jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Slettdekker

Slettdekker er et skip med et eget dekksarrangement eller et lokalskip av type dampskip eller hjuldamper fra 1800-tallet og 1900-tallet i Norge og andre land. Dekksarrangementet på denne typen er beskrevet som ett gjennomgående, ubrutt dekk fra baug til hekk, som også er hoveddekket med stort fribord over vannlinjen.
De fleste dampskipene som kom til Norge var av denne typen ettersom denne typen hadde stor nok sjødyktighet for ferd langs den norske kysten som kunne være krevende for fartøyer. Behovet for større drivkraft på dampskipene gjorde det nødvendig å flytte maskinrommet ned i skroget, og hoveddekket måtte heves for fri passasje fra baug til hekk. De første slettdekkerne hadde ikke dekkshus, men oppbygg av lett konstruksjon som kom til etter hvert som mastene for seilføring med tiden ble fjernet.
Med tiden kom propelldrift, og større varianter av skipstypen som gjorde det mulig å ha større overbygg oppå hoveddekket som hadde nedganger til hver av de atskilte seksjonene i skroget, og det ble vanlig med lasterom foran og bak maskinrommet. 
De fleste slettdekkerne fra 1900-tallet som også var lokalbåter på de norske fjordene, hadde fått styrehus midtskips og et promenadedekk ovenpå dekkshuset akterut på skipet. Promenadedekket var meget populært blant turister, og på folketunge var dette dekket omtalt som «korga» på Vestlandet.
I mellomkrigstiden var denne typen bygd som motorfartøy til lokalfart, turistruter og ferjeruter på Vestlandet, som et komfortabelt fartøy for passasjertransport var det mulig å ha lukeåpninger med dekorerte glass som slapp ned dagslys til oppholdsrommene under hoveddekket.
Tryvannstreffet

Tryvannstreffet, også kjent som Ditt livs party og Tryvannfestivalen, er et lukket årlig russetreff som arrangeres på Tryvann i Oslo. Treffet har blitt arrangert hvert år siden 1980 og starter stor sett i forbindelse med 1. mai-helgen. Før 2004 var det ikke noe organisert treff, men arrangert av russen selv. Siden 2005 har treffet blitt profesjonalisert med innleid vakthold, internasjonale artister etc. Politiet sier Tryvannfestivalen er det «er det tryggeste stedet for russen å feste». Tryannsfestivalen ble miljøsertifisert av Oslo kommune i 2007 som første, og foreløpig eneste, russetreff. Tryvannsfestivalen hadde 60 000 besøkende fordelt på de fem arrangementsdagene i 2014.


== Tryvann Awards ==
Tryvannstreffet er kjent for sine kåringer som heter «Tryvann Awards». Det finnes ulike kategorier for bussruss, van og vandregrupper.


=== Busskåringen ===
Ringenes Herre (den bussen som skaper mest liv i «bussringene»)
Årets konsept
Årets buss
Årets lyd
Årets lys
Årets rigg
Årets interiør
Årets eksteriør
Årets rullebuss


=== Vankåringen ===
Årets TryVAN
Årets anlegg
Årets navn
Årets fineste


=== Vandregruppekåringen ===
Årets navn
Årets gruppe


== Tidligere artister ==
Alesso
Avicii
Steve Angello
R3HAB
Dada Life
COOLIO
Julie Bergan
Flo Rida
David Guetta
Fedde Le Grand
Xzibit
Spencer & Hill
Dj Antoine
MC Roby Rob
East Clubbers
Dj Klaas
Italobrothers
Niki Belucci
Karpe Diem
Vinter in Hollywood + Quick
Erik & Kriss
Hooga Troopers
Dj John Moss
Dj Martin Danielle
Marcus Dimera
Daniel Ortega


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dittlivsparty
YouTube Tryvann
Maria Full of Grace

Maria Full of Grace (originaltittel: María, llena eres de gracia, bokstavelig oversatt: «Maria, full av nåde du er») er en colombiansk/amerikansk film fra 2004. Den ble regissert av Joshua Marston etter eget manus.
Filmen handler om 17-årige Maria Alvarez (Catalina Sandino Moreno), som lever og arbeider med familien i på landsbygda i Colombia. Hun arbeider på blomsterplantasje, men sier opp og reiser til Bogotá for å prøve å finne jobb der. På vei får hun tilbud om å være kurer, der hun skal smugle kokain. Hun aksepterer tilbudet, med løftet om at det er helt ufarlig, og reiser til USA, hvor det imidlertid oppstår problemer. 


== Roller (utvalg) ==
Catalina Sandino Moreno – María Álvarez
Yenny Paola Vega – Blanca
Guilied Lopez – Lucy Díaz
John Alex Toro – Franklin
Patricia Rae – Carla, Lucys søster
Orlando Tobón – Don Fernando


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Maria Full of Grace på Internet Movie Database 
(no) Maria Full of Grace på NRK TV 
(sv) Maria Full of Grace i Svensk Filmdatabas 
(da) Maria Full of Grace i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Maria Full of Grace på Allociné 
(nl) Maria Full of Grace på MovieMeter 
(en) Maria Full of Grace på AllMovie 
(en) Maria Full of Grace på Turner Classic Movies 
(en) Maria Full of Grace på Rotten Tomatoes 
(en) Maria Full of Grace på Metacritic 
(no)  Maria Full of Grace hos Filmweb
Mekongeiner

Mekongeiner (latin: Juniperus convallium, kinesisk: 命枝圆柏 mi zhi yuan bai) er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser utelukkende i fjellene sørvest og midt-vest i Kina, på 2.200-4.430 meters høyde.
Det er to varianter:

Juniperus convallium var. convallium – 2.200-4.300 moh.
Juniperus convallium var. microsperma – 3.200-4.430 moh., litt mindre bærTreet er oppreist, tettvokst, blir inntil 1-20 meter høyt. Nålene er tette og skjellaktige, grågrønne i grupper av 3, og inntil 8 mm lange. Den er oftest særbu, med hann- og hunnblomster på separate individer.
Frøkonglene modner til brun-røde eller purpur-svarte, inntil 5-10 mm lange bær, runde eller ovale. Hannkonglene inntil 3 mm store.


== Eksterne lenker ==
(en) Mekongeiner i Encyclopedia of Life 
(en) Mekongeiner i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mekongeiner hos NCBI 
(en) Mekongeiner hos The International Plant Names Index 
(en) Mekongeiner hos Tropicos 
Juniperus convallium – detaljert informasjon på Wikispecies 
Conifer Specialist Group – «Juniperus convallium» fra IUCN Red List.
Conifers.org – «Juniperus convallium» beskrivelse.
Flora of China - «Juniperus convallium.»
Xinjiangeiner

Xinjiangeiner (latin: Juniperus pseudosabina, kinesisk: 新疆方枝柏 xin jiang fang zhi bai) er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser i fjellene i Xinjiang, Afghanistan, Kasakhstan, Kirgisistan, Pakistan, Tadsjikistan, og Usbekistan, på 2 000-4 000 meters høyde.
Det er to varianter:

Juniperus convallium var. pseudosabina – 2 000-3  300 moh., lav busk
Juniperus convallium var. takastanica – 2 800-4 000 moh., tre eller buskPlanten er en busk eller tre inntil 12 meter høyt. Nålene er tette i grupper av 3, og inntil 8 mm lange. Nåler på unge skudd, mer skjellaktige på eldre. Den er oftest særbu, med hann- og hunnblomster på separate individer.
Frøkonglene modner til svarte eller brun-svarte, inntil 10 x 14 mm store bær, runde eller ovale. Hannkonglene inntil 3 mm store.


== Eksterne lenker ==
(en) Xinjiangeiner i Encyclopedia of Life 
(en) Xinjiangeiner i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Xinjiangeiner hos ITIS 
(en) Xinjiangeiner hos NCBI 
(en) Xinjiangeiner hos The International Plant Names Index 
(en) Xinjiangeiner hos Tropicos 
(en) Kategori:Juniperus pseudosabina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juniperus pseudosabina – detaljert informasjon på Wikispecies 
Conifer Specialist Group – «Juniperus pseudosabina» fra IUCN Red List.
Conifers.org – «Juniperus pseudosabina» beskrivelse.
Flora of China - «Juniperus pseudosabina.»
Sichuaneiner

Sichuaneiner (latin: Juniperus saltuaria, kinesisk: 方枝柏 fang zhi bai) er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser i fjellene i det sentrale og sørvestre Kina, på 2.700-4.600 meters høyde.
Treet er opprett og inntil 20 meter høyt. Nålene er tette i grupper av 3, og inntil 6 mm lange. Nåler på unge skudd, mer skjellaktige på eldre. Den er oftest særbu, med hann- og hunnblomster på separate individer.
Frøkonglene modner til svarte eller bblå-svarte, inntil 9 x 10 mm oppstående store bær, runde eller ovale, med bare ett frø. Hannkonglene inntil 2 mm store.


== Eksterne lenker ==
(en) Sichuaneiner i Encyclopedia of Life 
(en) Sichuaneiner i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sichuaneiner hos NCBI 
(en) Sichuaneiner hos The International Plant Names Index 
(en) Sichuaneiner hos Tropicos 
(en) Kategori:Juniperus saltuaria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juniperus saltuaria – detaljert informasjon på Wikispecies 
Conifer Specialist Group – «Juniperus saltuaria» fra IUCN Red List.
Conifers.org – «Juniperus saltuaria» beskrivelse.
Flora of China - «Juniperus saltuaria.»
Tibeteiner

Tibeteiner (latin: Juniperus tibetica, kinesisk: 大果圆柏 da guo yuan bai) er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser i fjellene i det sentrale og vestre Kina, på 2 000-4 800 meters høyde.
Treet er inntil 30 meter høyt. Nålene er tette i grupper av 3, og 4–8 mm lange. Nåler på unge skudd, mer skjellaktige på eldre. Den er oftest særbu, med hann- og hunnblomster på separate individer.
Frøkonglene modner til brune,svarte eller purpur-svarte, inntil 13 x 16 mm store bær, runde eller ovale. Hannkonglene inntil 2 mm store.


== Eksterne lenker ==
(en) Tibeteiner i Encyclopedia of Life 
(en) Tibeteiner i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tibeteiner hos NCBI 
(en) Tibeteiner hos The International Plant Names Index 
(en) Tibeteiner hos Tropicos 
Juniperus tibetica – detaljert informasjon på Wikispecies 
Conifer Specialist Group – «Juniperus tibetica» fra IUCN Red List.
Conifers.org – «Juniperus tibetica» beskrivelse.
Flora of China - «Juniperus tibetica.»
Juniperus wallichiana

Juniperus wallichiana eller «Himalayan Black Juniper» (latin: Juniperus wallichiana) er et bartre som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser i fjellene i Himalaya. Den er sannsynligvis en variant (Juniperus indica var. wallichiana) av den høytvoksende arten svarteiner (Juniperus indica), som også vokser i Himalaya på høyder 2.600-5.200 moh.
Det kan utvinnes eteriske oljer fra blader og kongler av planten.


== Eksterne lenker ==
(en) Juniperus wallichiana i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Juniperus wallichiana hos ITIS 
(en) Juniperus wallichiana hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Juniperus wallichiana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Greve og hertug av Maine

Greve og hertug av Maine var en fransk adelstittel som ble opprettet i tidlig middelalder for provinsen Maine i Frankrike med dets senter og hovedstad i Le Mans. Grevskapet eller hertugdømmet var tidvis nært knyttet til det franske kongehuset, og flere av dens herskere ble også senere franske konger. På 1200-tallet ble grevskapet annektert av den franske krone.


== Hertug av Maine (duces Cenomannicus) ==
Se også Neustria
Charivius (fl. 723)Opptrer som dux i et dokument fra 723. Kontrollerte tolv fylker og bispedømme Le MansGrifo (748–749)Gitt de tolv fylkene i Maine av sine brødre, Pipin den yngre og Karloman, sønn av Karl Martell, som bileggende, men gjorde opprør året etter.Karl den yngre (790–811)Gitt tittelen ducatus Cenomannicus for å styre, sammen med tittelen rex Francorum av hans far, Karl den store.Lothair I (817–831)Gitt tittelen ducatus som en del av riket av hans far, Ludvig den fromme.Pepin I (831–838)Gitt tittelen ducatus som en del av riket av hans far, Ludvig den fromme.Karl den skallete (838–851)Gitt tittelen ducatus ved Pepins død av deres far, Ludvig den fromme.Robert den sterke (851/853–856)Gitt Main, Anjou, og Touraine som dux og missus dominicus. Gjorde opprør i 856.Ludvig stammeren (856–858)Gitt de tolv fylkene og et hoff ved Le Mans av sin far, Karl den skallete, inntil han ble jaget av bretonske opprørere.


== Grever av Maine ==
Banzleib (fl. 830-tallet)
Rorgon I (832–839)
Gauzbert (839–849)
Rorgon II (849–865)
Gosfrid (865–886)
Roger (886–893)
Gauzlin II (893–895)
Roger (restored) (895–898)
Gauzlin III (898–900)
Hugo I (900–950)
Hugo II (950–992)
Hugo III (992–1015)
Herbert I Vaktbikkja (1015–1032)
Hugo IV (1036–1051)
under Angevin-styre (1051–1063)
Herbert II (1058–1062)
Walter of Mantes (1062–1063)
Robert Curthose (1063–1069)
Hugh V (1069–1131)
Elias I (1093–1110), i opposisjon
Eremburga og Fulko V av Anjou (1110–1126), i opposisjon
Geoffrey av Anjou (1126–1151)
Elias II (1151)
Henrik II av England (1151–1189)
Henry den unge konge (1169–1183)
Rikard Løvehjerte (1189–1199)
Johan av England (1200–1205)
Arthur I av Bretagne (1186–1203)
annektert av Frankrike i 1203
Johan Capet (1219–1232)
Charles I (1246–1285)
Charles II (1285–1325)
Ludvig I (1339–1384)
Ludvig II (1384–1417)
Ludvig III (1417–1434)
René I av Napoli (1434–1441)
Karl IV av Maine, hertug av Anjou (1441–1472)
Karl V av Maine, hertug av Anjou (1480–1481)
kongelig besittelse
Karl VI av Maine, hertug av Mayenne (?–1611)
Henrik, hertug av Mayenne (1611–1621)
Karl II Gonzaga (1621–1631)
Ferdinand Gonzaga (1631–1632)
Karl III Gonzaga (1632–?)


== Hertuger av Maine (ducs du Maine) ==
I 1673 ble tittelen igjen tatt i bruk. Den ble gjenopprettet av Ludvig XIV av Frankrike for hans første sønn utenfor ekteskap med sin beryktede elskerinne Françoise-Athénaïs, markise de Montespan. Han benyttet den til sin død og grunnla også det semi-kongelige huset Bourbon du Maine, navngitt etter hans tittel.

Louis Auguste de Bourbon, duc du Maine (1673–1736)
Himalayaeiner

Himalayaeiner (latin: Juniperus recurva, kinesisk: 垂枝柏 chui zhi bai) er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser utelukkende i fjellene i Tibet, Yunnan, Afghanistan, nordre Burma, Bhutan, nordre India, Kashmir, Nepal, Pakistan og Sikkim, på 1.800-3.900 meters høyde.
Det er to varianter:

Himalayaeiner (Juniperus recurva var. recurva) (垂枝柏 chui zhi bai) – 2.700-4.300 moh., større bær (12X9 mm), uten grønn midtnerve.
Coxeiner (Juniperus recurva var. microsperma) (小果垂枝柏 xiao guo chui zhi bai) – 1.800-3.800 moh. (Tibet, Bhutan, Sikkim, nordre Burma), mindre bær (8x6 mm), tydelig grønn midtnerve.Planten er en busk eller tre, konisk eller bredt pyramideformet. Barken er lyst gråbrun eller brun. Nålene er tette og skjellaktige, hvitgrønne eller lysegrønne i grupper av 3, og inntil 10 mm lange, 1 mm brede. Den er oftest særbu, med hann- og hunnblomster på separate individer.
Frøkonglene modner til purpur-svarte, inntil 9x-12 mm store bær, runde eller ovale. Hannkonglene er gule.


== Eksterne lenker ==
(en) Himalayaeiner i Encyclopedia of Life 
(en) Himalayaeiner i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Himalayaeiner hos NCBI 
(en) Himalayaeiner hos The International Plant Names Index 
(en) Himalayaeiner hos Tropicos 
(en) Kategori:Juniperus recurva – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Juniperus recurva – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juniperus recurva – detaljert informasjon på Wikispecies 
Conifer Specialist Group – «Juniperus recurva» fra IUCN Red List.
Conifers.org – «Juniperus recurva» beskrivelse.
Flora of China - «Juniperus recurva».
Flora of China - «Juniperus recurva var. coxii»
Juniperus squamata

Juniperus squamata (latin: Juniperus squamata, kinesisk: 高山柏 gao shan bai) er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien.

Den vokser utelukkende i fjellene i hele det sørlige Kina, Tibet, Afghanistan, nordre Burma, Bhutan, nordre India, Kashmir, Nepal, Pakistan og Sikkim, på 1 600–4 900 moh.
Mange forskere har ment at den er synonym med den Taiwanesiske arten Juniperus morrisonicola, men denne har egen DNA-profil og kan derfor like godt anses som en egen art.
Det er én underart og fire varianter:

Juniperus morrisonicola = syn. Juniperus squamata var. morrisonicola 'Hayata' – (Taiwan)
Juniperus squamata var. squamata – 高山柏(原变种) gao shan bai (yuan bian zhong) – 2 300–4 400 moh. (Kina , Afghanistan, Bhutan, nordre India, Kashmir, nordre Burma, Nepal, Pakistan, Sikkim)
Juniperus squamata var. fargesii – 长叶高山柏 chang ye gao shan bai – 1 600–4 500 moh. (sørlige og sørøstlige Kina)
Juniperus squamata var. hongxiensis –  洪溪高山柏 hong xi gao shan bai – 3 600–3 700 moh. (sørlige Sichuan)
Juniperus squamata var. parviflora – 小叶高山柏 xiao ye gao shan bai –  3 200–3 800 moh. (sørvestre Sichuan)Planten er en busk eller tre inntil 12 m høye, grenene rett utstående eller oppstående, tett bladverk. Nålene er mer eller mindre bøyde og skjellaktige, hvitgrønne i grupper av tre, og inntil 10 mm lange, 1,5 mm brede. Den er oftest særbu, med hann- og hunnblomster på separate individer.
Frøkonglene modner til svarte eller blå-svarte, inntil 6×8 mm store bær, runde eller ovale. Hannkonglene er 3–4 mm store.


== Eksterne lenker ==
(en) Juniperus squamata i Encyclopedia of Life 
(en) Juniperus squamata i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Juniperus squamata hos Artsdatabanken 
(sv) Juniperus squamata hos Dyntaxa 
(en) Juniperus squamata hos ITIS 
(en) Juniperus squamata hos NCBI 
(en) Juniperus squamata hos The International Plant Names Index 
(en) Juniperus squamata hos Tropicos 
(en) Kategori:Juniperus squamata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Juniperus squamata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juniperus squamata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Conifer Specialist Group – «Juniperus squamata» fra IUCN Red List.
Conifers.org – «Juniperus squamata» beskrivelse.
Flora of China – «Juniperus squamata».
Morgan (biskop)

Morgan var engelsk biskop-valgt av Durham bispedømme i høymiddelalderen.
Han var en sønn utenfor ekteskap av kong Henrik II av England. Svært lite er kjent om hans liv i motsetning til hans to andre halvbrødre født utenfor ekteskap av andre mødre, William Longespée, 3. jarl av Salisbury, og Geoffrey av York.
Morgan var domprost i Beverley i East Riding of Yorkshire før han ble nominert til Durham bispedømme en gang mellom 7. mars og 7. mai 1215. Han ble dog aldri vigslet til biskop, ettersom pave Innocens III nektet grunnet hans illegitimitet, noe som ikke forhindret hans halvbror Geoffrey å bli erkebiskop av York.


== Referanser ==
Angiosperm Phylogeny Group

Angiosperm Phylogeny Group er en gruppe botanikere som i fellesskap arbeider med fylogenien til blomsterplantene. Gruppen har publisert klassifikasjoner og botanisk systematikk som skal gi mer objektive og moderne resultater enn tidligere systemer som Cronquistsystemet og Takhtajansystemet. Etter første publisering i 1998 er det publisert tre oppdateringer:

APG-systemet (1998), utgitt av: Arne A. Anderberg, Anders Backlund, Birgitta Bremer, Kåre Bremer, Barbara G.Biggs, Mark W. Chase, Peter K. Endress, Michael F. Fay, Peter Goldblatt, Mats H.G. Gustafsson, Sara B. Hoot, Walter S. Judd, Mari Källersjö, Elizabeth A. Kellogg, Kathleen A. Kron, Donald H. Les, Cynthia M. Morton, Daniel L. Nickrent, Richard G. Olmstead, Robert A. Price, Christopher J. Quinn, James E. Rodman, Paula J. Rudall, Peter F. Stevens, Vincent Savolainen, Douglas E. Soltis, Pamela E. Soltis, Kenneth J. Sytsma, Mats Thulin.APG II-systemet (2003), utgitt av: Arne A. Anderberg, Birgitta Bremer, Kåre Bremer, Mark W. Chase, Michael F. Fay, Peter Goldblatt, Walter S. Judd, Mari Källersjö, Jesper Kårehed, Kathleen A. Kron, Johannes Lundberg, Daniel L. Nickrent, Richard G. Olmstead, Bengt Oxelman, J. Chris Pires, James L. Reveal, James E. Rodman, Paula J. Rudall, Douglas E. Soltis, Pamela S. Soltis, Peter F. Stevens, Vincent Savolainen, Kenneth J. Sytsma, Michelle van der Bank, Kenneth Wurdack, Jenny Q.-Y. Xiang, Sue Zmarzty.APG III-systemet (2009), utgitt av: Birgitta Bremer, Kåre Bremer, Mark W. Chase, Michael F. Fay, James L. Reveal, Douglas E. Soltis, Pamela S. Soltis, Peter F. Stevens, Arne A. Anderberg, Michael J. Moore, Richard G. Olmstead, Paula J. Rudall, Kenneth J. Sytsma, David C. Tank, Kenneth Wurdack, Jenny Q.-Y. Xiang, Sue ZmarztyAPG IV-systemet (2016), utgitt av: James W. Byng, Mark W. Chase, Maarten J. M. Christenhusz, Michael F. Fay, Walter S. Judd, David J. Mabberley, Alexander N. Sennikov, Douglas E. Soltis, Pamela S. Soltis, Peter F. Stevens, Barbara Briggs, Samuel Brockington, Alain Chautems, John C. Clark, John Conran, Elspeth Haston, Michael Möller, Michael Moore, Richard Olmstead, Mathieu Perret, Laurence Skog, James Smith, David Tank, Maria Vorontsova, Anton WeberAPG-gruppen må ikke forveksles med presentasjonen på AP-websiden, som kun vedlikeholdes av professor Peter F. Stevens.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oversikt over APG-systemet, fra Universitetet i Hamburg (1998).
Abstrakt av APG II-systemet (2003).
HTML – fulltekst av APG II-systemet. Publisert i Botanical Journal of the Linnean Society, 2003, Nr. 141, side 399–436.
PDF – fulltekst av APG II-systemet. Kladiogram på side 401. Systematisk klassifisering (taksonomisk oversikt) fra side 416.
Modus (TV-serie)

Modus er en svensk kriminalserie i åtte deler, som hadde premiere på TV4 i september 2015. Serien er regissert av Lisa Siwe og Mani Maserrat. Manuset, som er skrevet av Emmy Award-vinnerne Mai Brostrøm og Peter Thorsboe, er basert på norske Anne Holts roman Pengemannen. Modus er produsert av Miso Film Sverige under ledelse av Sandra Harms.


== Handling ==
Modus følger Inger Johanne Vik (Melinda Kinnaman) som har arbeidet som kriminalpsykolog hos FBI i USA, men nå vendt tilbake til Sverige for i stedet å arbeide innen den akademiske verden. Hun har to døtre. Den eldste datteren Stina - som har autisme - blir vitne til et mord. For å beskytte sin datter vender Inger Johanne tilbake til politiet der hun sammen med kriminalkommissarie Ingvar Nyman (Henrik Norlén) begynner å jakte på det som viser seg å være en seriemorder.


== Rolleliste (i utvalg) ==
Melinda Kinnaman - Inger Johanne Vik
Henrik Norlén - Ingvar Nymann
Marek Oravec - Richard Forrester
Simon J. Berger - Isak Aronson
Esmeralda Struwe - Stina Vik
Lily Wahlsten - Linnéa Vik
Krister Henriksson - Erik Lindgren
Cecilia Nilsson - Elisabeth Lindgren
Johan Widerberg - Lukas Lindgren
Ellen Mattsson - Astrid Friberg
Magnus Roosmann - Markus Ståhl
Peter Jöback -  Rolf Ljungberg
Josefine Tengblad – Sophie Dahlberg
Julia Dufvenius – Isabella Levin
Siw Erixon – Kerstin Vik
Simon Norrthon – Lennart Carlsson
Liv Mjönes – Patricia Green
Alexandra Rapaport – Ulrika Sjöberg
Suzanne Reuter – Viveka Wallin
Annika Hallin – Hedvig Nyström
Björn Andersson – Alfred Nyman
Anki Lidén – Gunilla Larsson
Per Ragnar – Hasse
Eva Melander – Marianne Larsson
Chatarina Larsson – Elsa
Mårten Klingberg – Tobias Faber
Morten Faldaas - Freddy Vik


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Modus på Internet Movie Database
Grimstadporten tunnel

Grimstadporten er en tunnel på europavei 18 i Grimstad kommune i Agder. Tunnelen er 552 meter lang og ble åpnet som en del av motortrafikkveien mellom Arendal og Grimstad i 2000.


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge
Kjørholttunnelen

Kjørholttunnelen er en tunnel på europavei 18 i Porsgrunn kommune i Telemark. Tunnelen er 2 200 meter lang og ble åpnet sammen med Grenlandsbrua og Bambletunnelen i 1996. Opprinnelig hadde Kjørholttunnelen tre kjørefelt, men disse ble senere omgjort til to bredere felt som et trafikksikringstiltak. Tunnelen har én nødutgang omtrent på midten. August 2018 ble den utvidet med et parallelt løp, men dette vil ikke åpne før ny parallell Grenlandsbru åpner.


== Oppgradering ==
Kjørholttunnelen og Bambletunnelen var stengt for oppgradering fra 21. april 2017 til 31. august 2018. Det ble sprengt ut nye løp, slik at begge tunnelene fikk to løp, med tilsammen fire kjørefelt. Kombinert med en ny Grenlandsbru, som skal stå ferdig i 2025, vil anlegget inngå i den nye motorveistrekningen E18 Langangen – Grimstad.


== Se også ==
Grenlandsbrua
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Referanser ==
Konstituent (lingvistikk)

En konstituent er i syntaktisk analyse et ord eller en gruppe ord som fungerer som en enhet i en hierarkisk struktur. Et eksempel på konstituenter er fraser (nominalfraser, verbalfraser, osv.). Disse kan være en del av for eksempel en underordna setning, som på sin side fungerer som konstituent i hovedsetninga.
Begrepet konstituentrekkefølge viser vanligvis til den innbyrdes rekkefølga til konstituentene som fungerer som subjekt, objekt og verbal.