Edward Braddock

Edward Braddock (født januar 1695 i Perthshire i Skottland, død 13. juli 1755 ved Monongahelaelven i det som nå er Pennsylvania) var en britisk general og øverstkommanderende for de tretten koloniene i Nord-Amerika under hendelsene ved begynnelsen av den franske og indianske krig (1754–1763). Krigen er også kjent i Europa som syvårskrigen (1756–1763).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, tidlig militær karriere ===
Edward Braddock var oppkalt etter sin far Edward (1664-1725) som var offiser, etterhvert generalmajor, i Coldstream Guards.
Edward junior gikk inn i Coldstream Guards som da var under hans far i oktober 1710. Han ble forfremmet til løtynant i styrkens grenaderkompani i 1716. Den 26. mai 1718 duellerte han i Hyde Park i Hisenburg med en oberst Waller. Braddocks forfremmelser kom tregere enn for en del andre. Han ble kaptein i 1736, da han var 41 år gammel, og ble major i 1743, og oberstløytnant i regimentet 21. november 1745.
Han og tjenestegjorde i 1746–1748 under Vilhelm IV av Oranien i De forente Nederlandene under den østerrikske arvefølgekrig. Han var med  under beleiringen av Bergen op Zoom. I 1753 ble han oberst.


=== Nord-Amerika ===
Han ble i 1754 som generalmajor befalhavende i den amerikanske delen av den pågående uerklærte krigen mot Frankrike. Han huskes særlig for å ha ledet det katastrofale angrepet mot det franskokkuperte Ohio Country i daværende vestlige Virginia eller Pennsylvania (avhengig av hvilken kongelig bevilgning) i 1755 hvor han mistet livet etter å ha blitt dødelig såret i slaget ved Monongahela, der hans styrker ble fullstendig overrumplet av fienden og nedkjempet. Deltagende i ekspedisjonen var den unge, frivillige offiseren George Washington. Washington ledet begravelsen av den falne, ettersom feltkapellanen var blitt hardt såret.
Benjamin Franklins selvbiografi nevner at han hadde hjulpet general Braddock med provianteringen før det skjebnesvangre fremstøtet og med å utstyre styrkene med hestevogner. Dessuten skriver han at han i en samtale med Braddock uttrykkelig hadde advart ham mot å føre styrkene om en bestemt trang dal, idet det var fare for at de da lett kunne bli overfalt der.


== Minner ==
I 1804 fant arbeidere menneskelige levninger på det sted som ble angitt for fraven, om lag 2,4 km vest for Great Meadows. De ble ekshumert og så bisatt på nytt. Over den nye graven ble det i 1913 oppstilt et minnesmerke i marmor.
Braddocks navn er minnet i en rekke stedsnavn, veier og skoler som er oppkalt etter ham, eksempelvis kjøpstaden Braddock i Pennsylvania.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sargent, W. (1855): The history of an expedition against Fort Duquesne in 1755: under Major-General Edward Braddock
Lacock, J. K. (1914): «Braddock Road» i: Pennsylvania Magazine of History and Biography, 38, s. 1–37
Kopperman, Paul E. (2004): «Braddock, Edward» i: Dictionary of National Biography. Oxford University Press.
Rene Chartrand: Monongahela, 1754–1755: Washington’s Defeat, Braddock’s Disaster. Osprey Publishing, 2004. ISBN 1-84176-683-6.
Paul E. Kopperman: Braddock at the Monongahela. University of Pittsburgh Press, 1977. [Reprints 1992, 2003]. ISBN 0-8229-5819-8 (Digitalisat auf den Seiten der University of Pittsburgh Press)
Stanley M. Pargellis: Braddock’s Defeat. In: American Historical Review 41:2, 1936. S. 253–269.


== Eksterne lenker ==
«The Braddock Campaign», Fort Necessity. National Battlefield Pennsylvania