jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hervikfjorden

Hervikfjorden er en sidefjord av Boknafjorden i Tysvær kommune. Fjorden endrer navn på vei innover til Skjoldafjorden og Grindafjorden, og disse fjordstykkene ligger langs grensen til Vindafjord kommune. Fra innløpet til Hervikfjorden til bunnen av Grindafjorden har den en total lengde på 38 kilometer. Fjorden har innløp mellom Stong i øst og Nautøya i vest. Nautøya ligger like øst for Bokn og sørøst for Kårstø. 
Litt nord for innløpet ligger Spissøyna midt i fjorden. Her ligger bygden Hervik på vestsiden og på østsiden går Espevik inn til bygden Espevik. Her ligger og Espevikholmene og bygdene Ringstveit og Bornevik. Nord for Spissøya ligger den store Borgøy med en lengde på 4 kilometer og en bredde på omtrent 2 kilometer på det bredeste. Nord for Borgøy ligger grendene Hundsnes og Slogvik på vestsiden og her skifter fjorden navn til Skjoldafjorden.


== Referanser ==
Søren Gangfløt

Søren Gangfløt (født 20. april 1921 i Fredrikstad, død 12. desember 1997 i Fredrikstad) var en norsk domorganist og komponist. Han studerte ved Musikkonservatoriet i Oslo fra 1938 til 1946 med Arild Sandvold og Per Steenberg og fikk senere studieopphold i Paris, hvor han studerte med Marcel Dupré, i København med Finn Viderø og i Amsterdam med Cor Kee. Før han ble domorganist, var han organist i Kråkerøy kirke fra 1940 til 1953, Petrus kirke 1953 til 1958 og Vestre Fredrikstad kirke, som i 1968 byttet navn til Fredrikstad domkirke, fra 1958 til 1989. 


== Pedagog og dirigent ==
Gangfløt underviste ved Rieflings institutt og Musikkonservatoriet og var professor i kirkemusikk på Norges musikkhøyskole fra 1973 til 1987. En lang rekke av norske organister har hatt ham som lærer, blant andre Egil Hovland, Harald Gullichsen, Asbjørn Myrås og Kåre Nordstoga og Jørn Fevang. Han var også en aktiv dirigent og ledet Cæciliaforeningen (Fredrikstad) i 43 år, fra 1944 til 1987.


== Komponist ==
Gangfløt skrev blant annet orgelmusikk og korverker. 

Orgelmusikk
Bryllupsmusikk 1952
Folketone fra Østerdalen
Intermezzo
65 preludier på koraler i Landstads reviderte salmebok 1960


== Priser ==
Østfold fylkes kulturpris 1986
Fredrikstads æres-stipendium 1989
St. Olavs Orden 1989


== Litteratur ==
Festskrift til Søren Gangfløt på 70-årsdagen 20. april 1991. 1991. 
Hvem Hva Hvor 1990 ISBN 82-516-1267-5
John C. Henderson: A Directory of Composers for Organ Second edition 1999 ISBN 0-9528050-1-4
Jean Negulesco

Jean Negulesco (født Jean Negulescu, 26. februar 1900, død 18. juli 1993) var en rumenskfødt amerikansk filmregissør og manusforfatter.


== Biografi ==
Jean Negulescu  ble født 26. februar 1900 i Craiova i Romania. Han studerte ved Carol I-gymnaset. I 1915 flyttet han til Wien, og i 1919 flyttet han til București, der han jobbet som maler. Senere ble han en scenedekoratør i Paris. I 1927 reiste han til New York for å stille ut maleriene sine, og valgte deretter å bosette seg der.
I 1934 begynte Negulesco å jobbe i filmindustien, først innen sketsjer, deretter som assisterende filmprodusent og assisterende regissør. På slutten av 1930-årene ble han filmregissør og manusforfatter. Han ble lagt merke til etter å ha regissert en rekke kortfilmer for Warner Bros., spesielt en serie med bandfilmer som hadde uvanlige kameravinkler og dramatisk skygge- og siluettbruk. 
Den første spillefilmen som Negulesco regisserte var Singapore Woman i 1941. I 1949 ble han nominert til Oscar for beste regi og Gulløven på Filmfestivalen i Venezia for Johnny Belinda. I 1952 ble han igjen nominert til Gulløven for Phone Call from a Stranger. I 1953 regisserte han Gift med en millionær, med Lauren Bacall, Betty Grable og Marilyn Monroe i hovedrollene. Filmen Det beste av alt, som han regisserte i 1959, ble senere kåret til en av tidenes 50. største kultfilmer av Entertainment Weekly.
Fra slutten av 1960-årene bodde Negulesco og hans kone, Dusty Anderson, i Marbella i Spania. Den 18. juli 1993 døde han av hjertesvikt.


== Filmografi som regissør (utvalg) ==
Singapore Woman (1941)
Storsvindleren Dimitrios (1944)
Humoresque (1946)
Johnny Belinda (1948)
Dager jeg aldri glemmer (1950)
Phone Call from a Stranger (1952)
Livets karusell (1952) (The Last Leaf)
Titanic (1953)
Gift med en millionær (1953)
Vi tror på kjærligheten (1954)
Pappa Stankelbein (1955)
Gift med en franskmann (1959)
Det beste av alt (1959)
Pleasure Seekers (1964)
Hello Goodbye (1970)


== Bibliografi ==
Negulesco, Jean (1984). Things I Did...and Things I Think I Did. Simon & Schuster. ISBN 978-0671507343. 


== Priser og nominasjoner ==
1949: Nominert: Oscar for beste regi, Johnny Belinda.
1949: Nominert: Gulløven på Filmfestivalen i Venezia, Johnny Belinda.
1952: Nominert: Gulløven på Filmfestivalen i Venezia, Phone Call from a Stranger.
1954: Nominert: Directors Guild of America Award: Beste regissør, Titanic.
1955: Nominert: Directors Guild of America Award: Beste regissør, Vi tror på kjærligheten.
Stjerne på Hollywood Walk of Fame 6212 Hollywood Blvd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean Negulesco på Internet Movie Database 
(sv) Jean Negulesco i Svensk Filmdatabas 
(da) Jean Negulesco på Filmdatabasen 
(da) Jean Negulesco på Scope 
(fr) Jean Negulesco på Allociné 
(en) Jean Negulesco på AllMovie 
(en) Jean Negulesco hos Turner Classic Movies 
(en) Jean Negulesco hos The Movie Database 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
(en) Jean Negulesco hos Rotten Tomatoes
Hjelmelandsfjorden

Hjelmelandsfjorden er en liten fjordarm av Boknafjorden i Hjelmeland kommune i Rogaland. Fjorden ligger nord for Hjelmelandsvågen og grenser til Gardssundfjorden i vest, Ombofjorden i nord og Jøsenfjorden i øst. Hjelmelandsfjorden kan regnes som både en fortsettelse av Ombofjorden og Gardssundsfjorden. Fra vest til øst måler fjorden 4 kilometer, mens den strekker seg 5 kilometer fra Ombofjorden i nord og sørvestover til nordøstsida av Randøy.Ved Randøy fortsetter Ølesundet frem sørvestover til Fisterfjorden på andre siden.
Et trekantet fergesamband krysser Hjelmelandsfjorden. Fra Hjelmelandsvågen går det ferge til Nesvik på Jøsneset på nordvestsiden og til Skipavik på Ombo i nordøst. Mellom Nesvik og Skipavik går det og ferge.


== Referanser ==
Dusty Anderson

Dusty Anderson (født Ruth Anderson 17. desember 1918) er en amerikansk tidligere skuespillerinne og modell som var aktiv i 1940- og 1950-årene.


== Biografi ==
Ruth Anderson ble født 17. desember 1918 i Toledo i Ohio. Hun begynte karrieren som modell, men fikk etterhvert filmkontrakt hos Columbia Pictures. I 1944 hadde Anderson sin filmdebut i en mindre rolle i Cover Girl, med Rita Hayworth i hovedrollen. Frem til 1947 spilte hun i ti filmer til, der hun for det meste hadde mindre roller. I 1950 og 1951 hadde Anderson ukrediterte roller i Under My Skin og Take Care of My Little Girl, begge regissert av hennes ektemann, Jean Negulesco. I 1961 adopterte de to jenter fra Italia.Etter å ha trukket seg tilbake fra filmindustrien ble hun maler, og hadde flere utstillinger med verkene sine.
Siden slutten av 1960-årene har hun bodd i Marbella i Spania.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dusty Anderson på Internet Movie Database 
(sv) Dusty Anderson i Svensk Filmdatabas 
(en) Dusty Anderson på AllMovie 
(en) Dusty Anderson hos The Movie Database 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Håsteinsfjorden

Håsteinsfjorden er en fjord på grensen mellom kommunene Randaberg, Kvitsøy og Sola. Fjorden ligger helt ute i havgapet vest for Stavanger. Håsteinsfjorden har en lengde på omtrent 10 kilometer fra Higlane i Kvitsøy i vest til Sandeviga ved Randaberg i øst. Fra nord til sør er fjorden omtrent 8 kilometer bred fra området vest for Vistevika til øyen Alstein i nord ved innløpet til Kvitsøyfjorden.IVAR sitt sentralrenseanlegg på Nord-Jæren ligger i Mekjarvik, og det rensede avløpsvannet går til utslippet i Håsteinsfjorden.


== Referanser ==
Kjemiolympiaden

Den Internasjonale Kjemiolympiaden (IChO) (kjemi OL) er en årlig akademisk konkurranse for studenter i videregående skole. Kjemiolympiaden er en av de internasjonale fagolympiadene. Den første kjemiolympiaden ble holdt i Praha, Tsjekkoslovakia, i 1968. Opprinnelig deltok hovedsakelig delegasjoner fra de østblokklandene, men utover 1980-årene fikk konkurransen bredere deltakelse.


== Kjemiolympiaden i Norge ==
Den nasjonale konkurransen har som formål å finne de dyktigste kjemielevene i den videregående skolen, og i løpet av en ukes kurs heve nivået deres betraktelig fordi det internasjonale nivået er betraktelig høyere enn det norske nivået. I tillegg er et mål å få de omkring 150 faglig dyktige realistene som kommer til 2.runde til å bli motivert for å studere realfag, og særlig kjemi videre.

1. runde går av stabelen en dag i ukene 42-44, og holdes ved hver enkelt skole. Den kan løses med bakgrunn i Kjemi 1-pensum, og rettes av lærerne på den enkelte skolen. De om lag 150 beste går videre til 2.runde.
2. runde holdes også ved skolene, men rettes sentralt av komiteen. Det kreves kunnskaper tilsvarende Kjemi 2-pensum for å løse prøven.Vinnere av den norske finalen: 
2003: David Kunszenti-Kovacs, Lycee Francais
2004: Paul Kjetel Soldal Lillemoen, Øystese gymnas
2005: Bjarte Lofnes Hauge, Firda vgs
2006: Håkon Beckstrøm, Lillestrøm vgs
2007: Håkon Beckstrøm, Lillestrøm vgs
2008: Erik Kvam Måland, Stavanger katedralskole
2009: Yngve Guttormsen, Nordkjosbotn vgs
2010: Ingrid Eidsvaag, Bergen katedralskole
2011: Martin Helsø, Valler vgs
2012: Xiaotian Li, Berg vgs
2013: Xiaotian Li, Berg vgs
2014: William Paulsen Lohrmann, Berg vgs
2015: Vemund Falch, Trondheim katedralskole
2016: Rolf Einar Kordal, Solør vgs
2017: Johan Lokna, St. Olav vgs, Stavanger
2018: Eskil Vik, Stavanger katedralskole
2019: Audun Bergan, Elvebakken vgs
2020: Ingen finalerunde avholdt pga Covid-19
2021: Ingen finalerunde avholdt pga Covid-19
2022: Ruiyi Li, Trondheim katedralskole.


== Norske medaljer i internasjonal konkurranse 1990- ==


== Eksterne lenker ==
www.kjemi.uio.no
(en) International Chemistry Olympiad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) International Chemistry Olympiad – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Idsefjorden

Idsefjorden er en 12 kilometer lang fjordarm av Boknafjorden i Strand kommune. Fjorden har innløp mellom øyene Heng og Idse, som den er oppkalt etter, og mellom Heng og Solbakk på fastlandet. Jørpeland ligger på nordsida av fjorden, innenfor Jørpelandsholmen og Fjellsholmen. Her munner Jørpelandsåna ut i fjorden.Mellom Idse og fastlandet i øst ligger øyen Idsal. Begge disse øyene har brosamband langs fylkesvei 535 til fastlandet over Idsalsundet (til Idsal) og Idsesundet (over til Idse). På andre siden av begge disse sundene ligger Høgsfjorden. 
Sør for Jørpeland strekker fjorden seg videre sørover til garden Botne. Denne innerste delen av fjorden blir kalt for Botnefjorden. På østsiden av Botnefjorden ligger bygdene Notavika og Jøssang. 
Vest for Idsefjorden ligger Horgefjorden, mens Hidlefjorden ligger nord for Heng. Sør for Idse ligger innløpet til Høgsfjorden. 


== Referanser ==
Televisió de Catalunya

Televisió de Catalunya (TVC, Catalonias televisjon) er en katalansk kringkastingsselskap. Det består av seks kanaler: TV3, 33, K3, 3/24, 300 og TVCi. Kanalene er tilgjengelige i Catalonia, Balearene, Valencia, Andorra, Nord-Catalonia, La Franja og l'Alguer.


== Eksterne lenker ==
(ca) Offisielt nettsted 
(en) Televisió de Catalunya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jøsenfjorden

For bygden med samme navn, se Jøsenfjorden (bygd).
Jøsenfjorden er en sidefjord av Boknafjorden i Hjelmeland kommune i Rogaland. Det er også navnet på en bygd som ligger på nordsiden av fjorden. Fjorden har innløp fra Hjelmelandsfjorden i vest mellom Nesvik på Jøsneset i nord og Mula rett nord for Hjelmelandsvågen i sør. Fjorden strekker seg 24 kilometer østover til den fraflyttede garden Førre. Begge sider av fjorden er bratte og stiger rett opp til høyder på over 700 meter over havet.Før kjøreveier på land ble bygget, var fjordene hovedferdselsårene for alle som bodde i fjordene. Langs begge sider av fjorden ligger det både gårdsbruk i drift og forlatte gårder og husmannsplasser. Fiskeoppdrett finnes det og i fjorden, både for laks og kveite.

Nesten halvveis inne i fjorden ligger fruktgården Ytre Eiane på nordsiden. Herfra kan man se Tøtlandsvika bre seg inn sørover til gården med samme navn, og elven Vormo munner ut i fjorden. 
Lenger inn i fjorden renner elven Ulla ut i fjorden. Den ligger ved bygden Jøsenfjorden som består av gardene Vadla (på vestsiden) og Hauga (på østsiden). Fra her og inn til bunnen av fjorden smalner fjorden inn og den innerste delen av fjorden blir kalt Førrebotn. Her munner og elven Føreåna ut i fjorden. Både Ulla og Førre er regulert i forbindelse med Ulla-Førre-utbyggingen på 1980-tallet og mesteparten av vassføringen er overført via Blåsjø til Suldal. Vormo er derimot varig vernet.
Riksvei 13 går på nordsiden av fjorden fra garden Indre Eiane og ut til Nesvik.


== Referanser ==
Storkollen

Storkollen er et fjell helt sør i Sunndal i Møre og Romsdal. Det er 1 901 meter høyt og har en primærfaktor på 190 meter.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Steinkollen

Steinkollen er et fjell helt sørøst i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Det er 1 881 meter høyt og har en primærfaktor på 110 meter. Fjellet ligger i Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Kvaløyfjorden

Kvaløyfjorden er en fjord rett vest for Haugesund på grensen til Karmøy kommune. Fjorden ligger mellom Kvaløya nord for Føyno i sør og Røvær i nordvest og strekker seg 6 kilometer inn til det nordlige innløpet til Karmsundet. Fjorden er en fortsettelse av Urterfjorden som ligger lenger vest. På østsiden av Kvaløya og sørover forbi Føyno ligger Føynfjorden, mens Røværsfjorden ligger lenger nord. På nordsiden av fjorden ligger øyene Bjørkevær og Indrevær, som hører til øysamfunnet Røvær.


== Referanser ==
Storkalkinn

Storkalkinn er et fjell øst for Litldalen i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Det er 1 880 meter høyt og har en primærfaktor på 645 meter.
Fjelltoppen ligger mindre enn 7 kilometer i luftlinje fra havnivået ved Sunndalsøra. Det er ingen så høye fjell som ligger nærmere sjøen i hele Nord-Europa.Fjellet ligger i det nordvestre hjørnet av Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
8TV

8TV er en privat tv-kanal fra Barcelona i Catalonia. Kanalen eies av OC 2022. Den starta sendingene sine i 2001 under navnet Citytv.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Seriekobling

Seriekobling er to eller flere komponenter i en elektrisk krets som er koblet etter hverandre.
I en seriekrets deler spenningen seg, men strømmen er lik. I en krets der alle motstandene er like vil spenningen over hver motstand være gitt av den totale spenningen delt på antall motstander. Jo flere motstander i kretsen, jo flere ganger må spenningen deles og jo lavere spenning blir det over hver motstand.
Eksempel på et seriekoblet krets er juletrelys, der lysene er koblet etter hverandre.


== Se også ==
Parallellkopling
Ohms lov
Kvitsøyfjorden

Kvitsøyfjorden er en fjord i kommunene Kvitsøy, Rennesøy og Randaberg i Rogaland. Den er en sidefjord til Boknafjorden mellom Kvitsøy i vest, Mosterøy i Rennesøy i øst og Randaberg i sør.Fjorden har to innløp, et sørlig mellom øya Alstein og Kvitsøy, og et nordlig mellom Fjøløy fyr og Kvitsøy. Det sørlige innløpet grenser til Håsteinsfjorden i sør. Det nordlige innløpet grenser til Skudenesfjorden, som er en del av Boknafjorden. Sør for Mosterøy ligger to andre øyer, Sokn og Bru, der Rennfastsambandet langs E39 går over. Øst for disse øyene fortsetter Kvisøyfjorden videre som Hidlefjorden og Byfjorden.
Mellom Mosterøy og Sokn ligger Askjesundet, med Hidlefjorden på andre siden, og mellom Bru og Sokn går Soknasundet. Mellom Bru og Randaberg ligger Byfjorden, som fortsetter videre østover til Åmøyfjorden og sentrum av Stavanger. Fra innløpet fra Skudenesfjorden til innløpet av Byfjorden er Kvitsøyfjorden omtrent 9 kilometer lang. 
Fra Randaberg er det fergesamband til Ystabøhamn på Kvitsøy over Kvitsøyfjorden.


== Referanser ==
Slaget om Kollaa

Slaget om Kollaa startet 7. desember 1939 og ble avsluttet 13. mars 1940 i finsk Karelen, som en del av vinterkrigen. Selv om de finske forsvarerne var sterkt underlegne de sovjetiske angriperne klarte den finske 12. divisjon å stoppe de overlegne sovjetiske styrkene. De sovjetiske styrkene var kun forberedt på fremrykning langs veier og det var svært få veier i området, de få veiene som fantes ble godt beskyttet av finske styrker i sterke defensive stillinger.
Selv om de sovjetiske styrkene ble stoppet betalte de finske forsvarerne en høy pris og kampene ved Kollaa fortsatte helt til våpenhvilen ble undertegnet. De finske styrkene var nær sammenbrudd mot slutten, de forlot sine stillinger 12. mars, men gjennomførte et motangrep den 13. mars og tok stillingene tilbake. Den kjente finske skarpskytteren Simo Häyhä tjenestegjorde ved Kollaa.


== Slagets gang ==
Den 30. november 1939 krysset den sovjetiske 56. divisjon grensen ved Suojärvi og snudde deretter sørvest mot Kollaa, med målet å komme bak finnenes hovedforsvarslinje nord for Ladogasjøen. Finnene, som ikke hadde regnet med en sovjetisk offensiv i dette området, var russerne underlegne, og måtte trekke seg tilbake til Kollaanjoki. Her valgte de å ta opp kampen, og opprettet en forsvarslinje langs elven.
Den 7. desember angrep de sovjetiske styrkene de finske troppene i Kollaalinjen for første gang. Angrepet mislyktes, og mellom desember og mars prøvde russerne gang på gang å bryte igjennom de finske linjene ved Kollaa, og alle gangene klarte finnene å forhindre et gjennombrudd her, på tross av store tap som resultat av tung artilleribeskyting og horder av sovjetisk infanteri støttet av stridsvogner.
Et kjent sitat fra slaget om Kollaa er generalmajor Woldemar Hägglunds spørsmål «Vil Kollaa-linjen holde stand? (Kestääkö Kollaa)», hvortil Aarne Juutilainen svarte «Ja det holder, hvis det ikke det da ikke blir gitt ordre om å flykte.»
Selv om finnene klarte å stoppe Den røde armé, led 12. divisjon store tap, og forsvarslinjen var ved å kollapse da de finske troppene forlot hovedstillingene langs Kollaanjoki den 12. mars, men de utførte et motangrep mot de sovjetiske troppene den 13. mars. Tapene var omkring 1 000 drepte på finsk side, mens over 8 000 sovjetiske soldater hadde blitt drept i de harde kampene om forsvarslinjen.


== Litteratur ==
Trotter, Willam R.: The Winter War: The Russo-Finnish War of 1939-40, Aurum Press Ltd 1991
Sant Joan Despí

Sant Joan Despí er en by og en kommune i Baix Llobregat i provinsen Barcelona i Catalonia. Den ligger ved elva Llobregat. Kommunen har 31 438 innbyggere (2005) og et areal på 5,63 km². Den gernser til Cornellà de Llobregat, Sant Just Desvern, Sant Boi de Llobregat, Santa Coloma de Cervelló, Sant Feliu de Llobregat og Esplugues de Llobregat.
Anatolij Tymosjtsjuk

Anatolij Oleksandrovytsj Tymosjtsjuk (ukrainsk: Анатолій Олександрович Тимощук; født 30. mars 1979 i Lutsk i det daværende Sovjetunionen) er en ukrainsk tidligere fotballspiller som sist spilte for den kasakhstanske klubben FC Kairat. Han spilte midtbane, gjerne i en defensiv posisjon. 


== Klubbkarriere ==


=== Volyn Lutsk ===
Tymosjtsjuk startet karrieren i hjembyen Lutsk, og spilte aldersbestemt fotball for klubben Volyn Lutsk. Han kom etterhvert opp på A-laget til klubben, og etter to gode sesonger i Lutsk-trøyen kom han i større klubbers søkelys.


=== Sjakhtar Donetsk ===
Som attenåring i 1997 ble Tymosjtsjuk kjøpt av Sjakhtar Donetsk. I Donetsk ble Tymosjtsjuk en nøkkelspiller i laget som vant tre ukrainske seriemesterskap, tre ukrainske cupmesterskap og én ukrainsk supercup-finale.
Etter å ha hatt kapteinsbindet i Sjakhtar i flere år ble Tymosjtsjuk sommeren 2006 linket til flere store vesteuropeiske klubber, blant annet Juventus, Feyenoord, Celtic og Roma.


=== Zenit St. Petersburg ===
Den 27. februar 2007 gikk Tymosjtsjuk til Zenit St. Petersburg. Overgangssummen var rapportert til å være ca. 110 millioner kroner. Han ble snart kaptein også på Zenit.
Tymosjtsjuks første sesong i Zenit-trøyen endte med suksess, da klubben for første gang siden 1984 ble seriemester. På slutten av sesongen kom Tymosjtsjuk med på fotballseriens toppliste over årets beste spillere, og ble samtidig kåret til seriens beste spiller av sportsavisen Sport-Ekspress.Våren 2008 vant Zenit UEFA-cupen under Tymosjtsjuks kommando etter å ha slått Rangers 2-0 i finalen, og høsten 2008 var han med på å slå Manchester United i UEFA-supercupen.


== Landslagskarriere ==
Siden debuten i 2000 har Tymosjtsjuk blitt en viktig brikke i det ukrainske landslaget. Han ble for alvor kjent under VM i fotball 2006, da Ukraina kom til kvartfinalen og Tymosjtsjuk ble kåret til banens beste av FIFA i seieren over Tunisia.
Han ble tatt ut i Ukrainas EM-tropp til EM i Frankrike 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Anatolij Tymosjtsjuk – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Anatolij Tymosjtsjuk – FIFA 
(en) Anatolij Tymosjtsjuk – UEFA 
(fr) Anatolij Tymosjtsjuk – LÉquipe 
(en) Anatolij Tymosjtsjuk – Transfermarkt 
(en) Anatolij Tymosjtsjuk – Transfermarkt (manager) 
(en) Anatolij Tymosjtsjuk – national-football-teams.com 
(en) Anatolij Tymosjtsjuk – WorldFootball.net 
(en) Anatolij Tymosjtsjuk – Soccerbase.com 
(en) Anatolij Tymosjtsjuk – FootballDatabase.eu 
Tymosjtsjuks nettsider (på russisk og ukrainsk)
Presentasjon på nettsidene til Zenit St. Petersburg (på russisk)
«Tymoschuk a talisman for divided nation» i The Independent
Dan Rachlin

Dan Rachlin (født 6. februar 1964) er en dansk discjockey og programleder i radio og TV. Han har arbeidet med musikk siden han som 15-åring ble discjockey. Det hele startet på gymnaset og utviklet seg senere til å inkludere diverse fester, og fra 1984 på radio og andre medier.
I dag arbeider Dan Rachlin som radiovert på Nova FM og på den danske utgaven av musikk kanalen VH1.


== Biografi ==
1978 – DJ på høgskolen Birkerød Statsskole i Danmark
1984 – Med på å starte radiostasjonen The Voice i København
1985 – Programleder på den danske lokal tv-kanalen, Kanal 2
1987 – Med på å starte musikkbladet Mix
1989 – Programleder på dansk TV 2 i lørdags-programmet Fuldt hus i Østre Gasværk
1992 – Programleder i Mandag Mandag
1993 – Programleder i Det Dans
1994 – Programleder i Atom Tv på TV3 Danmark sammen med Casper Christensen og Eva Kruse
1995 – Programleder i Musik-quiz på 3+
1996 – Programleder og redaksjonsmedlem på den nystartede tv-kanalen ZTV Damrak
1996–1999 – Programleder og diverse oppgaver på The Voice
1999 – Underholdningsredaktør på Jubii
2001 – Programleder på Voice' søsterkanal POP FM
2003–2005 Programleder i Musikkquizzen på P3 Danmark
2005 – Mortegvert på Sky Radio
2006 – Diverse konsulentprosekter
2008 – Programleder på den danske utgaven av musikk kanalen VH1
2008 – Helgevert på Nova FMI tillegg har han opptrådt som konferansier om vert på DM i karaoke i perioden 1992-2000 samt journalist i den danske avisen Ekstra Bladet og Berlingske Tidende.
I 2007 stilte han opp som discjockey ved private arrangementer gjennom booking selskapet Firser DJ. Samme åter mottok han sin første gullplate for over 100 000 solgte eksemplarer av albumet Jukebox i Japan etter 50 000 solgte album i mars 2006. Singelen «Jukebox» ble populær i forbindelse med den omfattende TV-kampanjen for iTunes/Motorola mobiltelefon i 2006.


== Eksterne lenker ==
Offisiell blogg 
(en) Dan Rachlin på Internet Movie Database 
(da) Dan Rachlin på Filmdatabasen 
(da) Dan Rachlin på danskefilm.dk 
(da) Dan Rachlin på danskfilmogtv.dk 
(da) Dan Rachlin hos danskefilmstemmer.dk 
Nova FM
VH1 DK
Rachlins blog