jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Denne mann er farlig

Denne mann er farlig (originaltittel: The Medusa Touch) er en britisk-fransk thriller og mysteriefilm fra 1978 regissert av Jack Gold. Filmen handler om en mann som er i stand til å forårsake katastrofer bare ved hjelp av tankens kraft. En kveld blir han utsatt for et drapsforsøk og blir derav liggende i koma. En drapsetterforsker avdekker den sjokkerende livshistorien til mannen og innser at han fremdeles utgjør en fare. Hovedrollen spilles av Richard Burton, mens sentrale biroller spilles av Lino Ventura og Lee Remick. Manus er basert på Peter Van Greenaways roman The Medusa Touch fra 1973.


== Handling ==
Forfatteren John Morlar blir innlagt på sykehuset med svært alvorlige skader etter et drapsforsøk. Omtrent samtidig kommer den franske etterforskeren Brunel til London. Han er blitt forflyttet som ledd i et utviklingsprogram mellom Frankrike og Storbritannia. Tilfeldigvis blir han satt til å etterforske drapsforsøket på Morlar. Ut ifra sykejournalen til hans psykolog kan det tyde på at Morlar var sinnssyk. Han trodde selv at han var besatt, og at han kun med tankens kraft kunne drepe og skape store ødeleggelser. Brunel oppsøker personer som har kjent Morlar opp gjennom årene for å forsøke å kartlegge uklarhetene rundt drapsforsøket. Etterhvert faller flere og flere av bitene på plass, og han innser til sin forskrekkelse at Morlar ikke lider av tvangstanker, men besitter fryktinngytende krefter. På sykehus begynner den hardt skadde Morlar å vise tegn til bedring. Han ligger fremdeles i koma, men sine overnaturlige krefter har han fremdeles intakt.


== Om filmen ==
Den amerikanske filmkritikeren Leonard Maltin gav den 2 av 4 stjerner.Den har fått 2 av 5 stjerner i Den store film- og videoguiden.


== I rollene ==
Richard Burton ....  John Morlar
Lino Ventura ....  Brunel
Lee Remick ....  Doctor Zonfeld
Harry Andrews ....  Assistant Commissioner
Alan Badel ....  Barrister
Marie-Christine Barrault ....  Patricia
Jeremy Brett ....  Edward Parrish
Michael Hordern ....  Atropos
Gordon Jackson ....  Doctor Johnson
Michael Byrne ....  Duff
Derek Jacobi ....  Townley


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Denne mann er farlig på Internet Movie Database 
(sv) Denne mann er farlig i Svensk Filmdatabas 
(da) Denne mann er farlig i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Denne mann er farlig på Allociné 
(nl) Denne mann er farlig på MovieMeter 
(en) Denne mann er farlig på AllMovie 
(en) Denne mann er farlig på Turner Classic Movies 
(en) Denne mann er farlig på Rotten Tomatoes
«Olavssuden II»

«Olavssuden II» var et langskip som Snorre hevder Håkon Håkonsson lot bygge, visstnok bestilt under kongens besøk på Berget (Tønsberg) i 1234. Det skal ha vært et stort og uvanlig vakkert skip på 29 rom.
I 1249 dro Håkon Håkonsson om bord på «Olavssuden» i spissen for en utferdsleidang til fredsmøtet med svenskene i Konghelle, med en maktdemonstrasjon langs Göta älv ønsket han å gjør inntrykk på svenskene med sine storskipene. Birger jarl som skulle møte den norske kongen sammen med Sveriges konge Erik Eriksson, reagert annerledes på maktdemonstrasjonen. Han sendte bort svenskekongen og dro til Lödöse, deretter sendt bud til nordmennene om at han ikke oppriktig kunne stolte på deres hensikter omkring fredsmøtet. Håkonsson reagerte ved å fortsette oppover elven til Lödöse og la til ved Torrskog like overfor Lödöse med flåten. Jarlen valgte å innlede samtalene som sluttet med et fredsforlik mellom kongedømmene Norge og Sverige.
Håkon Håkonsson dro med en ny utferdsleidang i året 1253 tilbake til munningen av Göta älv der de skulle møte svenskene som hadde stilt opp en hær ved Gullbergseid på 5000 mann, fra nord skulle den norske leidangen avanserte langs kysten til sjøs mens svenskene tok seg fram mot Halland på landssiden. Danskene forhindret dette med utsendinger som tok kontakt med Birger jarl og klart å få et forlik med ham.
Kongen la til ved Öckerö på vestsiden av Hisingen med den norske flåten, der mottok han et nytt storskip som het Korssuden. Det var så høy at relingen var på høyde med teltåsene på «Olavssuden», det var 9 alen fribord på «Korssuden».
«Olavssuden» også deltok i utferdsleidangen til Danmark, 1256, da kong Håkon Håkonsson samlet til seg en formidable leidangsstyrke på nærmere 360 skip ved Öckerö. Kongen satte storskipet på vannet i Bergen og seilte ut på sjøen der han så sendt bud til resten av landet om å mobilisere leidangen for samling ved munningen av Göta älv. Derfra sendte kongen en stor del av hæren sydover til Halland som ble herjet og utsatt for store ødeleggelser med liten motstand på vegen.


== Se også ==
«Bøkesuden» (Øystein Magnusson, bygget 1120-1123)
«Olavssuden» (Magnus Erlingsson, bygget omkring 1170-1175)
«Erkesuden» (Nikolas Kuvung, trolig bygget før 1175)
«Mariasuden» (Sverre Sigurdsson, bygget 1182-1183)
«Gorsuden» (Hide, usikkert når ble bygget, trolig omkring 1190)
«Raudsuden» (Biskop Nikolas, trolig bygget i 1190-årene)
«Mariasuden II» (Håkon Håkonsson, trolig byget før 1250)
«Kristsuden» (Håkon Håkonsson, trolig bygget omkring 1255-1260)


== Litteratur ==
Håkon Håkonssons saga
Institusjonskokk

Institusjonskokk (Ernæringskokk fra 2020) er en type kokk som lager mat for mennesker som har spesifikt behov eller ikke har mulighet til lage sin egen mat. En Institusjonskokk jobber blant annet på store eller små instutisjoner som f.eks sykehus, eldrehjem og fengsler. Institusjonskokken produserer store mengder mat hver dag til vanlig og spesialkost. Det blir lagt stor vekt på, og er et krav med god hygiene helt fra start til ferdig produkt. Kokkene arbeider ofte i et store kjøkken og sjefen for kjøkkenet heter ofte kjøkkensjef.
Institusjonskokken står for det daglige arbeidet i kjøkkenet. Arbeidsoppgavene er tilbereding av ulike matretter, normalkost og dietter. Kokken bearbeider råvarer og anretter maten. Mange steder pakkes maten i egen emballasje ut til pasienter/forbrukere. Institusjonskokken er med på å skape trivsel og positive opplevelser for sine forbrukere/kunder i en hverdag der maten ofte høydepunktet i hverdagen. Den største utfordringen en institusjonskokk har er å lage næringsrik og velsmakende mat til mange mennesker på en gang, og ta hensyn til alle forbrukernes behov. I mange tilfeller skal maten de lager passe til en enkelt person, som f.eks  at det samme måltidet må kunne lages på mange forskjellige måter. Noen trenger større næringsinnhold, i en liten porsjon og da må dette tilpasses for akkurat denne porsjonen. Noen må ha redusert mengden salt i kosten, fettredusert eller laktoseredusert osv. Så utfordringene er mange når det gjelder å lage god å næringsrik mat for enhver person. Det som er positivt med å være institusjonskokk er at du kan lage et godt alternativ til en som trenger det. Du kan bidra til en bedre hverdag og endre matopplevelsen til en person. 
Som institusjonskokk er det nødvendig å være effektiv, nøyaktig og kreativ . I tillegg til interesse for matlaging, dietter og kosthold må man ha gode samarbeidsevner og innsats. Det stilles store krav til personlig hygiene. Noe som er veldig viktig for en institusjonskokk kan skape et matprodukt som ser inbydienede ut, smaker godt og skaper en god og smaksrik matopplevelse. 


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av institusjonskokk Arkivert 8. januar 2011 hos Wayback Machine.
Chuck Yeager

Charles Elwood «Chuck» Yeager (født 13. februar 1923 i Myra i Vest-Virginia, død 7. desember 2020) var en amerikansk general og testpilot i U.S. Air Force.
Den 5. mars 1944, bare en dag etter at han fikk sitt første bekreftede nedskutte fly over Berlin, ble Yeager selv skutt ned over Frankrike. I løpet av de neste to månedene ga Yeager bistand til agenter i den franske motstandsbevegelsen, som igjen hjalp Yeger og andre piloter med å komme seg over Pyreneene til Spania. Yeager ble senere tildelt en Bronze Star Medal for å ha hjulpet en annen skadd pilot, med å rømme over fjellene. [1]
Yeager var den første som fløy raskere enn lyden. Den 14. oktober 1947 brøt han lydmuren med flyet Bell X-1 og nådde en hastighet på Mach 1,06. Han har blitt tildelt Presidentens frihetsmedalje. Han ble oppført på National Aviation Hall of Fame i 1973.
I filmen De syv utvalgte (1983) ble han fremstilt av Sam Shepard.Yeager var bosatt i det nordlige California og døde om ettermiddagen 7. desember 2020, 97 år gammel, ved et sykehus i Los Angeles. [2]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Chuck Yeager – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
«Raudsuden»

«Raudsuden» var biskop Nikolas Arnessons skip i 1199, under den første baglerkrigen. Skipet benevnes ikke med verken båtklasse eller størrelse i litteraturen, men nevnes som en skarpseiler (hurtig under seil) i Heimskringla. Det peker mot en slank båt, kanskje en større slank karv. Snorre hevder nemlig at «Nikolas gikk ombord i «Raudsuden» og Sigurd og Reidar i skutene, og (sammen) rodde (de) foran langskipene». En mulig indikasjon på at «Raudsuden» kanskje ikke var et langskip. Dette blir imidlertid en spekulasjon.
Biskopen, som ble med baglerne i den væpnede opposisjonen mot kong Sverre Sigurdsson og birkebeinerne, kom til Trondheimsfjorden om våren, der han i spissen for en baglerflåte seilte mot Nidaros.
Etter et fremstøt på landsiden var slått tilbake på bruen over Nidelva, dro baglerne tilbake til storskipene for å gå i land på holmen fra sjøen. Som det raskeste skipet i baglerflåten rodde «Raudsuden» over til viken som ledet til Ilevollene for å undersøke hvor de skulle gå til angrep, men der støttet de på en karve.
Biskopen fikk ifølge Sverres saga panikk og beordret sine mennene til å ro på spreng vekk fra karven. De andre baglerskipene grep inn og forhindret birkebeinerne fra å følge etter «Raudsuden», men ikke før de hadde fisket opp biskopens hodeplagg. Han hadde kommet ned fra løftingen så fort at hodeplagget falt av og over bord.
Den 18. juni 1199 sjøsatte birkebeinerne en ny krigsflåte utenfor Nidaros, og med denne dro Sverre ut for å finne baglerne på fjorden. Biskop Nikolas som observerte den nye krigsflåten, ønsket ikke å ta opp slag og stevnet ut fjorden ved Taustra, men de ble innhentet av birkebeinerne. Slaget på Strindfjorden sluttet med nederlag for baglerne som mistet de fleste skipene.
Biskop Nikolas sammen med tronpretendenten Inge Magnusson som unnlot å delta i sjøslaget ombord på «Raudsuden», rømte vekk etter å ha sett hvordan kampene gikk. Han reiste helt til Viken, deretter sørover til Danmark, for andre gang måtte han gå i landflyktighet.


== Se også ==
«Bøkesuden» (Øystein Magnusson, bygget 1120-1123)
«Olavssuden» (Magnus Erlingsson, bygget omkring 1170-1175)
«Erkesuden» (Nikolas Kuvung, trolig bygget før 1175)
«Mariasuden» (Sverre Sigurdsson, bygget 1182-1183)
«Gorsuden» (Hide, usikkert når ble bygget, trolig omkring 1190)
«Olavssuden II» (Håkon Håkonsson, bygget i 1234)
«Mariasuden II» (Håkon Håkonsson, trolig byget før 1250)
«Kristsuden» (Håkon Håkonsson, trolig bygget omkring 1255-1260)


== Litteratur ==
Sverres saga
Visus (synsskarphet)

Visus er et mål på hvor små detaljer et øye er i stand til å oppfatte og kan gjerne defineres som «hvor stor avstand man må ha mellom to punkter for at man kan se at de er atskilt og ikke ett». Jo mindre avstand, desto bedre visus.


== Hvordan visus måles ==
Visus måles vanligvis på en Snellen-tavle med store symboler (som regel bokstaver) øverst og små symboler nederst. Fordi synsprøvetavlene har maksimal kontrast, svarte symboler på hvit bunn, gir dette et begrenset bilde av hvor godt vi ser. Våre naturlige omgivelser er jo mye mer kontrastfylt enn en prøvetavle.


== Hvordan visus angis ==
Visus angis enten:
• med et desimaltall, fra ca. 0,01 til 1,5
• med en brøk, for eksempel 1/60, 5/4, 6/18 eller 6/6
• med fingertelling, for eksempel «fingertelling 2 meter»
• med håndbevegelse, for eksempel «håndbevegelse ad oculi»
• lyspersepsjon, for eksempel «klienten har lyspersepsjon»
• Amaurose = total blindhet
(Uttrykkene «fingertelling» og «håndbevegelse» blir i legenes epikriser ofte forkortelset til «fg.t» og «h.b.»)
I de tilfellene der visus er angitt med en brøk, angir telleren avstanden til prøvetavlen, mens nevneren angir på hvilken avstand en normaltseende ville ha lest den samme bokstaven. Visus 6/18 betyr derfor at man «ser på 6 meter det en normaltseende ville ha sett på 18 meter». Regner man ut brøken 6/18 får man fram visus angitt med desimaltall, 0,33. I denne måten å angi visus på, er visus 1,0 (6/6) ansett som normalt syn. Visus 1,0 betyr for eksempel at man på 50 cm avstand skal kunne lese en bokstav som er 0,73 mm høy og man skal kunne lese et bilskilt på 40 meters avstand.


== Krav for førerkort ==
Visuskravet for å få førerkort er 0,5 (6/12). Det vil si at man skal kunne lese et bilskilt på 20 meters avstand. For å kunne lese vanlig avistekst er det som regel nødvendig med visus 0,33 (6/18) eller bedre.


== Årsaker til redusert visus ==
Det er mange forhold som kan forårsake redusert visus. Den vanligste årsaken er normale Brytningsfeil (refraksjonsfeil), så som langsynthet,nærsynthet og astigmatisme. For å få et mål på beste visus må eventuelle brytningsfeil være korrigert. Når vi tester visus tester vi kun funksjonen i macula på netthinnen. Det kan være verdt å merke seg at en person kan være kategorisert som blind ifølge gjeldende definisjoner og likevel oppnå høy visus. For å danne seg et inntrykk av en persons totale synsevne er det også nødvendig å få kunnskap om vedkommendes synsfelt.


== Referanser ==
Gosen Gla’jazz

Gosen Gla'jazz er en norsk musikkgruppe fra Østre Toten. Gruppen spiller i hovedsak tradjazz i New Orleans-stil. De fleste medlemmene bor eller har bodd innen et lite område i tettstedet Kolbu.
Gruppa ble etablert i 1982. Bandet har fast engasjement på Skibladner hver sommer. Bandet er med på charterturer med gladjazz for lukkede selskaper, og på åpne, oftest fullbestilte GladJazz-turer med reker.
Gosen feiret 25-årsjubileum med konsert i Hoff kirke lørdag 10. november 2007.


== Medlemmer ==
Erik Hørthe – banjo og gitar
Terje Lund – tuba
Even Narum – trommer
Hans Petter Hveem – trombone
Pål Ivar Hoelsveen – klarinett og saksofon
Ole Anton Hoel – trompetDe fleste medlemmene har vært vokalister på et mindre antall melodier. Noen få, gamle tradjazzmelodier har fått ny tekst med lokalt preg og totendialekt.


== Tidligere medlemmer ==
Ole Ringerud – trompet
Håkon Sæthermoen – piano
Tom Gjestvang – trommer
Johan Narum – klarinett og saksofon


== Diskografi ==
Ælle vi (1997) TLP CD 92052
20 ÅRS jubileums-CD (2002)


== Eksterne lenker ==
Skibladners hjemmeside om gladjazzaftener.
Skibladners hjemmeside med innholdsfortegnelse
Artikkel i Oppland Arbeiderblad om konsert i møkk-kjelleren på Ringelien Gård 18.august 2007. 
Artikkel om Skibladnerfestival med jazz.
Artikkel om åpning av konsertvikua 2006 med Gosen Gla-jazz.
Artikkel etter konsert i Gjøvik april 2006.
Typisk invitasjon til bedriftsseminar med gladjazztur med Skibladner.
Artikkel etter konsert i Eina kirke januar 2006.
www.ostlendingen.no Artikkel fra Østlendingen om Trysil for Swingende.
www.jazzklubb.no Program for våren 2005 Lillestrøm Jazzklubb.
Synsfelt

Synssansen er bygget opp med at hvert øye har et monokulært synsfelt som strekker seg ca. 90 grader ut til siden, ca. 60 grader inn mot nesen (begrenses av nesen), ca. 60 grader oppover og ca. 70 grader nedover. Dersom begge øynene fikserer på samme punkt vil de to synsfeltene overlappe hverandre, og skape et binokulært synsfelt med en utbredelse på ca. 120 grader. Det er i dette binokulære synsfeltet vi har mulighet for samsyn/dybdesyn.
Et normalt, monokulært synsfelt karakteriseres ved at visus er svært god i det sentrale synsfeltet (makula), for så å avta utover mot periferien. I motsetning til makula som kan oppfatte små detaljer innenfor et avgrenset område, er det perifere synsfeltet spesielt egnet til å oppfatte bevegelser, gjenstander og former. Det perifere synsfeltet har derfor stor betydning for vår orienteringsevne og evnen til å være mobile.


== Skader og sykdommer ==
Skader og sykdommer i synsapparatet kan medføre at hele eller deler av synsfeltet faller bort. Synsfeltdefekter beskrives som regel ut fra hvor stor del av synsfeltet som er defekt, om det er en innskrenkning eller et skotom, om de er bevisste eller ubevisste og om de er absolutte eller relative.
• innskrenkning/skotom beskriver hvorvidt det dreier seg om at synsfeltets yttergrenser snevres inn (innskrenkning) eller om det dreier seg om avgrensede, defekte områder (skotomer) omgitt av fungerende synsfelt.
• bevisste/ubevisste synsfeltdefekter beskriver hvorvidt personen er klar over at deler av synsfeltet er defekt eller ikke. Mange øyelidelser, for eksempel grønn stær (glaukom) kan medføre ubevisste synsfeltdefekter, dvs. synsfeltdefekter som ikke er «synlig» for den som er rammet. En bevisst synsfeltdefekt, for eksempel etter en blødning i glasslegemet inne i øyet, vil være «synlig» for den som er rammet.
• absolutte/relative synsfeltdefekter beskriver hvorvidt det defekte området er i stand til å reagere på lys eller ikke. Ved en absolutt synsfeltdefekt vil det defekte området ikke reagere på lys i det hele tatt. Ved en relativ defekt vil det defekte området reagere på lys dersom stimuli er sterkt nok. 


== Måle synsfeltet ==
Det er flere måter å måle synsfeltet på. En total kartlegging av synsfeltet er tidkrevende og komplisert og gjøres som regel kun når det er sterke indikasjoner til stede. De testene som vanligvis gjennomføres er enkle og raske å gjennomføre og vil som regel være tilstrekkelig til å kartlegge synsfeltets yttergrenser samt funksjonen i det sentrale synsfeltet (makula og omliggende synsfelt).
Det sentrale synsfeltet

Det sentrale synsfeltet vil si makula og det omliggende synsfelt. I dette området ligger tapper og staver svært tett og gir evne til å se små detaljer på relativt langt hold i det området som vi konsentrerer oss om og ser mot.
Kontrast (lys)

Kontraster kan enten beskrives som forskjeller i belysningsstyrke mellom tilgrensende områder (luminanskontrast), for eksempel sorte bokstaver på hvit bunn, eller som forskjeller i farge (fargekontrast). 
Kontrast er forskjellen i visuelle egenskaper som gjør et objekt (eller dens representasjon i et bilde) skiller seg fra andre gjenstander, og bakgrunnen. I visuell persepsjon av den virkelige verden, er kontrasten bestemmes av forskjellen i farge og lysstyrke på objektet og andre objekter i samme synsfelt . Fordi det menneskelige visuelle systemet er mer følsom for kontrast enn absolutt luminans, kan vi oppfatter verden på samme måte uavhengig av de store endringene i lys hele dagen, eller fra sted til sted.
Den menneskelige kontrasten sensitivitet funksjonen viser et typisk band-pass form topp på rundt 4 sykluser per grad med følsomhet faller fra hver side av toppen. [1]Dette forteller oss at det menneskelige visuelle systemet er mest følsom i kontrast påvise forskjeller oppstått på fire sykluser per grad, dvs. på dette romlig frekvens mennesker kan oppdage lavere kontrast forskjeller enn på noen annen romlig frekvens.
Den høyfrekvente cut-off representerer optiske begrensninger på den visuelle systemets evne til å løse detaljer og er vanligvis rundt 60 sykluser per grad. Den høyfrekvente cut-off er relatert til pakketetthet av netthinnens photoreceptor cellene : en finere matrise kan løse finere rist.
Den lave frekvensen drop-off skyldes lateral hemming i netthinnens ganglieceller . En typisk retinal ganglion celle presenterer et senter region med enten magnetisering eller hemming og en surround-region med motsatt fortegn. Ved å bruke grove rister, den lyse band falle på inhibitoriske samt eksitatoriske regionen i ganglion celle som resulterer i lateral inhibisjon og står for de lavfrekvente drop-off av den menneskelige kontrast følsomhet funksjon.
En eksperimentell fenomen er hemming av blått i periferien hvis blått lys vises mot hvitt, som fører til en gul rundt. Den gule er avledet fra hemming av blått på omgivelser ved senteret. Siden hvit minus blått er rødt og grønt, blander dette til å bli gule.[2]
For eksempel når det gjelder grafiske Datamaskinen viser, avhenger kontrasten på egenskapene til bildet kilde eller fil og egenskapene til skjermen på maskinen, inkludert variable innstillinger. For noen skjermbilder vinkelen mellom skjermen overflaten og observatørens siktelinjen er også viktig.
Kontrast er også forskjellen mellom fargen eller skyggeleggingen av trykt materiale på et dokument, og bakgrunnen som den er trykt, for
Nyala

Nyala (Tragelaphus angasii) er en afrikansk buskbukk som lever i sørlige Afrika. Hornene er enkelt dreiet. De er meget utsatt for epidemiske sykdommer, derfor blir mengden av dyrene stadig drastisk redusert.


== Eksterne lenker ==
(en) nyala i Encyclopedia of Life 
(en) nyala i Global Biodiversity Information Facility 
(en) nyala hos Fossilworks 
(en) nyala hos ITIS 
(en) nyala hos NCBI 
(en) Kategori:Tragelaphus angasii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Tragelaphus angasii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tragelaphus angasii – detaljert informasjon på Wikispecies
NM på skøyter, allround for herrer

NM på skøyter, allround for herrer er et norgesmesterskap i hurtigløp på skøyter, allround, som har blitt arrangert årlig siden 1894 – med unntak for årene 1941–1945 grunnet andre verdenskrig. Uoffisielle norgesmesterskap, kalt «Landsløbet» eller «Mesterskab for Norge» ble arrangert fra 1887 til 1893.
I perioden 1894–1970 ble det konkurrert på samme sted og tid som kunstløp-NM på skøyter.


== Kriterier ==
Kriteriene for å bli kåret til norgesmester ble endret en rekke ganger før regelen om tre distanseseiere eventuelt lavest sammenlagte tidspoeng kom fra og med NM i 1935. Etter gjeldende regler, innført i 1987, blir løperen med laveste sammenlagte tidspoeng uavhengig av distanseseiere kåret til mester.

Under de uoffisielle mesterskapene ble mestrene kåret etter et 5000 metersløp.
De åtte første offisielle mesterskapene mellom 1894 og 1901 ble mesteren kåret etter 500 meter, 1500 meter og 5000 meter og man måtte vinne minst to distanser.
Fra 1902 til 1911: Tre løp – 500 meter, 1500 meter og 5000 meter. Mesteren ble den som vant to distanser eller hadde lavest plassiffer. Ved lik plassiffer vant løperen med best sammenlagt tid.
Fra 1912: Fire løp – 500 meter, 1500 meter, 5000 meter og 10 000 meter.
1912–1916 var det den som vant tre distanser eller hadde lavest plassiffer som ble mester. Ved lik plassiffer vant løperen med best sammenlagt tid.
Mellom 1917 og 1919 var mesteren den som hadde lavest plassiffer, og vant minst to distanser. Ved lik plassiffer vant løperen med best sammenlagt tid.
1920–1923: Mester var den som vant tre distanser, eventuelt en distanseseier og lavest plassiffer. Ved lik plassiffer vant løperen med laveste tidspoeng.
1924–1927: Den som vant tre distanser, eller fikk høyest poengsum etter prosent av gjeldende verdensrekord ble mester.
1928–1932: Den som vant tre distanseseiere, eller vant minst en distanse og fikk lavest plassiffer samt lavest tidspoeng etter plassforholdstall 1 – 2,5 – 8 – 15 for de fire distansene ble mester.
1933: Den som vant tre distanser eller fikk lavest tidspoeng etter plassforholdstall 1 – 2,5 – 8 – 15 for de fire distansene ble mester.
1934: Den som vant tre distanser eller fikk lavest tidspoeng etter plassforholdstall 1 – 2,5 – 8 – 15 for de fire distansene ble mester. Rekkefølgen mellom de fem beste ble avgjort ved plassiffer.
1935–1986: Den som vant tre distanseseiere, eventuelt hadde lavest sammenlagt tidspoeng ble mester.
1987– : Den som får lavest sammenlagte tidspoeng blir mester.
2012: Engangs-endring av konkurranseform på avsluttende 10 000m, heatstart med 4 løpere av gangen og lengden var 26 runder med innersvinger.


== Medaljevinnere ==
«Mesterskabsmedalje» ble utdelt til mesteren i tiden 1887–1901. Ingen medaljer ble gitt til nummer to og tre.


== Oversikt over norgesmestere ==
Uoffisielle mestere er ikke medregnet. Utøvere med minst ett norgesmesterskap er med på oversikten. Oversikten er oppdatert pér NM 2022.


== Kilder ==
Medaljevinnere i Norske Mesterskap på skøyter – Del 1: Menn Senior ( pr. 15. januar 2017 ) utarbeidet av Magne Teigen og Roar Eriksen, NSF/Statistikkgruppa på Norges Skøyteforbunds nettsider – .pdf-fil