jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Daggekkoer

Daggekkoer er en slekt av gekkoer.
I motsetning til de fleste andre gekkoer er de dagaktive, og de skiller seg også ut ved at mange av artene har sterke farger. De fleste artene finnes på Madagaskar, men daggekkoer er også vanlige på andre øygrupper i Det sørvestlige indiske hav, som Maskarenene, Komorene og Seychellene. Det finnes også én art på Andamanene i Bengalbukta. Daggekkoer har spredd seg med menneskelig hjelp til kysten av Øst-Afrika, og til de amerikanske delstatene Hawaii og Florida. 
Rhoptropella ocellata fra Namaqualand i det sørvestlige Afrika står morfologisk nær Phelsuma, men er nå skilt ut i en  egen slekt.


== Eksterne lenker ==
(en) daggekkoer i Encyclopedia of Life 
(en) daggekkoer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) daggekkoer hos Artsdatabanken 
(en) daggekkoer hos Fossilworks 
(en) daggekkoer hos ITIS 
(en) daggekkoer hos NCBI 
(en) Kategori:Phelsuma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phelsuma – detaljert informasjon på Wikispecies 
Phelsumania.com
Interessengruppe Phelsuma
Divan

Divan (fra tyrkisk divan, opprinnelig fra persisk devan) er en sofa som skiller seg ut fra konvensjonelle modeller ved ikke å ha ryggstøe eller armlener. Den er normalt dekket av et teppe og/eller store puter og er gjerne plassert i oppholdsrom. En utslått sovesofa kan ha form som en divan.
Uttrykket og sofaene kom til Europa i romantikken, om lag mellom 1820 og 1850. Uttrykket kommer fra Det osmanske rike. Deres riksråd ble kalt divan, og i møterommet var det utplassert sofaer langs veggene. Men forfølger man ordets etymologiske historie bakover i tid, kommer man til at det opprinnelig var et persisk ord som omtrent betyr diktsamling.
Sandnes skole (Arendal)

Sandnes skole er en barneskole på Kongshavn, Tromøy i Arendal kommune, Aust-Agder. Skolen har 257 elever. 3. trinn og 5. trinn har sine parallelle, formelle klasser mens alle andre trinn, bortsett fra 7. trinn, er delt inn i parallelle grupper. (2016) Skolen har skolefritidsordning. Rektor/Enhetsleder ved skolen er Synnøve Solheim Pedersen.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Julie Berthelsen

Julie Ivalo Broberg Berthelsen (født 7. juni 1979 i Århus) er en dansk artist av grønlandsk opphav. Da hun i 2019 deltok i dansk Melodi Grand Prix var det første gang på 40 år med sang på grønlandsk språk.


== Biografi ==
Julie Berthelsen er født i Århus, men oppvokst i Nuuk på Grønland. Hun har vokst opp med musikk, og i 1994 begynte hun å synge kor i sin fars band Sumé. I 1996 lagde hun sine første innspillinger, der hun sang kor for lokale band. I 1998 dannet hun, sammen med bekjente, sitt eget band Nuna, og samme år flyttet hun til Norge. Året etter besluttet hun å flytte til Århus for å studere medisin; det gjorde hun fram til hun i 2002 deltok i talentkonkurransen Popstars hvor hun kom på andreplass.Julie Berthelsen fikk kun en andreplass i Popstars, men hun ble svært populær blant både den danske og den grønlandske befolkningen. Debutsinglen og -albumet ble en stor suksess. 
Høsten 2004 kom hennes andre album, Julie, og i 2006 spilte hun inn tittelsangen Tomorrow til TV-serien Kronprinsessen.


== Diskografi ==


=== Album ===
Home (2003)
Julie (2004)
Asasara (2007)
Lige Nu (2009)
Closer (2010)


=== Singler ===
Every Little Part Of Me (2003)
Shout (2003)
Completely Fallen (2003)
Home (2003)
It's A Wonderful Feeling (2004)
Lovers Lullaby (2004)
Tomorrow (2006)
Take Me Away (2006)
Time Traveller 2007
Moment's Bliss (2900 Happiness) 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisiell blogg 
(en) Julie Berthelsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Julie Berthelsen på Internet Movie Database 
(da) Julie Berthelsen på Filmdatabasen 
(da) Julie Berthelsen på danskefilm.dk 
(da) Julie Berthelsen hos danskefilmstemmer.dk 
(en) Julie Berthelsen på Discogs 
(en) Julie Berthelsen på MusicBrainz 
(en) Julie Berthelsen på Spotify 
Biografi om Julie Berthelsen på inuit.uqam.ca.
Biografi fram til 2001
Jotron

Jotron AS er en norsk produsent av radiokommunikasjonsutstyr for luftfart og maritime applikasjoner. Den ble stiftet i 1967 i Levanger kommune i Trøndelag og flyttet til Tjølling (nå Larvik) i 1978. Jotron AS har fabrikker i Larvik, Horten og Kaunas, samt salgskontorer i Newcastle, Houston og Singapore. Jotron har cirka 250 ansatte totalt, hvorav cirka 150 personer er ansatt hos Jotron AS i Norge.  Cirka 80 prosent av bedriftens produksjon går til eksport.
Bedriften har holdt til på Tjøllingvollen i Larvik siden 1978, men flyttet til Ringdalskogen Mars 2020. Den ble kåret til Årets Vestfoldbedrift i 1991. Administrerende direktør er Merete Berdal.


== Referanser ==
Bedriftens hjemmeside
Oddvar Torsheim

Oddvar Torsheim (født 2. november 1938 i Bergen), oppvokst på Rovde og i Naustdal, bosatt i Førde, er en norsk maler, tegner, grafiker og forfatter. 


== Utdannelse og kunstnerisk virke ==


=== Billedkunst ===
Oddvar Torsheim er utdannet ved Bergen Kunst- og Håndverksskole og Det Kongelige Kunstakademi i København. I oljemaleriene, akvarellene, tegningene og grafikken sin latterligjør han fordommer og vanetenking med surrealistisk fantasi og samfunnskritisk tendens.
Han er representert i Museet for samtidskunst i Oslo.


=== Bok- og CD-utgivelser ===
Han har også utgitt flere diktsamlinger med egne illustrasjoner, blant annet Syner i syttiåra (1980) og Svarte kvitingar i 80-åra (1988), samt musikk-CD-ene Nynorskens skog (1992) og Tur-retur Blues (2000).


== TV-deltagelse ==
I 2008 deltok Torsheim i TV 2s talentprogram Norske Talenter der han gikk videre fra første runde, men ble utslått i semifinalen. Han har tidligere vært portrettert på fjernsyn flere ganger, blant annet i TVNorges programserie Norges Herligste ledet av Ylvis-brødrene.


== Portrettert i granitt ==
Kunstnerkollegaen Stig Eikaas har hugget fire portretter i granitt av Oddvar Torsheim. I Gloppen Skulpturpark Byrkjelo står den første, som ble laget i 1998. Den andre  skulpturen ble avduket i Førde sentrum i 2003. Skulptur nummer tre ble avduket i Askvoll sentrum i 2013, og den fjerde skulpturen ble avduket i Naustdal i 2018.


== Diskografi ==
Nynorskens skog (1992)
Tur-retur Blues (2000)
Rockrullat (2014)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Oddvar Torsheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Oddvar Torsheim på Internet Movie Database 
(no) NRKs presentasjon av Oddvar Torsheim
(en) Presentasjon av Oddvar Torsheim hos North Sea Trail
Astellia

Astellia er et fransk IT- og elektronikkselskap som gir rådgivning og utvikler og produserer nett- og radioteknologi for mobiloperatører verden over. Selskapet leverer særlig nettløsninger for GSM, GPRS og UMTS. Astellia er lokalisert i byen Vern-sur-Seiche i Bretagne.


== Eksterne lenker ==
Astellia hjemmeside
ITV

ITV (forkortelse for Independent Television, «Uavhengig fjernsyn») er et kommersielt fjernsynsnettverk av TV-kanaler i Storbritannia. Det ble etablert i 1955 for å gi BBC konkurranse. Det er det eldste kommersielle nettverk i Storbritannia.
Dets offisielle navn har siden 1990 vært Channel 3, før dette hadde ikke nettverket noe offisielt felles navn. Det var for å skille det fra andre kanaler i sin tid, da BBC 1, BBC 2 og Channel 4. ITV bør ikke forveksles med ITV plc (selskapet ITV), selv om dette selskapet innehar de lokale rettighetene til å kringkaste på ITVs hovedkanal (ITV1) i England, Wales, Isle of Man og på grensen mellom England og Skottland. I Skottland er det f.eks. STV (Scottish Television) som kringkaster på ITVs hovedkanal. I Nord-Irland er det f.eks. UTV (Ulster Television) som kringkaster på ITVs hovedkanal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) ITV – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) ITV – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
STV - www.stv.tv
Kerlink

Kerlink er et fransk IT- og elektronikkselskap som utvikler og produserer maskin-til-maskin-løsninger (M2M) for sammenkobling av større IT-systemer. Selskapet er lokalisert i Rennes i Bretagne. 
Blant produktene finner vi:

WIRMA (for Linux-systemer)
WIRTRACK (for GPS-systemer)
WANESY (for kombinerte fast- og mobiltelefonisystemer)Kerlink-løsnigner kan eksempelvis koble sammen nettverk bygd på GSM, GPRS, WLAN, Ethernet, osv. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Rennes-Atalante

Rennes-Atalante Technopole er en bydel og forskningspark i Cesson Sevigne utenfor storbyen Rennes i Bretagne, Frankrike. Forskningsparken ble grunnlagt i 1984 av det interkommunale utviklingsselskapet for Rennes-regionen – Rennes Metropole.
I forskningsparken finner vi FoU-avdelinger og laboratorier for blant annet følgende selskaper:

France Telecom
Orange
Thomson
Alcatel-Lucent
Texas Instruments
Kerlink
Canon
Motorola
Mitsubishi Electric
AstelliaRennes Atalante Technopole rommer også utdanningsinstitusjoner med i alt 58 000 studenter. Her ligger bl.a Rennes-campusen som er en av to hoved-campuser (Rennes og Brest) for École nationale supérieure des télécommunications de Bretagne (ENSTB) – Frankrikes nasjonale universitet for telekommunikasjon.
Det interkommunale selskapet Rennes Metropole bistår selskaper som ønsker å etablere seg i forskningsparken eller i byen forøvrig.
Det finnes også et telekommunikasjonsmuseum i parken – Musée des Transmissions.


== Eksterne lenker ==
Rennes-Atalante hjemmeside Arkivert 4. juli 2008 hos Wayback Machine.
Rennes-Metropole hjemmeside
Åsa Fång

Åsa Fång (født 5. august 1970) er en svensk skuespiller og musiker.


== Filmografi ==
2002 – Dieselråttor och sjömansmöss
2002 – Hon


== Diskografi ==
1997 – Djam&Fam


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Åsa Fång på Internet Movie Database 
(en) Åsa Fång på MusicBrainz
Michael Giacchino

Michael Giacchino (født 1967 i New Jersey) er en Oscar-belønnet amerikansk filmkomponist. Han har skapt en rekke prisvinnende komposisjoner for film, TV-serier og videospill.
Han vokste opp i Edgewater Park Township i New Jersey og graduerte ved Holy Cross High School i Delran.
Han har komponert musikk for filmer som Rottatouille, De utrolige, Se Opp, Star Trek, Mission: Impossible III og Coco, og TV-serier som Lost.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Giacchino på Internet Movie Database 
(sv) Michael Giacchino i Svensk Filmdatabas 
(da) Michael Giacchino på Filmdatabasen 
(da) Michael Giacchino på Scope 
(fr) Michael Giacchino på Allociné 
(en) Michael Giacchino på AllMovie 
(en) Michael Giacchino hos The Movie Database 
(en) Michael Giacchino på Apple Music 
(en) Michael Giacchino på Discogs 
(en) Michael Giacchino på MusicBrainz 
(en) Michael Giacchino på SoundCloud 
(en) Michael Giacchino på Spotify 
(en) Michael Giacchino på Last.fm 
(en) Michael Giacchino på AllMusic
Nøstvetkulturen

Nøstvetkulturen er navnet på en jeger- og fangstkultur fra den eldre steinalderen (mesolitikum) i Norge. Kulturen holdt hovedsakelig til i traktene mellom Gøteborg og Oslo, og varte fra rundt 6300 til 4600 f.Kr. Kulturen fikk navn etter gården Nøstvet i Ås i Akershus, der det ble funnet rundt 300 nøstvetøkser. I dag er Nøstvet gård nedlagt, men stedet er skiltet, like vest for Vinterbro-senteret i Ås kommune. Selve steinalderboplassen lå egentlig på Sjøskogen, en husmannsplass under Nøstvet.I Sverige er kulturen kjent som Lihultkulturen. Langs norskekysten er den kjent helt nord til Møre og Trøndelag. Flest boplasser fra denne fredelige perioden er det likevel ved utløpet av Glomma og Drammensvassdraget. Husrester er ikke funnet, men ved utgravning på Mørekysten kom det for dagen en 10–12 kvadratmeter stor hyttebunn av bjørkenever og sivstrå.Nøstvetkulturens flotteste kunstverk er helleristningen av en elg ved Ekeberg i Oslo, gjenoppdaget i 1915. Bare ti helleristninger er kjent fra den tiden, og alle viser elger med et inntegnet labyrintmønster over kroppen. Selv om nøstvetfolkene levde av havet, har elgen rangert høyt i deres forestillingsverden.En spesiell type øks, en såkalt kjerneøks, er typisk for nøstvetfunnene; en grovt tilhugget, hakkelignende steinøks av harde bergarter. Den har gjerne et trekantet tverrsnitt. Enkelte av dem er ikke bearbeidet på annen måte enn ved tilhugging, men ofte er eggpartiet slipt.
Rundt 4600 f.Kr. forsvant den typiske nøstvetøksen, erstattet av nye redskaper sørfra og påvirkning fra jordbrukssamfunnene der, mens nøstvetkulturen hadde vært sentrert rundt båtliv og fiske fra kanoer av uthulte trestammer. Havet stod den gang 50 meter høyere i indre Oslofjord, så nåtidens åsrygger var den gang et skjærgårdslandskap. Det ble særlig jaktet på sel og småhval. 
Den første forskeren som postulerte at det her var snakk om en egen fase, var Andreas M. Hansen i 1904. Boplasser med visse karakteristika - ledetyper - omtales som nøstvetboplasser. Blant ledetypene finner vi nøstvetøksen, prikkhugget bergartsøks, samt mikroflekker brukt som egg til pile- og spydspisser, skrapere og enkelte ganger slipeplater av sandstein.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Glørstad, Håkon (2008). Nære ting fra en fjern fortid : samfunnsliv i steinalderen for 7600 år siden. Oslo: Universitetsforlaget. 


== Eksterne lenker ==
Kulturnett Akershus side om Nøstvetkulturen, besøkt 26.05.2014
Menneskesønnen

«Menneskesønnen» er et navn Jesus Kristus brukte om seg selv.Menneskesønnen (hebraisk ben adam, arameisk bar enascha eller bar nascha, gresk ὁ υἱὸς τοὺ ἀνθρώπου) blir tolket som et idiom for mennesket som type – i en semittisk (og hellenistisk) sammenheng. Det blir også brukt om en transcendental eller eskatologisk frelsesskikkelse i enkelte tekster i antikken, deriblant Daniels bok og Enoks bok. Betegnelsen finnes i Det nye testamente, og står særlig sentralt i Jesus fra Nasarets forkynnelse i evangeliene. 
Antropos – ἀνθρώπου – blir i noen sammenhenger (jf. Antropologi) oversatt med Mennesket. Endelsen av ordet -pos innebærer forsåvidt betydningen avkom, barn. Antropos blir således forstått som det kommende mennesket. Antroposbetegnelsen, i forstand av at det peker på avkommet, er således kjønnsnøytralt. Den første delen av ordet, jamfør 'andros', er betegnelsen for mann og menneske, slik som 'maðr' i norrønt og 'man' i engelsk. 
Innen jødisk mystikk, i kabbala, finnes tanken om en himmelsk menneske-skikkelse, nemlig Adam Kadmon – «den opprinnelige Adam». Dette kan se ut til å ha vært en utbredt forestilling innen fariseeiske miljøer på Jesu tid, og en viss innflytelse på forestillingene innen tidlig kristendom synes derfor ikke urimelig å påregne. De mest direkte kilder til de fremstillinger vi finner i evangeliene er trolig Daniels bok og Enoks bok. 
Flere religionsforskere mener å se idehistoriske forbindelser mellom den jødiske tanken om Adam Kadmon, evangelienes Menneskesønn-skikkelse og den antikke forestillingen om Antropos – et himmelsk ur-menneske, som er en form for spirituell stamfar til alle fysisk eksisterende mennesker. Man finner også paralleller til den platonske tanken om «menneskets ide», en spirituell menneskelig essens, som er transcendent. 
Enkelte, deriblant den anerkjente norske teologen Sigmund Mowinckel, har hevdet at de fleste slike mytologier om et himmelsk menneske, opprinnelig stammer fra svært gamle indo-iranske forestillinger. Det er en utbredt antagelse at disse tankene også ligger bak den norrøne forestilling om jotnen Yme (Ymir), hvis kropp gudene brukte som «råmateriale» da de skapte den fysiske verden. 


== Litteratur ==
Jewish Encyclopedias artikkel «Adam Kadmon»
Sigmund Mowinckel: Opphavet til den senjødiske forestilling om Menneskesønnen, s.189-244, Norsk Teologisk Tidsskrift, 1944
Terje G. Simonsen: Enok – den glemte profet, s. IX-LXXXVIII, i Enoks Bok, Verdens Hellige Skrifter (De norske bokklubbene 2003)


== Se også ==
Daniels bok
Enoks bøker
Sne (roman)

For romanen av Orhan Pamuk, se Snø (roman)Sne er en roman av Aleksander Kielland utgitt i 1886. Den tar for seg hvordan ungdom bør utvikle egne meninger og ha mot til å stå ved dem.
Hovedpersonen i Sne er presten Jürges, en intellektuell av høy aktelse som søkte jobb nord i landet fremfor hovedstaden. Etter mange år nordpå bestemmer han seg for at han vil jobbe nærmere hovedstaden for at han lettere skal bli hørt gjennom «hovedstadens avis».
Den store konflikten i romanen oppstår når sønnen Johannes tar med sin forlovede, Gabriele Pram, hjem i påsken. Gabriele er overbevist om at Johannes ikke vil jobbe som prest men Johannes står under press fra faren om å søke jobb som prest. Presten klekker ut en plan for å «knekke» Gabriele slik at hun går med på at Johannes skal ta jobb som prest.
Som andre romaner av Kielland inneholder Sne impresjonistiske elementer. Tittelen er et symbol for hvordan kirken holder landet, samfunnet og kulturen i et grep som sneen som ligger og kveler og isolerer bøndene i bygdene. Tidlig i romanen er det en liten konflikt som illustrerer hvordan det ofte var vanskelige forhold mellom embedsmenn og almuen.


== Eksterne lenker ==
Arliss Howard

Arliss Howard (født Leslie Richard Howard  18. oktober 1954 i Independence i Missouri) er en amerikansk skuespiller, manusforfatter og regissør.
Howards mest kjente roller i filmene Full Metal Jacket og Ruby, og for å både spille i og regissere filmen Big Bad Love.
Howard spiller for tiden også i dramaserien Medium. Han er gift med skuespilleren Debra Winger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arliss Howard på Internet Movie Database 
(sv) Arliss Howard i Svensk Filmdatabas 
(da) Arliss Howard på Filmdatabasen 
(da) Arliss Howard på Scope 
(fr) Arliss Howard på Allociné 
(en) Arliss Howard på AllMovie 
(en) Arliss Howard hos The Movie Database 
(en) Arliss Howard hos Internet Broadway Database
Icewind Dale II

Icewind Dale II er et video-rollespill produsert av Black Isle Studios, og publisert i 2002. Handlingen i spillet er satt i Forgotten Realms-settingen. Spillet er en oppfølger til Icewind Dale.
Når spillet begynner, må spilleren velge blant en rekke forhåndsproduserte opplegg, eller finne på et eget opplegg selv med opptil seks forskjellige karakterer. Men i motsetning til andre videospill tillater ikke "Icewind Dale II" at spilleren kan importere karakterer fra tidligere Icewind Dale-spill. Når spilleren skal finne på karakterer, velger spilleren blant annet deres kjønn, rase, klasse og en rekke andre attributter. Disse bestemmelsene påvirker karakterens alternativer senere i spillet.
Icewind Dale II finner sted på kontinentet Faerûn, og er satt til tretti år etter handlingen i det opprinnelige videospillet. Spilleren begynner i havnebyen Targos, en av de 10 byene i Icewind Dale, som er beleiret av en goblin-hær. Goblins blir ledet av en kimære. Deres hær er sammensatt av forskjellige utstøtte raser og religiøse fraksjoner, som goblinoider, halv-raser og tilhengere av en vinter-gudinne kalt Auril. Områdene som oppstår i spillet inkluderer: Black Raven Monastery, bygget over en inngang til Underdark. Byen Kuldahar, bygget rundt et magisk tre som avgir varme. The Severed Hand, en eldgammel festning som gikk tapt under en tidligere konflikt mot goblinoider. Samt Dragon's Eye, et nettverk av vulkanske huler bebodd av yuan-ti. Andre områder inkluderer blant annet Underdark, og Jungles of Chult.


== Handling ==
Spillet begynner når spilleren og hans leiesoldater ankommer med skip for å forsvare Targos. De avverger snart et angrep fra goblin-hæren. Etterpå beordrer borgermesteren i Targos dem å starte en offensiv mot goblin-hæren. Gruppen dreper en høvding for goblinene, og oppdager at høvdingen var under kommando av en kvinne ved navn Sherincal. Når de kommer tilbake til Targos, ber ordføreren dem møte med forsterkninger fra Neverwinter. Gruppen reiser for å møte dem i et luftskip, med Oswald Fiddlebender som pilot.
Men en storm får skipet til å krasje, og de oppdager Sherincal, som er halvt drage, som vokter inngangen til et Aurilite-tempel. De møter også en rekke andre ondskapsfulle skapninger. I Kuldahar møter de en drow (mørk alv) ved navn Nym, som forteller dem at passet til Kuldahar er bevoktet av legionen som står under ledelse av en kimære, og at det eksisterer en alternativ vei gjennom Underdark.


== Mottagelse ==
Spillet fikk generelt gode anmeldelser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Icewind Dale II på GOG.com 
(en) Icewind Dale II hos MobyGames 
(en) Icewind Dale II hos MobyGames 
(en) Icewind Dale II på Internet Movie Database 
(en) Icewind Dale II hos Internet Game Database
Stu Cook

Stuart Alden «Stu» Cook (født 25. april 1945 i Stanton, California) er en amerikansk musiker og er mest kjent for å ha vært bassist i det amerikanske rockebandet Creedence Clearwater Revival. Han spiller for tiden i bandet Creedence Clearwater Revisited sammen med blant andre Doug Clifford.


== Eksterne lenker ==
(en) Stu Cook på Internet Movie Database 
(en) Stu Cook på Discogs 
(en) Stu Cook på MusicBrainz
Herman Major

Herman Wedel Major (født 23. februar 1814 i Kristiansand, død 26. september 1854) var en norsk lege. Han var en pioner og drivkraft innen utviklingen av norsk psykiatri, både faglig og institusjonelt.


== Slekt ==
Major stammet fra den opprinnelig irske Major-slekten fra Kristiansand. Han var sønn av den irske forretningsmannen Robert Gonsalvo Major (1766–1839) som rømte til Kristiansand fra Irland etter å ha vært involvert i motstandsbevegelsen United Irishmen. Moren het Sophie Benedicte Weidemann. Selv ble han gift med Ida Cathrine Grüning.


== Liv ==
Major fikk privat undervisning og ble student i 1832. I 1834 begynte han på det medisinske studium, og i 1842 ble han medisinsk kandidat. Etter farens selvmord i 1839 og forloveden Fanny Rahbeks uroanfall i 1842, begynte han å lese psykiatri. 1843–45 foretok han en statsstøttet reise i Tyskland og Frankrike for å studere sinnssykdommer.
Fra 1847 var Major lege ved Oslo Sindssygeindretning, hvor han ble utnevnt til bestyrer i 1851. I 1846 hadde han utført en stor undersøkelse av de psykisk lidende menneskers kår i Norge (Indberetning om Sindssyge-Forholdene i Norge i 1846). Her viste han at forholdene var forferdelige i de «dollhus» og «dårekister» som var anlagt for forvaring og innesperring av psykisk lidende. Det gav grunnlaget for at han klarte å få innført en lov om «Sindsyges pleie og behandling» av 17. august 1848, slik at omsorgen nå ble en oppgave for helsevesenet, adskilt fra både fattigforsorgen og fengselsvesenet. Han mottok dessuten et årlig stipend for å fortsette sitt arbeid.
Det var forutsetningen for at staten kunne bygge Gaustad sykehus i Christiania og senere Eg sykehus i Kristiansand – Norges to første psykiatriske sykehus. I mellomtiden var Major utsett til å ble direktør ved det nye asylet i Oslo – dagens Gaustad sykehus, men i 1854, like før innsettelsen, trakk han seg og utvandret til Amerika. Under overfarten sank «Arctic», skipet han reiste med, og både Herman Wedel Major, familien hans, og broren – den tidligere ordfører i Oddernes kommune Robert Major jr. – omkom.
Foruten den nevnte Indberetning, skrev han artikler i Ugeskrift for Medicin og Pharmacie, Norsk Magazin for Lægevidenskaben, Morgenbladet og Bergenske Blade.


== Kilder ==
Halvorsen, Jens Braage: Norsk forfatter-lexikon 1814–1880, 4. bind, s. 5–6. Kristiania: Den norske forlagsforening, 1896.
Nordisk familjebok, Uggleupplagan, bd. 17, sp. 566. Stockholm: Nordisk familjeboks förlag, 1912.