jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Shidongkou-1 kullkraftverk

Må ikke forveksles med Huaneng Shanghai Shidongkou-1 kullkraftverk i Shanghai. Huaneng Shidongkou kullkraftverk nr 1  er et kullkraftverk i Jining i regionen Shandong i det østlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.220 MW fordelt på 3 turbiner à 330 MW, og en på 320 MW hver.  Anlegget ble i 2003 overtatt 100% av selskapet Huaneng Power International Inc. 
Det finnes også et eldre Shidongkou-2 kullkraftverk fra 1992, like ved. 


== Eksterne lenker ==
Huaneng – «Service areas».
Huaneng - beskrivelse av anlegget.
Huaneng Yushe kullkraftverk

Huaneng Yushe kullkraftverk er et kullkraftverk i Yushe i regionen Shanxi i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 800 MW fordelt på 2 turbiner à 100 MW, og 20 på 300 MW hver under bygging. Anlegget stod ferdig med de første turbinene i 1994, etter to års byggearbeider.  Kapasiteten skal økes til 2.000 MW. Årsproduksjonen er ca. 5,7 TWh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Huaneng – «Power Plants».
Huaneng - beskrivelse av anlegget.
Grüner Veltliner

Grüner Veltliner er en østerriksk hvitvinssort, basert på druen av samme navn. Den kalles også Weißgipfler. Druestokkene brukes også i Tsjekkia og Slovakia samt Adelaide Hills i Sør-Australia. Etter tradisjonen har den vært dyrket siden romertiden på terrasser i bratte fjellsider sammen med rieslingdruen.
Druen utgjør 32 % av vinproduksjonen i Østerrike og 47 % av hvitvinsproduksjonen (2015), og er mest utbredt i Niederösterreich der den utgjør 44 %. Noe av vinen gjøres til søt dessertvin, og litt til musserende, men det meste konsumeres som hvitvin – etterhvert i flere og flere land. Kvaliteten er under bedring og er nå sammenlignbar med franske viner i øvre mellomsjikt og tildels i toppsjiktet.


== Smak og karakter ==
Viner laget  av Grüner Veltliner er fra det enkle, lette og relativt nøytrale med 10-11 % alkohol til mektige, aromatiske viner med duft av fersken, aprikos, vegetale grønne urter, hvit pepper, grapefrukt, med chardonnaylignende tekstur og fedme i munnen. Bruksområdet spenner vidt fra aperitiff og terrassevin til en flott partner mot sjømat og fiskeretter.


== Referanser ==
Huaneng Yangliuqing kullkraftverk

Huaneng Yangliuqing kullkraftverk  er et kullkraftverk i byprovinsen Tianjin i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på opprinnelig 600 MW fordelt på 2 turbiner à 300 MW, hver. Siden ble den utvidet til totalt 1.300 MW, ved at det ble lagt til to nye enheter på 350 MW hver.


== Eksterne lenker ==
Huaneng – «Power Plants».
Malthodes marginatus

Malthodes marginatus (Latreille, 1806) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae). 


== Utbredelse ==
Malthodes marginatus finnes i Europa, men er vanligst i Mellom-Europa, sjeldnere helt i nord og helt i sør. Finnes i Norge og er ganske vanlig.


== Utseende ==
Malthodes marginatus er mellom 4-5,5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet.  Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover og det siste bukleddet er uvanlig langt, smalt og spaltet i enden. Det tredje siste ryggleddet er uten vedheng, det siste ryggleddet lite ordinært og uten utvidelser.
Hunnens antenner er mørke uten en lyserel rot og dens endeledd er tydelig kortere enn det fjerde leddet. Brystskjoldet har en mørk neste svart grunnfarge, det er bredere enn det er langt og har en mer eller mindre markert sidekant. Fram og bakhjørnene er svakt rødlige. Dekkvingene er lyst grå og munnskjoldet har tydelige rynker. Hunnen kan forveksles med hunner av Malthodes mysticus , Malthodes guttifer og Malthodes flavoguttatus.


== Levevis ==
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 56-57. ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Malthodes marginatus i Encyclopedia of Life 
(en) Malthodes marginatus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Malthodes marginatus hos Artsdatabanken 
(sv) Malthodes marginatus hos Dyntaxa 
(en) Malthodes marginatus hos Fauna Europaea 
(en) Malthodes marginatus hos NCBI 
(en) Kategori:Malthodes marginatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Malthodes marginatus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Malthodes marginatus - Fauna Europaea - engelskspråklig
Posthum

Posthum (sammenblanding av latinsk postumus, sist (født), humus, jord og humare, begrave) er et uttrykk som brukes i forbindelse med begivenheter som inntreffer etter at noen er døde.Når en person mottar en utmerkelse eller pris etter at vedkommende er død, er den gitt posthumt. En benådning eller et amnesti kan gis posthumt, etter personens død, og et barn kan bli født posthumt, etter at faren er død. Et åndsverk, for eksempel en roman kan også utgis posthumt, dvs. etter at forfatteren er død. Et eksempel på det siste er Millennium-trilogien av den svenske forfatteren Stieg Larsson. Diktsamlingen Hverdagen av den norske lyrikeren Rudolf William Nilsen ble også utgitt posthumt.


== Se også ==
Posthumt navn
Post mortem


== Referanser ==
Bayswater kullkraftverk

Bayswater kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten New South Wales i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 2640 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 660 MW, hver. Årsproduksjonen er i snitt 17 TWh. Anlegget stod ferdig i 1986.


== Eksterne lenker ==
(en) Bayswater Power Station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – NSW & VIC».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Eraring kullkraftverk

Eraring kullkraftverk  er et kullkraftverk i delstaten New South Wales i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 2640 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 660 MW, hver. Anlegget ble ferdig 1982–1984.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – NSW & VIC».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Hazelwood kullkraftverk

Hazelwood kullkraftverk  var et kullkraftverk i La Trobe Valley i delstaten Victoria i Australia. Det ble nedlagt i 2017. Kraftverket hadde en installert produksjonskapasitet på 1600 MW fordelt på 8 kokere / turbiner à 200 MW, hver. Anlegget ble ferdig 1964–1971. Hazelwood sto for 25 % av Victorias elektrisitetsforsyning. 


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – NSW & VIC».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Liddell kullkraftverk

Liddell kullkraftverk  er et kullkraftverk i delstaten New South Wales i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 000 MW fordelt på 4 kokere/turbiner à 500 MW, hver. Anlegget ble ferdig 1971–1973.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – NSW & VIC».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Loy Yang kullkraftverk

Loy Yang kullkraftverk  er et kullkraftverk med to enheter i Latrobe Valley i Victoria i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 3150 MW fordelt på 6 kokere / turbiner à 525 MW, hver. Anlegget ble ferdig 1985–1987 (enhet A) og 1993–1996 (enhet B). Brenselstypen er brunkull (lignitt).


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
(en) Loy Yang Power Station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – NSW & VIC».
Munmorah kullkraftverk

Munmorah kullkraftverk  er et kullkraftverk i delstaten New South Wales i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1200 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 300 MW, hver. Anlegget ble ferdig 1967–1969.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – NSW & VIC».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Mount Piper kullkraftverk

Mount Piper kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten New South Wales i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1320 MW fordelt på 2 kokere / turbiner à 660 MW, hver. Anlegget ble ferdig 1993–1996. Brenselstypen er svartkull (antrasitt).


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – NSW & VIC».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Malthodes mysticus

Malthodes mysticus (Kiesenwetter 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae). 


== Utbredelse ==
Malthodes mysticus finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge, utbredt, men ikke vanlig.


== Utseende ==
Malthodes mysticus er mellom 3,5-5  mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner.Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Beina er ofte brunsvarte. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover og det siste bukleddet har et gaffelformet utseende, hvor to i begynnelsen sammenvokste greiner deler seg. Det tredje siste ryggleddet er uten vedheng, og det siste ryggleddet er stort, flattrykt, forlenget og blir bredere mot spissen.  Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet.
Hunnens antenner har et andre ledd som er omtrent like langt som det tredje leddet. Antennene er mørke uten en lyserel rot og dens endeledd er tydelig kortere enn det fjerde leddet. Brystskjoldet har en mørk neste svart grunnfarge, det er bredere enn det er langt og har en mer eller mindre markert sidekant. Dekkvingene er ikke lyst grå og munnskjoldet har svake rynker. Hunner kan ikke skilles fra hunner av Malthodes guttifer og Malthodes flavoguttatus.


== Levevis ==
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 57-58. ISBN 8712166936
Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) Cappelens naturhåndbøker: Småkryp. Cappelen. Side 29. ISBN 82-02-13551-6


== Eksterne lenker ==
(en) Malthodes mysticus i Encyclopedia of Life 
(en) Malthodes mysticus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Malthodes mysticus hos Artsdatabanken 
(sv) Malthodes mysticus hos Dyntaxa 
(en) Malthodes mysticus hos Fauna Europaea 
(en) Malthodes mysticus hos NCBI 
Malthodes mysticus - Fauna Europaea - engelskspråklig
Wallerawang kullkraftverk

Wallerawang kullkraftverk  er et kullkraftverk i delstaten New South Wales i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1000 MW fordelt på 2 kokere / turbiner à 500 MW, hver. Anlegget ble ferdig 1976–1980. Brenselstypen er svartkull (antrasitt).


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – NSW & VIC».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24.august 2020.
Yallourn kullkraftverk

Yallourn kullkraftverk  er et kullkraftverk i Latrobe Valley i delstaten Victoria i Australia, 150 km sørøst for Melbourne. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.480 MW fordelt på 2 kokere/turbiner à 360 MW, hver, og 2 på 380 MW hver. Anlegget ble ferdig 1973–1982. Brenselstypen er brunkull (lignitt) med høyt vanninnhold, som er vanskelig å brenne.
China Light & Power er eneste eier i operatørselskapet TRUenergy.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – NSW & VIC».
Yallourn Power Station and Brown Coal Mine – China Light & Power.
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Henrik av Lund

Henrik av Lund (død 1066) var den første biskop av Lund i årene 1060–1066, og før den tid den første biskop av Orknøyene.
Henrik ble omtalt i Adam av Bremens historieverk om Hamburg-Bremens stift og dets biskoper, nedskrevet rundt 1070, men informasjonen om Henrik er usikker. 
Før han ble utnevnt som biskop av Lund skal han ha vært biskop av Orknøyene. Det ble også påstått at han var skatteminister under kong Knut den mektige i England og ført kongens rikdommer til Danmark. Etter å ha vendt tilbake til England skal ha latt seg verve til misjon på Orknøyene en gang rundt 1035, og regnes derfor som Orknøyenes første biskop. Han var antagelig mer av en misjonerende biskop og kan ha virket under autoriteten til erkebiskopen av York. Det er mulig at han deretter dro til Island da det blir oppgitt at en Henrik virket der i noen år i tiden rundt 1050. 
Før 1060 er han uansett tilbake i Danmark da kong Svein Estridsson lot opprette to nye bispedømmer øst for Öresund. Henrik ble da utnevnt som biskop i Lund mens tyske Egino ble biskop i Dalby. Henrik er den første man kjenner til som holdt bispesetet i Lund foruten også Orknøyene.
I henhold til Adam av Bremen var Henrik en riktig dårlig prest. Han skal ha ført Knut den mektiges skatter til Danmark, men selv anvendt dem til et liv ødsel og overflod. «Man forteller om ham at han fant så stor glede i den fordervelige vanen å drikke seg sanseløs at han til sist døde gjennom å bli kvalt i sitt eget spy.» Da «den feite Henrik» døde overtok Egino også bispedømmet Lund. Adam av Bremens negative opplysninger om Henrik bør antagelig bli sett på bakgrunn av kampen mellom tyskere og engelskmenn over geistlig herredømme over Danmark som skjedde på denne tid.


== Litteratur ==
Adam av Bremen: Historien om Hamburgstiftet och dess biskopar. Stockholm 1984.
Watt, D.E.R., (red.): Fasti Ecclesia Scoticanae Medii Aevii ad annum 1638, (Scottish Records Society, 1969), s. 247
Callide kullkraftverk

Callide kullkraftverk er tre enheter (A-C) som utgjør et kullkraftverk i delstaten Queensland i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1450 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 350-420 MW, hver, og 2 mindre på 30 MW hver. Anlegget ble ferdig 1965–1989 (A-B), og i 2001 (C).


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – QLD & SA».
Coal-fired power plants Arkivert 30. juni 2020 hos Wayback Machine. - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Kogan Creek kullkraftverk

Kogan Creek kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten Queensland i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 750 MW fordelt på 1 kokere / turbiner à 750 MW. Anlegget ble ferdig 2007. 


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – QLD & SA».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Malthodes guttifer

Malthodes guttifer (Kiesenwetter 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae). 


== Utbredelse ==
Malthodes guttifer finnes i Europa, østover i Asia. Finnes sør i Norge, utbredt, men ikke vanlige.


== Utseende ==
Malthodes guttifer er mellom 4-5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes.  
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover og det siste bukleddet er formet som to lange krumme greiner. Disse er adskilte, men forbundne helt inne ved leddets rot. Samtidig er den innerste delen av spalteåpningen mellom greinene forrbundet med en tynn hud. Det tredje siste ryggleddet er uten vedheng, nest siste ryggledds bakkant går noe ut over (opp på) det siste ryggleddet, som er flattrykt og ganske stort og blir bredere mot spissen. Antennens andre ledd er tydelig kortere enn tredje ledd.
Hunnens antenner har et andre ledd som er omtrent like langt som det tredje leddet. Antennene er mørke uten en lyserel rot og dens endeledd er tydelig kortere enn det fjerde leddet.  Brystskjoldet har en mørk neste svart grunnfarge, det er bredere enn det er langt og har en mer eller mindre markert sidekant. Dekkvingene er ikke lyst grå og munnskjoldet har svake rynker. Hunner kan ikke skilles fra hunner av Malthodes mysticus og Malthodes flavoguttatus.


== Levevis ==
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 58-59. ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Malthodes guttifer i Encyclopedia of Life 
(en) Malthodes guttifer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Malthodes guttifer hos Artsdatabanken 
(sv) Malthodes guttifer hos Dyntaxa 
(en) Malthodes guttifer hos Fauna Europaea 
(en) Malthodes guttifer hos NCBI 
Malthodes guttifer - Fauna Europaea - engelskspråklig
Millmerran kullkraftverk

Millmerran kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten Queensland i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 850 MW fordelt på 2 kokere / turbiner à 420 MW, hver. Anlegget ble ferdig 2003. 


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – QLD & SA».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Swanbank kraftverk

Swanbank kullkraftverk  er et kullkraftverk i delstaten Queensland i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 865 MW fordelt på 10 kokere / turbiner à 425 MW, hver, og 2 på 380 MW hver. Anlegget ble ferdig 1965–1973. Brenselstypen er kull, men det kan også subsidiært anvendes gass, såkalt «landfill gas».
Ikke langt fra ligger et rent gasskraftverk (enhet E) for naturgass, kalt Swanbank gasskraftverk på 385 MW. Denne enheten stod ferdig utbygd i 2002.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – QLD & SA».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Northern – Thomas Playford kullkraftverk

Northern – Thomas Playford kullkraftverk er et kullkraftverk med to enheter (A og B) i delstaten Southern Australia i Australia. Dette er det eneste kullkraftverket i denne delstaten. Det har en installert produksjonskapasitet på 760 MW fordelt på 2 kokere / turbiner à 260 MW hver (Northern), og 42 på 15 MW hver (Thomas Playford). Anlegget ble ferdig 1960–1985. 


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – QLD & SA».
Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.
Malthodes flavoguttatus

Malthodes flavoguttatus (Kiesenwetter, 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae). 


== Utbredelse ==
Malthodes flavoguttatus finnes i Europa. Finnes i Norge, utbredt, men ikke vanlige.


== Utseende ==
Malthodes flavoguttatus er mellom 3,5-5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover. Det tredje siste ryggleddet har på hver side et vedheng, en torneformet og krummet forlengelse bakover, og det nest siste ryggleddet har korte lappformete uttrukne bakhjørner. Antennens andre ledd er tydelig kortere enn tredje ledd.
Hunnens antenner har et andre ledd som er omtrent like langt som det tredje leddet. Antennene er mørke uten en lyserel rot og dens endeledd er tydelig kortere enn det fjerde leddet. Brystskjoldet har en mørk neste svart grunnfarge, det er bredere enn det er langt og har en mer eller mindre markert sidekant. Dekkvingene er ikke lyst grå og munnskjoldet har svake rynker.Hunner kan ikke skilles fra hunner av Malthodes guttifer og Malthodes mysticus.


== Levevis ==
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 59. ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Malthodes flavoguttatus i Encyclopedia of Life 
(en) Malthodes flavoguttatus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Malthodes flavoguttatus hos Artsdatabanken 
(sv) Malthodes flavoguttatus hos Dyntaxa 
(en) Malthodes flavoguttatus hos Fauna Europaea 
(en) Malthodes flavoguttatus hos NCBI 
(en) Kategori:Malthodes flavoguttatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Malthodes flavoguttatus - Fauna Europaea - engelskspråklig