jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Christoph Martin Wieland

Christoph Martin Wieland (født 5. september 1733 i Oberholzheim ved Biberach an der Riß), død 20. januar 1813 i Weimar, Sachsen-Weimar-Eisenach) var en tysk dikter, forfatter og oversetter.
Ved siden av Gotthold Ephraim Lessing, Georg Christoph Lichtenberg og Immanuel Kant regnes Wieland til de betydeligste forfattere i opplysningstidens tyskspråklige område.  Han var den eldste av de såkalte «fire stjerner fra Weimar» som dannet kjernen i Weimarklassisismen. De øvrige var Johann Gottfried Herder, Johann Wolfgang von Goethe og Friedrich von Schiller.
Wieland er spesielt kjent for boka Geschichte des Agathon som kom ut i 1766–1767, som regnes som den første tyske dannelsesroman. I perioden 1762–1766 oversatte han 22 av Shakespeares av i alt 37 dramaer til tysk. Han utgav tidsskriftet Der teutsche Markus i perioden 1773–1789.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Max Koch: «Wieland, Christoph Martin». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 42, Duncker & Humblot, Leipzig 1897, s. 400–419.
(de) Wolfdietrich von Kloeden: «WIELAND, Christoph Martin» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 13, Herzberg 1998, ISBN 3-88309-072-7, sp. 1062–1083.
Wieland, Christoph Martin. I Meyers Konversations-Lexikon. 4. opplag. Bind 16, Verlag des Bibliographischen Instituts, Leipzig/Wien 1885–1892,  s. 597.


== Eksterne lenker ==
(en) Christoph Martin Wieland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christoph Martin Wieland – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Christoph Martin Wieland i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Norsk atferdsanalytisk forening

Norsk atferdsanalytisk forening (NAFO) er en norsk organisasjon som arbeider for å utbre kunnskap om atferdsanalyse, en gren av psykologien grunnlagt av amerikaneren B. F. Skinner. Foreningen ble stiftet i 1973, og har pr. 2009 om lag 1100 medlemmer. Psykologer, vernepleiere, pedagoger og miljøarbeidere er godt representerte grupper. De fleste medlemmene arbeider innen helsevesenet, utdanning eller sosialfaglige virksomheter. Foreningen utgir Norsk Tidsskrift for Atferdsanalyse.


== Eksterne lenker ==
http://www.atferd.no
Jean van Guysse

Jean van Guysse var en belgisk turner.
Van Guysse deltok i to OL for Belgia; første gang i 1908, deretter i 1920. I 1908 fikk han ikke registrert noen plassering, men står i resultatlistene som deltatt. Han deltok senere i lagkonkurransen i turn under Sommer-OL 1920, der Belgia vant sølv på hjemmebane, bak Italia.


== Eksterne lenker ==
(en) Jean van Guysse – Olympedia 
(en) Jean van Guysse – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jean van Guysse – databaseOlympics.com (arkivert) 
Profil på DatabaseOlympics.com
Gullfagerfly

Gullfagerfly (Pyrrhia umbra) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). 


== Utseende ==
Et middelsstort (vingespenn 34 – 38 mm), friskt brunoransje nattfly. Den ligner på den ubeslektede arten tistelstengelfly (Gortyna flavago), men skilles lett fra denne på at forvingene er friskere i fargen og at bakvingen har mørk ytterkant. Forvingen er brunoransje, mørkere utenfor den ytre mellomlinjen, med brune årer. Mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er brune og skarpe. Den ytre mellomlinjet er jevnt buet, den indre går i sik-sak. Det er dessuten en tredje tverrlinje som går i en bue mellom ringmerket og nyremerket, og tangerer innerkanten av nyremerket. Nyre- og ringmerkene er brunkantede og skarpt markerte. Bakvingen er gråhvit i den indre delen med en grå flekk nær roten, mørkgrå i den ytre delen.

Larven er gulgrønn med små, svarte flekker og en gul sidestripe.


== Levevis ==
Gullfagerflyet finnes på åpne steder, helst ute ved kysten. Larvene lever på blomster og frø av ulike planter, som vikker (Vicia spp.) og beinurt (Ononis spp.) i erteblomstfamilien og torskemunn (Linaria spp.) og løvemunn (Antirrhinum spp.) i kjempefamilien.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord. I Norge er den funnet på Sørlandet og det sørligste Østlandet.


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Pyrrhia umbra på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) gullfagerfly i Encyclopedia of Life 
(en) gullfagerfly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gullfagerfly hos Artsdatabanken 
(sv) gullfagerfly hos Dyntaxa 
(en) gullfagerfly hos Fauna Europaea 
(en) gullfagerfly hos ITIS 
(en) gullfagerfly hos NCBI 
(en) Kategori:Pyrrhia umbra – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pyrrhia umbra – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Xiangqiao

Xiangqiao (kinesisk: 湘桥区; pinyin: Xiāngqiáo Qū) er et bydistrikt byprefekturet Chaozhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 
Den har et areal på 176 km² og teller ca. 340 000 innbyggere.
Distriktets navn er etter en bro (= qiao) som tidligere lå her.


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Flekkfagerfly

Flekkfagerfly (Schinia scutosa) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den har ikke bestander i Norge, men kan vandre over lange avstander og dukker av og til opp her. Slekten Schinia har over 100 arter i Nord-Amerika, men bare denne forekommer i Nord- og Vest-Europa.


== Utseende ==
Et middelsstort (vingespenn 32 – 36 mm), hvitt og brunflekket nattfly. Den er lett å kjenne igjen på fargen. Vingene er brunhvite med brune flekker og bånd. I forvingen er det et stort, svartkantet, brunt nyremerke, innenfor dette en 8-tallsformet flekk (sammenvokst ringmerke og tappmerke) som også er brun og svartkantet. Området mellom ytre mellomlinje (yttergrensen for vingens midtfelt) og bølgelinjen er lysbrunt, det er også vingens ytterkant, som har en rekke av små, tofargede svarte og hvite flekker. Bakvingen har en avlang, brun flekk nær midten og et smalt, brunt tverrbånd. Ytterkanten er bredt lysbrun med 3-4 hvite flekker.


== Levevis ==
Den er en vandrende art som bare dukker opp som streifere i Skandinavia. De kan da påtreffes nesten hvor som helst. Larvene lever på markmalurt (Artemisia campestris).


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa. I Norge er enkelteksemplarer påtruffet i Østfold, Vest-Agder og Rogaland.


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) flekkfagerfly i Encyclopedia of Life 
(en) flekkfagerfly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) flekkfagerfly hos Artsdatabanken 
(sv) flekkfagerfly hos Dyntaxa 
(en) flekkfagerfly hos Fauna Europaea 
(en) flekkfagerfly hos NCBI 
(en) Kategori:Protoschinia scutosa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Protoschinia scutosa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Chancheng

Chancheng (kinesisk: 禅城区, pinyin: Chánchéng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Foshan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 153,69 km² og teller 580 000 innbyggere (2003). Med midlertidige innbyggere kommer befolkningen opp i ca. 960.000. Her er Foshans administrative sete. 
Distriktet ligger på en relativt flat elveslette i Perleflodens delta. Mot øst, vest og nord ligger bydistriktet Nanhai, og i sør bydistriket Shunde.  
En gren av undergrunnsbanen i nabobyen Guangzhou, provinshovedstaden, blir (2009) utbygd helt frem til Chancheng. 


== Administrative enheter ==
Chancheng består av tre subdistrikter og en storkommune:

Subdistriktet Zumiao 祖庙街道
Subdistriktet Shiwan 石湾街道
Subdistriktet Zhangcha 张槎街道Storkommunen Nanzhuang 南庄镇


== Eksterne lenker ==
Infoside
Huicheng (Huizhou)

Huicheng (kinesisk: 惠城区, pinyin: Huìchéng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Huizhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 1 410 km² og teller ca. 690 000 innbyggere (2003). Huicheng er Huizhous administrative sentrum. 


== Eksterne lenker ==
Infoside
Grønnfagerfly

Grønnfagerfly (Heliothis viriplaca) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). 


== Utseende ==
Et middelsstort (vingespenn 30 – 33 mm), lysbrunt nattfly med et rødlig eller grønnlig skjær. Kroppen er svært kraftig. Forvingen er lysbrun, midtfeltet mørkere, med et rødlig eller grønnlig skjær. Den har en mørk flekk på framkanten nær vingespissen. Bakvingen er hvit med en stort, brunsvart flekk i midten, noe svart bestøvning på framkanten og bredt brunsvart ytterkant med en eller to hvite flekker. Larven er rosa med hvite lengdestriper, med spredte, korte, oppstående børster.


== Levevis ==
Arten forekommer helst i åpne områder. Den er en rask flyger og kan foreta lange vandringer – de individene som er funnet i Nord-Europa er innfløyne, men etter store invasjoner kan arten etablere bestander der for noen tid. Larvene utvikler seg på blomsterhoder og frøemner av ulike urter, blant andre haukeskjegg (Crepis spp.), kløver (Trifolium spp.), smeller (Silene spp.) og blåknapp (Centaurea spp.). De kan også drepe og spise andre larver. De voksne sommerfuglene flyr i to generasjoner, i mai – august. De er aktive både om dagen og om natten.


== Utbredelse ==
Arten er funnet over det meste av Europa, men har bare faste bestander i sør. I Norge kjenner man to sikre funn, fra Nesodden i Akershus i 1914 og fra Nøtterøy i Vestfold i 1969, begge i august.


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Heliothis viriplaca på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) grønnfagerfly i Encyclopedia of Life 
(en) grønnfagerfly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) grønnfagerfly hos Artsdatabanken 
(sv) grønnfagerfly hos Dyntaxa 
(en) grønnfagerfly hos Fauna Europaea 
(en) grønnfagerfly hos NCBI 
(en) Kategori:Heliothis viriplaca – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Heliothis viriplaca – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Jianghai

Jianghai (kinesisk: 江海区 ; pinyin: Jiānghǎi Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Jiangmen i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 
Det har et areal på 107 km² og teller ca. 150 000 innbyggere.
Selve storbyen Jiangmen er delt i to bydistrikter, Pengjiang og Jianghai, som ligger på hver sin side av floden Peng.


== Administrative enheter ==


== Eksterne lenker ==
Lokaregjeringens hjemmesider
Puning

Puning (kinesisk: 普宁; pinyin: Pǔníng) er et distrikt i byprefekturet Jieyang i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 1 620 km² og teller 2,04 mill. innbyggere (2003). 
Språket teochew, et minnanspråk, har hjemstavn i denne delen av Kina.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Puning – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Infoside
Pestfagerfly

Pestfagerfly (Helicoverpa armigera) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). 


== Utseende ==
Et middelsstort (vingespenn 30 – 40 mm), kraftig nattfly. Forvingens grunnfarge kan variere fra brunhvit til rødbrun, ofte lyst gulbrun. Vingen har ca. 5, ofte utydelige, hakkete, brune tverrlinjer, ellers ingen tegninger. Bakvingen er gråhvit med en smal, mørk flekk nær midten, bredt brunsvart langs ytterkanten. Den utvokste larven er grønn med en smal, hvit sidestripe, og med spredte, mørke, oppstående børster. Nyklekte larver er ganske mørke.


== Levevis ==
I varmere områder er den et alvorlig skadedyr som kan angripe mange ulike kulturplanter, blant andre bomull, mais og tomater.
Den blir forholdsvis ofte innført til Norge med grønnsaker og annet plantemateriale, spontane forekomster er sjeldnere.


== Utbredelse ==
Pestfargerflyet finnes over det meste av den gamle verden. Den var funnet en gang i Norge inntil 2006. I 2006 var det en innflyvning av arten til Norge og minst 13 funn ble gjort nord til Karmøy i Rogaland.


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Helicoverpa armigera på UK moths: [2]
Pestfagerfly i Norge: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) pestfagerfly – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) pestfagerfly i Encyclopedia of Life 
(en) pestfagerfly i Global Biodiversity Information Facility 
(no) pestfagerfly hos Artsdatabanken 
(sv) pestfagerfly hos Dyntaxa 
(en) pestfagerfly hos Fauna Europaea 
(en) pestfagerfly hos NCBI 
(en) Kategori:Helicoverpa armigera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Helicoverpa armigera – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Helicoverpa armigera – detaljert informasjon på Wikispecies
Antoine Bordang

Antoine Bordang var en luxembourgsk turner. 
Han deltok i det første VM som ble arrangert, i 1903, der han var med i lagkonkurransen, der Luxembourg vant bronse.


== Referanser ==
Un bon vin blanc

Un bon vin blanc (en god hvitvin [œ̃ bɔ̃ vɛ̃ blɑ̃]), er et utsagn som består av fire enstavelsesord, som gjerne brukes for elever som skal lære fransk, ettersom hvert ord representerer en av de fire franske nasalene, samtidig som den også gir en viss mening. Noen fransktalende uttaler gjerne den første ([œ̃]) og den tredje nasalen ([ɛ̃]) likt, noe som resulterer i at de i sin uttale bare har tre nasaler.


== Referanser ==
Edle Daasvand

Edle Daasvand (født 23. desember 1969 i Stavanger) er en norsk politiker og tidligere partisekretær i Sosialistisk Venstreparti (SV).
Daasvand er utdannet lærer med fordypning i musikk. 
Hun har tidligere vært organisasjonssekretær i Sosialistisk Ungdom (SU) og generalsekretær i Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Edle Daasvand hos Stortinget 
(no) Edle Daasvand hos Norsk senter for forskningsdata
Sosialhistorie

Sosialhistorie er en gren av historiefaget som særlig benytter samfunnsvitenskaplige metoder. Historieskriving som regnes som sosialhistorisk har gjerne et «nedenfra og opp perspektiv» på samfunnet og la større vekt på underprivilegerte i samfunnet. Sosialhistorikere pleide i sine analyser å tone ned fokuset på politikk på topp-planet og eliter. 
De fleste historikere regner 1970-tallet som disiplinens gullalder. Disiplinen fikk kritikk for et for stort fokus på arbeiderhistorie og fagorganisering, og for at mange av sosialhistorikerne var for ideologisk farget av (særlig) marxistisk klasseanalyse. Det andre historiefagfeltet som ble løftet frem av sosialhistorikere på 1970 og 1980-tallet, kvinne- og kjønnshistorie, har derimot fått stadig større vekt i historiefaget. Sosialhistorie har i stor grad blitt innarbeidet i akademisk historieforskning, og nevnes derfor sjelden som en eget fagfelt lenger. 


== Litteratur ==
Ingar Kaldal: Frå sosialhistorie til nyare kulturhistorie  Kort (110s) bok om fremveksten av kulturhistorie
Knut Kjeldstadli Fortida er ikke hva den en gang var : en innføring i historiefaget 1. utg 1990.
Huazhou (Maoming)

Huazhou (kinesisk: 化州; pinyin: Huàzhōu) er et byfylke i byprefekturet Maoming i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 1 350 539 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 207 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i Guangdong.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Anthon Walle

Anthon Walle (født 1847 i Bærum, død 1912) var en norsk gårdeier og hotelleier, også kalt «proprietær». Han eide Walles hotell i Sandvika, og har fått en vei oppkalt etter seg der: Anton Walles vei.Walles Hotell lå i det som nå er Rådhusparken i Sandvika. Det ble bygget av madam Haagine Walle ca. 1875. Hotellet brant ned i 1919. Hotellet hadde sin glansperiode fra det ble bygget og fram til ca. 1900, og huset blant annet Annette Anker, Kitty Kielland og Harriet Backer.Walle eide og bodde i 1900 på Søven, en bygning som lå tett ved det nåværende rådhuset i Bærum. Etter Walles død i 1912 kjøpte kommunen den gjenværende delen av Sandviksgrunnene. Bygningen ble revet i 1970 i forbindelse med bygging av en bro på E-18. Walle drev også kjørebrovekta, som ble revet i 1931.
Walle solgte i 1887 deler av gårdsnummer 7, Sandviksgrunnene, til sorenskriver O. Thommesen, som oppførte Villa Langset, som er registrert som et fast fortidsminne i Bærum.Walle var i 1865 elev ved Ringeriges Realskole.


== Referanser ==
Blokkering (basketball)

En blokkering, ofte bare kalt en blokk, er, i basketballsammenheng, et uttrykk som brukes når en spiller slår ballen lovlig tilbake fra en offensiv spiller som kaster den. Forsvarsspilleren må ikke være nær motstanderens hånd da dette blir blåst som en feil. For at blokkeringen skal foregå lovlig må forsvarsspilleren ta ballen mens den er på vei oppover i luften. Hvis ballen er på vei nedover når forsvarsspilleren treffer ballen, vil dette bli blåst som målforsvaring, og teller som et truffet skudd. I de fleste ligaer telles også en blokkering som målforsvaring dersom ballen kun har truffet tavlen bak kurven først. I engelsktalende land omtales blokkeringer oftetest som en «block», men også under navnene «checked», «denials», «rejections», «stuffs» og «swats». Fra og med 1973–1974-sesongen har blokkeringer blitt oppført i NBA.
Som oftest er det de høyeste spillerne som blokkerer mest. Dette er ofte centerene og power forwardene over 210 cm, men også mindre spillere med god spenst får blokkeringer. Et eksempel er den 206 cm høye Josh Smith. En blokkering anses som noe av det mest innflytelsesrike som skjer under en kamp, og en spiller som med muligheten til å blokkere mange skudd kan ha stor betydning for lagets forsvar da han ofte gjør det vanseklig for motstanderen å score nær kurven. Ofte blir motstanderlaget nødt til å sende ballen rundt på laget og holde den i spill. Etter en blokkering kan ballen føre til en rask scoringsmulighet i angrep for det forsvarende laget hvis ballen ikke går utenfor linjemerkingen av banen. Bill Russell var særlig kjent for å snappe ballen etter en blokkering, og for å score enkle og raske poeng. Ofte trenger en spiller høyde, spenst, god spillforståelse og beregning av tid, gjerne flere eller alle disse egenskapene. En spiller som er god til å blokkere er ofte god til å skremme motstanderen de gangene han ikke får blokkert skuddet slik at det resulterer i at motstanderen bommer.
De spillerne som er mest kjent for sine blokkeringer i NBA er Bill Russell, Wilt Chamberlain, Kareem Abdul-Jabbar, Bill Walton, Mark Eaton, Manute Bol, Hakeem Olajuwon, Tree Rollins, Patrick Ewing, Michael Redd, Tayshaun Prince, Shaquille O'Neal, David Robinson, Stromile Swift, Dikembe Mutombo, Alonzo Mourning, Ben Wallace, Theo Ratliff, Jermaine O'Neal, Andrej Kirilenko, Marcus Camby, Tim Duncan, Rasheed Wallace, Dwight Howard, Kevin Garnett, Elmore Smith, og Josh Smith.


== Blokkeringsrekorder i NBA ==
Mest blokkeringer i en kamp: Elmore Smith med 17 blokkeringer
Mest blokkeringer i en halvdel av en kamp: Elmore Smith, George Johnson og Manute Bol med 11 blokkeringer hver
Mest blokkeringer per kamp i en sesong: Mark Eaton med 5,56 blokkeringer per kamp
Mest blokkeringer i karrieren: Hakeem Olajuwon med 3 830 blokkeringer
Mest blokkeringer per kamp i karrieren: Mark Eaton med 3,5 blokkeringer per kamp


== Eksterne lenker ==
«Career Leaders and Records for Blocks». Liste over blokkeringsrekorder (engelsk). basketball-reference. s. 1. Besøkt 15. februar 2009. 
Bill Russell (8. juli 2006). Bill Russell Block Art. youtube: flywoniu23. Besøkt 15. februar 2009.
Battalion Wars 2

Battalion Wars 2 er et strategi og skytespill til Nintedo Wii og etterfølgeren av spillet Battalion Wars til GameCube. Spillet har samme spillestil som forgjengeren men drar nytte av Wiiens funksjoner hvor du styrer ved å bevege kontrollen. Spillet ble publisert 29. oktober 2007 i Nord-Amerika og 15. februar 2008 i Europa.Spillet har 20 spillbare oppdrag og 6 forskjellige fraksjoner; Western Frontier, Tundran Territories, Solar Empire, Xylvania, og Iron Legion fra forgjengeren og Anglo Isles som er en ny fraksjon.


== Handling ==
For cirka 200 år siden forsøkte en legion, kontrollert av den frykt-inngytende Lord Ferrok, å ta fullstendig kontroll over resten av verden. Ferrok, som trodde seieren var nær, samlet alle soldatene sine ved hans høyborg, Iron Tower, for å forberede seg på et endelig angrep. Imidlertid invaderer Solar Empire, den siste nasjonen som fremdeles står igjen etter Lyn-krigen, i et siste forsøk på å ødelegge legionen en gang for alle.
Keiserinne Qa-Len, monark av Solar Empire, ønsker å aktivere et super-våpen som kan ødelegge hele legionen. Men Lord Ferrok oppdager planene deres, og sender inn bombefly for å eliminere dem.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Battalion Wars 2 hos MobyGames 
(en) Battalion Wars 2 på Metacritic 
(en) Battalion Wars 2 på Internet Movie Database 
(en) Battalion Wars 2 hos Internet Game Database 
(en) Battalion Wars 2 hos GameFAQs
Karl Adam

Karl Adam (født 22. oktober 1876 i Freudenberg i Oberpfalz i Tyskland, død 1. april 1966 i Tübingen) var en tysk katolsk prest og teolog.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Karl Adam var et av elleve barn til læreren Clemens Adam og hans hustru Babette. Hans tolv år yngre bror August (1888–1965) ble også prest og teolog.
Etter skoleutdanning ved gymnaset i Amberg studerte Karl Adam ved det filosofisk-teologiske seminar i Regensburg og promoverte til doktorgraden i 1904 ved Universitetet i  München.


=== Prest ===
I 1900 ble han presteviet. De påfølgende år befattet han seg med dogmehistorie. I 1915 ble han professor i teologi i München, i 1917 overtok han lærestolen for moralteologi i Straßburg og i 1919 vekslet han over til Universitetet i Tübingen, der han overtok lærestolen for dogmatikk.
I tiden etter første verdenskrig var Karl Adam blant Tysklands mest kjente teologer. Hans berømmelse ble verdensvid med hans verk Das Wesen des Katholizismus, som utkom i 1924 og ble oversatt til ti andre språk. 
I 1933 var han en av en relativt liten gruppe katolske teologer som mente at at man forene katolisisme og nasjonalsosialisme. Han gikk også inn for standspunkter av rasistisk og antijudaistisk karakter. Året etter så han imidlertid tingene i et annet lys. Han fordømte da den såkalte «tyske religion» i en tale om «Den evige Kristus». Den bragte ham i konflikt med de nazistiske styresmakter. Han ble truet på livet, hans hus ble beskutt, og han ble nektet retten til å undervise. Han oppfattet situasjonen så truende at han tok tilflukt hos biskopen av Rottenburg. Han nektet å oppgi sin lærestol. 
Til tross for at han under deler av 1930-tallet støttet nazismen var han aldri medlem av NSDAP.Etter 1945 kunne Adam forbli på sin lærestol i Tübingen, inntil han gikk i pensjon i 1949.


== Verker ==
Das Wesen des Katholizismus. Augsburg: Haas & Grabherr, 1924.
 Christus unser Bruder. Regensburg: Habbel, 1938. (5. Auflage)
 Jesus Christus. Augsburg: Haas & Grabherr, 1935. (4. Auflage)


== Utmerkelser ==
1951: Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden


== Referanser ==


== Litteratur ==
Georg Denzler: «Antijudaismus und Antisemitismus in der Theologie unseres Jahrhunderts: Karl Adam, Michael Schmaus und Anton Stonner», i: Facta Universitatis 1 (1997), s. 11 – 20. (PDF-versjon)
Walter Kasper: «'Karl Adam»,  i: ThQ 156 (1976), 251-258. ISSN 0342-1430
Hans Kreidler: Eine Theologie des Lebens: Grundzüge im theologischen Denken Karl Adams. Mainz: Matthias-Grünewald, 1988. ISBN 3-7867-1342-1
Hans Kreidler: «Adam, Karl» i: LThK3 1, 141-142.
Lucia Scherzberg: Kirchenreform mit Hilfe des Nationalsozialismus: Karl Adam als kontextueller Theologe. Darmstadt: WBG, 2001. ISBN 3-534-15893-8


== Eksterne lenker ==
Bestände zu Karl Adam im Universitätsarchiv Tübingen