jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Spe salvi

Spe Salvi er tittelen på pave Benedikt XVIs annen encyklika. Det ble promulgert og offentliggjort den 30. november 2007. Encyklikaens tema er det kristne håp. Navnet er del av et sentralt bibelsted som omhandler håpet: «Spe salvi facti sumus» = i håpet er vi frelst (Rom 8,24). 


== Om innholdet ==

Encyklikaen er på over 18 900 ORD, delt i 50 nummererte avsnitt og i åtte kapitler. Etter innledningen følger kapittelet «Tro er håp», der paven fremhever den hellige Josephine Bakhita, en sudanesisk slavinne fra Darfur som senere ble nonne, som et eksempel på hva det kristne håp er.
I neste kapittelet, «Det trosbaserte håp i Det nye testamente og i urkirken» siterer han de hellige Gregor av Nazianz og Thomas Aquinas, og kommer også med en kommentar om Martin Luther i forbindelse med Hebreerbrevet.
I kapittelet «Evig liv – hva er det?» tar pave Benedikt for deg det evige liv, og i det neste, «Er det kristne håp induvidualistisk?», går han inn på teologer som Henri de Lubac og Augustin av Hippo, Bernhard av Clairvaux og Benedikt av Nursia. I kapittelet «Omformingen av kristendommens  tro/håp i den moderne tid» går han inn på Francis Bacon, Immanuel Kant, Friedrich Engels og Karl Marx når han behsandler forholdet mellom tro og fornuft.
I kapittelet «Det kristne håps sanne form» nevner han Vladimir Lenin, Marx og Theodor W. Adorno, mens han i «Anledninger for å lære og praktisere håpet» kommer inn på blant andre kardinal François-Xavier Nguyên van Thuân, filosofen Max Horkheimer, Fjodor Dostojevskij og  Plato. 
Encyklikaen avsluttes med kapittelet «Maria, håpets stjerne».
I encyklikaen gir pave Benedikt under et nytt perspektiv belysning av noen temaer som har gått igjen i mange av hans taler under hans pontifikat:
Sannheten er ikke noe som setter grenser for friheten, men en betingelse for at friheten skal nå sitt fulle potensial;
Tro og fornuft trenger hverandre, for tro uten fornuft blir ekstremisme, og fornuft uten tro leder til forvilelse;
Den moderne fremskrittstro bærer med seg alvorlige farer som den har matt innebygget siden 1500-tallets vitenskapstro og som ble applisert blant annet gjennom den franske revolusjons utskeielser og gjennom marxismen;
Det er ikke mulig å konstruere en rettferdig sosial orden uten referanse til Gud;
Det er viktig å skjelne mellom eskatologien (som er en lengsel etter «en ny himmel og en ny jord»), og den dennesidige politikk;
Objektiv sannhet er det eneste som i sannhet kan sette en grense for ideologiene og den blinde vilje til makt.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Vatikanets hjemmeside: Engelsk versjon av Spe salvi
Vatikanets hjemmeside: Engelsk and other versjon av Spe salvi
Kort sammendrag på katolsk.no
https://web.archive.org/web/20071202105807/http://ncrcafe.org/node/1474 John L. Allen: Spe Salvi a 'Greatest Hits' collection of core Ratzinger ideas]
Gotha G.I

Gotha G.I var et tysk bombefly. Flyet var det første i en serie «Großkampfflugzeug» bygget for de tyske flystyrkene under den første verdenskrig.
G.I skulle vise seg å ha utilfredsstillende egenskaper i form av blant annet liten strukturell styrke, ikke tilfredsstillende ytelser og vanskelige flyegenskaper, og ble derfor bare produsert i et lite antall før Gothaer Waggonfabrik utviklet etterfølgeren G.II. 
Gotha G.I hadde et mannskap på to eller tre mann, og var utstyrt med to Mercedes D.III rekkemotorer på 160 hk hver.


== Spesifikasjoner (G.U.H. I) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gotha G.I
Tropheus

Tropheus er en gruppe ciklider som er endemisk til Tanganyikasjøen i Øst-Afrika.
Slekten er spredd over hele Tanganyikasjøen, fra Burundi i nord til Zambia i sør. 
Kjønnene er relativt like, men det er mulig å se forskjell. Hannene blir noe større enn hunnene. Alle arter er munnrugere, noe som har gitt gruppen sitt vitenskapelige navn. Tropheus kommer fra det greske «trophos» som betyr «å nære». 
Tropheus blir fisket noe av den lokale befolkningen, men fiskene er for små og for flinke til å gjemme seg i sitt naturlige habitat, til at de har blitt utbredte matfisk.
De fleste arter lever på tre meters dyp, eller grunnere.


== Eksterne lenker ==
(en) Tropheus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Tropheus i Encyclopedia of Life 
(en) Tropheus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tropheus hos ITIS 
(en) Tropheus hos NCBI 
(en) Kategori:Tropheus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Tropheus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tropheus – detaljert informasjon på Wikispecies
Agaton Sax

Agaton Sax, litterær figur, hovedperson i den svenske bokserien med samme navn, skrevet av Nils-Olof Franzén. Agaton Sax er privatdetektiv og redaktør for Byköpingsposten i Byköping. Han løser sine saker samtidig som han driver avisen i byen.
Andre tilbakevendende karakterer i fortellingene om den intelligente og språkgeniale Agaton Sax er den tafatte Overdetektivinspektør Joshua H Lispington ved Scotland Yard, Byköpings politi Antonsson, skurkene Julius Mosca, Octopus P. Scott, Herr Gustafsson og Helvassa Gullan, samt Agatons tante Tilda, Dachsen Tickie og hans verdensunike datamaskin, Tenkende August.
Bøkene utkom først ved Bonniers forlag i serien Önskedeckarna, under Bonniers Juniorböcker. Illustrasjonene ble fra begynnelsen laget av Åke Lewerth.
Den siste boken, Agaton Sax och den mörklagda ljusmaskinen, ble skrevet på forespørsel fra Nils-Olof Franzéns engelske forlag, som med framgang utga bøkene i oversettelse der. Bøkene ble da illustrert av Quentin Blake.


== Utgitte bøker ==
Agaton Sax klipper till (1955)
Agaton Sax och den ljudlösa sprängämnesligan (1956)
Agaton Sax och vita möss-mysteriet (1957)
Agaton Sax och de slipade diamanttjuvarna (1959)
Agaton Sax och det gamla pipskägget (1961)
Agaton Sax och Byköpings gästabud (1963)
Agaton Sax och bröderna Max (1965)
Agaton Sax och den bortkomne mr Lispington (1966)
Agaton Sax och de okontanta miljardärerna (1967)
Agaton Sax och den svällande rotmos-affären (1970)
Agaton Sax och den mörklagda ljusmaskinen (1978)


== Filmatiseringer ==
Den første boken som ble filmatisert var Agaton Sax och bröderna Max som i 1972 ble en animert TV-serie med samme navn. Serien besto av fire 20-minutters avsnitt, og var laget av animasjonsstudioet Team Film. 
Agaton Sax och Byköpings gästabud ble i 1976 Sveriges første helt animerte langfilm.
Samtidig som langfilmen vistes på kino, viste svensk TV en animert TV-serie med samme opphavsmann og skuespillere. Agaton Sax-serien består av tre halvtimeslange avsnitt basert på bøkene Agaton Sax och den ljudlösa sprängämnesligan, Agaton Sax och det gamla pipskägget og Agaton Sax och den bortkomne mr Lispington (som i filmatisering fikk navnet Agaton Sax och kolossen på Rhodos).


== Eksterne lenker ==
Nils-Olof Franzén og Agaton Sax på Hollin
"Agaton Sax och Byköpings Gästabud" på Imdb
Terence Alexander

Terence Joseph Alexander (1923–2009) var en engelsk skuespiller kjent fra den britiske tv-serien Bergerac.  
Han medvirket i over 190 film- og tv-produksjoner.Alexander scenedebuterte som 16-åring i 1939. Han filmdebuterte i Comin' Thro the Rye (1947) og tv-debuterte i tv-filmen Away from It All (1950). Han hadde rollen som den uansvarlige playboyen Dartie Montegue i serien Forsyte-sagaen (1967) og fra 1981 til 1991 spilte han rollen som den rike forretningmannen Charlie Hungerford i kriminalserien Bergerac. Det er denne rollen han ble mest kjent for. Han hadde utover dette gjesteroller i en rekke britiske tv-serier, deriblant fire episoder av  i komiserien Hancock’s Half Hour (1957–1960) og et par episoder av Doctor Who (1985). Hans siste tv-rolle var i en episode av sykehusserien Casualty i 1999. 
På film gjorde han seg bemerket krimkomedien Gentleman-ligaen (1960) og i thrilleren Sjakalen (1973). Hans siste filmrolle var i den mindre kjente That Englishwoman (1990). 
Alexander pensjonerte seg fra skuespilleryrket på slutten av 1990-årene. Like før og etter årtusenskiftet var han mye å se i diverse norske reklamefilmer for Evergood kaffe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Terence Alexander på Internet Movie Database 
(sv) Terence Alexander i Svensk Filmdatabas 
(da) Terence Alexander på Filmdatabasen 
(fr) Terence Alexander på Allociné 
(en) Terence Alexander på AllMovie 
(en) Terence Alexander hos The Movie Database
Britt Ekland

Britt Ekland (født 1942) er en svensk skuespiller. Ekland ble i 1960- og 1970-årene kjent som et sex-symbol og deltok i flere internasjonalt kjente filmer. 
Hun er mest kjent fra James Bond-filmen Mannen med den gyldne pistol (1974). Hun utover det hatt biroller i filmer som blant annet Skyt Carter (1971) og The Wicker Man (1973). Hun har også hatt gjesteopptredener i flere tv-serier. Fra 2013 til 2015 medvirket hun i dokusåpen Svenske Hollywoodfruer.I 1979 gav hun ut singelen Do It To Me/Private Party. Den floppet i England, men lå som sitt beste som nummer 15 i Sverige.


== Film og TV ==


=== 1960-tallet ===
Kort är sommaren
Det är hos mig han har varit
Il Diavolo
Lyckodrömmen
After the fox
The Bobo
Ta fast Carter!


=== 1970-tallet ===
Endless Night
Dödlig skörd
Mannen med den gyllene pistolen
Slavers
Skeppsredaren


=== 1980-tallet ===
The Hostage Tower (TV)
Valley of the dolls (TV)
Erotic Images


=== 1990-tallet ===
Bara med Britt (TV)
Helt hysteriskt


=== 2000-tallet ===
Stjärnorna på slottet (TV)
Svenska Hollywoodfruar (TV)
The Eklands
Let’s Dance 2018 (TV)


== Familie ==
Ekland var gift med Peter Sellers fra 1964 til 1968 og har ett barn med ham, Victoria Sellers. Hun hadde også i mange år et forhold til popsangeren Rod Stewart.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Britt Ekland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Britt Ekland på Internet Movie Database 
(sv) Britt Ekland i Svensk Filmdatabas 
(da) Britt Ekland på Filmdatabasen 
(da) Britt Ekland på danskefilm.dk 
(da) Britt Ekland på danskfilmogtv.dk 
(da) Britt Ekland på Scope 
(fr) Britt Ekland på Allociné 
(en) Britt Ekland på AllMovie 
(en) Britt Ekland hos Turner Classic Movies 
(en) Britt Ekland hos Rotten Tomatoes
Myrfunn

Myrfunn, på dansk og riksmål også kalt mosefunn, brukes i arkeologien om funn av gjenstander i myrer.
Over hele Europa har det vært vanlig å ofre til gudene ved å kaste gjenstander i myrer og innsjøer. Det har ofte vært seierherren som har ofret krigsbyttet fra fienden i form av våpen, båter og hesteutstyr. En finner også mer sivile offer som draktdeler, smykker og kar av keramikk. Moselik, det vil si mennesker som er blitt ofret til myra, er en type myrfunn som har fått mye oppmerksomhet.
Som eksempel på myrfunn kan nevnes Thorsbjerg-funnet i Nord-Tyskland der en fant gjenstander fra jernalderen. 


== Se også ==
Kvalsundskipet
Moselik


== Eksterne lenker ==
Nord-Troms Museum
Illerup-funnet
Harmony Corruption

Harmony Corruption er det tredje albumet til Napalm Death. Det ble utgitt i 1990 på Earache Records. Musikkstilen på dette albumet er mere death metal enn grindcore, men dette var bare en midlertidig endring i bandets utgivelser. 
Låtene fra EP-en Mentally Murdered er inkludert på slutten av albumet. 


== Sporliste ==
«Vision Conquest» – 2:42
«If the Truth Be Known» – 4:12
«Inner Incineration» – 2:57
«Malicious Intent» – 3:26
«Unfit Earth» – 5:03
«Circle of Hypocrisy» – 3:15
«The Chains that Bind Us» – 4:08
«Mind Snare» – 3:42
«Extremity Retained» – 2:01
«Suffer the Children» – 4:21
«Hiding Behind» – 5:15 (bonusspor)
«Rise Above» – 2:42 (fra EP-en Mentally Murdered)
«The Missing Link» – 2:17 (fra EP-en Mentally Murdered)
«Mentally Murdered» – 2:11 (fra EP-en Mentally Murdered)
«Walls of Confinement» – 2:56 (fra EP-en Mentally Murdered)
«Cause and Effect» – 1:26 (fra EP-en Mentally Murdered)
«No Mental Effort» – 4:08 (fra EP-en Mentally Murdered)


== Besetning ==
Mark «Barney» Greenway – Vokal
Shane Embury – Bass
Mitch Harris – Gitar
Jesse Pintado – Gitar
Mick Harris – Trommer
John Tardy (fra Obituary) – Backingvokal på «Unfit Earth»
Glen Benton (fra Deicide) – Backingvokal på «Unfit Earth»
Bill Steer Gitar på spor 12-17
Lee Dorian Vokal på spor 12-17


== Eksterne lenker ==
(en) Harmony Corruption på Discogs 
(en) Harmony Corruption på MusicBrainz 
(en) Harmony Corruption på Spotify
Cover Flow

Cover Flow er en funksjon som Apple har utviklet som gjør det mulig å bla i filer på en grafisk måte. Funksjonen kom med versjon 7 av iTunes. Senere har Apple brukt funksjonen i en rekke andre produkter i iPhone,  alle iPod-modellene og Mac OS X Leopard.
Gislaug

Gislaug er et kvinnenavn med opprinnelse i det norrøne navnet Gíslaug. Det første navneleddet kan komme av de norrøne ordene gísl, «gissel», eller geisli, «stråle» eller «skaft». Det andre navneleddet kommer av det norrøne ordet laug som betyr «lovnad». Gisløgh var den gammelsvenske formen av navnet.


== Utbredelse ==
Gislaug er et svært sjeldent navn.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Gilslaug i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Gislaug Øygarden, norsk advokat og politiker
Gislaug Søyland Sele, norsk politiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Gislaug
(en) Think Baby Names: Gislaug
Absolute VG-lista 1981

Absolute VG-lista 1981 er et samlealbum som inneholder flere av de største hit-låtene i musikkåret 1981. 
Albumet kom ut 19. november 2007.


== Sporliste ==
Marius Müller – «Den du veit»
Gyllene Tider – «När vi två blir en»
Jannicke – «Svake mennesker»
Freestyle – «Vill ha dig»
Beranek – «Dra te hælvete»
Lars Kilevold – «Livet er for kjipt»
Aneka – «Japanese Boy»
Gary Holton & Casino Steel – «Ruby (Don't Take Your Love to Town)»
Kim Carnes – «Bette Davis' Eyes»
Kim Wilde – «Kids in America»
Ottawan – «Hands Up»
Jon English – «Six Ribbons»
Trond Granlund – «Girl 16»
Caramba – «Hubba Hubba Zoot Zoot»
Tramteatret – «Pelle Parafins Bøljeband»
Bucks Fizz – «Making Your Mind Up»
Finn Kalvik – «Aldri i livet»
Joe Dolce – «Shaddup You Face»


== Eksterne lenker ==
Absolute VG-lista 1981
Absolute VG-lista 1982

Absolute VG-lista 1982 er et samlealbum som inneholder flere av de største hit-låtene i musikkåret 1982. 
Albumet kom ut 19. november 2007.


== Sporliste ==
Bolland – «You're in the Army Now»
Culture Club – «Do You Really Want to Hurt Me»
Frida – «I Know There's Something Going on»
Survivor – «Eye of the Tiger»
The Steve Miller Band – «Abracadabra»
Paul McCartney & Stevie Wonder – «Ebony and Ivory»
Supertramp – «It's Raining Again»
Roxy Music – «More Than This»
Hall & Oates – «Maneater»
FR David – «Words»
Taco – «Puttin' on the Ritz»
Attack – «Ooa hela natten»
Dionne Warwick – «Heartbreaker»
Soft Cell – «Tainted Love»
Falco – «Der Kommisar»
Charlene – «I've Never Been to Me»
Christopher Cross – «Arthur's Theme»
Gary Holton & Casino Steel – «No Reply»
Nicole – «Ein bißchen Frieden»
Jahn Teigen & Anita Skorgan – «Adieu»


== Eksterne lenker ==
Absolute VG-lista 1982
Adélie Land

Adélie Land (fransk: Terre-Adélie) er det franske kravområdet i Antarktika.


== Geografi ==
Adélie Land utgjøres av sektoren mellom 136° og 142° østlig lengde og sør for 67° sørlig bredde. Mesteparten av området, som dekker et areal på 432 000 km², er dekket av is året rundt. Området grenser til Wilkes Land i vest og George V Land i øst.Området er stort sett ubebodd, bortsett fra forskerne på Dumont-d’Urville-stasjonen og forvaltes direkte fra Frankrike som en del av De franske sørterritorier (T.A.A.F.).


== Historie ==
Området ble oppdaget 21. januar 1840 av franskmannen Jules Dumont d'Urville som oppkalte området etter sin hustru. I 1912 ble Adélie Land-meteoritten oppdaget under en ekspedisjon av Frank Bickerton som det første meteorittfunn i Antarktis.


== Referanser ==
Gammelnorsk tid

Gammelnorsk tid er i norsk språkhistorie og Norges historie tiden fra rundt 1050 til 1350.
Norske vikinger ble kjent med det latinske alfabetet på de britiske øyer før år 900. En fredsavtale mellom vikinger og kong Adalråd ble skrevet med latinske bokstaver. Harald Hardråde preget mynter der norsk ble gjengitt med latinske bokstaver. I tiden 1000-1050 kan gammelnorsk ha vært brukt i bøker i Irland. Vinteren 1117-1118 skrev islendingene ned sine lover på morsmålet. Da latinske bokstaver ble brukt til å gjengi norsk talemål ble det etter engelsk mønster tilføyd tegn (þ, ð) som ikke fantes på latin. Norsk antas å ha vært skrevet i Norge fra rundt 1050. De eldste bevarte håndskriftfragmentene (blant annet gammelnorsk homiliebok) er fra rundt 1150 og disse kildene gir grunnlag for å anta at er avskrifter av eldre norske tekster. Fra rundt 1200 er det bevart et stort antall håndskrifter på norsk blant annet fragmenter av lovtekster og sagaer samt såkalte diplomer. Kongespeilet fra 1275 er bevart. Runealfabetet ble brukt samtidig og rundt 1200 var dette alfabetet med 23 tegn nokså likt over hele Skandinavia. Runer ble brukt til praktiske meldinger til langt ut på 1300-tallet.I de eldste bevarte skriftene har skriveren trolig forsøkt å følge et bestemt mønster. Dialekter skinner gjennom samtidig som det trolig har vært en oppfatning av at skriftspråket var noe annet enn talemålet. Bispesetene i Bjørgvin (opprinnelig Selje) og Nidaros, og særlig erkebispesetet i Nidaros bidro til en normering av skriftspråket med påvirkning fra trøndersk og vestnorsk. En viss politisk selvstendighet på Østlandet medvirket til utvikling av særtrekk i skriftspråket basert på dialekten. Rundt 1350 hadde kanselliet i Oslo utviklet en skriftform som var mindre preget av dialektene og skriverens dialekt skinner ikke gjennom.


== Referanser ==
Baia Mare

Baia Mare er hovedstad i fylket Maramureș, Transilvania, Romania. Byen har en befolkning på 148 263 innbyggere.
Byen ligger omtrent 600 kilometer fra București, hovedstaden i Romania, 70 kilometer fra grensen til Ungarn og 50 kilometer fra grensen til Ukraina. Byen administrerer fire landsbyer: Blidari (Kőbánya), Firiza (Felsőfernezely), Valea Borcutului (Borpatak) og Valea Neagra (Feketepatak). 


== Middelalderen ==
Baia Mare er først nevnt i skriftlige dokumenter utstedt av Karl I av Ungarn i 1328 under navnet Rivulus Dominarum. Senere, i 1347, er byen presentert i dokumenter fra Louis I av Ungarn som en viktig middelalderby med en velstående gruveindustri. Måten byen var organisert på var karakteristisk for de frie byene på den tiden. I 1411 ble byen og dens omkringliggende områder, inkludert gruvene, overført til Hunyadis familie av Sigismund, konge av Ungarn, som anerkjente Janos Hunyadis bidrag til å stoppe den tyrkiske invasjonen av Europa.
Byen gikk inn i en periode med velstand, da også St. Stefan-katedralen ble bygd. I dag er tårnet på katedralen ett av de mest kjente av byens historiske landemerker. Den første skolen, Schola Rivulina, ble åpnet i Baia Mare i 1547 av den reformerte kirke etter den protestantiske reformasjonen.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Baia Mare – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Carl Borgward

Carl Friedrich Wilhelm Borgward (født 10. november 1890 i Altona i Hamburg, død 28. juli 1963 i Bremen) var en tysk ingeniør og designer og stifter av Borgward-gruppen basert i Bremen.
Carl Borgward var sønn av kullhandleren Wilhelm Borgward og hadde tolv søsken. I 1913 var han ferdig utdannet ingeniør og kjempet senere i 1. verdenskrig. I 1919 var han en av personene bak Bremer Reifenindustrie, et selskap som produserte bildeler og spesielt radiatorer. I 1920 ble selskapet omstrukturert og fikk navnet Bremer Kühlerfabrik Borgward & Co..
I 1924 begynte selskapet produksjon av den lille trehjulede varebilen Blitzkarren, og i 1925 kom en ny modell kalt Goliath. Sammen med partneren Wilhelm Tecklenburg stiftet Borgward selskapet Goliath-Werke Borgward & Co. I 1931 tok de to partnerne over bilprodusenten Hansa-Lloyd-Werke, og Borgward-gruppen ble dannet.
Den 23. september 1938 åpnet Carl F. W. Borgward Automobil- und Motorenwerke i Sebaldsbrück nær Bremen. Etter Krystallnatten i november 1938 sluttet Borgward seg til NSDAP, og frem til slutten av andre verdenskrig produserte Borgward for det meste biler og lastebiler til det tyske militæret. Da fabrikken ble bombet i 1944 var halvparten av arbeiderne krigsfanger. Etter krigen satt han internert frem til 1948.
I 1949 ble den første bilmodellen under merkenavnet Lloyd lansert, LP 300. Modellen var en liten personbil med chassis og karosseri i tre, utstyrt med totaktsmotor, og var en konkurrent til Volkswagens Boble. Samme år presenterte Borgward også den store personbilen Hansa, som var den første europeiske bilen med pongtongkarosseri. Denne ideen var hentet fra amerikanske magasiner som Borgward hadde lest under fengslingen.Selskapets største suksess kom i 1954 med modellen Borgward Isabella. Modellen var moderne, og hadde et design som tiltalte de tyske kundene, som var ute etter amerikanske linjer og kromdetaljer i europeiske dimensjoner.Økt konkurranse i mellomsegmentet, samt et bredt og lite konkurransedyktig modellprogram, sammen med gale finansielle og taktiske valg fra selskapets ledelse, førte Borgward-gruppen inn i en økonomisk krise mot slutten av 1950-tallet. En ny modell, Borgward Arabella, var tenkt å løse dette, men modellen solgte dårlig på grunn av kvalitetsproblemer.I 1961 gikk Borgward konkurs, i en av de største konkursene Tyskland hittil hadde sett. Deler av fabrikken ble senere kjøpt av Hanomag.
Borgward døde av et hjerteinfarkt den 28. juli 1963, i en alder av 72 år.


== Referanser ==
Alan J. Pakula

Alan Jay Pakula (1928–1998) var en amerikansk filmregissør og filmprodusent som er kjent for filmer som Drep ikke en sangfugl (1992) Klute (1971), Siste vitne (1974), Alle presidentens menn (1976), Sofies valg (1982), Pelikanrapporten (1993) og En fiende iblant oss (1997).
Pakula startet karrieren i tegnefilmavdelingen til Warner Brothers. I 1957 ble han ansatt i Paramount Pictures hvor han begynte å jobbe med spillefilm. Hans første film som produsent var sportsdramaet Frykten slår ut (1957), mens hans første film som regissør var dramakomedien The Sterile Cuckoo (1969). Ved siden av regi og produsent, skrev han også manus til noen av sine filmer. Hans største kommersielle suksess var Pelikanrapporten (1993), hvor han både var regissør, produsent og manusforfatter. Han var aktiv i filmbransjen frem til sin død i 1998. 
Han har vært Oscar-nominert tre ganger.Pakula døde i en bilulykke i Long Island i 1998, 70 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alan J. Pakula – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alan J. Pakula på Internet Movie Database 
(sv) Alan J. Pakula i Svensk Filmdatabas 
(da) Alan J. Pakula på Filmdatabasen 
(da) Alan J. Pakula på Scope 
(fr) Alan J. Pakula på Allociné 
(en) Alan J. Pakula på AllMovie 
(en) Alan J. Pakula hos Turner Classic Movies 
(en) Alan J. Pakula hos Rotten Tomatoes 
(en) Alan J. Pakula hos The Movie Database 
(en) Alan J. Pakula hos Internet Broadway Database 
(en) Alan J. Pakula hos Internet Broadway Database
Târgu Mureș

Târgu Mureș er hovedstad i fylket Mureș, Transilvania, Romania. Byen hadde i 2011 en befolkning på 134 290 innbyggere.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Târgu Mureș – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Târgu Mureș - Marosvásárhely – galleri av bilder, video eller lyd på Commons