jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Frank Rossavik

Frank Mauritz Rossavik (født 21. desember 1965 i Stavanger) er en norsk journalist, aviskommentator og forfatter. Han har skrevet biografier om Einar Førde og Kåre Valebrokk, samt SVs partihistorie, «Fra kings bay til kongens bord».  


== Bakgrunn ==
Rossavik fullførte St. Svithun videregående skole i Stavanger i 1984. Han har mellomfag i administrasjon og organisasjonsvitenskap (1985) og grunnfag i sammenlignende politikk (1986) fra Universitetet i Bergen og tok i 2004 mastergrad i internasjonal politikk ved Centre Européen de Recherches Internationales et Stratégiques, en privat høyskole i Brussel.
Han har vært pressesekretær i SV fra 1988 til 1990 og informasjonssjef i Europabevegelsen fra 1992 til 1995. Rossavik har vært journalist og kommentator i Bergens Tidende (1996–2008 og 2011–16) og samfunnsredaktør i Morgenbladet (2009–2010). 
Rossavik utgav i 2007 en biografi om arbeiderpartipolitikeren og kringkastingssjefen Einar Førde. Boka ble tildelt Brageprisen i 2007 i kategorien beste sakprosa. 
I 2011 utgav han en bok om SVs historie fra 1961 til 2011, Fra Kings Bay til Kongens bord, som fulgte partihistorien til Sosialistisk Folkeparti og Sosialistisk Venstreparti fra begynnelsen til og med partiets fire første år i regjering.I 2013 utgav han en biografi om Kåre Valebrokk.
I 2010 ble han av Oslo Redaktørforening kåret til årets meningsbærer I 2010 ble han medlem av Kringkastingsrådet, et verv han hadde til 1. januar 2016. Siden 2011 har han sittet i styret i stiftelsen Fritt Ord. Rossavik overtok 1. oktober 2013 som politisk redaktør i Bergens Tidende etter avdøde Sjur Holsen. Fra 1. januar 2016 er han kommentator i Aftenposten.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Frank Rossavik i BIBSYS
2005 Hei til EU – Spartacus forlag
2007 Stikk i strid. Ein biografi om Einar Førde – utgitt på Spartacus forlag, belønnet med Brageprisen 2007 i kategorien sakprosa
2009 Det niende barnet. Naziordføreren og hans jødiske sønn – Spartacus forlag
2011 Fra Kings Bay til Kongens bord, SVs historie – Spartacus forlag ISBN 9788243006829
2013 En god story - en biografi om Kåre Valebrokk ISBN 9788243007840
2014 Smilefjestyranniet. Ergrelser og krenkelser i utvalg - Vigmostad & Bjørke
2016 Blant republikanere - Cappelen Damm, ISBN 9788202494568
2019 Best å holde kjeft? En liten bok om ytringsfrihetens krise ISBN 9788202541965
2021 Ulv? Ulv! En bok om rovdyr og mennesker i Norge Cappelen Damm ISBN 9788202719739


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Frank Rossavik på Twitter  Wikiquote: Frank Rossavik – sitater
Det yngre Liang-dynastiet

Det yngre Liang-dynastiet var et kortlevd keiserdynasti i nordre Kina fra 907 til 923. Liang-dynastiet etterfulgte det langt sterkere Tang-dynastiet og innledet en kaotisk periode i Kinas historie kalt de fem dynastiers og ti kongedømmers tid.
Tang-dynastiet var samlet sett en Kinas storhetsperioder, men på 800-tallet var riket kraftig svekket. De lokale guvernørene ble mektigere og keiseren i Chang'an svakere. I 875 startet et opprør ledet Huang Chao. Opprøret var nært ved å lykkes, men ble til slutt knust av rikets generaler, Chao begikk selvmord i 884. Imidlertid gjorde opprøret slutt på den siste rest av sentralmaktas autoritet. Istedenfor fred innledet derfor slutten av opprøret en kaotisk periode hvor de forskjellige generalene kjempet mot hverandre for å bygge opp lokale maktbaser. 
Den mest suksessfulle av disse var Zhu Wen, en tidligere tilhenger av Huang Chao som beleilig hadde skiftet side og som i 883 ble utnevnt til guvernør med base i Kaifeng. Zhu Wen styrket sin posisjon lokalt ved å beseire rivaliserende generaler samtidig som han økte sin innflytelse ved det keiserlige hoff. I 904 tvang han først keiser Zhaozong av Tang til å flytte østover til Luoyang for så å få ham drept senere samme år. Etter å ha regjert en tid under en marionettkeiser i tenårene (keiser Aizong av Tang), besteg Zhu Wen keisertronen 1. juni 907 og grunnla Liang-dynastiet.
De andre hærførerne nektet imidlertid å anerkjenne det nye dynastiet og Liang lå i stadig strid med omkringliggende statsdannelser som nå var begynt å vokse fram. Den bitreste rivalen var prinsen av Jin, Li Keyong og dennes sønn Li Cunxu med base i Taiyuan i nord.
Den aldrende keiseren ble myrdet i 912 og fikk posthumt navnet Taizu – store stamfar. Etter et kort interim ble han etterfulgt av sin sønn keiser Mo av Liang i 913. Under Mo fikk keiserens slektninger og svogere stor makt mens Taizus gamle generaler ble skjøvet til side. Samtidig forverret den militære situasjonen seg. I 915 erobret Li Cunxu alle Liangs besittelser nord for Den gule flod. Den fastlåste situasjonen som oppsto varte til 923 da Cunxus hær lyktes å krysse elva og i de påfølgende kampene knuste Liang. Keiser Mo begikk selvmord 18. november.


== Litteratur ==
Cihai Shanghai cishu chubanshe, Shanghai 2002, ISBN 7-5326-0839-5
Mark Boswell

Mark Boswell (født 28. september 1977 i Mandeville, Jamaica) er en canadisk friidrettsutøver som konkurrerer i høydehopp.
Boswell tok sølv under VM 1999 i Sevilla med et hopp på 2,35 ny nasjonsrekord, bak Vjatsjeslav Voronin (2,37). To år senere under VM 2003 i Paris tok han bronse med 2,32 samme høyde som sølvmedaljørvinneren Stefan Holm, Jacques Freitag (2,35) fra Sør-Afrika ble verdensmester. Boswell vant gull under Commonwealth Games 2006 i Melbourne, Australia.


== VM-medaljer ==
VM 1999  Sevilla - sølv i høydehopp
VM 2003  Paris - bronse i høydehopp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mark Boswell – Olympics.com 
(en) Mark Boswell – Olympic.org 
(en) Mark Boswell – Olympedia 
(en) Mark Boswell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mark Boswell – World Athletics 
(en) Mark Boswell – Track and Field Statistics
Eydehavnmuseet

Eydehavn Museet er et industri- og arbeidermuseum på Eydehavn i Arendal kommune.
Museets hovedutstilling rommer mange temaer knyttet til industristedet og samfunnet her. De to hjørnesteinsbedriftene AS Arendal Smelteverk og Det norske Nitridaktieselskap (Nitriden) har en sentral plass. Museet har også en arbeiderleilighet innredet i 1920-tallsstil. Utstillingen "Marens minner" viser hverdagsliv og feiring av høytider på gården Helle ved Neskilen fra tiden rundt 1900. Historien blir fortalt gjennom tekster, bilder og gjenstander. De øvrige lokalene inneholder Sam Eyde-rommet, som benyttes til møter og fagbevegelsens rom med bl.a. fagforeningsfaner.
Museet har en utendørs utstilling plassert i Eydehavns gater. Den er basert på gatenavn med personnavn. I løpet av tre km får man et innblikk i Eydehavns historie gjennom disse personene.
Museet åpnet i 1982, og har lokaler og utstillinger i en av de gamle murgårdene i Nesbyen fra industristedets første tid. 12 arbeiderboliger ble bygd av Det Norske Nitridaktieselskap mellom 1913 og 1916, og hver av dem inneholdt to eller fire leiligheter.
Museets samlinger omfatter gjenstander, bilder og arkivmateriale knyttet til bedriftene og samfunnet på Eydehavn. I tillegg finner man en utstilling av billedkunstneren Else Hagen som var oppvokst på Eydehavn.
Eydehavn Museet en del av Aust-Agder museum og arkiv.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Eydehavnmuseet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Michael Diamond

Michael Diamond (født 20. mai 1972 i Sydney) er en profesjonell sportsskytter fra Australia. Diamond er hagleskytter og klarte å vinne olympisk gull i Trap både i Atlanta i 1996 og i Sydney i 2000. Han har deltatt i alle Sommer-OL fra 1992 til 2012. Diamond er av gresk avstamning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Diamond – Olympics.com 
(en) Michael Diamond – Olympic.org 
(en) Michael Diamond – Olympedia 
(en) Michael Diamond – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Michael Diamond – Australian Olympic Committee 
(en) Michael Diamond – Commonwealth Games Federation 
(en) Michael Diamond – Commonwealth Games Federation 
(en) Michael Diamond – ISSF
Bergsbotn kraftverk

Bergsbotn kraftverk er et vannkraftverk i Berg kommune i Troms og Finnmark fylke.
Kraftverket utnytter et fall på 353 meter fra Store Hestvatnet til havnivå i Bergsfjorden.
Det er installert en horisontal francisturbin på 7,9 MW. Midlere årsproduksjon er på 26 GWh.
Kraftverket eies og drives av Troms Kraft Produksjon AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Troms Kraft Produksjon
Nordmarka skole

Nordmarka skole er en tilrettelagt 8–10 skole (ungdomsskole), med undervisningstilbud til elever som ønsker et altertnativ til den «vanlige» ungdomsskolen. Skolen er en selvstendig avdeling under Sollerudstranda skole. Skolen ligger på Bjørnholt i Nordmarka i Oslo.
Skolen gir eleven et skoleår balansert mellom teori og praktiske utfordringer i Nordmarka. Undervisningen er sentrert rundt skogen og Nordmarka, men fjellturer og en lengre tur til vannområdene rundt Dalsland i Sverige er også en del av tilbudet. 
Skolen samarbeider med Løvenskiold–Vækerø, og bidrar i ryddingshogst og vedproduksjon med både moderne hjelpemidler og buesag og kløyvøks. Skiforeningen er også en samarbeidspartner til skolen, og elevene lærer hvordan Oslomarka tilrettelegges for friluftsliv.


== Historie ==

Beboerne i Nordmarka lå langt fra skolene i byen, og i 1864 hadde barna i Nordmarka i gjennomsnitt 3 til 4 undervisningsdager i året. Tilbudet var en omgangsskole men etter at en lærer ble tilsatt økte undervisnignen til ni uker per år..
Den første skolen på Bjørnholt ble bygget i 1900. Bjørnholt var en sentral skogsgård med egen telefon. Hakkloa fikk eget skolebygg i 1917, men denne ble nedlagt etter som markagårdene ble fraflyttet. 
Nordmarka skole deltok med egen fane på 17. mai 1955 i barnetoget i Oslo. Fanen var laget av Henny Løvenskiold, bestemoren til den nåværende eieren av Nordmarka, Carl Otto Løvenskiold (d.y.). Fanen var inspirert av Nordmarka og naturen der. En grønn gren av gran, omgitt av border i grønt og blått, med stjernebildet av Karlsvogna øverst.
Skolen på Bjørnholt ble redusert til en todelt skole fra 1966, men fortsatte å eksistere til 1983, da driften ble nedlagt. Skolen ble senere tatt i bruk som alternativ natur- og friluftslivsskole for ungdomsskoleelever, lagt som en egen avdeling til Sollerudstranda skole.


== Eksterne lenker ==
Årsmelding og resultater - Kvalitetsportalen Oslo, Oslo kommune. Besøkt 22. oktober 2010.
Sollrudstranda skoles nettsider om Nordmarka skole
Skolenettets presentasjon av Nordmarka skole
Syklistenes landsforenings presentasjon av Markaskolene
Søndagsåpent

Søndagsåpent kan bety:

SøndagsÅpent, en fjernsynsserie
Åpningstid på søndager
Lysbotn kraftverk

Lysbotn kraftverk er et vannkraftverk i Helvetesdalen på Senja i Troms og Finnmark fylke.
Kraftverket utnytter et fall fra inntaksmagasinet i Nedre Fossvatn (utgjør sammen med Øvre Fossvatn Lappegamvatnet) til Lysvatnet Nedre Hestvatn og Svartholvatnet er magasiner for verket. Magasinkapasitet er på 21,59 GWh.
Rørgata ned til stasjonen gjennomgikk en totalrenovering i 1991. Da ble alt mesteparten av det gamle treverket i rørgata byttet ut med glassfiber, mens noen deler enda består av treverk og stål. Samtidig ble kraftstasjonen revet og bygd opp på nytt.
Det er installert en horisontal francisturbin på 5,4 MW. Gjennomsnittlig årsproduksjon er på 28 GWh.
Eier og operatør er Troms Kraft Produksjon AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Troms Kraft
Tamara Bykova

Tamara Vladimirovna Bykova (russisk: Тамара Владимировна Быкова, født 21. desember 1958 i Azov) er en tidligere sovjetisk friidrettsutøver som konkurrerte i høydehopp.
Bykova kom på niendeplass under OL 1980 i Moskva. Etter å ha tapt flere ganger til sin store rival tyske Ulrike Meyfarth vant Bykova innendørs EM i friidrett med et hopp på 2,03 ny verdensrekord. Bykova ble verdensmester under det første verdensmesterskapet i friidrett i Helsingfors med 2,01. Senere på året under et stevne i Pisa beseiret hun på nytt sin tyske konkurrent og satte samtidig ny verdensrekord med 2,03. Hun tok sølv under OL 1988 med et hopp på 2,04 bak Stefka Kostadinova fra Bulgaria som vant OL-gull med ny verdensrekord 2,09.
I 1990 ble Bykova tatt for doping og ble utestengt i tre måneder.


== OL-medaljer ==
OL 1988  Seoul - bronse i høydehopp


== VM-medaljer ==
VM 1983  Helsingfors - gull i høydehopp
VM 1987  Roma - sølv i høydehopp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Tamara Bykova – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Tamara Bykova – Olympics.com 
(en) Tamara Bykova – Olympic.org 
(en) Tamara Bykova – Olympedia 
(en) Tamara Bykova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tamara Bykova – World Athletics 
(en) Tamara Bykova – Track and Field Statistics
Marienlyst skole (Oslo)

Marienlyst skole er en barne- og ungdomsskole som ligger på Marienlyst i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Den har om lag 1300 elever, fordelt på 38 ordinære klasser, to mottaksgrupper og flere spesialgrupper. Skolen har egen svømmehall, gymsal og er svært kjent for sin aula, hvor en episode av komedien Borettslaget ble spilt inn. Skolen holder til i en stor rød mursteinsbygning med to skolegårder: En liten for ungdomstrinnet og en stor for barnetrinnet med en stor bane for ballspill. Skolen er omkranset av flere parkområder og idrettsbane. 
Skolen ligger rett ved NRK, så elever ved Marienlyst skole er relativt ofte filmet eller intervjuet når NRK-journalister lager programmer.


== Eksterne lenker ==
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 5. februar 2018.
Offisielt nettsted 
(en) Marienlyst skole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Abel Antón

Abel Antón Rodrigo (født 24. oktober 1962 i Ojuel i Soria) er en spansk langdistanseløper. Han vant gullmedaljer i maraton under VM 1997 og VM 1999.
I 1998 ble Antón den første spanske løperen som gikk til topps i London Marathon. Han vant også gull på 10 000 m under EM 1994.


== Andre meritter ==
EM 1994 – sølv på 5 000 m


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Abel Antón – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Abel Antón – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Abel Antón – Olympics.com 
(en) Abel Antón – Olympic.org 
(en) Abel Antón – Olympedia 
(en) Abel Antón – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Abel Antón – World Athletics 
(en) Abel Antón – Track and Field Statistics
Aleksej Alipov

Aleksej Aleksandrovitsj Alipov (russisk: Алексей Александрович Алипов, født 7. august 1975) er en russisk Trap-skytter.
Han er født i Moskva og begynte å skyte da han var 13, og ble etter hvert trent på det russiske sportsakademiet. Han konkurrerer for den russiske hærens sportsklubb i Moskva og har blitt trent av Oleg Kulakov siden 1998.
Hans største ambisjon var å vinne olympisk gull. Han konkurrerte under Sommer-OL 2000 i Sydney hvor han ble nummer ni, men 15. august 2004 under Sommer-OL 2004 i Athen nådde han målet sitt etter å ha skutt en perfekt finaleomgang med 25 treff slik at han tilsammen hadde 149 av 150 oppnåelige treff. Han slo Italias Giovanni Pellielo som tok sølv og Australias Adam Vella som tok bronsemedaljen. Han tangerte den olympiske rekorden i den innledende skytingen. Under Sommer-OL 2008 i Beijing tok han bronsemedalje i trap etter å ha ledet etter den innledende skytingen. Alipov deltok også under Sommer-OL 2012 i London.Alipovs gullmedalje var også verd å merke seg fordi det var Russlands først gullmedalje under OL i Athen, og det var gullmedalje nr. 500 i historien for Russland, Sovjetunionen og det forente laget av tidligere sovjetstater som deltok i 1992.
Hobbyene hans er blant annet jakt og fiske.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksej Alipov – Olympedia 
(en) Aleksej Alipov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksej Alipov – ISSF 
Profil på London2012.com
Profil på BBC Sport Olympics 2012
Profil på Sports.Yahoo.com
Profil på www.NBColympics.com
Industrimuseum

Industrimuseer og industriarbeidermuseer er en type museum som dokumenterer industrihistorien og industriarbeidernes historie. 
Noen av disse museene har røtter i eldre bedriftsmuseer eller spesialmuseer, men de fleste oppsto i 1970- og 1980-årene som reaksjon på ensidigheten i museenes dokumentasjon av den fortidige virkelighet. Industrien og  industriarbeidernes kultur var lite tilgodesett i de da tradisjonelle  folkemuseene og bymuseene som hovedsakelig konsentrerte seg om den gamle bondekulturen og byborgernes kultur. Alle har krav på en historie, var et av mottoene for utviklingen mot et stort mangfold i norsk museumsvesen i disse årene. 
I løpet av kort tid ble det etablert industriarbeidermuseer i Rjukan, Eydehavn og Odda. På Sunnmøre fikk man et møbelindustrimuseum, i Romsdal et konfeksjonsindustrimuseum, og på Nordmøre klippfiskmuseum. 
Bl.a. i England og Danmark finner man tidligere eksempler på industri- og industriarbeidermuseer, f.eks. Arbeidermuseet i København. 


== Eksterne lenker ==
http://www.industrimuseum.no/
Gezahegne Abera

Gezahegne Abera (amharisk: ገዛሄኘ አበራ, født 23. april 1978 i Etya i Arsi-provinsen i Etiopia) er en etiopisk langdistanseløper.
Han vant gull i maraton under OL 2000 i Sydney, og i 2001 gikk han til topps under VM i friidrett i Edmonton.
Han er gift med Elfenesh Alemu, en av Etiopias fremste langdistanseløpere. Under OL 2004 i Athen kom hun på fjerdeplass i kvinnenes maratonløp.


== Andre meritter ==
11.-plass under maraton ved VM i friidrett i Sevilla i 1999.


== Eksterne lenker ==
(de) Gezahegne Abera – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Gezahegne Abera – Olympics.com 
(en) Gezahegne Abera – Olympic.org 
(en) Gezahegne Abera – Olympedia 
(en) Gezahegne Abera – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gezahegne Abera – World Athletics 
(en) Gezahegne Abera – Track and Field Statistics
Bardufoss kraftverk

Bardufoss kraftverk er et vannkraftverk ved Bardufossen i Målselv kommune i Troms og Finnmark fylke.
Det utnytter et fall på 53 meter i Barduelva og er et elvekraftverk. Innset, Straumsmo og Bardufoss kraftverk utnytter alle den magasinkapasiteten som ligger i Altevatnet.
Det er installert to francisturbiner på 19 og 26 MW. Midlere årsproduksjon er på 219 GWh.
I 1986 laget Kjell Fjørtoft en kortfilm om byggingen av kraftverket.
Kraftverket var eid av Troms Kraft produksjon. 
Etter en langvarig konflikt med Statkraft om fortolkingen og varigheten av leieavtalen for fallet, tapte Troms Kraft ved voldgiftsdom i september 2011 retten til fortsatt bruk av fallet. Overtatt av Statkraft ved hjemfall i 2012.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft – Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Statkraft
Ikamiut

Ikamiut er en bygd i Qasigiannguit kommune på vestkysten av Grønland. 
Bygden har 66 innbyggere pr 2007. Ved siden av Ikamiut har kommunen kun én by; Qasigiannguit (da.: Christianshåb), med 1 188 innbyggere. Ikaniut ligger ca. 36 km sydvest for Qasigiannguit.
Bygden har egen skole; Ivilikasiup atuarfia (Ikamiut skole). Denne dekker 1. til 9. klassetrinn, men på grunn av få elever undervises det i tre samleklasser. Skolen har ca. 22 elever, én lærer og to timelærere. 
Kommunens andre skole heter Juunarsip atuarfia, og ligger i Qasigiannguit.


== Eksterne lenker ==
Historiske bilder fra Ikamiut
Egne hjem

Egne hjem var et samlebegrep på bevegelser i Norge på starten av 1900-tallet med det mål å gi arbeiderklassen egne boliger. Begrepet oppsto i 1902, med utgivelsen av bladet «Egne Hjem», som tok til orde for å følge opp Ebenezer Howards ideer om hagebyens fortrinn. I Sverige hadde man den tilsvarende «Egnahemrörelsen», og det norske tidsskriftet hentet følgelig sitt navn fra nabolandet.
På denne tiden bodde arbeiderne ofte i leiegårder, gjerne i små leiligheter med dårlige sanitære forhold. Egne hjem-prosjekter gikk derfor inn for å bygge hus på 2-3 rom, ofte tomannsboliger med egne hager. Prosjektene var ofte støttet av det offentlige med enten tilskudd eller lån.
Etter andre verdenskrig ble Egne hjem-bevegelsen avløst av boligkooperasjoner som et virkemiddel for sosial boligbygging.


== Oslo og omegn ==
Det første realiserte Egne hjem-prosjektet lå på Nadderud i Bærum. Det ble satt i gang i 1900 av Typografenes Byggeselskap. Medlemmene selv deltok i byggeprosessen, som tilslutt førte frem til 70-80 småhus. Selskapet ble oppløst da bebyggelsen sto ferdig, og medlemmene fikk selv eiendomsretten til husene (dette i motsetning til de senere borettslagene). «Egne hjem» var en stasjon på Kolsåsbanen frem til holdeplassen ble nedlagt i forbindelse med ombyggingen til metrostandard på 2000-tallet.
I Kristiania kom Egne hjem-bevegelsen i gang med Kristiania Egne Hjem i 1908. Dette selskapet sto for utbyggingen av Ekebergkolonien (Arctanderbyen) i Ekebergskrenten, som bestod av 58 treroms leiligheter bygget som tomannsboliger. Kristiania kommune sto delvis for finansieringen av prosjektet, men mye av støtten kom også fra byens øvre sosiale lag. I Ekebergkolonien ble det satt en minimumsgrense for inntekten til beboerne, og med en grense på 1800 kroner i året ble mange arbeidsfolk utestengt. I 1914 ble Kværnerkolonien reist på Kværner, nærmere bestemt på sørsida av Svartdalen. Arctanderbyen er regulert til spesialområde bevaring. Kværnerkolonien står på Byantikvarens bevaringsliste (gule liste).


== Landet for øvrig ==
Sauda, Odda og Folldal har boligfelt kalt Egne Hjem. På Rjukan bygde Norsk Hydro et stort antall arbeiderboliger inspirert av Egne Hjem.


== Utlandet ==
Lignende bevegelser har eksistert i andre nordiske land. Av disse er den svenske Egna hem den mest kjente.


== Se også ==
Hageby


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkel om bevegelsen av cand. philol. Øystein Bergkvam - død lenke
død lenke] Artikkel i NorgesLexi
Heike Henkel

Heike Henkel (født Heike Redetzky 5. mai 1964 i Kiel) er en tysk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte i høydehopp.
Henkel ble verdensmester 1991 i Tokyo med et hopp på 2,05 hele sju centimeter høyere enn Jelena Jelesina som vant sølvmedalje. Hun ble også olympisk mester, hun vant høydehoppfinalen med 2,02 under OL 1992 i Barcelona. Hun satte verdensrekord innendørs 4. februar under tyske mesterskapet i Karlsruhe i 1992 med et hopp på 2,07. Hun var gift med svømmeren Rainer Henkel mellom 1989 og 2001. Gitet seg senere med den tidligere OL-deltageren (1992)og ti-kjemperen Paul Meier.


== OL-medaljer ==
OL 1992  Barcelona - gull i høydehopp


== VM-og EM-medaljer ==
VM 1991  Tokyo - gull i høydehopp
EM 1990  Split - gull i høydehopp


== Andre meritter ==
EM 1994  Finland - 11.-plass i høydehopp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Heike Henkel – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Heike Henkel – Olympics.com 
(en) Heike Henkel – Olympic.org 
(en) Heike Henkel – Olympedia 
(en) Heike Henkel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Heike Henkel – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Heike Henkel – World Athletics 
(en) Heike Henkel – Track and Field Statistics
Albin Stenroos

Albin Stenroos (født 25. februar 1889 i Vemo, død 30. april 1971 i Helsingfors, egentlig Oskar Albinus Stenroos) var en finsk langdistanseløper.
Under OL 1912 i Stockholm tok Stenroos bronse på 10 000 meter, som ble vunnet av landsmannen Hannes Kolehmainen. Han ble også nummer seks i invididuelt terrengløp, og kom på andreplass i lagkonkurransen i terrengløp.
I 1915 satte Stenroos verdensrekord på 30 km med tiden 1.48.06,2. Han forbedret rekorden med nesten to minutter i 1924. Fra 1923 innehadde han også rekorden på 20 km (1.07.11,2).
Stenroos hadde ikke løpt maratondistansen på 15 år da han bestemte seg for å delta i dette løpet under OL 1924 i Paris. Det endte med at han tok gull, nesten seks minutter foran sølvvinneren, med tiden 2.41.22.


== OL-medaljer ==
 1924  Paris -  Gull i friidrett, maraton  Finland
 1912  Stockholm - Sølv i friidrett, terrengløp  Finland
 1912  Stockholm -  Bronse i friidrett, 10 000 meter  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Albin Stenroos – Olympics.com 
(en) Albin Stenroos – Olympic.org 
(en) Albin Stenroos – Olympedia 
(en) Albin Stenroos – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Albin Stenroos – Track and Field Statistics