jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Minypatrobus

Minypatrobus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. Ingen arter er registrert i Norge.


== Eksterne lenker ==
(en) Minypatrobus i Encyclopedia of Life 
(en) Minypatrobus i Global Biodiversity Information Facility 
Minypatrobus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Minypatrobus – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Norsk entomologisk forening
Eva Twardokens

Eva Twardokens (født 28. april 1965 i Reno, Nevada) er en amerikansk tidligere alpinist.
I verdenscupen greide hun aldri å vinne noe renn, men spesielt i Super-G og storslalåm oppnådde hun flere pallplasseringer. I slalåm har hun en fjerdeplass fra Sestriere (Italia) i desember 1985 som besteresultat, og i kombinasjonsøvelsen har hun også flere plasseringer blant de beste 10.
Hun oppnådde også gode plasseringer ved to OL og fire VM, ikke mindre enn ti ganger plasserte hun seg blant de 10 fremste.
Størst suksess hadde Twardokens under VM 1985 i Bormio, der hun tok bronsemedaljen i storslalåm. Twardokens la opp i mars 1995.


== Meritter ==
OL 1992 i Albertville
7.-plass i storslalåm
8.-plass i super-G
Vinter-OL 1994 i Lillehammer
7.-plass i storslalåm
VM 1985 i Bormio
Bronse im storslalåm
7.-plass i kombinasjonen
10.-plass i slalåm
VM 1987 i Crans-Montana
8.-plass i kombinasjonen
9.-plass i slalåm
VM 1989 i Vail
8.-plass i slalåm
VM 1991 i Saalbach-Hinterglemm
5.-plass i storslalåm
Verdenscupen
Pallplasseringer
26. januar 1985: 2.-plass i super-G, Arosa (Sveits)
20. mars 1985: 2.-plass i storslalåm, Park City (USA)
9. februar 1991: 2.-plass i storslalåm, Zwiesel (Tyskland)
29. desember 1994: 2.-plass i storslalåm, Méribel (Frankrike)
22. desember 1984: 3.-plass i super-G, Santa Caterina (Italia)
15. desember 1991: 3.-plass i storslalåm, Piancavallo (Italia)
22. desember 1993: 3.-plass i storslalåm, Flachau (Østerrike)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Eva Twardokens – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Eva Twardokens – Olympics.com 
(en) Eva Twardokens – Olympic.org 
(en) Eva Twardokens – Olympedia 
(en) Eva Twardokens – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Eva Twardokens – FIS (alpint) 
(en) Eva Twardokens – ski-db.com 
(en) Eva Twardokens – TheSports.org
Foldmose

Foldmose (Diplophyllum Dumort.) er en slekt innen tvebladmosefamilien (Scapaniaceae) blant levermosene.


== Nordiske arter ==
D. albicans (L.) Dumort. – Stripefoldmose
D. obtusifolium (Hooker) Dumort. – Stumpfoldmose
D. taxifolium (Wahlenb.) Dumort. – BergfoldmoseAlle tre forekommer i Norge.


== Eksterne lenker ==
(en) Foldmose i Encyclopedia of Life 
(en) Foldmose i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Foldmose hos Artsdatabanken 
(sv) Foldmose hos Dyntaxa 
(en) Foldmose hos ITIS 
(en) Foldmose hos NCBI 
(en) Foldmose hos The International Plant Names Index 
(en) Foldmose hos Tropicos 
(en) Kategori:Diplophyllum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Diplophyllum – detaljert informasjon på Wikispecies
Hindarkvartetten

Hindarkvartetten (etablert 1944, nedlagt 1980) var en norsk strykekvartett. Kvartetten spilte mange hundre konserter i konsertsaler innen- og utenlands, medvirket ved en rekke radio- og fjernsynssendinger, spilte inn plater og uroppførte mange norske kammermusikkverk.


== Virksomhet ==
Hindarkvartetten uroppførte mange norske verk i NRK radio og i konsertsaler innen- og utenlands. De var også hyppige gjester i NRK fjernsynet i ulike programmer. Ved Festspillene i Bergen var de hyppige gjester. Blant komponistene som skrev med Hindarkvartetten for øye og øre er Leif Solberg som også hadde undervist Hindarbrødrene i teori og harmonilære i Hindarbrødrenes unge år på Fåberg og Lillehammer. En annen komponist som nøt godt av Hindarkvartettens oppmerksomhet var Edvard Fliflet Bræin.
Johs. Hindar var administratoren, som forhandlet platekontrakter og konsertengasjementer og administrerte kvartetten med velopplagt ro og overblikk. De tre Hindarbrødrene spilte i Bergen Filharmoniske Orkester fram til 1949 da de alle tre ble ansatt i Oslo Filharmoniske Orkester. Johs. Hindar underviste i kammermusikk ved Norges musikkhøgskole noen år og var mangeårig formann for Filharmoniens programkomité. Ved orkestrets framføringer av Gustav Mahlers symfoni nr. 8 spilte han mandolin under Mariss Jansons' ledelse. Alle musikerne i Hindarkvartetten var orkestermusikere på heltid, og prøvevirksomheten måtte finne sted mellom orkestertjeneste, pedagogisk virke og plateinnspillinger.


== Besetning ==
I starten var kvartetten ofte benevnt Bergen Strykekvartett eller Brodal-Hindarkvartetten. Den opprinnelige besetningen var:

Jon Brodal 1. fiolin (1945–50),
Levi Hindar cello ( 1944–1980)
Johs. Hindar bratsj (1944–1980) og
Peter Hindar 2. fiolin (1944–1959)Den ungarske fiolinisten og pedagogen Istvan Ipolyi i Bergen instruerte kvartetten de første årene.
Senere medlemmer var:

Arvid Fladmoe 1. fiolin (1950–1958)
Bjarne Larsen 1. fiolin (1958–1960)
Leif Jørgensen 1 fiolin ( 1960–1980)
Trond Øyen 2. fiolin ( 1964–1980)
Arne Monn-Iversen 2.fiolin (1959–1960)
Bjarne Fiskum 2. fiolin  (1960–1964).


== Gjestemusikere ==
Av gjestende musikere på blant annet plateutgivelser kan nevnes:

Richard Kjelstrup klarinett,
Arvid Fladmoe fiolin
Egil Storbekken tussefløyte.
Arve Tellefsen fiolin


== Utgivelser ==
Tussefløytelåter (1966).  Med Egil Storbekken
Arne Nordheim, Strykekvartett.
Johan Svendsen, Strykekvintett (1975)
Johan Svendsen, Oktett for strykere (1969)
Edvard Fliflet Bræin, De Glade Musikanter (1974)


== Priser ==
Griegprisen
Spellemannprisen 1973 sammen med Torkil Bye og Brynjar Hoff i klassisk musikk/samtidsmusikk for Mozart obo-kvartett/Fløytekvartett
EM i friidrett 1938 – 200 meter menn

200 meter menn ved EM i friidrett 1938 ble arrangert på Stade Olympique de Colombes i Paris, Frankrike den 4. september 1938.


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Deltakelse ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater
Kannebærer

Kannebærere er en familie (latin: Nepenthaceae) med en eneste slekt – Nepenthes – av kjøttetende planter. De tilhører ordenen Nellikordenen, (Caryophyllales) i APG II-systemet, som er en stor gruppe av basale, egentlige tofrøbladete planter. Kannebærere vokser i regnskogene i Asia og Australia. Størst er artsrikdommen på Sumatra og Borneo, med mange endemiske arter.

Navnet Nepenthes kommer fra gresk ne penthos (ingen sorg/sorgløs) og viser til en gift ved samme navn fra gresk mytologi. På engelsk kalles plantene ofte «Monkey cups», fordi det har vært observert at aper drikker vann av blomsterkannene.
Alle artene vokser i den gamle verden, nærmere bestemt Asia, Oseania og Madagaskar, med én art hver i henholdsvis Sri Lanka og Seychellene. Arten Nepenthes distillatoria fra Sri Lanka ble beskrevet av Carl von Linné i 1753, men den franske guvernøren Étienne de Flacourt gjorde uvitenskapelige iakttakelser  av slike planter på Madagaskar allerede i 1658. 


== Karaktertrekk ==
Plantene har ofte et grunt rotsystem og en mer enn 1 meter lang, tynn klatrende stamme. Fra stammen vokser det ut brede bladstilker, som ender i en krok som kan bidra til klatring. 
Ytterst på bladene har planten beholdere som ligner kanner, og det er her plantene fanger insekter og andre småkryp. Kannene varierer i størrelse fra art til art og er vanligvis mellom 5 og 30 cm dype. Kannene har ofte klare fine farger og dufter nektar. Planten former ofte lianer.
Kannebærerne fanger stort sett insekter, men større eksemplarer kan også ta frosker, øgler, mus og en og annen rotte. I svært sjeldne tilfeller kan de også fange fugler.
Kannene er glatte på innsiden og dyrene sklir lett ned i bunnen. Fine hår peker nedover og hindrer dyr i å klatre opp av kannen igjen. I bunn av kannen er det væske med enzymer som oppløser insektene. 
Flaggermusarten Kerivoula hardwickii bruker kannebæreren Nepenthes rafflesiana elongata som ly. Til gjengjeld får kannebæreren næringsrik guano fra flaggermusen.
Det er registrert mer enn 120 arter i verden, og hvert år oppdages ett par nye arter. Noen av dem brukes som stueplanter, og det framstilles kryssningsarter.
Slekten Nepenthes  dyrkes ofte i drivhus. Både utplanting av hele frø, poding og vevsplanting kan føre til vellykket vekst.


== Liste over arter i kannebærerslekten ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kannebærer i Encyclopedia of Life 
(en) Kannebærer i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kannebærer hos ITIS 
(en) Kannebærer hos NCBI 
(en) Kannebærer hos The International Plant Names Index 
(en) Kannebærer hos Tropicos 
(en) Kategori:Nepenthes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Nepenthes – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nepenthes – detaljert informasjon på Wikispecies
EM i friidrett 1938 – 200 meter kvinner

Øvelsen 200 meter kvinner ved EM i friidrett 1938 ble arrangert i Wien, Østerrike 18. september 1938.Solveig Toms representerte Norge og hun kom ikke videre fra innledende heat.


== Resultater ==


=== Finalen ===


=== Kvalifisering (norsk deltager) ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norske EM-deltakere
Georg Niedermeier

Georg Niedermeier (født 26. februar 1986) er en tysk fotballspiller som fra 30. juni 2019 er klubbløs. 
Han spilte på Bayerns juniorlag fra 1995-2003. I 2003 begynte han på Bayerns reservelag.  På dette laget har han spilt 80 kamper. Han har også vært reserve for førstelaget i to kamper i 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Georg Niedermeier – Transfermarkt 
(en) Georg Niedermeier – WorldFootball.net 
(en) Georg Niedermeier – FootballDatabase.eu 
(de) Georg Niedermeier – fussballdaten.de 
(en) Georg Niedermeier – Soccerway 
(es) Georg Niedermeier – as.com
Nils Olav Fardal Bruteig

Nils Olav Fardal Bruteig (født 10. januar 1970) var ansvarlig redaktør og utgiver av avisen Søndag Søndag fra 1997 og frem til 2004, da han etter å ha vunnet den såkalte «halliksaken» overlot utgivelsen til Raymond Njerve, som drev avisen frem til nedleggelsen i 2006.


== Referanser ==
Breno Borges

Breno, fullt navn Breno Vinicius Rodrigues Borges, (født 13. oktober 1989 i Cruzeiro) er en brasiliansk fotballspiller.
Han spiller midtstopper på Vasco da Gama. Han var reserve da Brasil tok bronse i OL i Beijing. Han har tidligere spilt på São Paulo og Bayern München


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Breno Borges – Olympedia 
(en) Breno Borges – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pt) Breno Borges – Brasils olympiske komité 
(en) Breno Borges – FIFA 
(en) Breno Borges – Transfermarkt 
(en) Breno Borges – WorldFootball.net 
(en) Breno Borges – FootballDatabase.eu 
(de) Breno Borges – fussballdaten.de 
(en) Breno Borges – Soccerway 
(en) Breno Borges – PlaymakerStats.com
Lusekofte

Lusekofte er en strikket ulljakke eller -kofte med «lusemønster», det vil si et jevnt mønster av «lus» (prikker eller enkeltmasker) i en annen farge enn bunnfargen. Lusekofter kan brukes av kvinner og menn, barn og voksne, som en varm innejakke eller under ei ytterjakke på samme måte som en genser. Det er flere tradisjonelle strikkemønstre i ulike deler av Norge. Lusekoftene lukkes med hemper, spenner eller knapper, tradisjonelt støpt av tinn.
Mange anser lusekofte som symbol for det typisk norske og bruker klesplagget for å karikere nordmenn.


== Historikk ==
Lusemønsteret skal først ha bli brukt på strikketrøyer fra Setesdal, og setesdalskofta har fortsatt et slikt strikkemønster. En fanakofte er en spesiell strikkegenser med lusemønster og stjerner (åtte-blad-roser), oftest i hvitt (naturhvitt) på blå bunn (opprinnelig «sauesvart»).

		
		
		
		
		


== Se også ==
Kofte
Kardigan (golfjakke)
Genser
Selburose
Setesdalsgenser
Mariusgenser


== Eksterne lenker ==
(en) Lusekofte – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om lusekofter og andre strikkeplagg i Andemor Sundbøs Kvarsdagsstrikk fra 1994 (avfotografert bok fra Nasjonalbibliotekets arkiv)
«DigitaltMuseum: Søk:  'lusekofte'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012. 
Husflidens setesdalskofte
Nettavisen om tiltaltes bruk av lusekofter i retten
Jodi Lyn O’Keefe

Jodi Lyn O'Keefe (født 10. oktober 1978 i Cliffwood Beach i New Jersey) er en amerikansk skuespiller og modell.
O'Keefe har både irske, tsjekkiske, australske, polske og svenske forfedre. Hun og vokste opp som yngst av tre søstre.
O'Keefe debuterte som skuespiller i Hollywood i 1998 i filmen Halloween H20: 20 Years Later og i 1999 opptrådte hun i She’s All That. Senere har hun vært med i filmer som The Crow: Salvation, Whatever It Takes og Devil In The Flesh 2. Hun hadde også en rolle i TV-serien Prison Break i 2007. I 2013 opptrådte hun i The Frozen Ground med Nicolas Cage og John Cusack i hovedrollene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jodi Lyn O'Keefe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jodi Lyn O'Keefe på Internet Movie Database 
(da) Jodi Lyn O'Keefe på Scope 
(fr) Jodi Lyn O'Keefe på Allociné 
(en) Jodi Lyn O'Keefe på AllMovie 
(en) Jodi Lyn O'Keefe hos The Movie Database 
Jodi Lyn O'Keefe på Twitter
Geir Helgen

Geir Helgen, født 25. oktober 1939 i Durban, er en norsk arkeolog, tegner, heraldiker og kulturarbeider.
Geir Helgen bodde i sin barndom også i Alexandria før familien i 1947 kom til Bergen. Han har studert ved universitetene i Wien og Bergen. Han har magistergrad i nordisk arkeologi med en avhandling om merovingertidsfunn, fra Universitetet i Bergen i 1973, og mellomfag i norsk, tysk, historie og grunnfag i folkeminnevitenskap. Han arbeidet som konservator ved Historisk museum i Bergen og ved Universitetets Oldsaksamling i Oslo, før han ble fylkeskonservator i Buskerud i 1976. Han gikk av med pensjon i 2004 og er nå bosatt på Nesbyen i Hallingdal.
Helgen har i sitt virke vært spesielt opptatt av museer og kulturminnevern.
Helgen har hele sitt liv hatt tegning som mer enn en hobby – med størst interesse for karikaturtegning. Han viste tidlig talent for denne kunstformen og videreutviklet og raffinerte denne ved studieoppholdet i Wien. Av flere forbilder har han vel særlig vært inspirert av Storm P. Tegningene varierer fra de helt nøkterne og kjølige illustrasjoner, til vilt harselerende sarkasmer som tar opp de fleste temaer. Motivene er ofte overkarikerte og burleske. De inneholder ikke sjelden dypt anakronistiske eller saklig sett helt meningsløse bielementer som skaper en egen forskrudd tilleggskomikk i situasjonen. I 2006 ble det gitt ut et utvalg av 250 av Geir Helgens strektegninger fra den arkeologiske og kulturbyråkratiske sfære under tittelen "Helgen-streker".
Helgen var formann i Norsk Heraldisk Forening fra 1990 til 2003. Han har en av Norges største boksamlinger om heraldiske emner, og han deltar jevnlig i nordiske og internasjonale heraldiske kongresser.


== Litteratur ==
Ludvig Throndsen: Drammensere anno dengang. Tegninger av Geir Helgen, Drammen 1995
Geir Helgen: «Odd og egg: Merovingertidsfunn fra Hordaland, Sogn og Fjordane», Arkeologiske avhandlinger fra Historisk museum, Universitetet i Bergen,  1982
Tore Bjørgo, Ole Egil Eide og Svein Indrelid: Helgen-streker. Et utvalg av Geir Helgens tegninger, Bergen 2006
Geir Helgen: «Berlin-erklæringen om grunnregler for heraldisk utforming», Heraldisk Tidsskrift, bind 12 nr. 115, København mars 2017, side 238-240.
Geir Helgen: «Intet nytt under solen», Våpenbrevet nr. 101 august 2017, Norsk Heraldisk Forening, Oslo 2017, side 12-19 (om en tysk heraldisk bok fra 1694).
EM i friidrett 1938 – 400 meter menn

Øvelsen 400 meter menn ved EM i friidrett 1938 ble avholdt i Paris, Frankrike 3. og 4. september 1938.


== Finalen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater1
Resultater2
Peter Lykke-Seest

Peter Lykke-Seest (født 26. september 1868 i Kristiania, død 4. februar 1948) var en norsk forfatter, filmregissør og pionér som var av stor betydning for den norske filmen før 1920-tallet. i årene 1912–1919 regisserte han hele 8 filmer, og har vist seg å være til inspirasjon for neste generasjons filmskapere som f. eks. Rasmus Breistein.
Peter Lykke-Seest begynte å arbeide som manusforfatter for Nordisk Films Kompagni (Danmark) i 1912 og Svenska Biografteatern (Sverige) året derpå. I Danmark laget kjente regissører som August Blom, Eduard Schnedler-Sørensen og Holger-Madsen filmer, som bygde på hans manus. I Sverige var det Victor Sjöström og Mauritz Stiller.
Han var svært interessert i film og i 1916 opprettet han sitt eget filmselskap, Christiania Film Co. A/S. Her ansatte han anerkjente filmarbeidere som Ottar Gladtvet, men foran kamera brukte han heller amatører, som sin egen familie. 
Da han opprettet sitt eget filmselskap startet han også å jobbe med å få etablert et eget filmatelier i Norge. 
I 1917 hadde hans to første filmer premiere, samt han først suksess De Forældreløse. Hans mest populære og vellykkede film var Historien om en gut (1919). Filmen ble distribuert i både Sverige, Finland og Tsjekkoslovakia, men til tross for dette var den ikke en spesielt økonomisk suksess. Filmen handler om gutten Espen som rømmer hjemmefra, men tilslutt kommer hjem igjen. Dette var typisk for Lykke-Seests filmer. Den borgerlige familien splittes, for så å gjenforenes i sluttscenen. Etter Historien om en gut forsto Lykke-Seest at hans forsøk på å bygge opp en stor filmnasjon under kommunaliseringen av kinoene var for vanskelig. Publikummet var klar for en ny type film, og Lykke-Seest gikk tilbake til litteraturen. 
I sin samtid var han først og fremst kjent som en romanforfatter opptatt av det religiøst-mystiske (Den store hvite flok, 1925).
Lykke-Seests skrev to radiostykker, Luftruten og  Anonyme brev (begge sendt i 1929). Verken tekster eller opptak har blitt bevart. Trolig dreide det seg om komedier eller kriminalsketsjer.  Siden bearbeidet han en rekke andre tekster for radio, blant annet Gabriel Scotts Tante Pose (1940, 1938).


== Bøker ==
Dypet (1932)
En stor mann er død. Fragmenter av et liv, Aschehoug, Oslo (1946)


== Se også ==
Peter Lykke-Seests filmografi (inneholder både norske, danske og svenske filmer)


== Referanser ==


== Kilder ==
Bedre enn sitt rykte – En liten norsk filmhistorie. 2.utgave, Norsk filminstitutt Oslo, 2004. Gunnar Iversen, Øivind Hanche, Nils Klevjer Aas.
Hartenstein, Tillman: Det usynlige teatret: Radioteatrets historie 1926-2001, Oslo 2001, s. 199


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Lykke-Seest på Internet Movie Database 
(no) Peter Lykke-Seest hos Sceneweb 
(sv) Peter Lykke-Seest i Svensk Filmdatabas 
(da) Peter Lykke-Seest på Filmdatabasen 
(da) Peter Lykke-Seest på danskefilm.dk 
(da) Peter Lykke-Seest på danskfilmogtv.dk 
(en) Peter Lykke-Seest hos The Movie Database
Sture Rogne

Sture Rogne (født 20. april 1947 i Ørsta) er en norsk trekkspillmusiker og NRK-medarbeider.
I NRK har han arbeidet som programsekretær i Skoleavdelingen og senere i Musikkavdelingen, radio, blant annet med produksjonsansvar for den europeiske NOVU-serien om generasjonsmotsetninger (1974).  Han ledet også TV-seriene Start (1975–78) og Musikalsk gjestebud (1975–76), etterfulgt av radioseriene Lette toner for noen og enhver (1977) med Jan Eriksen, Nattstudio med Sigmund Groven, Fra Rockens historie (1982) med Leif Gjerstad, Trekkspillrunde og Lett norsk med KORK (1982),
Musikkveld og Musikkaktuelt (1982–85) med Knut Høyland. Senere kom Musikalsk lørdagskveld (1984). 
I samarbeid med Erling Lægreid og Steinar Brauteset laget han programserier om Jakob Sande og Per Sivle (1985). Videre var han leder for Kringkastingsforeningen, en av de tre fagforeningene i NRK (1987–88). Han var medlem av det sentrale omstillingsutvalget for NRK (1987–88). Så ble han redaksjonssjef og senere programredaktør for Fjernsynets musikkavdeling (1988–91).  Deretter var han rådgiver for kringkastingssjef Einar Førde (1991–1998).  I Orkesterredaksjonen var han programleder, produsent og regissør for Kringkastingsorkestret (1998–2008). 
Han var i Reidar Thommessens trio 1969-71 og drev i tillegg egen kvartett.  Senere musiker ved Det norske teatret, Den Norske Opera, Oslo Nye Teater, Nationaltheatret, Riksteatret og Rikskonsertene. 
Ellers har Rogne medvirket på en lang rekke plateinnspillinger med artister som Alf Cranner, Kari Diesen, Lasse Kolstad, Rolf Just Nilsen, Sølvi Wang, Rolf Søder, Wenche Myhre, deLillos, Einmal Kommt Die Liebe, Dag Frøland, Lars Klevstrand, Tove Karoline Knutsen, Kari Bremnes, Stein Ove Berg, Pjokken Eide, Ivar Medaas, Lillian Askeland, Geirr Lystrup, Britt Langlie, Maj Britt Andersen og Inger Lise Rypdal. Rogne medvirket i norske Melodi Grand Prix-finaler med Åge Aleksandersen og Inger Lise Rypdal og i den internasjonale finalen i Bergen 1986.      


== Priser ==
Spellemannprisen 1975 for Det glade Aalesund
Spellemannprisen 1979 for Så lenge skuta kan gå


== Utgivelser ==
Det glade Aalesund (1975).  Med Ragnar Danielsens ensemble.
Sture Rogne (1977).  Med Robert Normann, Erik Amundsen, Espen Rud m.fl.
Så lenge skuta kan gå (1979).  Med Det norske teatrets ensemble.
Dehler

Dehler Deutschland GmbH er et tysk verft som produserer seilbåter. Verftet ble etablert av Willy Dehler i 1963. Nederlenderen Wilan van den Berg overtok i desember 2004 eierskapet og ledelsen av verftet som ligger i Sauerland, Tyskland. De produserer seilbåter mellom 29 og 66 fot. I Norge importeres Dehler båtene av Dehler Yacht Norway AS.
Dehler ble slått konkurs 17. desember 2008 etter ønske fra sine ansatte, da de ikke hadde fått lønn på to måneder.Den 30. april 2009 meddelte Hanse Yachts AG at de hadde oppkjøpt Dehler verftet. Under det nye eierskap vil Dehlers modeller fortsette i produksjon. De mellomstore modeller vil produseres i Meschede-Freienohl i Sauerland, mens de store modeller vil produseres i Greifswald.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dehler Yachts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Den norske importør
Metylacetylen

Metylacetylen (Propyn, Propylen) er et hydrokarbon i gruppen alkyner med kjemisk formel C3H4. Propyn er en umettet organisk forbindelse med en trippelbinding mellom to av karbonatomene.
Imperial Blaze

Imperial Blaze (tidligere The Next Thing) er det fjerde studioalbumet til Dancehall-artisten Sean Paul. Albumet ble sluppet 18. august 2009.


== Sporliste ==
«Intro: Chi Chi Ching»
«Lace It»
«So Fine»
«Now That I've Got Your Love»
«Birthday Suit»
«Press It Up»
«Evening Ride»
«Hold My Hand»
«She Want Me»
«Daddy's Home»
«Bruk Out»
«Pepperpot»
«Wine Baby Wine»
«Running Out of Time»
«Don't Tease Me»
«Lately»
«She Wanna Be Down»
«Straight From My Heart»
«Private Party»
«I Know U Like It»


== Eksterne lenker ==
(en) Imperial Blaze på MusicBrainz 
(en) Imperial Blaze på Spotify 
(en) Imperial Blaze på AllMusic
EM i friidrett 1938 – 80 meter hekk kvinner

80 meter hekk damer ved EM i friidrett 1938 ble arrangert på Praterstadion i Wien, Østerrike den 17. september 1938.


== Medaljevinnere ==


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===


=== Finale ===


== Bilder ==


== Detakelse ==


== Referanser ==