jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Roland Svensson

Gustaf Roland Svensson (født 18. januar 1910 i Stockholm, død 31. juli 2003 i Nacka) var en svensk grafiker, bokillustratør og tegner av en rekke svenske frimerker.
Svensson fant sine motiver blant holmer og skjær utenfor traktene ved sitt sommerhus og Stockholms skjærgård. Han skildret årstidenes vekslinger med sterk innlevelse. Han arbeidet med kraftige virkemidler, helst med kullstift og med en impresjonistisk iakttagelse som ikke utelukket dekorativ følelse. Hans syn på svensk natur og svenske folkeslag er beslektet med Karl Nordströms og Albert Engströms arbeider. Han nådde et bredt publikum gjennom sine fargelitografier.
Sven Barthels to siste bøker har foruten Svenssons illustrasjoner i svart også fargebilder etter akvareller og pasteller. Begge disse bøkene er typisk svenske i sin strenge frasefrihet og sin ekte kjærlighet til naturen. De er uvanlig vakre bøker som både kunstnerisk og litterært har blitt klassikere. 
Roland Svensson bodde fra 1957 med hustruen Ingrid og barna Lif (Mariott) og Torbjörn i Villa Wallbeck-Hansen, Storängen, Nacka. Her, i det utpregede nasjonalromantiske hus som en gang kunstneren Anton Genberg bodde i, hadde han sin hovedatelier.


== Illustrerte utgivelser ==
Evert Taube, Sjösalaboken (1942)
Sven Barthel, Cykloncentrum (1940)
Sven Barthel, Gillöga (1945)
Sven Barthel, Skärgård , Bonniers (1952)
Iwan Fischerström, Roland Svensson, FIBs Konstklubb (1960)
Sven Barthel, Strandhugg , Max Ström (2000)


== Egne utgivelser med illustrasjoner ==
Ensliga öar R&S (1954)
Hav och  människor R&S (1957), utökad uppl. Vingförlaget (1960)
Skärgårdsliv i gången tid, Bonniers (1961)
Min skärgård och din, Bonniers (1964)
Ur skissböckerna, Piccolo/LT (1969)
Från havet : dagboksanteckningar från en resa ombord i T/T Sea Serpent..., Bonniers (1972)
Bilder och minnen, Bonniers (1981)
I Roland Svenssons övärld : ett urval ur hundra dagböcker 1946-1960, Bonnier Alba (1995)Han har også skildret møtet mellom hav og land rundt Skottland og på avsides øygrupper som Orknøyene, Hebridene, Tristan da Cunha, Færøyene, Shetlandsøyene og Svalbard.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1995 – Stipendium till Harry Martinsons minne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sällskapet Roland Svenssons vänner, stiftet i mars 2003.
Marianna Nagy

Marianna Nagy (født 13. januar 1929, død 3. mai 2011) var en ungarsk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz, 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Nagy vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1952 i Oslo. Sammen med sin bror László Nagy kom hun på tredjeplass i parløp, bak Ria Falk / Paul Falk fra Tyskland og Karol Kennedy / Peter Kennedy fra USA.
Fire år senere, under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo, vant de en ny bronsemedalje i parløp. De ble nummer tre bak Elisabeth Schwarz / Kurt Oppelt fra Østerrike og Frances Dafoe / Norris Bowden fra Canada.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i kunstløp, parløp  Ungarn
1956  Cortina d'Ampezzo -  Bronse i kunstløp, parløp  Ungarn


== VM-medaljer ==
VM 1950 –  Bronse i kunstløp, parløp
VM 1953 –  Bronse i kunstløp, parløp
VM 1955 –  Bronse i kunstløp, parløp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marianna Nagy – Olympedia 
(en) Marianna Nagy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
László Nagy (kunstløper)

László Nagy (født 13. august 1927, død 19. april 2005) var en ungarsk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Nagy vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1952 i Oslo. Sammen med sin søster Marianna Nagy kom han på tredjeplass i parløp, bak Ria Falk / Paul Falk fra Tyskland og Karol Kennedy / Peter Kennedy fra USA.
Fire år senere, under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo, vant de en ny bronsemedalje i parløp. De ble nummer tre bak Elisabeth Schwarz / Kurt Oppelt fra Østerrike og Frances Dafoe / Norris Bowden fra Canada.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i kunstløp, parløp  Ungarn
1956  Cortina d'Ampezzo -  Bronse i kunstløp, parløp  Ungarn


== VM-medaljer ==
VM 1950 –  Bronse i kunstløp, parløp
VM 1953 –  Bronse i kunstløp, parløp
VM 1955 –  Bronse i kunstløp, parløp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) László Nagy – Olympedia 
(en) László Nagy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Palanderisen

Palanderisen er en isbre på Nordaustlandet, Svalbard og ligger på den sørvestlige delen av Europas største isbre, Austfonna. Palanderisen ligger mellom Ericadalen og Etonbreen på Gustav Adolf Land. Paleanderisen er 35 km fra øst til vest.
Palanderisen har sitt navn etter baron Louis Palander, som var kaptein på SS «Vega» under Adolf Erik Nordenskiölds Vegaekspedisjon for å finne Nordøstpassasjen.


== Referanser ==
Sabri Sarıoğlu

Sabri Sarıoğlu (født 26. juli 1984 i Çarşamba i Samsun i Tyrkia) er en tyrkisk fotballspiller. Han kan spille både forsvar og midtbane. Han har spilt for Galatasaray i hele sin profesjonelle karriere. Hans foretrukne posisjon er høyreback. Han er kjent for sin utholdenhet og fart og blir kalt av fansen Speedy Gonzales. Han har spilt 44 landskamper for Tyrkias herrelandslag i fotball, og deltok i fotball-EM 2008, hvor Tyrkia kom til semifinalen.
I 2011 ble han Galatasarays kaptein, etter at Arda Turan gikk til Atletico Madrid. Etter at Emmanuel Eboue kom til Galatasaray har Sarıoğlu slitt med spilletiden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sabri Sarıoğlu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sabri Sarıoğlu på Internet Movie Database 
(en) Sabri Sarıoğlu – FIFA 
(en) Sabri Sarıoğlu – UEFA 
(en) Sabri Sarıoğlu – Transfermarkt 
(en) Sabri Sarıoğlu – national-football-teams.com 
(en) Sabri Sarıoğlu – WorldFootball.net 
(en) Sabri Sarıoğlu – Soccerbase.com 
(en) Sabri Sarıoğlu – FootballDatabase.eu 
(en) Sabri Sarıoğlu – Soccerway 
(en) Sabri Sarıoğlu – EU-Football.info 
(tr) Sabri Sarıoğlu – Mackolik.com 
Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata
Atriplectididae

Atriplectididae er en gruppe (familie)  av insekter som hører til ordenen vårfluer (Trichoptera).  Larvene lever i ferskvann. De voksne lever ikke langt fra vannet de vokser opp i. I denne familien er det bare beskrevet fem arter, fra de sørlige områdene.


== Utseende ==
Slanke vårfluer med slanke vinger. Antennene er lengre enn forvingen. Hodet mangler punktøyne (ocelli). Maksillarpalpene er fem-leddete hos begge kjønn, lange og slanke. Mesonotum har to lengderekker av børster. Larven har forkroppen (prothorax) sterkt forlenget (fra det andre beinparet og fremover), hodet og prothorax er svært smale. Prothorax har tre langsmale ryggplater, mesothorax (det andre kroppsleddet) to plater. Den smale forkroppen kan trekkes inn i mesothorax. Larvehuset er laget av sandkorn og grus holdt sammen med silke.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene lever på bunnen av stilleflytende bekker i skog, mest i bakevjer og små dammer.
De er trolig åtseletere som lever av døde leddyr som har blitt ført med strømmen.


== Utbredelse ==
Familien har en sørlig utbredelse og er kjent fra Australia, Sør-Amerika og Seychellene.


== Systematisk inndeling ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Holometabole insekter (Holometabola, «insekter med fullstendig forvandling»)
Vårfluer (Trichoptera)
Gruppen Integripalpia
Overfamilien Leptoceroidea
Familien Atriplectididae Neboiss, 1977
Slekten Atriplectides Mosely, 1936 – 2 arter, Australia
Atriplectides dubius Mosely, 1936
Atriplectides ikmaleus Neboiss, 1999
Slekten Hughscottiella Ulmer, 1910 – én art, Seychellene
Hughscottiella auricapilla Ulmer, 1910
Slekten Leptodermatopteryx Ulmer, 1910 – én art, Seychellene
Leptodermatopteryx tenuis Ulmer, 1910
Slekten Neoatriplectides Holzenthal, 1997 – én beskrevet art, Sør-Amerika
Neoatriplectides froehlichi Holzenthal, 1997


== Kilder ==
Holzenthal, R.W. (1997) The caddisfly (Trichoptera) family Atriplectididae in the Neotropics. Proceedings of the 8th International Symposium on Trichoptera, side 159-165. [1]
Australian Faunal Directory – Atriplectididae


== Eksterne lenker ==
(en) Atriplectididae i Encyclopedia of Life 
(en) Atriplectididae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Atriplectididae hos ITIS 
(en) Atriplectididae hos NCBI 
Atriplectididae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life - Vårfluer - engelskspråklig. Med fine bilder.
Sjekkliste over verdens vårfluer
Rijpdalen

Rijpdalen er ei bred «fly» midt på Nordaustlandet, Svalbard. Rijpdalen går fra Rijpfjorden i nord til Wahlenbergfjorden i sør, og ligger sør i Prins Oscars Land. Den utgjør samtiig skillet mellom Gustav V Land (Vestfonna) og Gustav Adolf Land (Austfonna) på den midtre delen av Nordaustlandet. Dette er sammen med Platenhalvøya det største, isfrie området i hele Nordaustlandet, og er et viktig feltområde for arktisk forskning.
Rijpdalen har sitt navn etter den nederlandske navigatøren og kapteinen Jan Corneliszoon Rijp, som var med på ekspedisjonen som oppdaget Spitsbergen i 1596.


== Eksterne lenker ==
Rijpdalen Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Astrojax

Astrojax er et leketøy (en slags jojo) med tre kuler på en tråd. Den har blitt brukt av astronauter ut i rommet i forbindelse med NASAs «Toys in Space»-program. Leketøyet brukes til å gjennomføre en rekke triks.


== Eksterne lenker ==
Active People Arkivert 19. november 2009 hos Wayback Machine. – Astrojax.
Kairo Nord kraftverk

Kairo Nord kraftverk enhet 1-2 er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk ved Kairo i Egypt. Det har en installert produksjonskapasitet på 1559 MW, fordelt på 2 (4+2) blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 2004, fikk første turbin installert i 2005 og stod ferdig i 2008. Brenselkilden er naturgass og olje.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in Egypt».
Sidi Krir kraftverk

Sidi Krir kraftverk enhet 1-2 er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk ] i Egypt. Det har en installert produksjonskapasitet på 640 MW, fordelt på 2 like store blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1998,  og stod ferdig i 2001. Brenselkilden er naturgass og olje.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Plants in Egypt».
El-Kureimat kraftverk

El-Kureimat kraftverk er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk ved Giza vest for Kairo, i Egypt. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 104 MW, fordelt på 3 omtrent like store blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1998, fikk første turbin installert i 1999 og stod ferdig i med siste turbin i et eget kombinasjonsanlegg i 2008. Brenselkilden er naturgass og olje.
Dette er landets suverent største kraftverk målt etter installert effekt.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Plants in Egypt».
Industcards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in Egypt»
Travellin’ Strawberries

Travellin' Strawberries er en norsk musikkgruppe fra Sør-Trøndelag, dannet i 1992. Samtlige medlemmer har bakgrunn fra Difference.  I 1994 lagde de den norske versjonen av The Julekalender som ble vist på TV 2 i desember samme år. 
I 1997 kom de tilbake med serien Prinsesse Gullhår og de tre omreisende trubadurer.


== Medlemmer ==
Tore Johansen – Vokalist, munnspill, kor.
Erling Mylius – Bassist, kor, vokal.
Ivar Gafseth – Gitarer, orgel, vokal, kor.


== Diskografi ==
Songs From The Julekalender (1994)
Prinsesse Gullhår og de tre omreisende trubadurer (1997)


== Singler ==
«The Støveldance» (1994)


== Eksterne lenker ==
(en) Travellin' Strawberries på Discogs 
(en) Travellin' Strawberries på MusicBrainz 
(no) Bandets eget nettsted
Abu Qir kraftverk

Abu Qir kraftverk er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk i Egypt. Det har en installert produksjonskapasitet på 930 MW, fordelt på 5 blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1983, og stod ferdig i 1991. Brenselkilden er naturgass og tungolje.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas and Oil-fired Plants in Egypt».
Ataka kraftverk

Ataka kraftverk er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk ved Suez i Egypt. Det har en installert produksjonskapasitet på 900 MW, fordelt på 4 blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1985, og stod ferdig i 1989. Brenselkilden er naturgass og olje.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas and Oil-fired Plants in Egypt».
Nye Talkha kraftverk

Nye Talhka kraftverk er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk ved Ad Daqhaliyah i Egypt. Det har en installert produksjonskapasitet på 760 MW, fordelt på 2+1 blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 2006, og stod ferdig i 2007. Brenselkilden er naturgass og olje. Det eldre Talkha kraftverk samme sted ble installert 1979-80 med 8 turbiner på 24 MW hver, i alt 192 MW effekt. 


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in Egypt».
El Nubaria kraftverk

El Nubaria kraftverk er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk ved  Nubariakanalen 60 km sør for Alexandria (al Iskandariyah) i Egypt. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 500 MW, fordelt på 2 like store blokker / turbiner a 750 MW hver. Anlegget ble påbegynt omkring 2005, og stod ferdig i 2006. Brenselkilden er naturgass og olje.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in Egypt».
Ayoun Moussa kraftverk

Ayoun Moussa kraftverk er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk i Egypt. Det har en installert produksjonskapasitet på 640 MW, fordelt på 2 blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1999, og stod ferdig i 2001. Brenselkilden er naturgass og olje.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas and Oil-fired Plants in Egypt».
San Lorenzo gasskraftverk

San Lorenzo gasskraftverk, også kjent som Santa Rita-kraftverket, er gasskraftverk i Filippinene. Det har en installert produksjonskapasitet på 1500 MW, fordelt på 6 blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1995, og stod ferdig i 2000. Brenselkilden er naturgass. Dette er landets største kraftverk målt etter effekt.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in the Philippines».
Sual kullkraftverk

Sual kullkraftverk er kullkraftverk på Filippinene. Det har en installert produksjonskapasitet på 1216–1294 MW, fordelt på to like store blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1995, og stod ferdig i 1999. Brenselkilden er kull.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-fired Power Plants in the Philippines».
Ilijan gasskraftverk

Ilijan gasskraftverk, er gasskraftverk på Filippinene. Det har en installert produksjonskapasitet på 1200 MW, fordelt på 2 like store blokker / turbiner (2+1 kombinasjonsturbiner). Anlegget ble påbegynt omkring 1998, og stod ferdig i 2002. Brenselkilden er naturgass.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in the Philippines».
Pagbilao kullkraftverk

Pagbilao kullkraftverk er kullkraftverk i provinsen Quezon på Filippinene. Det har en installert produksjonskapasitet på 734 MW, fordelt på 2 like store blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1992, og stod ferdig i 1996. Brenselkilden er kull.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-fired Power Plants in the Philippines».
Quezon kullkraftverk

Quezon kullkraftverk er kullkraftverk i provinsen Quezon på Filippinene. Det har en installert produksjonskapasitet på 490 MW, fordelt på én blokk/turbin. Anlegget ble påbegynt omkring 1995, og stod ferdig i 1999. Brenselkilden er kull.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-fired Power Plants in the Philippines».
Masinloc kullkraftverk

Masinloc kullkraftverk er kullkraftverk i provinsen Zambales på Luzon i Filippinene. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW (brutto 660 MW), fordelt på 2 like store blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1998, og stod ferdig i 1999. Brenselkilden er kull. Operatør er det amerikanske selskapet AES.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-fired Power Plants in the Philippines».
AES → Phillippines.
Limay Bataan kraftverk

Limay Bataan kraftverk er kombinert gasskraftverk og (primært) oljekraftverk ved Limay på Filippinene. Det har en installert produksjonskapasitet på 666 MW, fordelt på 2 like store blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1992, og stod ferdig i 1995. Brenselkilden er naturgass og olje. Operatør er Alstom.
Det eksisterer planer for å omstille deler av produksjonen til kullfyring, med årsproduksjon totalt på opptil 1,58 TWh elektrisitet.


== Eksterne lenker ==
METTS.com – «From Oil to Coal for the Bataan and Sucat Thermal Power Stations».
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in the Philippines».
Bauang La Union kraftverk

Bauang La Union kraftverk er kombinert oljekraftverk på Filippinene. Det har en installert produksjonskapasitet på 235 MW, fordelt på to like store blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1993, og stod ferdig i 1995. Brenselkilden er tungolje. Operatør er Alstom.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Diesel and Gas-Engine Power Plants in the Philippines».
Solisten

Solisten (org: The Soloist) er en  dramafilm fra 2009 med Jamie Foxx og Robert Downey jr.
Filmen er basert på boken om den sanne historien om Nathaniel Anthony Ayers, Jr., en lovende cellist som studerte på The Juilliard School, som utviklet schizofreni og endte opp som hjemløs i Los Angeles. Foxx spiller rollen som Ayers, og Downey Jr. spiller rollen som Steve Lopez, journalisten som tilfeldigvis treffer Ayers, blir kjent med ham og skiver om han i Los Angeles Times. Lopez skrev så boken The Soloist, som filmen er basert på.
Filmen ble omtalt 22. mars 2009 på 60 Minutes på CBS, og ble lansert 24. april 2009, og kom på DVD og Blu-ray 5. august samme år.


== Handling ==
I 2005 er Steve Lopez journalist for Los Angeles Times. Han er skilt, men arbeider nå for sin eks-kone, Mary, en redaktør. En dag hører Lopez en fiolin spilles, og han møter Nathaniel Ayers, en hjemløs mann med schizofreni, som spiller på fiolin. Lopez oppdager at Ayers en gang var student ved Juilliard. Han blir nysgjerrig på hvordan en tidligere student fra en så prestisjefylt skole kunne endte opp som hjemløs. Lopez oppdager at Ayers var student ved Juilliard, men droppet ut etter to år. 
Lopex kontakter Ayers sin søster, som gir Lopex den informasjonen han trenger: Ayers var en gang et vidunderbarn på cello, til han begynte å vise symptomer på schizofreni som student ved Juilliard. Han klarte ikke å håndtere sine psykiske problemer, og Ayers endte opp som hjemløs. Uten en cello å spille på, må han ty til en to-strengs fiolin. Lopez skriver en artikkel. En leser blir så rørt at hun sender ham en cello som han kan gi til Ayers. Lopez bringer intrumentet til ham, og Ayers viser at han er like dyktig som på fiolin. En bekymret Lopez forsøker å få en doktor han kjenner til å hjelpe. Han forsøker også å snakke med Ayers om en leilighet, men Ayers nekter. Lopex overtaler  en annen venn, Graham, en cellist, til å rehabilitere Ayers gjennom musikk.


== Roller ==
Jamie Foxx som Nathaniel Ayers
Robert Downey jr. som Steve Lopez
Catherine Keener som Lopez sin x-kone og redaktør hos Los Angeles Times
Tom Hollander som Graham Claydon, en Los Angeles Philharmonic Orchestra cellist som prøver å rehabilitere Ayers
Lisa Gay Hamilton som Jennifer, Ayers søster
Rachael Harris som Lopez sin medarbeider
Jena Malone som laboratorietekniker
Diana Gomes som psykolog
Stephen Root som Curt Reynolds


== Eksterne lenker ==
(en) Solisten på Internet Movie Database 
(no) Solisten hos Filmfront 
(sv) Solisten i Svensk Filmdatabas 
(da) Solisten i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Solisten på Allociné 
(nl) Solisten på MovieMeter 
(en) Solisten på AllMovie 
(en) Solisten på Turner Classic Movies 
(en) Solisten på Rotten Tomatoes 
(en) Solisten på Metacritic
Jackie Moonshine

Jackie Moonshine er et psykedelisk power blues band fra Tromsø som startet opp i 2007. De er tre medlemmer: Michael Hårek Larsen på trommer, Tim Martin Lockertsen på bass og Torstein Stave på vokal og gitar. De hadde i en periode også Marianne Willems på keyboard. Bandet spilte på Bukta Open Air og Debutuka i 2009. Jackie Moonshine blir regnet som et av de mest kapable unge bandene i landsdelen. 10. desember 2009 kom deres første EP, kalt Jackie Moonshine EP. Bandet har annonsert at det kommer en "Second Edition" i løpet av månedene mars/april.


== Diskografi ==
Jackie Moonshine (EP, 2009)«Free Riding»
«The Demon's Hands»
«Chrome»
«Come On Command»
«Dizzie»The Walrus Revelations (EP, 2011)«Tellavision»
«Psychobilly»
«Juicing The Chili»
«Blues #2»
«Goodnight Little Darling» (with Nina Kvanmo)
«The Walrus»


== Referanser ==
Rakel Surlien

Rakel Surlien (født 10. februar 1944 i Svelvik) er en norsk jurist og tidligere politiker (Sp). Hun var miljøvernminister i Willoch-regjeringen 1983–1986.
Hun vokste opp på Knem i Svelvik. Surlien tok artium (latinlinjen) i Drammen i 1963 og juridisk embedseksamen med folkerett som spesialfag ved Universitetet i Oslo i 1970 og er også utdannet ved Forsvarets høgskole 1985–1986. 
Hun var lagdommer i Eidsivating lagmannsrett 1986–1990, lagmann 1990–1994, departementsråd i Justisdepartementet 1995–1997, justitiarius (sorenskriver) ved Nedre Romerike tingrett 1997–2001, direktør for den uavhengige kommisjonen for oppbyggingen av et sivilt rettsvesen i Bosnia-Hercegovina 2001–2004 og lagdommer i Borgarting lagmannsrett fra 2004. 
Surlien var sekretær for Stortingets justiskomité 1979–1983 samt miljøvernminister i Kåre Willochs regjering 1983–1986. Hun var varamedlem av Norsk Kvinnesaksforenings landsstyre 1982–1984.


== Eksterne lenker ==
(no) Rakel Surlien hos Stortinget 
(no) Rakel Surlien hos Norsk senter for forskningsdata
Tilburg

Tilburg er en kommune og by i Nederland i den sørlige provinsen Noord-Brabant. Tilburg kommune inkluderer også landsbyene Berkel-Enschot og Udenhout. Det er den sjette største kommunen i landet med litt over 200 000 innbyggere.
Tilburg universitet (tidligere Katholieke Universiteit Brabant) ligger i Tilburg. 
Det er tre jernbanestasjoner i kommunen: Tilburg Centraal, Tilburg West og Tilburg Reeshof. Den høyeste bygningen i Tilburg er tårnet Westpoint med en høyde på 141,3 meter. 


== Historie ==
Tilburg ble først nevnt i 709 og etter dette hører man ikke mer om Tilburg på et par hundre år. Sent i middelalderen var ikke Tilburg mer enn en samling av små grender. En av disse var Oost-Tilburg, som lå rundt en liten borg eller Motteburcht på en liten ås. Borgen var trolig av tre og ble revet etter noen århundrer. På 1300-tallet fikk Tilburg sammen med Goirle status som landgods og flere adelsherrer styrte over godset. De fikk inntektene sine fra skatter, bøter og renter som landsbyboerne betalte. 
På 1400-tallet bygde en av herrene av Tilburg, Jan van Haestrecht, Tilburg borg. I 1858 ble borgen revet for å gi plass til en fabrikk. Borgen er fremdeles avbildet på byvåpenet. I 1803 ble Goirle skilt fra Tilburg og i 1809 fikk Tilburg byrettigheter. Dette året hadde  byen cirka 9 000 innbyggere. 
De fattige bøndene rundt Tilburg livnærte seg på å selge ull, og begynte etterhvert å veve selv. Etterhvert vokste ullindustrien seg stor og i 1881 hadde Tilburg 145 spinnerier. Ulltekstiler fra Tilburg ble kjent over store områder og etter andre verdenskrig ble Tilburg kjent som ullhovedstaden i Nederland. I 1960-årene gikk det nedover med industrien og i 1980-årene var det bare et par tekstilfabrikker igjen.


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Tilburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tilburg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons