters representasjoner for Norge. Grunnen er at de fleste stater ikke har egen ambassade lagt til Norge. Ofte er ambassadøren ved en ambassade i et annet land sideakkreditert til Norge. De fleste slike sideakkrediterte ambassadører holder for Norges vedkommende til i Stockholm, København, London, Berlin eller Brussel. For disse finnes en egen liste som også henviser til en oversikt over konsulær representasjon i Norge.
Listen har heller ikke med Den europeiske unions delegasjon til Norge eller PLOs representasjonskontor i Oslo, som begge ledes av en ambassadør.


== Liste over ambassader ==
Oslos strøk går i noen grad over i hverandre og har ikke alltid klart definerte grenser, noe som gjør at det kan være vanskelig å strøksfeste enkelte av ambassadebygningene. Eksempler på dette er Briskeby/Uranienborg, Gimle/Frogner, Vika/Ruseløkka og Uranienborg/Homansbyen/Bak Slottet.
Listen omfatter kun kansellier. Residenser og konsulær-seksjoner er i mange tilfeller lagt andre steder i byen enn kanselliene, selv om det store flertallet av disse også ligger i Bydel Frogner.
Dersom ikke annet er oppgitt, er opplysningene hentet fra Oslo Diplomatic List (se eksterne lenker), som vedlikeholdes kontinuerlig av Utenriksdepartementet.
Listen er sorterbar. 


== Se også ==
Liste over sideakkrediteringer til Norge
Liste over utenlandske generalkonsulater i Norge


== Referanser og merknader ==


== Eksterne lenker ==
(en) Embassies in Norway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Diplomatiske forbindelser på Regjeringen.no, inkl. The Oslo Diplomatic List (PDF med ambassadeoversikt)
Gullmedalje for fremragende innsats innen arkeologi

Gullmedalje for fremragende innsats innen arkeologi (Amerikansk navn: Gold Medal for Distinguished Archaeological Achievement) er en arkeologipris som blir utdelt årlig av Archaeological Institute of America (AIA).


== Liste over prisvinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gullmedalje for fremragende innsats innen arkeologi hos AIA
Frederick Richard Pickersgill

Frederick Richard Pickersgill (født 25. september 1820 i London, død 20. desember 1900) var en engelsk maler og illustratør.  

Frederick Richard Pickersgill kom fra en kunstnerfamilie, og ble tatt opp ved Royal Academy i 1840.  Hans arbeider omfatter blant annet illstrasjoner i bøker av John Milton og Edgar Allan Poe, maleriet The Burial of Harold i Houses of Parliament i 1847 og noen landskapsmalerier som viser påvirkningen fra prerafaelittene. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frederick Richard Pickersgill – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Frederick Richard Pickersgill
Tocumen

Tocumen er en by i Panamá-provinsen i Panama. I 2008 hadde byen 98 690 innbyggere. Den er kjent for Tocumen internasjonale flyplass, som er Panamas største flyplass.
Panamá (provins)

Panamá er en provins i Panama. Hovedstaden i provinsen er Panama by, som også er hovedstaden i landet. Den ligger i Panamabukten ved stillehavskysten, og Panamakanalen går gjennom provinsen. Provinsen hadde i 2014 et beregnet folketall på 1 489 925.


== Distrikter ==
Provinsen er delt inn i 11 distrikter:

Arraiján
Balboa
Lídice de Capira
Chame
Chepo
Chimán
La Chorrera
Panamá
San Carlos
San Miguelito
Taboga


== Referanser ==
Hellig by

Hellig by eller hellig stad, i bestemt form den hellige by eller den hellige stad, er en betegnelse som gjerne brukes om visse byer som står sentralt i noen religioner.


== Amerika ==
Cuzco (inkaenes religion)
Salt Lake City (De siste dagers hellige)
Temple Lot (De siste dagers hellige)
Charleston, South Carolina


== Europa ==

Roma (romersk religion (polyteistisk), kristendom, som sete for Den katolske kirke)
Konstantinopel (oldtid og middelalder, kristendom)
Santiago de Compostela (priscillianisme, kristendom)
Caravaca de la Cruz (kristendom)
Santo Toribio de Liébana (kristendom)
Canterbury (kristendom, som sete for Den anglikanske kirke)


== Midtøsten ==

Abydos (egyptisk religion)
Judea (kristendom)
Jerusalem (jødedom, kristendom, islam, den mest sentrale hellige by i jødedom og kristendom)
Hebron (jødedom, islam)
Bethlehem (kristendom, Kristi fødeby)
Kairouan (sufi-islam)
Karbala (sjiaislam)
Mashhad (sjiaislam)
Mekka (islam)
Medina (islam)
Najaf (sjiaislam)
Nippur (mesopotamisk religion)
Qom (sjiaislam)
Safed (jødedom)
Tiberias (jødedom)
Vagharsjapat eller Edzjmiatsin (kristendom, som sete for Den armenske apostoliske kirke)


== Sør-Asia ==
Amritsar (sikh)
Ayodhya (hinduisme)
Badrinath (hinduisme)
Kurukshetra (hinduisme)
Dwarka (hinduisme)
Gaya/Bodh Gaya (buddhisme, hinduisme)
Kanchipuram (hinduisme)
Lumbini (buddhisme)
Mathura (hinduisme)
Rajgir (buddhisme, jainisme)
Palitana (jainisme)
Poo Pathi (hinduisme)
Puri (hinduisme)
Rameswaram (hinduisme)
Ujjain (hinduisme)
Varanasi/Benares/Kashi (hinduisme, buddhisme, jainisme)
Vrindavan (hinduisme)


== Sentral- og Øst-Asia ==

Qufu (konfucianisme)
Lhasa (tibetansk buddhisme)
Ise (shinto)
Tay Ninh (Cao Dai)
Tenri (tenrikyo)


== Referanser ==
John Marston

John Marston (døpt 7. oktober 1576, død 25. juni 1634) var en engelsk lyriker, dramatiker og satiriker som levde og virket i den elisabethanske og den jakobinske perioden, som Shakespeares samtidige.
Marston huskes særlig for sin energiske, karakteristiske poesi.


== Referanser ==
First Folio

Mr. William Shakespeares Comedies, Histories, & Tragedies er den første samlede utgaven av William Shakespeares skuespill, utgitt i 1623. Verket omtales ofte som First Folio. 
Boken er trykt i folio-format, og inneholder 36 skuespill. Den ble redigert av dikterens kolleger John Heminges og Henry Condell om lag sju år etter Shakespeares død. 18 av skuespillene var tidligere utgitt i separate bind i oktavformat, men First Folio er det eldste og eneste pålitelige kilden til om lag tjue av stykkene, og regnes også som en vesentlig kilde til tekstkritiske studier av de øvrige stykkene. 
Verket inneholder alle stykkene som vanligvis regnes for å være skrevet av Shakespeare, med fire unntak: Pericles, Prince of Tyre og The Two Noble Kinsmen, og de to tapte stykkene Cardenio og Love's Labour's Won. 


== Eksterne lenker ==
(en) First Folio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
First Folio – Shakespeare Digital Collection
First Folio – ren tekst fra Prosjekt Gutenberg
Landmarks in Printing: Shakespeare's First Folio – British Library
Internet Shakespeare Editions har en samling faksimiler av folio- og kvartoutgavene. Fullstendige teksttranskriberinger er også tilgjengelige.
Jonathan Bates: The Case for the Folio
The Cinema Show

«The Cinema Show» er en sang fra det engelske progressiv rock-bandet Genesis, utgitt på deres album Selling England by the Pound i 1973. Sangen er skrevet av Tony Banks, Phil Collins, Peter Gabriel, Steve Hackett og Mike Rutherford og er albumets nest lengste med 11 minutter og 6 sekunder.


== Struktur ==
Sangen er delt inn i to hovedseksjoner, med den første som en enkel vise spilt på 12-strengers gitar med Peter Gabriel og Phil Collins i tett vokalharmoni. Teksten er en kort historie basert på T. S. Eliots Romeo og Julie fra diktet The Waste Land, som gjør seg klare til et stevnemøte. Første vers forteller om Julies forberedelser, som er litt vimsete og uskyldige. Andre vers forteller om Romeos forberedelser, med seksuelle forhåpninger for kvelden. 
Den andre seksjonen med vokal er en reprise av refrenget. Denne starter etter et langt soloparti, og kommer sømløst inn. Teksten her er en referanse til den greske mytologiens figur Tiresias, som levde som både mann og kvinne, og som konkluderte med at kvinner har større utbytte av sex enn det menn har. Omtrent 6 minutter ut i låta starter en nesten 5 minutter lang keyboardsolo av Tony Banks. Kompet går i 7/8-takt, noe som er veldig rytmisk komplisert. Her er det kun Mike Rutherford, Phil Collins og Tony Banks som spiller, og under konserter forlot Steve Hackett og Peter Gabriel scenen under denne delen. Avslutningen leder inn i låta «Aisle of Plenty».


== Konsertopptak ==
Offisielle utgivelser med konsertopptak av «The Cinema Show»:

Seconds Out
Three Sides Live (som en del av «Medley»)
Live over Europe 2007 (som en del av «Medley»)


== Personell ==
Peter Gabriel: vokal, fløyte, obo, basstromme og tamburin
Steve Hackett: elektrisk og akustisk gitar
Mike Rutherford: bass, akustisk gitar og vokal
Tony Banks: Hammondorgel, piano, Mellotron, synthesizere, akustisk gitar og vokal
Phil Collins: trommer, triangel og vokal
Lasantha Wickrematunge

Lasantha Manilal Wickrematunge (født 5. april 1958, død 8. januar 2009) var en kjent journalist på Sri Lanka. Wickrematunge var utdannet advokat men begynte etterhvert som journalist og var ved sin død redaktør for avisen The Sunday Leader. Wickrematunge ble myrdet av ukjente attentatmenn, men i en nekrolog han selv skrev før sin død anklaget han regjeringen for å stå bak attentatet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«And Then They Came For Me», leder i The Sunday Leader, 11. januar 2009, Lasantha Wickrematunges nekrolog om seg selv (engelsk)
Om Wickrematunge fra avisen The Sunday Leader (engelsk)
Schullströmprisen

Schullströmprisen (Svenske navn: Schullströmska priset eller Schullströmska priset för barn- och ungdomslitteratur) er en svensk litterær pris på 85 000 SEK (2008) som er blitt delt ut hvert annet år siden 2002 til en fremstående forfatter av barn- eller ungdomslitteratur. Prisen deles ut av Svenska Akademien.


== Liste over prisvinnere ==


== Referanser ==
Partidul Conservator

Partidul Conservator («Det konservative partiet», PC) var et konservativt politisk parti i Romania. Partiet blei danna i 1991 etter kommunistregimets fall under navnet Partidul Umanist Român («Det rumenske humanistiske partiet», PUR, og skiftet navn i mai 2005. Fra 2005 til 2006 var partiet med i landets regjering. 
Partiet arbeidet for å fremme tradisjon og familieverdier, var imot homofilt samliv og henvendte seg til middelklassen og spesielt eiere av små og mellomstore bedrifter. Opprinnelig var partiet mer sosialliberalt og sentrumsorientert, men navneskiftet reflekterte en dreiing mot høyre.
I 2015 gikk partiet sammen med Partidul Liberal Reformator (PLR) og dannet partiet Alliansen av liberale og demokrater (ALDE).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Romanisering

Romanisering eller latinisering er en prosess hvor ord og språk som vanligvis benytter andre alfabeter eller tegnsystemer enn det latinske, konverteres/translittereres til latinske bokstaver slik at folk som ikke kjenner kildespråket kan lese språkets lyder.


== Eksempler på romaniseringssystemer ==
For japansk skrift:

Hepburn
Kunrei-shiki
Nihon-shiki
RōmajiFor kinesisk (mandarin):

EFEO-transkripsjon av kinesisk
Gwoyeu Romatzyh
Kinesisk postalromanisering
Latinxua Sin Wenz
Leggeromanisering
Lessing-Othmer
Pinyin
Tongyong pinyin
Ungersystemet
Wade-Giles
ZhuyinFor kinesisk skrift:

Foochow Romanized
Jyutping
Meyer-Wempe
Pe̍h-oē-jī
Pha̍k-oa-chhi
Pumindian


== Metoder ==
Transkripsjon medfører at kilde- og målversjonene lyder ens.
Translitterasjon oversetter hver enkelt bokstav i kildeteksten med en eller flere bokstaver i målteksten, uavhengig av om lydene passer sammen.
Melking

Melking er den prosessen hvor man får melk fra en ku, geit eller andre melkgivende dyr.
Før i tiden var melking budeienes arbeid. De satt på en liten 3-benet melkestol og melket ned i en melkebøtte.
Nå foretas melking med en melkemaskin tilsluttet et felles rørsystem og en rustfri ståltank. Det er ofte at store gårder og meierier har slike sytemer for melking, men uavhengige bønder har ofte ikke råd til slike melkemaskiner. I mange fattige og mindre utviklede land melkes kuene fortsatt på tradisjonelt vis (med hendene). Det er både mer tidkrevende og slitsomt, sett i et større tidsperspektiv. 
I overført betydning kan man også melke en person for penger og andre ting, altså ta alt det en person eier. «Tømme» er et annet ord for melke.


== Eksterne lenker ==
(en) Milking – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bente Grønli

Bente Kristine Grønli (født 25. mars 1956 i Trondheim, død 20. januar 1996) var en norsk handikappidrettsutøver som har deltatt i paralympiske vinterleker én gang, og paralympiske sommerleker tre ganger. Hun har tatt til sammen 10 medaljer i svømming og ispigging fra disse lekene. Hun deltok i flere idrettsgrener, men det var svømming som var hennes favoritt. 
Hun jobbet som idrettsfaglig konsulent i Norges Handicapidrettsforbund i 15 år.Grønli ble lammet av poliomyelitt da hun var tre år.


== Meritter ==
Paralympiske sommerleker 1972
Sølv i svømming, 50 m fri teknikk
Sølv i svømming, 75 m medley
Bronse i svømming, 50 m rygg
Paralympiske sommerleker 1976
Gull i svømming, 50 m rygg
Paralympiske vinterleker 1980
Sølv i ispigging, 100 m
Sølv i ispigging, 500 m
Sølv i ispigging, 800 m
Paralympiske sommerleker 1984
Bronse i svømming, 50 m butterfly
Bronse i svømming, 400 m fri teknikk
Bronse i svømming, 200 m medleyI de paralympiske vinterleker i 1980 var også rullestoldans oppvisningsgren, der vant hun gull i klasse 1 sammen med Thor E. Kleppe. Hun har også mange andre gode plasseringer i internasjonale konkurranser i rullestoldans.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bente Grønli – Paralympic.org 
(en) Bente Grønli – Paralympic.org 
NFIF – oversikt over norske medaljevinnere i Paralympics
Melkemaskin

En melkemaskin er en maskin som melker kuer, geiter eller andre melkgivende dyr. Svensken Gustaf de Laval (1845–1913) regnes som oppfinneren av melkemaskinen. Firmaet DeLaval fikk patent på en melkemaskin i 1917. Melkemaskiner erstattet melking for hånd. Den opprinnelige melkemaskinen der melken ble samlet i en beholder ved den enkelte ku er senere erstattet av rørmelkeanlegg som fungerer etter de samme vakuumprinsipper, men som er tilsluttet et røranlegg og en felles rustfri ståltank. På 1990-tallet startet innføringen av melkeroboter der hele melkingen foregår automatisk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Milking machines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Melkekrakk

En melkekrakk (også kalt fjøsknakk, fjøskrakk og melkestol) er en liten krakk med ett eller flere bein, som benyttes under (manuell) melking av kyr. Krakken er nødvendig for å få brukbar arbeidsstilling under melkingen, ettersom spenene ellers blir umulige å komme til. I Norge har melkekrakker gjerne hatt tre eller fire ben. Fordelen med tre ben er at krakken kan stå stødig også på ujevnt underlag.
Etter at melkemaskinene kom, har bruken av melkekrakker avtatt.


== Eksterne lenker ==
Se melkekrakker i DigitaltMuseum
Foyn Island

Foyn Island (også Svend Foyn Island) er den nest største øya i øygruppen Possession Islands ytterst i Rosshavet, beliggende 6 km sørvest for Possession Island.En boks festet til en stang ble plassert på øya 16. januar 1895 av en hvalfangstekspedisjon under ledelse av Henrik Johan Bull og kaptein Leonard Kristensen på «Antarctic» som utforsket området. Øya ble oppkalt etter Svend Foyn som utstyrte ekspedisjonen. Meldingsposten ble undersøkt og funnet intakt av Southern Cross-ekspedisjonen (1898–1900) og observert fra stranden av «USS Edisto» i 1956 og av «ISCGS Glacier» i 1965. Den er oppført på Antarktistraktatens liste over historiske steder og kulturminner i Antarktis.En stor koloni adeliepingviner holder til på Foyn Island. Øya besøkes ofte av antarktiske cruiseskip.


== Referanser ==
Trans-Siberian Orchestra

Trans-Siberian Orchestra (TSO) er et rock-orkester startet av musikkprodusenten Paul O'Neill, og Robert Kinkel og Jon Oliva fra Savatage, i 1996. 
Bandet spiller symfonisk metal, progressiv rock og heavy metal, influert av klassisk musikk. De har også spilt inn tradisjonelle julesanger, som har vært blant de mest populære utgivelsene. De er også kjent for sine konserter med gedigent lysshow og pyrotekniske effekter  synkronisert med musikken.


== Diskografi ==
1996 – Christmas Eve and Other Stories
1998 – The Christmas Attic
2000 – Beethoven's Last Night
2004 – The Lost Christmas Eve
2009 – Night Castle


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Trans-Siberian Orchestra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Trans-Siberian Orchestra på Internet Movie Database 
(en) Trans-Siberian Orchestra på Apple Music 
(en) Trans-Siberian Orchestra på Discogs 
(en) Trans-Siberian Orchestra på MusicBrainz 
(en) Trans-Siberian Orchestra på SoundCloud 
(en) Trans-Siberian Orchestra på Spotify 
(en) Trans-Siberian Orchestra på Songkick 
(en) Trans-Siberian Orchestra på Last.fm 
(en) Trans-Siberian Orchestra på AllMusic 
Trans-Siberian Orchestra på Twitter 
Trans-Siberian Orchestra på Facebook 
Trans-Siberian Orchestra på Instagram 
Trans-Siberian Orchestra på YouTube 
Trans-Siberian Orchestra på Myspace
Liste over Romanias statsministre

Dette er en liste over Romanias statsministre:


== Fyrstedømmet Romania (1862–1881) ==
Barbu Catargiu (1862)
Apostol Arsache (1862)
Nicolae Crețulescu, 1. gang (1862–63)
Mihail Kogălniceanu (1863–65)
Nicolae Crețulescu, 2. gang (1865–66)
Lascăr Catargiu, 1. gang (1866)
Constantin Alexandru Rosetti (15-16. juli 1866)
Prins Ion Ghica, 1. gang (1866–67)
Nicolae Crețulescu, 3. gang (1867)
Ștefan Golescu (1867–68)
Nicolae Constantin Golescu (1868)
Ion C. Brătianu, 1. gang (1868)
Prins Dimitrie Ghica (1868–70)
Alexandru Constantin Golescu (1870)
Manolache Costache Epureanu, 1. gang (1870)
Prins Ion Ghica, 2. gang (1870–71)
Lascăr Catargiu, 2. gang (1871–76)
Emanoil Ion Florescu, 1. gang (1876)
Manolache Costache Florescu, 2. gang (1876)
Ion C. Brătianu, 2. gang (1876–81)


== Kongeriket Romania (1881–1918) ==
Dimitrie Brătianu (1881)
Ion C. Brătianu, 3. gang (1881–88)
Teodor Rosetti (1888–89)
Lascăr Catargiu, 3. gang (1889–91)
Emanoil Ion Florescu (1891)
Lascăr Catargiu, 4. gang (1891–95)
Dimitrie Alexandru Sturdza, 1. gang (1895–96)
Petre S. Aurelian (1896–97)
Dimitrie Alexandru Sturdza, 2. gang (1897–99)
Prins Gheorghe Grigore Cantacuzino, 1. gang (1899–00)
Petre C. Carp, 1. gang (1900–01)
Dimitrie Alexandru Sturdza, 3. gang (1901–06)
Prins Gheorghe Grigore Cantacuzino, 2. gang (1906–07)
Dimitrie Alexandru Sturdza, 4. gang (1907–09)
Ion I. C. Brătianu, 1. gang (1909–11)
Petre C. Carp, 2. gang (1911–12)
Titu Liviu Maiorescu (1912–14)
Ion I. C. Brătianu, 2. gang (1914–18)


== Kongeriket fra 1. verdenskrig (1918–1945) ==
Alexandru Averescu, 1. gang (1918)
Alexandru Marghiloman (1918)
Constantin Coandă (1918)
Ion I. C. Brătianu, 3. gang (1918–19)
Artur Văitoianu (1919)
Alexandru Vaida-Voevod, 1. gang (1919–20)
Alexandru Averescu, 2. gang (1920–21)
Dumitru Take Ionescu (1921–22)
Ion I. C. Brătianu, 4. gang (1922–26)
Alexandru Averescu, 3. gang (1926–27)
Prins Barbu Știrbey (1927)
Ion I. C. Brătianu 5. gang (1927)
Vintilă Brătianu (1927–28)
Iuliu Maniu, 1. gang (1928–30)
Gheorghe G. Mironescu (1930)
Iuliu Maniu, 2. gang (1930)
Gheorghe G. Mironescu, 2. gang (1930–31)
Nicolae Iorga (1931–32)
Alexandru Vaida-Voevod, 2. gang (1932)
Iuliu Maniu, 3. gang (1932–33)
Alexandru Vaida-Voevod, 3. gang (1933)
Ion Duca (1933)
Constantin Angelescu (1933–34)
Gheorghe Tătărescu (1934–37)
Octavian Goga (1937–38)
Miron Cristea (1938–39)
Armand Călinescu (1939)
Gheorghe Argeșanu (1939, kun én uke)
Constantin Argetoianu (1939)
Gheorghe Tătărescu, 2. gang (1939–40)
Ion Gigurtu (1940)
Ion Antonescu (1940–44)
Constantin Sănătescu (1944)
Nicolae Rădescu (1944–45)


== Folkerepublikken Romania (1945–89) ==
Petru Groza (1945–52)
Gheorghe Gheorghiu-Dej (1952–55)
Chivu Stoica (1955–61)
Ion Gheorghe Maurer (1961–74)
Manea Mănescu (1974–79)
Ilie Verdeț (1979–82)
Constantin Dăscălescu (1982–89)


== Statsministre siden Ceaușescus fall (1989– ) ==


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over Romanias presidenter
Hugo Hofstad

Hugo Hofstad (født 28. november 1904, død 13. januar 1979)
var en norsk fotballspiller, kjent fra landslaget.
Han overtok etter Sigurd Wathne for Brann og vant
Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1923 og
1925.
For Norges herrelandslag i fotball fikk han 12 kamper i perioden 1923-26,
Her overtok han etter nevnte Sigurd Wathne og ble etterfulgt av Henry «Tippen» Johansen.
Det var siste gang Brann-keepere representerte landslaget inntil Håkon Opdal i 2007.  Hofstad var kaptein i 1929 under trener Kelly von Huddersfield, blant
annet da laget tok imot sveitsiske FC Basel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hugo Hofstad – Transfermarkt 
(en) Hugo Hofstad – EU-Football.info 
(no) Hugo Hofstad – Norges Fotballforbund
Partidul Național Țărănesc Creștin Democrat

Partidul Național Țărănesc Creștin Democrat («Det kristeligdemokratiske nasjonale bondepartiet», PNȚCD) er et politisk parti i Romania. Det moderne parti blei stifta efter den rumenske revolusjonen i 1989 men anser seg som en fortsettelse av Iuliu Manius Nasjonale bondeparti (PNȚ) som blei forbudt i 1947. 
PNȚCD har blant annet som mål å gjeninnføre monarkiet. Familie, skole, kirke og forbud mot abort preger partiets profil. 
Partiet var medlem av Det europeiske folkepartiet mellom 1987 og 2017, da det ble ekskludert.


== Referanser ==
Eklogitt

Eklogitt er en tung bergart med høy massetetthet, der de dominerende mineralene er granat (pyrop-almandin) og pyroksen (omfasitt). Eklogitt finnes i Norge i både Nordfjord og Møre og Romsdal, da ofte sammen med olivinstein, som i Kallskaret naturreservat. Eklogitt er blitt dannet på stort dyp i jordskorpen, dvs ca. 30 - 80 km nede.
Eklogitt er kåra til fylkesstein i Sogn og Fjordane.


== Se også ==
Liste over bergarter


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20140307222426/http://www.geoportalen.no/nasjonalbergart/eklogitt
Pete Docter

Peter Docter (født 10. august 1968) er en filmregissør, animatør og manusforfatter fra Bloomington, Minnesota, USA. Han er best kjent for å ha regissert filmene Monsterbedriften og Se opp, og han har vært en nøkkelperson og viktig samarbeidspartner hos Pixar Animation Studios de siste tyve årene. Han har blitt nominert til fire Oscar, tre Annie Awards (vunnet to) og en BAFTA for beste barnefilm (som han vant). Han har beskrevet seg selv som en «nerdete gutt fra Minnesota som liker å lage tegnefilmer».


== Filmografi ==
Se opp (2009) – Regissør
WALL-E (2008) – Historie
Mike's New Car (2002) – Regissør / Historie
Monsterbedriften (2001) – Regissør / Historie
Toy Story 2 (1999) – Historie
Toy Story (1995) – Historie


== Eksterne lenker ==
(en) Pete Docter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pete Docter på Internet Movie Database 
(sv) Pete Docter i Svensk Filmdatabas 
(da) Pete Docter på Filmdatabasen 
(da) Pete Docter på Scope 
(fr) Pete Docter på Allociné 
(en) Pete Docter på AllMovie 
(en) Pete Docter hos Turner Classic Movies 
(en) Pete Docter hos The Movie Database 
(en) Pete Docter hos Behind The Voice Actors 
Pixar Animation Studios nettside
Pete Docter hos Pixars Wiki