jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Teach-In

Teach-In var en nederlandsk popgruppe fra Enschede i Overijssel som vant Eurovision Song Contest 1975 med sangen «Ding-a-dong». Sangen var skrevet av Will Luikinga.
Gruppen ble opprettet av Koos Versteeg (sang, klaverinstrument) og Ruud Nijhuis (trommer) i 1967. De øvrige bandmedlemmene var da Hilda Felix (sang), Henk Westendorp (sang), Frans Schaddelee (bassgitar) og John Snuverink (gitar). 
I 1970 ble kontrakten med CBS underskrevet, og året etter kom debut-singelen «Spoke The Lord Creator» som lenge befant seg på hitlistene i Nederland. En stor del av bandets besetning ble byttet ut i 1972, av den opprinnelige besetningen var det kun Versteeg og Nijhuis som ikke forlot bandet. Gruppen fikk da følgende besetning: 

Getty Kaspers (sang),
Chris de Wolde (gitar),
Ard Weenink (bassgitar, trompet, sang),
Koos Versteeg (klaverinstrumenter, sang),
John Gaasbeek (bassgitar) og
Ruud Nijhuis (trommer).Musikalsk sett ble Teach-In nå noe forandret, musikken ble mer kommersiell og sounden lignet mer på ABBAs. I 1974 fikk gruppen sitt gjennombrudd i Benelux-landene med nummeret «Fly away» som ble skrevet av produceren Eddy Ouwens og Koos Versteeg. De etterfølgende singlene «In The Summernight» og «Tennessee Town» ga også gode resultater. I 1975 vant gruppen den nederlandske finalen i Eurovision Song Contest med sangen «Dinge-dong», som på engelsk ble til «Ding-a-dong». Seieren i Eurovision Song Contest gjorde gruppen kjent utenfor Benelux-landene, og gruppen reiste på turneer både i og utenfor Europa. Teach-In opptrådte også på bryllupsfesten til den nederlandske prinsesse Christina og Jorge Guillermo. 
I 1976 vekslet igjen gruppens besetning, og igjen ble Versteeg og Nijhuis alene tilbake. Den nye besetningen var videre Betty Vermeulen (sang), Marianne Wolsink (sang), Hans Nijland (bassgitar), Gerrit Trip (gitar, sang). Gruppens første single etter dette, «Upside down», ble dens største nederlandske suksess. I Russland gjorde singelen «I Am Almost Alone», som kun ble utgitt der, det meget godt.
Vekslingene var ikke over etter dette, i 1977 forlot Hans Nijland gruppen, og Nick de Vos overtok hans plass. I 1978 ga Teach-In ut singelen «Dear John» som kom inn på Nederlands topp-5. Stemmeproblemer gjorde at sangerinnene Wolsink og Trip måtte byttes ut, og samtidig forlot bassisten de Vos gruppen. I deres sted kom Peter van Eyck (sang, bassgitar), Bert ten Bruggen (gitar, sang) og Ab Timmer (trommer). Samme år kom singlene «Robot» og «Greenpeace» inn på Nederlands hitlister.
Etter at singelen «Regrets» ikke kom inn på hitlistene i 1980 ble Teach-In definitivt oppløst. 


== Eksterne lenker ==
(en) Teach-In – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Teach-In på Discogs 
(en) Teach-In på Discogs 
(en) Teach-In på MusicBrainz 
(en) Teach-In på Last.fm 
(en) Teach-In på AllMusic 
(nl) Biografi på Nederlands popinstitutts nettsted (Besøkt 8. juli 2008)
Brotherhood of Man

Brotherhood of Man er en britisk popgruppe startet i 1969 som består av Martin Lee, Lee Sheriden, Sandra Stevens og Nicky Stevens. Gruppen vant Eurovision Song Contest 1976 med «Save Your Kisses for Me», som er den mestselgende vinnersangen av konkurransen igjennom tidene.
Gruppen ble dannet i 1969 av manger Tony Hiller. Gruppen fikk en verdenshit året etter med «United We Stand», men da under artistnavnet «The Brotherhood of Man». I 1974 var den bestemte artikkelen borte, og gruppen bestod nå av de fire artistene Brotherhood of Man skulle bli mest berømt som.
Gruppen gjorde suksess i Europa før de returnerte til Storbritannia og opplevde det der. Etter at de vant Eurovision Song Contest i 1976 fikk gruppen enda tre år med hitsingler og -album.
Som følge av dårlige salgstall gikk gruppen i oppløsning, men de startet den igjen to år senere og er fremdeles aktive i dag. Gruppen har mange show rundtom i Europa, og gjør fremdeles suksess med sine konserter i hjemlandet.


== Diskografi ==
Album

United We Stand (Deram, 1970)
We're the Brotherhood of Man  (Deram, 1972)
The World of the Brotherhood of Man (Decca, 1973)
Good Things Happening (Dawn, 1974)
Love and Kisses (Pye, 1976)
Oh Boy! (Pye, 1977)
Images (Pye, 1977)
B for Brotherhood (Pye, 1978)
Twenty Greatest (K-tel/Pye, 1978)
Higher Than High (Pye, 1979)
Singing a Song (Pye, 1979)
Good Fortune (Dazzle, 1980)
Sing 20 Number One Hits (Warwick, 1980)
20 Disco Greats / 20 Love Songs (Warwick, 1981)
Lightning Flash (EMI, 1983)
The Butterfly Children (1992)
Greenhouse (1997)
The Seventies Story (2002)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Brotherhood of Man – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Brotherhood of Man på Discogs 
(en) Brotherhood of Man på MusicBrainz 
(en) Brotherhood of Man på Spotify 
(en) Brotherhood of Man på Songkick 
(en) Brotherhood of Man på Last.fm 
(en) Brotherhood of Man på AllMusic
Marie Myriam

Marie Myriam (født Miriam Lopes; 8. mai 1957 i Braga, Portugal) er en portugisisk sanger som har bodd i både Frankrike og Den demokratiske republikken Kongo.
Hun representerte Frankrike og vant Eurovision Song Contest 1977 med «L'oiseau et l'enfant» (norsk: fuglen og barnet). I 1981 representerte hun også Frankrike i Yamaha Music Festival med sangen «Sentimentale» og kom på niendeplass.
De siste årene har hun lest opp de franske stemmene under Eurovision Song Contest. 
Hun deltok på jubileumskonserten i anlending Eurovision Song Contests femtiårsjubileum i København i 2005, både som gjesteprogramleder og som utøver. Samme året skrev hun forordet til den franske utgaven av «The Eurovision Song Contest – The Official History», skrevet av John Kennedy O'Connor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marie Myriam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marie Myriam på Internet Movie Database 
(en) Marie Myriam hos The Movie Database 
(en) Marie Myriam på Discogs 
(en) Marie Myriam på MusicBrainz 
(en) Marie Myriam på Genius — sangtekster 
Bide et Musique
Izhar Cohen

Izhar Cohen (født 13. mars 1951 i Giv'atayim i Israel) er en israelsk sanger og skuespiller.Som representant for Israel vant han Eurovision Song Contest 1978 sammen med gruppen Alphabeta med sangen «A-ba-ni-bi» (komponert av Nurit Hirsh og med tekst av Ehud Manor). Cohen representerte Israel igjen (denne gang med en navnløs gruppe korister) i 1985 og fremførte «Ole, ole» (musikk av Kobi Oshrat, tekst av Hamutal Ben-Ze'ev), og ble nummer fem.Han var også skuespiller ved Haifa Teater.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Izhar Cohen på Internet Movie Database 
(en) Izhar Cohen på Discogs 
(en) Izhar Cohen på MusicBrainz 
(en) Izhar Cohen på SoundCloud 
(en) Izhar Cohen på Spotify 
(en) Izhar Cohen på Spotify 
(en) Izhar Cohen på Spotify 
(en) Izhar Cohen på Genius — sangtekster 
(en) Izhar Cohen på AllMusic
Kubjelle (andre betydninger)

Kubjelle kan referere til:

Kubjelle, henges på tamfe
Kubjelle (instrument), rytmeinstrument
Kubjelleslekta, Pulsatilla, en slekt i soleiefamilien
Kubjelle (plante), den ene av artene i kubjelleslekta i Norge, Pulsatilla pratensis
Alphabeta

Alphabeta var en israelsk musikkgruppe på slutten av 1970-årene, bestående av Reuven Erez, Lisa Gold-Rubin, Nehama Shutan, Ester Tzuberi og Itzhak Okev. Gruppen vant Eurovision Song Contest 1978 for Israel sammen med Izhar Cohen og sangen «A-ba-ni-bi».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alphabeta på Discogs
Kubjelle

En kubjelle er en bjelle som henges på tamfe. Kubjella henges vanligvis på lederdyret i flokken, som gjerne kalles bjellekua. Kubjella hadde en viktig funksjon når dyrene gikk på beite i utmarka, i skogen eller på fjellet, der dyrene ikke var inngjerdet på et avgrenset område. Under slike forhold var det viktig at den som skulle passe dyra, oftest en gjeter, kunne holde rede på hvor flokken befant seg. En kubjelle kan lages i støpejern, men finnes også i smijern og messing.  
Forskere har sett på hva lyden fra bjellene gjør med dyrene. I en forskningsrapport sammenliknet forskerne kuer med og uten bjelle, og resultatene viste at dyrene med bjelle rundt halsen var mer stresset enn dyr uten bjelle.


== Andre bruksområder ==
Kubjeller brukes av supportere i forbindelse med idrettsarrangementer, blant annet av norske supportere ved håndballmesterskaper.Også sauer kan ha bjeller, men en sauebjelle er mindre enn en kubjelle.


== Referanser ==
Olympisk rekordhistorikk på 100 m brystsvømming

Olympisk rekordhistorikk på 100 m brystsvømming noteres kun for langbane (50 meter basseng).


== Menn ==


== Damer ==


== Andre OL-svømmerekorder ==
Norges Seilforbund

Norges Seilforbund er særforbundet for seiling under Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité.
De første seilforeningene i Norge ble stiftet i 1860-årene. Kongelig Norsk Seilforening fungerte som landsforbund inntil Norges Seilforbund ble stiftet. Daværende kronprins Harald var forbundets første formann, og 37 seilforeninger var tilsluttet da forbundet ble etablert i 1970. Dagens president i seilforbundet er Guro Steine, som ble valgt på seiltinget i 2021.Norges Seilforbund er tilsluttet Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, Skandinavisk Seilforbund, European Sailing Federation (Eurosaf), International Foundation for Disabled Sailing (IFDS) og World Sailing (tidligere ISAF).


== Presidenter i Norges Seilforbund ==
Formenn og presidenter


== Seilkretser ==
Seilforbundet har i dag ti særkretser, etter at flere kretser ble lagt ned eller slått sammen i tråd med et tingvedtak, hvor:
Nordland Seilkrets, Troms Seilkrets og Finnmark Seilkrets ikke lenger behøvde å bestå som egne seilkretser, og foreningene der kunne tilsluttes Norges Seilforbund direkte.
Sogn og Fjordane Seglkrins opphørte som egen krets, og foreningene der kunne velge å tilhøre Møre og Romsdal Seilkrets eller Vestland Seilkrets.
Telemark Seilkrets opphørte som egen krets, og foreningene der kunne velge å tilhøre Aust-Agder Seilkrets eller Vestfold Seilkrets.
Hedmark/Oppland Seilkrets ble slått sammen med Oslo og Akershus Seilkrets.


=== Dagens ti kretser ===

Aust-Agder Seilkrets
Møre og Romsdal Seilkrets
Nordland Seilkrets
Oslo og Akershus Seilkrets
Rogaland Seilkrets
Trøndelag Seilkrets
Vest-Agder Seilkrets
Vestfold Seilkrets
Vestland Seilkrets
Østfold Seilkrets


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Gali Atari

Avigail «Gali» Atari (født 29. desember 1953 i Rehovot i Israel) er en israelsk skuespiller og sanger som sammen med gruppen Milk and Honey vant Eurovision Song Contest 1979 med sangen «Hallelujah». Israel tok dermed sin andre seier på rad i konkurransen. Vinnersangen hennes har senere blitt gitt ut på fransk av Rika Zaraï.
Gali Atari ble født av jemenittiske foreldre og vokste opp sammen med seks søsken i Rehovot. Faren hennes døde da Gali bare var fire år gammel. Hun er søsteren til Yona Atari, en sanger og skuespiller og til den avdøde Shosh Atari, som var programleder på radio og en TV-personlighet. Gali Atari var veldig populær i Israel i 1980-årene, men suksessen avtok i tiåret etter. Atari oppnådde igjen suksess  i 2001 med samlealbumet «Songs that will Bring you Love», og tiltrakk seg i ettertid store publikum på konsertene sine.


== Rettssak ==
I 1980, etter et år med samarbeid, trakk Atari seg fra Milk and Honey som et resultat av et søksmål hun anla mot hennes manager, Shlomo Tasch. Atari hevdet i retten at hun ikke fikk betalt for omtrent seksti forestillinger på TV i Israel og Europa. Da hun forlot Milk and Honey, ble en ny vokalist (Leah Lupatin) introdusert og et nytt Milk and Honey album med sanger Atari hadde spilt inn ble utgitt under den nye vokalistens navn. Rettssaken strakk seg over 14 år og ble avsluttet med en seier for Atari, som ble tildelt 800 000 shekel (omtrent 1,8 millioner kroner).


== Diskografi (album) ==
Milk & Honey with Gali, 1978
 Take Me Home, 1981
Riding on the Wind, 1984
Emtza September, 1986
One Step More, 1988
Genesis, 1989
A collection, 1991
The Next Day, 1992
Signs, 1994
Glida, 1998
Songs that will Bring you Love, 2001
Embrace Me, 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gali Atari – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gali Atari på Internet Movie Database 
(en) Gali Atari på AllMovie 
(en) Gali Atari hos The Movie Database 
(en) Gali Atari på Discogs 
(en) Gali Atari på MusicBrainz 
(en) Gali Atari på Spotify 
(en) Gali Atari på AllMusic 
Gali Atari på Facebook 
Gali Atari på Instagram 
Detaljert side om Gali Atari (på fransk)
Milk and Honey

Milk and Honey var en israelsk sanggruppe som sammen med Gali Atari vant Eurovision Song Contest 1979 med sangen «Hallelujah». De gjorde to andre forsøk på å representere Israel i konkurransen. I 1981 sang de sangen «Serenada» som kom på fjerdeplass i den nasjonale finalen. I 1989 ble de nummer åtte med «Ani ma'amin». Ved begge anledningene fikk de hjelp av den kvinnelige vokalisten Lea Lupatin.
Gruppen bestod av Reuven Gvirtz, Yehuda Tamir og Shmulik Bilu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Milk and Honey på Discogs 
(en) Milk and Honey på MusicBrainz 
(en) Milk and Honey på Spotify 
(en) Milk and Honey på Spotify 
(en) Milk and Honey på Genius — sangtekster 
(en) Milk and Honey på Genius — sangtekster 
(en) Milk and Honey på AllMusic
Bucks Fizz

Bucks Fizz er en britisk popgruppe stiftet i 1981 for å delta i Eurovision Song Contest samme år. De vant konkurransen med sangen «Making Your Mind Up» og fikk en suksessfull popkarriere. Gruppen bestod opprinnelig av Bobby G, Cheryl Baker, Mike Nolan og Jay Aston.
Bucks Fizz hadde sin storhetstid i 1980-årene, men gruppen ga ut et nytt musikkalbum i 2017.


== Bakgrunn ==
11. mars 1981 slo den relativt ukjente gruppen Bucks Fizz syv andre artister i konkurransen A Song for Europe, den britiske nasjonale finalen i Eurovision Song Contest. De fulgte dermed «tradisjonen» med grupper med to menn og to kvinner som ble etablert etter at ABBA vant konkurransen i 1974. Gruppen ble satt sammen av produsent- og låstkriverparet Nichola Martin og Andy Hill spesielt for denne anledningen. Baker hadde tidligere vært et medlem av gruppen Co-Co, som hadde kommet på ellevteplass i Eurovision Song Contest 1978 for Storbritannia med bidraget «The Bad Old Days». 
Bucks Fizz representerte så Storbritannia i den internasjonale finalen i Dublin i Irland. De fremførte «Making Your Mind Up», som blir husket spesielt for dansenummeret hvor Mike Nolan og Jay Aston rev av skjørtene til jentene i gruppen. Bucks Fizz vant konkurransen, men marginen ned til andreplassen var på bare fire poeng. «Making Your Mind Up» ble en nummer én-hit i ni ulike land, og gruppen opplevde en hektisk periode med promotering for albumet med gruppenavnet, og deres neste to album, Are you ready? (1982) og Hand Cut (1983), solgte til gull. Mot slutten av 1983 hadde gruppen mistet fotfestet som Storbritannias mest-selgende gruppe da singlene London Town og Rules Of The Game plasserte seg som 34 og 57 på den engelske salgslisten. Gruppen bestemte seg for å ta en pause tidlig i 1984, i frykt for at overeksporering var grunnen til salgsnedgangen. 
På dette tidspunktet hadde gruppen fått store interne problemer, og det ble etterhvert kjent at det yngste medlemmet, Jay Aston, hadde hatt en affære med gruppens låtskriver, Andy Hill, og Aston sluttet etter en turbulent periode hvor gruppen blant annet hadde vært involvert i en buss-ulykke, hvor Mike Nolan var den hardest skade, med blødninger i hjernen. Aston solgte senere historien sin til pressen, under tittelen «The hateful, bitchy world of Bucks Fizz», mens den daværende gruppens medlemmer la skylden på Aston. Aston ble senere saksøkt av plateselskapet, og sto igjen med store økonomiske problemer og uten platekontrakt. Aston ble erstattet med 21-årige Shelley Preston, og gruppen fortsatt ut 1980-tallet uten de store hitene. Aston, Baker og Nolan turnerer nå som «The Original Bucks Fizz», ettersom Bobby G og hans kone eier navnet «Bucks Fizz», som de også turnerer som.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bucks Fizz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bucks Fizz på Discogs 
(en) Bucks Fizz på MusicBrainz 
(en) Bucks Fizz på Spotify 
(en) Bucks Fizz på Songkick 
(en) Bucks Fizz på Last.fm 
(en) Bucks Fizz på AllMusic
Stefan Nystrand

Stefan Ernst Nystrand (født 20. oktober 1981 i Haninge) er en svensk svømmer.


== Biografi ==
Nystrand har blitt europamester flere ganger, men bare ved kortbanemesterskap (25-metersbasseng). I 2000 vant Nystrand 50 meter fri (21,52) og 100 meter fri (47,56), i 2001 50 meter fri (21,15) og 100 meter fri (47,15) og i 2002 vant Nystrand 50 meter fri (21,55). Nystrand bytte nylig klubb fra Södertörn SS till SK Neptun, begge i Stockholm. Ved konkurranser i Paris 5. august 2007 noterte Nystrand 47,91 på 100 meter fri (50-metersbasseng), som etter Pieter van den Hoogenbands 47,84, er den raskeste tiden i verden gjennom tidene.


== Rekorder ==
VR = verdensrekord, NR = nordisk rekord, SR = Svensk rekord


=== Langbane ===
50 m fri: 21,93 (2007, NR)
100 m fri: 47,91 (2007, NR)
50 m bryst: 28,66 2004, tredjemann i Sverige gjennom tidene)


=== Kortbane ===
50 m fri: 20,93 (2007, NR)
100 m fri: 45,83 (2007, VR)
50 m bryst: 27,08 (2003, NR)
100 m bryst: 1.01,58 (2005)
50 m butterfly: 24,13 (2004)
100 m medley: 53,97 (2006, SR)


== Meritter i utvalg ==
1999: Gull i EM (4x50 m fri og 4x50 m medley)
2000: VM-gull (4x100 m fri), VM-sølv (100 m fri), VM-bronse (50 m fri), EM-gull(50 m og 100 m fri), EM-gull 4x50 m
2001: EM-gull (50 m og 100 m fri)
2002: EM-gull (50 m fri), EM-sølv (4x100 m fri)
2004: EM-sølv (50 m fri)
2006: EM-sølv (100 m fri)
2007: VM-bronse (50 m fri)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stefan Nystrand – Olympedia 
(en) Stefan Nystrand – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Stefan Nystrand – Sveriges olympiske komité 
(en) Stefan Nystrand – swimrankings.net 
Svenske svømmeforbundet (Simförbundet) – Stefan Nystrand
Hjemmesiden hans
Nicole Seibert

Nicole (Nicole Seibert, tidligere Hohloch, født 25. oktober 1964 i Saarbrücken, Tyskland) er en tysk sanger. Hun vant Eurovision Song Contest 1982 for Tyskland med sangen «Ein bißchen Frieden» med musikk av Ralph Siegel og tekst av Bernd Meinunger.
Da hun fremførte sangen på nytt etter å ha vunnet konkurransen sang hun den på engelsk, fransk og nederlandsk i tillegg til tysk. Den engelske versjonen kom på 500. plass på de amerikanske singlelistene. Den ble også spilt inn på fransk (som «La Paix sur terre»), nederlandsk (som «Een beetje vrede»), spansk (som «Un poco de paz»), dansk (som «En smule fred») og polsk (som «Troszeczkę ziemi, troszeczkę słońca»). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Nicole (German singer) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nicole (German singer) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nicole Seibert på Internet Movie Database 
(en) Nicole Seibert på Discogs 
(en) Nicole Seibert på MusicBrainz 
(en) Nicole Seibert på Spotify 
Ein bißchen Frieden med tekst oversatt til engelsk
CD - Platekompaniet - Das Neue Best
Smuget

Smuget var et serveringssted og kulturhus i Oslo som ble etablert i mai 1985 og gikk konkurs i 2011. Smuget ble etablert av Gunnar Simonsen og interiørarkitekten Eva Mellqvist, og holdt opprinnelig til i Kirkegata 34. De drev også en tid Club Remember på Karl Johans gate. Fra 1992 hadde Smuget adresse Rosenkrantz' gate 22 i Oslo.


== Historikk ==
Simonsen hadde sammen med Anders Hoff siden 1970 drevet jazzklubben Pingvin i Drøbak. Klubbkonseptet ble flyttet til hjørnet Teatergata/Akersgata i Oslo i 1976, og noen av de første artistene som opptrådte der var det engelske punkbandet Sex Pistols. Omtrent på denne tiden ble Mellqvist medeier. I 1990 ble Smuget nevnt blant verdens fremste musikkscener av det amerikanske TV-programmet Rich'n Famous. På det tidspunktet omfattet konseptet seks barer, restaurant- og cafeavdeling, discotek og to scener.
Smuget flyttet i 1992 til Rosenkrantz' gate; klubben hadde på den tiden 5 000 medlemmer, og man videreførte Darwin P. (vin og delikatesse), LilleMaud (glad musikk) og Diderik (discotek). Etter at Simonsen døde i 1998 drev Mellqvist stedet frem til 2002, da det ble solgt til Terje Vallestad, som tidligere hadde drevet Café Sting i Stavanger, og Knut Hovind som tidligere hadde drevet fra Stageway Teater i Oslo. I 2004 ble etablissementet kjøpt av Trond Myhre og Trond Lies eventselskap. De siste årene var Smuget Invest selve morselskapet, mens Smuget Konsert og Smuget Drift var datterselskaper inntil sistnevnte ble fusjonert inn i 2009. De siste årene før konkursen var Smuget eid av Smugleseren (51 prosent av eierandelene), Trond & Trond Invest (39 prosent) og Elektroteknikk (10 prosent).
Smuget stengte dørene før påske 2011 og ble begjært konkurs den 28. april 2011.I tillegg til norske band og artister holdt også en rekke kjente, utenlandske musikere konserter på Smuget. Blant de mest kjente var Prince, Bruce Springsteen, Def Leppard, Randy Crawford, AC/DC, Alice Cooper, Guns N' Roses, Peter Gabriel, Mick Jagger, Michael Bolton, Paul Young, Lisa Stansfield, Stevie Wonder, Eric Clapton, Toto, Mariah Carey og L.A. Guns. De siste årene før konkursen og nedleggelsen ble også TV-programmet Torsdagsklubben sendt fra Smuget.


== Smuget-prisen ==
Steder arrangerte fra 1987 den høstlige ukelange festivalen Smugiaden. I den forbindelse delte man ut Smugetprisen (15 000 kroner, senere hevet til 30 000 kroner). Blant vinnerne var:

Sveinung Hovensjø 1990
Sidsel Endresen 1991
Eivind Aarset 1992
Oslo Jazzhus 1993
Vidar Busk 1994
Geir Wentzel 1995
Bugge Wesseltoft 1996
Kim Ofstad 1997
Rocketeater-gruppen i Sandvika 1998
Dan Børge Akerø 2005
ODDband 2006
Dirtydogs fra Sandefjord 2007


== Referanser ==
Harrogate

Harrogate er en spaby i North Yorkshire i England. Historisk lå den West Riding av Yorkshire, og byen er i dag et turistmål og dens attraksjoner er spakilder og hageanlegget Harlow Carr, den ene av fire hageanlegg som er drevet av Royal Horticultural Society. Nært ved er nasjonalparken Yorkshire Dales og Nidderdale, et område utsett som Område med spesielt vakker natur. Harrogate vokste ut av to mindre bosetninger, High Harrogate og Low Harrogate, på 1600-tallet. Siden 2013 har avstemninger jevnlig stemt fram byen som «det lykkeligste stedet å bo» i Storbritannia. Samtidig ble Harrogate i 2013 erklært som det tredje mest romantiske stedet i verden,  og la da bak rivaliserende romantiske steder som Paris, Roma og Wien.I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 73 576 innbyggere. Byens motto er Arx celebris fontibus som er latin for «et citadell kjent for sine kilder».


== Historie ==
Byen blir første gang nevnt på begynnelsen av 1300-tallet. Den nevnes da i en tingbok som en liten by. Bebyggelsen var lenge delt mellom Low Harrogate og High Harrogate. I High Harrogate møttes to relativt betydningsfulle veier, hvilket gjorde at det mellom 1400 og 1549 fantes et kapell der, men ellers var det et sted utenfor hendelsenes sentrum.
Det var først i 1571, da William Slingsby oppdaget den første av byens kilder, The Tewit Well, at byen begynte å vokse. Ved å fortelle om kildene til sine medisinsk kunnskapsfulle venner ble ryktet om disses egenskaper spredt.


== Vennskapsbyer ==
Harrogate har følgende vennskapsbyer:
 Bagnères-de-Luchon, Frankrike (siden 1952)
 Barrie, Canada (siden 2013)
 Harrogate, Tennessee, USA
 Wellington, New Zealand


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mitchell, W.R. (2001): Harrogate Past, Guildford: Phillimore. ISBN 1-86077-181-5


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Harrogate – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  Harrogate hos Wikivoyage

Harrogate Borough Council
Harrogates tyrkiske bad og spa
Edmund Deane: Spadacrene Anglica, utdrag hos Project Gutenberg
Harrogate i Open Directory Project
Harrogate Today, lokalavis