jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Padling under Sommer-OL 1976

Padling under Sommer-OL 1976. Padling var med som olympisk øvelse for niende gang under OL-1976 i Montréal. Det ble konkurrert om elleve olympiske titler. Det var fem klasser for kajakk og fire i kano for herrer og to i kajakk for kvinner. Sovjetunionen ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran Øst-Tyskland med tre.


== Medaljer ==


== Menn ==


=== Kajakk ===


==== K1 500 m ====


==== K1 1000 m ====


==== K2 500 m ====


==== K2 1000 m ====


==== K4 1000 m ====


=== Kano ===


==== C1 500 m ====


==== C1 1000 m ====


==== C2 500 m ====


==== C2 1000 m ====


== Kvinner ==


=== Kajakk ===


==== K1 500 m ====


==== K2 500 m ====


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 18. mars 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Stopp pressen!

Stopp pressen! (originaltittel: The Front Page) er en amerikansk filmkomedie fra 1974 regissert av Billy Wilder. Filmen handler om en utbrent stjernereporter som skal dekke en henrettelse før han slutter i jobben. Sjefen gjør hva han kan for å forhindre ham i å slutte. Ting kompliseres når den dødsdømte fangen rømmer og gjemmer seg avishusets lokaler. Hovedrollene spilles av Jack Lemmon og Walter Matthau. Filmen er basert på en Broadway-komedie med samme tittel fra 1928, skrevet av Ben Hecht og Charles MacArthur. Stykket har blitt filmatisert flere ganger.


== Handling ==
Hildy Johnson er en utbrent stjernereporter som planlegger å slutte i jobben. Hans aller siste jobb er å dekke en henrettelse. Sjefen hans, Walter Burns, gjør imidlertid hva han kan for å forhindre ham fra å slutte. Oppi alt dette greier den dødsdømte fangen å rømme og reporteren blir involvert i saken på en helt annen måte enn han hadde tenkt. Dødsdommen har han fått på grunnlag av sitt politiske ståsted.


== Om filmen ==
Stopp pressen! fikk blandet mottakelse av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 68 % på Rotten Tomatoes.VG gav den terningkast fem. Også Arbeiderbladet gav den meget god omtale.


== I rollene ==
Jack Lemmon as Hildebrand "Hildy" Johnson
Walter Matthau as Walter Burns
Susan Sarandon as Peggy Grant
Vincent Gardenia as "Honest Pete" Hartman
David Wayne as Roy Bensinger of the Tribune
Allen Garfield as Kruger
Austin Pendleton as Earl Williams
Carol Burnett as Molly Malloy
Charles Durning as Murphy
Herb Edelman as Schwartz
Martin Gabel as Dr. Max J. Eggelhofer
Harold Gould as The Mayor/Herbie/Green Hornet
John Furlong as Duffy
Jon Korkes as Rudy Keppler


== Andre filmatiseringer ==
The Front Page, den første filmatiseringen, 1931.
Siste sensasjon (originaltittel: His Girl Friday), en versjon fra 1940 med Cary Grant i en av hovedrollene.
Hete nyheter, (originaltittel: Switching Channels), en modernisert versjon fra 1988 med Burt Reynolds og Kathleen Turner i hovedrollene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stopp pressen! på Internet Movie Database 
(no) Stopp pressen! hos Filmfront 
(sv) Stopp pressen! i Svensk Filmdatabas 
(da) Stopp pressen! i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Stopp pressen! på Allociné 
(nl) Stopp pressen! på MovieMeter 
(en) Stopp pressen! på AllMovie 
(en) Stopp pressen! på Turner Classic Movies 
(en) Stopp pressen! på Rotten Tomatoes 
(en) Stopp pressen! på Box Office Mojo
Thor Soltvedt

Thor Soltvedt (født 17. november 1955) er lektor og skjønnlitterær forfatter, bosatt i Fredrikstad.
Han arbeidet som lektor på Årstad videregående skole i mange år, og hadde per 2022 skrevet 20 bøker. Soltvedt debuterte i 1997 med Historien om Glenn Anton, som han fikk Kultur- og kirkedepartementets debutantpris for. I tillegg til yrkesskoleeleven «Glenn Anton» er «HyPer» en gjennomgangsfigur i flere bøker. Den ni-årige Per Viggo er hyperaktiv. De to siste utgivelsene for voksne er romanene Nedtelling fra 2012 og Voksesmerter fra 2013. Voksesmerter handler om en oppvekst på Landås i Bergen på 1960-tallet. I desember 2014 kom ungdomsromanen Levende vegg ut. Oppfølgeren Fire minutter på overtid fulgte i  juni 2015. Romanene er de to første bindene i en trilogi om fotballaget Fart. Det avsluttende bindet i trilogien med tittelen Fair Play kom ut i mai 2016. I juni 2018 kom romanen Rektor Grås siste reise ut. Thor Soltvedt debuterte som dramatiker på Det Norske Teatret i Oslo i november 2018 med stykket Hyper i Egypt regissert av Petter Næss. I april 2019 kom ungdomsromanen Hibernian ut som omhandler homofili i et fotballmiljø. I mai 2021 kom ungdomsromanen/skoleromanen "Å greie seg på egne hender. Stanley Motts historie" ut. 

som lærer på en yrkesskole ville jeg prøve å skrive noe for gutter som ikke var særlig motivert til å lese. Slik ble Glenn Anton til, og da den ble en stor suksess, fikk jeg for alvor smaken på å skrive.


== Bibliografi ==
Historien om Glenn Anton, ungdomsbok, Eide (1997)
Glenn Anton og Tassen, ungdomsbok, Eide (1998)
Fotballfrelst, ungdomsbok, Eide (1999)
Tretti linjerhver dag, lyrikk, Eide (2000)
Tatovørene, ungdomsbok, Eide (2000)
Flammen på stadion, lyrikk, Eide (2002)
Glenn Antologien, graffiti-bok, Blues forlag 2003
Taxi, roman, Eide (2002)
HyPer i Egypt, lyrikk, Eide (2004)
HyPer i gravkammeret, barnebok. Lyrikk, Eide. Vigmostad & Bjørke (2005)
Alexanderplass, ungdomsbok, Vigmostad & Bjørke (2006)
Nedtelling, roman, Kapabel Forlag (2012)
Voksesmerter, roman, Kapabel Forlag (2013)
Levende vegg, ungdomsbok, Kapabel Forlag (2014)
Fire minutter på overtid, ungdomsbok, Kapabel Forlag (2015)
Fair play, ungdomsbok, Kapabel Forlag (2016)
Rektor Grås siste reise, roman, Kapabel forlag 2018
Hyper i Egypt, skuespill  Det Norske Teatret, Oslo november 2018
Hibernian. Den største seieren–det tyngste tapet, ungdomsroman, Kapabel forlag 2019
Å greie seg på egne hender. Historien om Stanley Mott. Kapabel forlag forlag 2021


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Thor Soltvedt i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Thor Soltvedt hos Nasjonalbiblioteket
The Streets

Mike Skinner (født 27. november 1978), bedre kjent under kunstnernavnet The Streets, er en engelsk rapper fra Birmingham. Han er kjent for sin meget spesielle stil med cockneyaksent som går under betegnelsen Grime eller UK garage, selv om dette ikke er hans egentlige dialekt. Han gav ut sitt fjerde album 15. september 2008, Everything Is Borrowed. Hans siste album fikk tittelen Computer and Blues  og ble utgitt 7. februar 2011.
I 2004 fikk han en hit med den rolige «Dry Your Eyes» som nådde nummer 1 på listene i både Storbritannia og Irland, mens plata A Grand Don't Come for Free solgte 3 millioner eksemplarer, en suksess han ikke senere har kopiert.


== Diskografi ==
Original Pirate Material (2002)
A Grand Don't Come for Free (2004)
The Hardest Way to Make an Easy Living  (2006)
Everything Is Borrowed (2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Streets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mike Skinner på Internet Movie Database 
(en) Mike Skinner hos The Movie Database 
(en) Mike Skinner på Discogs 
(en) Mike Skinner på MusicBrainz 
(en) Mike Skinner på SoundCloud 
(en) Mike Skinner på Songkick 
(en) Mike Skinner på Genius — sangtekster 
(en) Mike Skinner på AllMusic 
Mike Skinner på Twitter 
Mike Skinner på Facebook 
(en) Mike Skinner på YouTube
Parlament

Et parlament eller folkevalgt forsamling er i moderne forstand et politisk organ som typisk har som oppgaver å representere velgere, vedta lover og fatte andre beslutninger, og kontrollere den utøvende makten.
I noen land er parlamentet oppdelt i to forsamlinger, typisk kalt overhus og underhus eller førstekammer og andrekammer, som begge skal stemme over et lovforslag for at det skal bli vedtatt.
Parlamentene i de ulike land har ofte særnavn som man bruker i stedet for det mer generelle parlament.


== Navn på parlament ==
 Aserbajdsjan: Nasjonalkongressen
Danmark Danmark: Folketinget
Estland Estland: Riigikogu
Finland Finland: Riksdagen (Soumen eduskunta)
 Færøyene: Lagtinget (Løgtingið)
 Grønland: Landstinget (Inatsisartut)
 Hellas: Hellas’ parlament (Βουλή των Ελλήνων)
 Irland: Oireachtas
Island Island: Alltinget (Alþingið)
Latvia Latvia: Saeima
Luxembourg Luxembourg: Deputertkammer
Norge Norge: Stortinget
 Russland: Statsdumaen (Ду́ма, kommer fra ordet «tanke»)
 Sambandsstatene: Kongressen
 Slovakia: Nasjonalrådet
 Spania: Spanias parlament (Cortes Generales, inkluderer også Spanias senat (Senaado de Españia))
Storbritannia Storbritannia: Det britiske parlamentet
 Sverige: Riksdagen
 Tyskland: Forbundsdagen (Bundestag) og Forbundsrådet (Bundesrat)
 Den europeiske union: EuropaparlamentetDanmark hadde inntil 1953 et tokammersystem: Parlamentet het Rigsdagen, og besto av Folketinget og Landstinget.


== Se også ==
Parlamentsmedlem
Parlamentarisme
Politisk forsamling
Sogneselskap

Sogneselskap kan sies å være en forløper for lokalt selvstyre. Men bildet er ikke ukomplisert; fortellinga om de norske sogneselskapene er en innholdsrik historie.


== Fase 1 ==
Sentralt i de norske sogneselskapenes tidlige fase står Christiania-kjøpmannen John Collett (1758–1810) og opplysnings-teologen Fredrik Julius Bech (1758–1822). Førstnevnte tok initiativ til Norges første sogneselskap, «Aggers Sogns Vel» (Akers sogneselskap) som ble stifta i 1807. Året etter ble Asker Sogns Vel stifta.  Selskapet for Norges Vel ble stifta i 1809 etter initiativ fra Bech, og tenkt nærmest som et slags overordnende og landsomfattende sogneselskap, uten at det ser ut til at denne fikk nevneverdig innflytelse på de lokale sogneselskapene. I denne tidlige fasen var sogneselskapene stort sett initiert (og drevet) av folk fra den gamle embetsmannsstanden. I 1814 var det blitt 66 aktive sogneselskap rundt om i landet, der 65 var embetsmannsstyrt. Fattigfolk og husmenn ble holdt effektivt ute gjennom medlemskontigenten, samtidig var det en mulighet for folk fra den nye middelklassen å erverve seg medbestemmelsesrett i lokale forhold.


== Fase 2 ==
På 1820-tallet, gikk mange av de gamle selskapene i dvale eller oppløsning. Dette hadde bl.a. sammenheng med opposisjon mot embetsmannsveldet. Til gjengjeld dukker det opp nye sogneselskaper initiert og drevet av folk fra bondestanden. Rakkestad Sogneselskap stifta i 1823 var et slikt.


== Fase 3 ==
I 1829 initierte Henrik Wergeland sitt første sogneselskap, og han starta flere utover på 1830-tallet. Han hadde store visjoner, og så biblioteker og leseforeninger som grunnleggende.


== Litteratur ==
Hofstad, Marius Bjørnson: De norske Sogneselskap og deres rolle i folkeopplysningen på 1800-tallet. I Byminner nr.4-2007, s.12-25


== Eksterne lenker ==
De norske Sogneselskab og deres rolle i folkeopplysningen på 1800-tallet av Marius Bjørnson Hofstad Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
https://web.archive.org/web/20140409100729/http://www.akerssogneselskap.org/200%C3%A5rshsitorien.htm
Kirsten Alnæs

Kirsten Elisabeth Alnæs (noen ganger stavet Kirsten Alnaes; 1927–2021) var en norsk sosialantropolog.
Mellom 1951 og 1957 studerte hun sosialantropologi ved Universitetet i Oslo, mens fra 1957 til 1960 tilbrakte hun tid blant Bakonzofolket i Uganda, og skrev doktoravhandling om konzoenes kosmologi. Hun gjorde også sitt feltarbeid i Botswana.Hun var i mange år bosatt i London, der hun arbeidet som lektor ved Antropologisk fakultet ved University of London samt fullførte sin doktorgrad ved University College London i 1995. Forskningsmaterialet hennes er deponert ved University of London.Alnæs fikk Kirke- og undervisningsdepartementets debutantpris for sin ene barnebok Pio (1978). Boken er oversatt til svensk og dansk; den danske tittelen er Frihed for Pio.Hun var gift med antropologen Axel Sommerfelt.


== Referanser ==
John Collett (1758–1810)

John Collett (født 22. september 1758 i Christiania, død 3. februar 1810 samme sted) var en norsk forretningsmann og tilhørte den opprinnelig engelske Collett-slekten. Stamfaren, trelasthandler  James Collett, slo seg ned i Norge i 1683. John Collett kom hjem fra England i 1792 for å overta familiebedriften Collett & Søn og bosatte seg i familiens bygård, Collettgården i Kirkegata 15. Han var blant byens rikeste menn og en sentral skikkelse i selskaps- og kulturliv. I 1793 ble han eier av Ullevål gård, som han utviklet til et mønsterbruk med imponerende hage- og parkanlegg. Der drev han også landbruksskole for unge bønder for å spre kunnskap om nye og mer rasjonelle metoder i landbruket. 
Hans gjestfrihet var stor, og mange utenlandske gjester har skildret den storslåtte bevertningen og underholdningen på Ullevål. I hagen skal han ha hatt en kunstig «kilde» hvor man fant vin i stedet for vann. Han eide også gården Flateby i Enebakk, hvor han holdt legendariske selskaper for Christiania-sosieteten i jakttiden og julen. I 1807 tok han initiativ til stiftelsen av «Aggers Sogneselskab».
Collett var en periode en av borgerrepresentantene i Christiania – «De 12 eligerede menn».
En gate og en plass på Ullevål er oppkalt efter ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) John Collett i Store norske leksikon
Spanias deputertkammer

Congreso de los Diputados er underhuset i det spanske parlamentet. Deputertkammeret er det viktigste av de to kamrene. Det velger regjeringen og har det siste ord i lovsaker.Deputertkammeret består etter grunnloven av minst 300 maksimalt 400 deputerte. Ifølge gjeldende valglov (2019) er antallet bestemt til å være 350 deputerte. Det finnes 50 valgkretser som er identiske med landets provinser, medregnet de to autonome byene Ceuta og Mellila. Valgene holdes som forholdstallsvalg etter d'Hondts metode. Fordelingen av mandater skjer på valgkretsnivå, og begunstiger derfor store partier og partier med et regionalt tyngdepunkt.Valgperioden for deputertkammeret er fire år.


== Se også ==
Liste over presidentene for Spanias deputertkammer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Congress of Deputies of Spain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Congreso de los Diputados de España – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Asgeir Helgestad

Asgeir Helgestad (født 22. mars 1968) er en norsk filmskaper og naturfotograf, bosatt i Svene i Numedal.Naturen har alltid vært den største kjærligheten og inspirasjonen i hans liv og verk. Han er en av Europas fremste og mest etterspurte fotografer på isbjørn og livet i Arktis. RED Collective har laget en portrettvideo om Helgestad, hans visjon og engasjement. I 2006 etablerte han produksjonsselskapet Artic Lights AS som er spesialisert innen naturfilmbransjen. Helgestad har samarbeidet med BBC, Plimsoll Productions, Maramedia og flere andre internasjonale selskap som filmfotograf, og har levert fast til NRKs naturprogrammer.
I filmen Dronning uten Land (2017 og 2018) kom han for første gang foran kamera for å kommunisere sitt ektefølte budskap om klimakrisen med sin egen stemme. Filmen har blitt vist på over femti nasjonale og internasjonale festivaler og har vunnet mer enn tretti internasjonale priser, er solgt verden rundt, og har vært en del av Den Kulturelle Skolesekken fra 2019 til 2021. Norsk filminstitutt presenterer filmen som en av de mestvinnende dokumentarene i 2019.Som fotograf, har Helgestad vunnet både førstepris (1993) og andrepris (1992) i verdens største naturfotokonkurranse: BBC Wildlife Photographer of the Year, arrangert av BBC Wildlife Magazine og Natural History Museum i London. I 2002 vant han BBC Newcomer Award i verdens største naturfilm-festival Wildscreen i England. Han har laget tre fotobøker for barn og ungdom, og for den første av dem, Dyr i skogen, vant han Kultur- og kirkedepartementets debutantpris i 2001. 
Helgestad er medlem av foreningen Norske Naturfotografer og Foreningen Norske Filmfotografer.


== Bibliografi ==
Dyr i skogen, Cappelen (2001) ISBN 9788202211257
Fugler i skogen, Cappelen (2003) ISBN 9788202230487
Dyr og fugler i fjellet, Cappelen (2005) ISBN 9788202243470


== Filmer ==
Dronning uten Land / Queen without Land (2017 og 2018), Auf Wiedersehen Eisbär! (2019), My Journey with a Polar Bear (2019), Sur la banquise, une reine sans royaume (2021)
Liv og Død i Arktis (2008)
Drømmen om villmarka (The Boy who adored the Wilderness) (2005)
Villrein (2002)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Frank Tønnesen

For fotballspilleren, se Frank Tønnesen (fotballspiller)Frank Tønnesen (født 28. april 1972), best kjent under artistnavnet Tønes, er en norsk visesanger, gitarist og låtskriver fra Sokndal.
Han ga ut sitt første album, Rett te håves, i 1996 og har gitt ut totalt ni album og fem EP-er. I tekstene bruker han Sokndal-dialekt. I 2012 ga han ut albumet Sån av Salve. For utgivelsen ble han tildelt Prøysenprisene for 2012 og vant Spellemannprisen 2012 i klassene vise og tekstforfatter. For albumet ble han også nominert til Nordic Music Prize for 2012. I 2013 fikk han Dialektprisen. Han fikk Spellemannprisen 2015 i klassen vise for Vindbrest og Spellemannprisen 2021 i klassen viser og visepop for Thilda Bøes Legat.Sammen med blant andre Ingvar Hovland har Tønnesen flere ganger skrevet og spilt revyer i Egersund. I 2018 debuterte han med romanen Vi kan ikke ta med alt dette hjem på Pelikanen forlag. I tillegg til musikkarrieren jobbet Tønnesen i 20 år på Titania fram til januar 2015.


== Priser og utmerkelser ==
Nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen tekstforfatter for Sobihob
Prøysenprisene for 2012
Nominert til Nordic Music Prize for 2012 Sån av Salve
Spellemannprisen 2012 i klassene vise for Sån av Salve
Spellemannprisen 2012 i klassene tekstforfatter for Sån av Salve
Dialektprisen for 2013
Stavanger Aftenblads kulturpris for 2013
Spellemannprisen 2015 i klassen vise for Vindbrest
Nominert til Spellemannprisen 2015 i klassen tekstforfatter for Vindbrest
Nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen årets tekstforfatter for Sesong fire
Nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen årets album for Sesong fire
Rogaland fylkes kulturpris for 2020 
Spellemannprisen 2021 i klassen viser og visepop for Thilda Bøes Legat
Edvard-prisen 2022 i klassen tekst for  Thilda Bøes Legat


== Diskografi ==


=== Album ===
Rett te håves (Kinkverk, 1996)
Gobai (Kinkverk, 1998)
Det så e inne i krabben (Broiler Farm, 2000)
Grønnare gras (Broiler Farm, 2004)
Tork av deg fliret (Hype City, 2008)
Sobihob (Hype City, 2009)
Sån av Salve (Hype City, 2012)
Vindbrest (Kinkverk, 2015)
Sesong fire (Klinkverk, 2017)
Thilda Bøes legat (Klinkeverk, 2021)


=== EP-er ===
Maleri (Kinkverk, 1998)
Bonde (Kinkverk, 1999)
Sko ikke sagt någe hvis det va drid (Broiler Farm, 2000)
Sju (Broiler Farm, 2003)
Ikkje mogna (Kinkverk, 2017)


=== Singler ===
«Maxitaxi» (Kinkverk, 2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tønes på Internet Movie Database 
(en) Tønes på MusicBrainz 
(no) Biografi fra Norsk pop- og rockleksikon
Scala (Salerno)

Scala er en by og kommune i den italienske provinsen Salerno. Den er lokalisert på en berglendt høyde, rundt 360 meter over havet og på motsatt side av byen Ravello som den er tilknyttet med vei. Den er en del av Amalfikysten. Scala er delt i seks bydeler med hver sin klare identitet – fra nord til sør: Santa Caterina, Campoleone, Campidoglio, Scala, Minuta og Pontone.
Byen er kjent for dyrking av valnøtter. Hvert år i slutten av oktober feirer byen en valnøttfestival (Sagra delle Castagne) over to helger. Det er flere veier som går opp fjellet og til valnøttrærne.


== Historie ==
I middelalderen var Scala, sammen med Ravello, den viktigste befestningen til hertugdømmet Amalfi. Scala og Ravello ble plyndra av Robert Guiscard i 1073, og ødelagt av republikken Pisa seksti år seinere. På slutten av 1200-tallet ble byen på nytt ødelagt under Vespiri siciliani, den sicilianske kveldssangen, et vellykket opprør i påsken på Sicilia i 1282 mot den franske konge.


== Severdigheter ==
Dens torg har en kafé, restaurant, apotek, matbutikk og andre butikker. Byens fremste attraksjon er dens katedral som går tilbake til 1169 og ble siden ombygget i barokkstil. Kirken Annunziata (Maria budskapsdag) har portal med innlagte romerske søyler som støtter et hvelv fra romersk tid. I krypten er det freskomalerier fra rundt 1200 med framstilling av den hellige Nikolas av Myra. Det tidligere nonneklosteret tilhørende benediktinerordenen er lokalisert i distriktet Minuta. Det ble etablert i 1908 av den danske reisende Carl Wiinstedt (1875–1932), og nå er et sted for danske besøkende kunstnere og forskere som studerer ved Amalfikysten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Scala (Italy) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jahorina

Jahorina er et fjell i De dinariske Alper sentralt i Bosnia-Hercegovina. Det ligger like sørøst for Sarajevo ved siden av fjellet Bjelašnica. Jahorina er 1 913 meter høyt. 
Som de øvrige fjellene omkring Sarajevo er Jahorina et populært turiststed med tilbud om mange forskjellige vinteraktiviteter, i tillegg til turløyper for fot- og skiturer. Fjellet har over 40 km med skiløyper i tillegg til moderne fasiliteter. Under Vinter-OL 1984 ble flere av øvelsene arrangert her.


== Eksterne lenker ==
(sr) Offisielt nettsted 
(en) Jahorina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Georg Leibbrandt

Georg Leibbrandt (født 5. september 1899 i Hoffnungsfeld ved Odessa, død 16. juni 1982 i Bonn) var en tysk nazist, filosof, byråkrat og diplomat. Han ledet den politiske avdelingen i Reichsministerium für die besetzten Ostgebiete («Departementet for besatte østområder») ofte forkortet til Ostministerium.


== Bakgrunn ==
Leibbrandt var født av etnisk tyske foreldre i Hoffnungsfeld nær Odessa i Zebrikovo-distriktet i Ukraina. Under første verdenskrig meldte han seg som tolk for de tyske styrkene som sto i Ukraina på Østfronten, da han snakket både tysk, russisk, ukrainsk, fransk og engelsk. 
Etter oktoberrevolusjonen i 1917 flyktet han til Berlin og begynte å studere der. I 1918 studerte han teologi, filosofi og historie og fikk en doktorgrad i filosofi i 1927. I årene 1926, 1928 og 1929 reiste han mye rundt i Sovjetunionen for å studere den tyske befolkningen i svartehavsområdet («Volgatyskere») og samlet historisk dokumentasjon. Han publiserte senere en bok om dette i Tyskland. Han fikk senere et Rockefellerstipend og studerte i Paris og i USA i årene 1931-1933.


== Nasjonalsosialist ==
Da nasjonalsosialistene kom til makten i Tyskland i 1933, tok Leibbrandt i mot en invitasjon fra Alfred Rosenberg om å vende tilbake til Tyskland, og han gikk samme år inn i NSDAP. Han ble leder av Øst-seksjonen i den utenrikspolitiske avdelingen i NSDAP, og leder for antisovjetisk og antikommunistisk propaganda.
Etter at Operasjon Barbarossa ble igangsatt, ble Leibbrandt leder for Ostministrerium, som hadde det overordnede ansvaret for den sivile administrasjonen i de okkuperte områdene. Fra denne posisjonen deltok han på Wannseekonferansen sammen med Alfred Meyer.
Fra sommeren 1943, gikk han av ukjente grunner av fra Ostministerium og gikk inn i Kriegsmarine.


== Etter krigen ==
Han ble holdt internert av britene etter krigen fram til 1949. I denne perioden ble han innkalt som vitne under ministerieprosessen.
I januar 1950 ble han formelt siktet av Landgericht Nürnberg-Fürth, men saken mot ham ble henlagt  den 10. august samme år. Etter løslatelsen bosatte han seg i Weissach im Tal i Baden-Württemberg, hvor han bodde fram til sin død. Han oppholdt seg også i perioder i USA og fortsatte studiene rundt Volgatyskerne.


== Referanser ==
Padling under Sommer-OL 1988

Padling under Sommer-OL 1988. Padling var med som olympisk øvelse for tolvte gang under OL-1988 i Seoul. Det ble konkurrert om tolv olympiske titler. Det var fem klasser for kajakk og fire i kano for herrer og tre i kajakk for kvinner. Øst-Tyskland ble beste nasjon foran Sovjetunionen begge med tre gullmedaljer.


== Medaljer ==


== Menn ==


=== Kajakk ===


==== K1 500 m ====


==== K1 1000 m ====


==== K2 500 m ====


==== K2 1000 m ====


==== K4 1000 m ====


=== Kano ===


==== C1 500 m ====


==== C1 1000 m ====


==== C2 500 m ====


==== C2 1000 m ====


== Kvinner ==


=== Kajakk ===


==== K1 500 m ====


==== K2 500 m ====


==== K4 500 m ====


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 2. februar 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com