jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Starodub

For den tidligere byen i Vladimir oblast, se Starodub-na-KljazmeStarodub (russisk: Староду́б, oversatt: gammel eik) er en by i Brjansk oblast i Russland. Den ligger ved elva Babinets (i Dneprs nedbørfelt), rundt 140 km sørvest for Brjansk. Innbyggertall: 18 643 (folketelling 2002).


== Historie ==
Starodub har vært kjent siden 1000-tallet, da den var en del av Severia. Den ble brent ned til grunnen av mongolene på 1200-tallet. På 1300-tallet havnet byen under Storhertugdømmet Litauen, og senere under Polen-Litauen. Mellom 1503–1618 var Starodub en del av Storfyrstedømmet Moskva, og deretter under Polen igjen til 1648. Under Khmelnytskyj-oppstanden ble byen senter for Starodub kosakkregiment og hadde en stor grad av selvstyre mellom 1666 og 1686.
Starodub forble en del av det selvstyrte Kosakk-hetmanatet til 1781, da den ble en distriktsby. I 1796 ble Starodub innlemmet i Tsjernigov gubernija. I 1917–1918 var byen okkupert av tyske styrker. Sovjetisk autoritet ble gjenopprettet i november 1918.
I sovjetperioden var Starodub en del av Homel-provinsen (1919–1926), Brjansk-provinsen (1926–1929), Vestre oblast (1929–1938) og Orjol oblast (1938–1944). Byen ble igjen okkupert av tyske styrker mellom august 1941 og 22.september 1943. Starodub ble endelig en del av Brjansk oblast i 1944.


== Severdigheter og fortidsminner ==
Som et betydelig senter for Kosakk-hetmanatet er Starodub det eneste stedet i Russland hvor man kan se autentiske eksempler på ukrainsk barokk. Kristi fødsels katedral, bygget i 1617 og restaurert etter en brann i 1677, er et typisk eksempel på kosakkbarokk. Åpenbaringskirken går tilbake til 1789, mens Nikolaikirken ble oppført i nyklassisk stil i 1802.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettsted om Starodub (russisk)
Starodub-na-Kljazme

Starodub-na-Kljazme (russisk: Староду́б-на-Кля́зьме) var en fremtredende by i Russlands Zalesje fra 1100-tallet til 1300-tallet. Som mange andre byer i nærheten ble den oppkalt av de tilflyttende etter den byen i sør de kom fra, i dette tilfellet etter Starodub i Severia. Byen lå ved bredden av elva Kljazma, rundt tolv kilometer fra dagens Kovrov. I dag ligger landsbyen Kljazminskij Gorodok på stedet.
Under Den mongolske invasjonen i Russland gjorde Vsevolod IIIs yngste sønn, Ivan, Starodub til sitt sete (1238). Hans etterkommere styrte et av Russlands minste fyrstedømmer i over hundre år, mens de desperat forsøkte å avverge angrep fra to mektige naboer, Storfyrstedømmet Moskva og Nizjnij Novgorod. På 1370-tallet ble byen omsider annektert av Dmitrij Donskoj. Etter dette flyttet mange av Starodub-dynastiets etterkommere til Moskva, hvor de dannet blant annet fyrstefamiliene Gagarin, Khilkoff, Romodanovskij og Pozjarskij. 
I Russlands urolige tider, ble byen brent helt til grunnen av den polske krigsherren Aleksander Lisowski, som herjet området i mars 1609. Enkelte historikere tror at fyrst Dmitrij Pozjarskij, som hjalp Russland å overleve disse turbulente tidene, ligger begravet på sine forfedres land i Starodub.
Tomáš Konečný

Tomáš Konečný (født 11. oktober 1973 i Olomouc, Tsjekkia) er en tidligere tsjekkisk syklist. Konečný ble proff i 1996 i Team Husqvarna-ZVVZ. Han har stort sett syklet for kontinentallag, med unntak av årene i Domo og T-Mobile Team. I oktober 2005 brakk han beinet og var lenge borte fra syklingen.  
Den 1,78 m høye og 67 kg tunge rytteren startet i en utgave av de to storrittene Tour de France og Vuelta a España. I 2000 deltok han i OL for Tsjekkia, og fikk med seg en 28.-plass fra temporittet og en 76.-plass fra landeveisrittet. Hans største prestasjon er nok etappeseieren og 16.-plassen sammenlagt i Vuelta a España 2001.  
Høsten 2008 bestemte Konečný seg for å legge opp etter sesongen, som en av de mest meritterte tsjekkiske syklistene i sin generasjon.
Dette var også tidspunktet da hans kontrakt med Elk Haus-Simplon utløp. Hans siste ritt, som han dessuten vant, var 6th Annual Stren Village Cup 23. november 2007.


== Viktigste resultater ==
Etappeesier i Sachsen-Tour 1996
Etappeseier i Tour de Taiwan 1997
5. plas i U.S. Pro Cycling Championships Philadelphia 1997
Sammenlagtseier i Volta ao Algarve 1998
Tsjekkisk mester i landeveisritt 1999
9.-plass i landeveisrittet i VM 2001
Etappeseier og 16.-plass sammenlagt i Vuelta a España 2001
6.-plass i Milano–Sanremo 2002
3.-plass og en etappeseier i Fredsrittet 2003
2.-plass og en etappeseier i Niedersachsen-Rundfahrt 2003
Vinner av fjelltrøyen og fjerdeplass sammenlagt i Østerrike rundt 2004
Nummer to i Sachsen-Tour 2004


== Lag ==
1996 Husqvarna-ZVVZ
1997 ZVVZ-Giant-Australian Institute of Sport
1998 ZVVZ-DLD
1999 Wüstenrot-ZVVZ
2000 Wüstenrot-ZVVZ
2001 Wüstenrot-ZVVZ
2002 Domo-Farm Frites
2003 ed'System-ZVVZ
2004 T-Mobile Team
2005 T-Mobile Team
2006 Wiesenhof-Akud
2007 Elk Haus-Simplon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tomáš Konečný – Olympedia 
(en) Tomáš Konečný – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Tomáš Konečný – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Tomáš Konečný – ProCyclingStats 
(en) Tomáš Konečný – Cycling Archives 
(en) Tomáš Konečný – Cycling Quotient
Zlynka

Zlynka (russisk: Злы́нка) er en by i Brjansk oblast i Russland. Den ligger ved elva Zlynka, rundt 200 km sørvest for Brjansk, nær grensa til Hviterussland. Innbyggertall: 5 372 (folketelling 2002), 5 586 (folketelling 1989).
Den ble grunnlagt i 1702 som en bosetning av gammeltroende. Bystatus ble innvilget i 1925.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder fra Zlynka (russisk)
Drava

Drava (italiensk, slovensk, kroatisk, ungarsk) eller Drau (tysk) er en av Donaus høyre bielver. Den renner i hovedsakelig vest–østlig retning gjennom de sørlige Alpene. Drava er 707 km lang og har et tilsigsfelt på 40 150 km².
Kilden ligger på rundt 1450 moh. ved Toblacher Feld i den italienske (sydtirolske) dalen Pustertal. Derfra renner Drau gjennom de østerrikske delstatene (Øst-)Tirol og Kärnten. Etter å ha passert Slovenia renner den gjennom Kroatia, der den i hovedsak danner grensen til Ungarn. Munningen i Donau er ved Osijek, som også er den største byen som ligger ved Dravas løp. Andre viktige byer langs elvens løp er Lienz, Spittal, Villach, Maribor, Ptuj og Varaždin. 
Dravas viktigste bielver er Isel, Gail, Gurk og Mur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Drava – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Drava – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Sill

Sill er en sydlig sideelv til Inn i den østerrikske delstaten Tirol. Sills kilde er i nærheten av Brennerpasset. Etter 35 km munner Sill i Innsbruck ut i Inn. Elvens siste kilometre fordi Bergisel går gjennom et dypt juv. Tilsigsfeltet er på 854 km², hvorav 32 km² er isbreer.
Sills viktigste bielv er Ruetz, som drenerer Stubaital. Tre kraftverk utnytter Sills vannkraftpotensiale.
Dalen til Sill omtales ikke som Silltal, men utgjør den nordlige delen av Wipptal. Wipptals del sør for Brennerpasset er dalen til Eisack.
Innichen

Innichen (tysk; uttale «inikjn») eller San Candido (italiensk; uttale «sankan-di:då») er en italiensk kommune ved elven Drau i den sydtirolske dalen Pustertal. Den grenser til det østerrikske landskapet Øst-Tirol i nord og til de sydtirolske kommunene Toblach og Sexten i vest resp. øst. Av kommunens 3100 innbyggere er 85 % tyskspråklige. Resten taler italiensk.
Den største severdigheten er stiftskirken, som er en av de mest betydningsfulle romanske kirkebygningene i Alpene. Benediktinerklosteret ble grunnlagt av hertug Tassilo III av Bayern i 769 som et ledd i Pustertals kristianisering. Klosterets første abbed var Atto, som rundt 784 også ble fyrstbiskop av Freising. Innichen var derfor en del av høystiftet Freising. Kommunen forble en freisingsk eksklave frem til opphevelsen av høystiftet i 1803. Klosteret i Innichen hadde allerede blitt opphevet tjue år tidligere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Innichen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innichen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Nord-Norges Skogsmannsforbund

Nord-Norges Skogsmannsforbund ble stiftet i Tromsø 19. mars 1912. Hensikten var å samle skogfaglig personale i nord for faglige sammenkomster og «hygge» for medlemmene. På stiftelsesmøte deltok 38 personer i et omfattende fagprogram. Initiativtaker var skoginspektøren for Nord-Norge, Einar E. Nilsen, (Mo i Rana). Einar E. Nilsen ble også forbundets første formann, et verv han hadde i mange år. Fagfolk fra ulike steder har stilt opp på arrangementene i regi av Skogsmannsforbundet.
Første årsmøte etter 1912 ble holdt i 1919 på Storjord i Saltdal. Da møtte 36, og medlemstallet var da kommet opp i 70. Møtet og befaringene er beskrevet grundig over 40 sider i «Tidsskrift for Skogbruk», nr 11-12 i 1919.
Siden den gang har «årsmøtene/stevnene» vært holdt med tre års mellomrom, avbrutt av krigen 1940-45. Første årsmøte etter 2.verdenskrig var i 1957 i Målselv.
Nord-Norges Skogsmannsforbund gav ut bokverket "Skogbruk i Nord-Norge-streiftog gjennom- historien" i 1987 . Hovedforfatter er Arvid Sveli . Antall sider 504. Dette bokverket kom ut på nytt i 1990, og er svært godt illustrert med tegninger, tabeller og fotoer.
I 2008 ble årsmøtet avviklet, 19-21. august, på Storjord i Saltdal. Skogfolk fra Sør-Helgeland i sør til Vadsø i nord var da samlet. Sentral i dette arrangementet var "Kystskogmeldinga" som nå går til Stortinget. Ellers var det en omfattende befaringsdag i Saltdal med et allsidig fagprogram for 80 deltakere. Siste samlingsdagen (torsdag) var det innspill om skogvern og skogindustrien, avsetning av skogsvirke, årsmøteforhandlinger og CO2 bindingen i de nord-norske skoger.
Diplomen "Nord-Norges Skogsmann" ble utdelt under festmiddagen for første gang ved dette årsmøtet i 2008 til 14 personer fra landsdelen.
Nytt styre ble etter valgene lagt til Finnmark fylke. !00- årsmarkeringen ble foretatt i august 2012 på Pasvik Folkehøgskole med godt frammøte.
Jubileumboka " I tjeneste for skogen"  ble presentert av redaktøren Ørnulf Kibsgaard. Boka er på 208 sider med mye interessant stoff og gode  bilder.
Årsmøte 2015 med befaringer var lagt til Trondenes Folkehøgskole, Harstad. Styret under ledelse av fylkesskogsjefen i Troms, Terje Dahl, hadde laget et omfattende program som det sto respekt av. Befaringsdagen var lagt til Kvæfjord med mange interessante fagstopp. Været var det aller beste under hele arrangementet.
Mange aktuelle resolusjoner om godt skogbruk ble vedtatt. Ny styreleder etter årsmøtet i Harstad i 2015 er Halle Heggli, Hattfjelldal.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Toblach

Toblach (tysk; uttale «tå:blaX») eller Dobbiaco (italiensk; uttale «dåbiakå») er et tettsted og en kommune i Syd-Tirol i det nordlige Italia. Toblach er den høyest beliggende kommunen i Pustertal, og Toblacher Feld utenfor landsbyen markerer derfor vannskillet mellom Middelhavet (dit elven Rienz renner vestover via Etsch) og Svartehavet (Drau østover via Donau). På grunn av sin naturskjønne beliggenhet rett nord for Haunold-gruppen i Dolomittene er Toblach et populært feriemål for både sommer- og vinterturister.
Området rundt Toblach har vært bosatt minst siden jernalderen. Selve byen nevnes for første gang i 827. I middelalderen profitterte den på handelen mellom Venezia og Augsburg. En viktig handelsrute mellom disse to europeiske storbyene gikk via Höhlensteintal, som munner ut i Pustertal ved Toblach. På grunn av handelen var Toblach et av de tysktalende stedene i Syd-Tirol som hadde et italiensk stedsnavn (eksonym): Både Toblaco og Dobbiaco er dokumenterte former. Den sistnevnte ble gjort til den eneste offisielle navneformen etter at Syd-Tirol kom til Italia i 1920. Den tyske formen ble tillatt igjen etter andre verdenskrig. Ifølge folketellingen av 2001 er 86 % av befolkningen tysktalende. Resten snakker italiensk.
Turrennet Toblach–Cortina mellom Toblach og Cortina d'Ampezzo arrangeres årlig fra 1977.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Toblach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Toblach – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Nauders

Nauders er en østerriksk kommune lengst sydvest i delstaten Tirol. Selv om kommunen geografisk sett ligger i Inndalen, har den historisk vært en del av grev- og landskapet Vinschgau i dagens Syd-Tirol (Italia). Nauders har også hatt en tett tilknytning til Nedre Engadin i Graubünden (Sveits), som den bare skilles fra gjennom Inn. Grunnen er at veiforbindelsen til resten av Nord-Tirol var veldig besværlig: På grunn av juvet Finstermünz er det ikke mulig å ferdes langs Inn. Finstermünzpasset, som er det eneste alternativet, er på sin side mye brattere enn Reschenpasset sydover mot Syd-Tirol. Nabokommunene er Tschlin (Graubünden) i vest, Graun (Syd-Tirol) i syd og Pfunds (Nord-Tirol) i nord.
Siden Nauders lå ved Via Claudia Augusta, den gamle romerveien til Augsburg, ble stedet nevnt for første gang av romerne under navnet Inutrium rundt 150 e.Kr. I 1150 nevnes stedet som Nudres. På denne tid var det allerede en del av det frankiske gaugrevskapet Vinschgau. Befolkningen var den gang retoromansk.
Nauders var viktig som tollstasjon og grensepost. Flere festningsanlegg fra ulike tidsepoker vitner om dette:

Tollstasjonen Hochfinstermünz fra 1200-tallet, som bevokter brua over Inn. Ved siden av finner man ruinene av jaktslottet til erkehertug Sigmund (1400-tallet).
Borgen Naudersberg fra 1200-tallet var sete for den lokale dommeren.
Festningen Nauders ble bygget på 1830-tallet som et forsvar mot mulige invasjoner fra vest eller syd, men var aldri i aksjon.Andre severdigheter er

kirken St. Valentin fra 1500-tallet, som ble bygget om i barokkstil på 1700-tallet og i nyromansk stil i 1832,
kapellet St. Leonhard i nærheten av Hochfinstermünz, som er fra 1100-tallet og inneholder gotiske fresker,
hotellet Finstermünz, som er bygget på 1920-tallet og har bevart det originale interiøret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nauders – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Spiss (Tirol)

Spiss er Østerrikes høyest beliggende kommune (1653 moh.), og med bare 150 innbyggere en av landets minste. Den ligger i den tyrolske delen av Samnaundalen ved grensen til Sveits (Graubünden).
Befolkningen lever hovedsakelig av turismen i den sveitsiske nabokommunen Samnaun, som mange innbyggere pendler til. I tillegg forekommer noe landbruk.
Spiss var lenge en funksjonell eksklave av Østerrike, ettersom den bare var tilgjengelig via Samnaun. Siden 1980 fins det en veiforbindelse på den østerrikske siden av grensen. I likhet med Samnaun var Spiss' befolkning opprinnelig retoromansktalende, men gikk i løpet av 1700-tallet over til det tyske språk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Spiss (Tirol) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Friedrichstraße stasjon

Bahnhof Berlin Friedrichstraße er en stasjon på Berlins forstadsbaner (S-Bahn) og Berlins undergrunnsbane (U-Bahn). Stasjonen ligger sentralt i bydelen Mitte, i Friedrichstrasse mellom Unter den Linden og Spree. Den er et viktig knutepunkt i Berlins kollektivtransport.
Under delingen av Berlin lå stasjonen i Øst-Berlin, men var grensestasjon mellom vest og øst for trafikk med S-bahn. Stasjonen er senere restaurert tilbake til sitt opprinnelige utseende, men et moderne tilbygg for grensekontroll (på folkemunne kalt «Tränenpalast» eller «tårepalasset») er bevart som et minnesmerke.
Fra 1. juli 2012 og i ca. 16 måneder fremover er dette endestasjonen på den nordlige del av U6. Linjen er delt på grunn av byggearbeidene i forbindelse med forlengelsen av U5 fra Alexanderplatz til Brandenburger Tor. Den nye banen krysser U6 og det vil bli anlagt en ny krysningsstasjon Unter den Linden.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bahnhof Berlin Friedrichstraße – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bahnhof Berlin Friedrichstraße – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
CBS Orchestra

CBS Orchestra var husbandet i fjernsynsprogrammet Late Show with David Letterman og var av ledet av den canadiske musikeren Paul Shaffer, fra 1993 til 2015. CBS Orchestra var en videreføring av The World's Most Dangerous Band som måtte skifte navn da Letterman og co. skiftet over fra NBC til CBS i 1993.


== Medlemmer ==
Paul Shaffer – keyboard og munnspill (1982–2015)
Will Lee – bass (1982–2015)
Sid McGinnis – gitar (1984–2015)
Anton Fig – trommer,(1986–2015)
Felicia Michele Collins – gitar (august 1993-2015)
Tom «Bones» Malone – trombone, trompet, basstrombone, tenorsax, barytonsax, fløyte, piccolo- og altfløyte (november 1993-2015)
Aaron Heick – saksofon (august 2012-2015) 
Frank Greene – trompet og perkusjon (august 2012-2015)
Hiram Bullock – gitar (1982-1984, død 2008)
Steve Jordan – trommer (1982–1986)
Bernie Worrell – synthesizer (august 1993-november 1993)
Bruce Kapler – sopransax, altsax, tenorsax, barytonsax, bassax, fløyte, klarinett og keyboard (november 1993-februar 2012)
Alan Chez – trompet og flygelhorn (november 1993 - juli 2012)


== Andre opplysninger ==
Bandet er også husband for den årlige Rock and Roll Hall of Fame, noe de har vært siden 1986.
 Var backup band under The Concert for New York City etter 11. september 2001. Som The World's Most Dangerous Band fremførte de Chuck Berrys sang Roll over Beethoven til filmen Beethoven fra 1992.


== Diskografi ==
1989: Coast to Coast (Capitol Records)
1993: The World's Most Dangerous Party (SBK Records, Capitol Records)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) CBS Orchestra på Discogs 
(en) CBS Orchestra på MusicBrainz 
(en) The Late Show Theme Paul Shaffer and the CBS Orchestra
(en) The Concert For New York City Website
Höhlensteintal

Höhlensteintal (italiensk Val di Landro) er en smal, 15 km lang sydlig sidedal til Pustertal i Syd-Tirol. Dalen ligger i Dolomittene og skiller Fanesgruppa i vest (2839 moh. i Dürrenstein) fra Haunoldgruppa (opptil 2905 moh.) og Sexten-Dolomittene i øst (2998 moh. i Drei Zinnen). Dalen begynner på nordsiden av Monte Cristallo (3221 moh.) og munner ut i Pustertal ved Toblach. Gjennom dalen renner elven Rienz, som har sin kilde nedenfor fjellgruppa Drei Zinnen og danner innsjøen Toblacher See før den når Pustertal.
Med to fjellpass mot Veneto lengst syd i dalen (Cimabanchepasset til Cortina d'Ampezzo og San Angelo-passet til Valle d'Ansiei) utgjorde Höhlensteintal en viktig transportforbindelse mellom to av middelalderens storbyer, Venezia og Augsburg. Fra 1921 til 1963 gikk også jernbanelinja mellom Toblach og Cortina gjennom dalen.
Dalen er for det meste skogkledd. Det eneste tettstedet er Schluderbach, som består av en hotell og noen få fastboende. Dalen skiller også det ladinske språkområdet i vest fra det tyske i øst (og nord; italiensk i syd).
Brokelandsheia

Brokelandsheia er et næringsområde ved E18 i Gjerstad kommune i Aust-Agder, mellom Kragerø og Risør 
På Brokelandsheia sysselsetter de ca. 35 bedriftene over 300 mennesker. De fleste bedriftene er i handelsbransjen, den største er likevel Gjerstad mek. industrier som spesialiserer seg på skuffer og graveutstyr til traktorer og anleggsmaskiner.
De årlige Brokelandsheia-dagene går av stabelen den første helgen i september, og har hvert år besøk av ca. 25 000 mennesker. Brokelandsheia-dagene ble først arrangerert i 2004, og har på få år vokst til å bli den største handelsmessen på Sørlandet, med over 200 utstillere i en rekke kategorier.
På Brokelandsheia skal, om planene gjennomføres, Sørlandsbanen og Vestfoldbanen knyttes sammen ved at det bygges ny jernbanetrasé fra Porsgrunn til Brokelandsheia. Brokelandsheia stasjon er en av to planlagte stasjoner på denne strekningen som er kalt Grenlandsbanen, og stedet blir trolig nytt knutepunkt for samferdsel på strekningen Oslo-Kristiansand.
Gjerstad kommune er aktive i utviklingsarbeidet for Brokelandsheias fremtid, og har som den første kommunen i landet igangsatt et eget plansmiearbeid (se lenke under) med fokus på Brokelandsheias utvikling både lokalt og regionalt i et 20-årsperspektiv.
Brokelandsheia fikk i 2009 en ny attraksjon, Den Lille Dyrehage, som har vært en stor suksess så langt. I tillegg har området distriktets mest besøkte matvareforretning, Eurospar Brokelandsheia, som åpnet sin 2000 m2 nye forretning i 2008. Forretningen har blitt kåret til best i landet på service, og har også landets lengste ferskvarelinje. Vinmonopolet etablerer nytt polutsalg på Brokelandsheia i første halvår 2011.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Fremtiden heter Brokelandsheia. Artikkel i Morgenbladet
Plansmier som utviklingsverktøy
Vingedrakt

Vingedrakt, eller wingsuit som den kalles på engelsk, er en heldrakt som tas på før et fallskjermhopp. Vingedrakten har vinger som spenner seg fra draktens håndledd og ned til hoften, samt en vinge mellom beina. Vingene gjør at fallskjermhopperen får en større flate å fly på. Vingene fylles med luft for å skape en aerodynamisk flykropp. Drakten og flaten den skaper øker den horisontale forflytningen betraktelig. Det finnes i dag flere typer vingedrakter for ulike erfaringsnivå og flygeegenskaper, men man kan som hovedregel si at man flytter seg i forhold 2:1 horisontalt. Ved et normalt hopp med vingedrakt med gjennomsnittlig erfaring og draktegenskaper kan man flytte seg ca. 6 km horisontalt fra utsprangshøyde 12500 fot.
For å unngå at man flyr for langt vekk fra landingsområdet skal «wingsuit flyging» skje i en firkant boks retning (frem – venstre/høyre – tilbake), man flyr da tilbake til utgangspunktet. Man skal ikke benytte wingsuit der hvor man ikke har visuell sikt (sterkt overskyet) da faren for å fly i villedende retning er stor. Det er fort gjort å fly mot områder med lavere høyde, og i verste fall kan man krasje med fjell i nærliggende områder. Å fly inn i andre fallskjermgrupper er også et stort faremoment dersom man mangler sikt.
I Norge er det påbudt med 200 fallskjermhopp siste 18. måneder før man får fly med vingedrakt.
Oblutsje

Oblutsje (russisk: Облу́чье) er en by i Den jødiske autonome oblast i Russland. Den ligger ved elva Amur, rundt 140 km vest for Birobidzjan.
I forbindelse med byggingen av den transsibirske jernbanen ble det dannet mange nye bosetninger for nybyggere i området. Jernbanestasjonen Oblutsje ble opprettet i 1908. Ved stasjonen ble bosetningen Sololi grunnlagt i 1911. Den skiftet i 1914 navn til Oblutsje, og fikk innvilget bystatus i 1938.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==
Nils Uhlin Hansen

Nils Uhlin Hansen (født 6. mai 1919 i Trondheim, død 11. januar 1945) var en norsk lengdehopper. Han representerte SK Freidig.
Nils Uhlin Hansen satte norsk rekord 11. september 1939 på Bislett stadion, med et hopp på 7,54 meter. Han forbedra dermed Otto Bergs to år gamle rekord med en centimeter. Rekorden hans sto til 1959. I norske mesterskap tok Uhlin Hansen gull i 1938 og sølvmedalje i 1939.
Uhlin Hansen var motstandsmann (Kompani Linge) under andre verdenskrig. Han og Linge-soldatene Odd Husby og Sigurd Haugen døde i en skuddveksling med tyskere ved hytta der de tre holdt til, i fjellområdet mellom Singsås og Budal. Hvor mange tyskere som omkom er ukjent.Det er en vei oppkalt etter Nils Uhlin Hansen på Byåsen i Trondheim.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Utmerkelser ==
For innsatsen under krigen ble han tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Asbjørn Øksendal (1973). Operasjon Lapwing. [Oslo]: Grøndahl. ISBN 8250400305. 
John Lyng (1979). Forræderiets epoke. Oslo: Gyldendal. s. 120. ISBN 8205120110. 


== Kilder ==
Statistikk (Friidrett.no)
"Roll of Honour" for norske motstandsmenn
Rogass

Rogass er Norges lengste sammenhengende høytrykks- og lavtrykks forsyningssystem for naturgass. Det har en total transportkapasitet på opptil 1500 millioner Sm³ naturgass i året, det vil si rundt 16 TWh gassenergi. Røranlegget ble bygget i perioden 2002 til 2004 av Lyse Gass som er et datterselskap i Lysekonsernet. Rogass går fra gassterminalen på Kårstø, gjennom Ryfylkebassenget med grenrør til Ryfylkeøyene  Rennesøy, Finnøy, Talje og Fogn, og frem til landsfallpunktet i Risavika i Sola kommune på Nord-Jæren.


== Kilder ==
Energilink