jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Krysantemumsordenen

Krysantemumsordenen (japansk: 大勲位菊花章 daikun'i kikkashō) er en japansk orden. Den ble innstiftet i Meijiperioden. Ordenen har navn etter keiserhusets mon eller emblem, som også er Japans riksvåpen. Krysantemumsordenen er den fremste i Japans ordensvesen.


== Bakgrunn ==
Etter Meijirestaurasjonen ble det innført adelstitler og ordensvesen etter europeisk mønster i Japan. Ordener ble innført i 1875, mens Krysantemumsordenen ble eksplisitt nevnt med navn i 1877. Innstiftelsen oppgis også til 1876.  Krysantemumsordenens kjede ble innført i 1888.Krysantemumsordenen rangerer som den fremste i Japans ordensvesen.


== Inndeling ==
Krysantemumsordenen har formelt én grad, men tildeles i to trinn: Storbånd og kjede, der sistnevnte er øverste trinn. Innehav av storbånd er en forutsetning for tildeling av kjede.


== Insignier ==

Ordenstegnet for Krysantemumsordenen en gullstjerne med 32 hvite stråler i emalje og med en rød glasskive i midten. Den røde skiven er en henvisning til den oppadstigende solen i Japans flagg. Fire krysantemumblomster med grønne blader danner en krans om strålene. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd utformet som en gul krysantemumblomst. For storbånd er ordenstegnet i forgylt sølv.Ordensstjernen er som ordenstegnet, men har i tillegg fire grupper av tre stråler i hvit emalje på sølv.Ordensbåndet er rødt med kanter i mørkt blått.Ordenskjedet består av 25 ledd i gull, vekselvis med grønnemaljerte bladmotiv og kanjitegnene for mei og ji. Ordenstegnet er opphengt fra et større midtledd med en krysantemumblomst omgitt av grønne blader.


== Tildeling ==
Tildeling av Krysantemumsordenen er tildelt medlemmer av keiserfamilien, japanske høyadelige og i sjeldne tilfeller andre japanere. Ordenen er også tildelt utenlandske kongelig og statsledere. Ordenen er tildelt sparsomt. Fra 1906 til 1979 ble 13 japanere tildelt ordenens kjede.Etter andre verdenskrig ble tildelinger av ordener begrenset, for det meste til utlendinger. I 1964 ble tildeling til japanere gjenopptatt. I henhold til Japans grunnlov, vedtatt i 1946, er ordenstildelinger en statshandling keiseren utfører på vegne av det japanske folk etter råd og med godkjennelse av regjeringen. Ordenstildelinger administreres av et ordenskontor i regjeringskanselliet.


=== Norske innehavere ===
Kong Harald V innehar storkors Krysantemumsordenen med kjede. Kronprins Haakon er innehaver av storbånd.Også kong kong Haakon og kong Olav mottok Krysantemumsordenen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Monday, Nyle: «Supreme Order of the Chrysanthemum» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, første bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 387–392
Monday, Nyle: «Japan» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 1254–1255
Peterson, James W.: Orders and Medals of Japan and Associated States, San Ramon, California: Orders and Medals Society of America, 2000


== Eksterne lenker ==
Decorations and Medals in Japan, Cabinet Office, Government of Japan
John Slattery

John M. Slattery jr. (født 13. august 1962 i Boston i Massachusetts) er en amerikansk skuespiller.
Slattery tok eksamen ved Catholic University of America i 1984.Bortsett fra Slatterys nåværende rolle i TV-serien Mad Men, er han også notabel for roller som Al Kahn i Homefront, Walter Mondale i From the Earth to the Moon, gjesteopptreden som Sam Truman i Will & Grace, gjesteopptreden som Michael Cassidy i Judging Amy, gjesteopptreden som Bill Kelley i Sex and the City, Dennis Martino i Ed og Peter Benedict i Jack & Bobby. Fra mars 2007 har han også hatt en serie innhopp i Desperate Housewives.
John Slattery har også hatt noen mindre roller i noen filmer som Mona Lisa Smile og Charlie Wilson's War. Han er med filmen Iron Man 2 som Howard Stark, far til hovedfiguren Tony Stark.
Slattery er gift med skuespiller Talia Balsam. De forlovet seg april 1998 og giftet seg 30. desember samme år. De har en sønn sammen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Slattery – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Slattery på Internet Movie Database 
(sv) John Slattery i Svensk Filmdatabas 
(da) John Slattery på Filmdatabasen 
(da) John Slattery på Scope 
(fr) John Slattery på Allociné 
(en) John Slattery på AllMovie 
(en) John Slattery hos Turner Classic Movies 
(en) John Slattery hos Rotten Tomatoes 
(en) John Slattery hos The Movie Database 
(en) John Slattery hos Internet Broadway Database
Scott Brown (DJ)

Scott Brown er en skotsk DJ og musikk-produsent. Brown produserer og spiller musikk fra forskjellige sjangre som oftest blir kalt rave. Selv om han stort sett forbindes med techno, varierer hans musikksjangre fra happy hardcore via hardcore trance til gabber.
Brown har produsert musikk med flere platestudioer (Evolution Records, Evolution Plus, Evolved, Evolution Gold, Poosh, Screwdriver and Twisted Vinyl), og under andre kallenavn som Plus System, sammen med sitt band Q-Tex. Og spesielt, hans arbeid har vært i Bonkers, til dags dato den bestselgende serien med hardcore. Browns mest kjente sanger er "Technophobia", "Fly With You", "Now Is The Time", "Elysium", "Neckbreaker", "Boomstick", "Fuzzy Muff", "Turn Up The Music", "Roll The Track" og "Taking Drugs?". Han fremfører på rave arrangemang i Storbritannia, Nederland, og ellers i verden.
I 2006, ble hans hardcorehit "Elysium"  tillagt vokal og gitt en tranceremix gjennomkjøring av Ultrabeat, for å oppnå mer suksess for en sang som er oppfattet av mange hardcorefans som en nasjonalistisk del av dance-musikk.


== Eksterne lenker ==
The Home of Scott Brown
Intervju med Scott Brown på HarderFaster
Discogs
Diskografi
Koryo Songgyungwan-universitetet

Koryo Songgyungwan-universitetet (engelsk: Koryo Songgyungwan University) er et universitet den nordkoreanske byen Kaesong.
Universitetet ble grunnlagt i 992 som Gukjagam. Navnet ble endret Seonggyungam i 1298 og senere til Seonggyungwan i 1308.Universitetet ble opprettet for å tilby embetsverk og statsadministrasjon konfuciansk utdanning etter klassisk kinesisk mønster, og all undervisning i middelalderen fokuserte på de kinesiske klassikerne.


== Referanser ==


== Se også ==
Kim Il-sung-universitetet
Pyongyang vitenskapelige og teknologiske universitet
Pyongyang universitet for internasjonale studier
Kim Chaek tekniske universitet
Rajin maritime universitet
Huichon teleuniversitet
Utdanning i Nord-Korea
Bjørn T. Grydeland

Bjørn Trygve Grydeland (født 30. mai 1949 i Molde) er en norsk diplomat. Han var utenriksråd i Utenriksdepartementet fra 2008 til 2011. I 2011 ble han utnevnt til ambassadør i Italia, stasjonert ved Norges ambassade i Roma, Malta og San Marino.Grydeland er utdannet cand.polit. med hovedfag i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo (1979). Han var fra 1992 til 2001 departementsråd ved statsministerens kontor. Han var deretter Norges ambassadør til EU. Fra 2006 var han president i EFTAs overvåkningsorgan.Kongen utnevnte 12. juni 2008 Grydeland til kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden «for embetsfortjeneste». I 2011 mottok han storkorset av Litauens fortjenstorden i forbindelse med statsbesøk fra Litauens president.


== Referanser ==
Huichon teleuniversitet

Huichon teleuniversitet er et teknisk universitet i Huichon i det nordlige Nord-Korea. Det ble grunnlagt 1. september 1959.Universitetet gir utdanning innen kringkasting og telekommunikasjon, samt IT-fag og elektronikk. Det forskes og undervises også i trådløs radio- og bredbåndsteknologi. Nord-Koreas eneste statseide mobilnett er ikke åpent for sivil bruk.


== Referanser ==


== Se også ==
Kim Il-sung-universitetet
Pyongyang vitenskapelige og teknologiske universitet
Pyongyang universitet for internasjonale studier
Koryo Songgyungwan-universitetet
Kim Chaek tekniske universitet
Rajin maritime universitet
Utdanning i Nord-Korea
Rajin maritime universitet

Rajin maritime universitet er et teknisk universitet i kystbyen Rason (tidligere Rajin-Sŏnbong) nordøst i Nord-Korea. Det ble grunnlagt i juli 1968, og gir utdanning innen maritim transport og ledelse.


== Tidligere studenter ==
Kim Yong-Il, tidligere statsminister


== Se også ==
Kim Il-sung-universitetet
Pyongyang vitenskapelige og teknologiske universitet
Pyongyang universitet for internasjonale studier
Koryo Songgyungwan-universitetet
Kim Chaek tekniske universitet
Huichon teleuniversitet
Utdanning i Nord-Korea


== Referanser ==
Pyongyang universitet for internasjonale studier

Pyongyang universitet for internasjonale studier er et universitet i hovedstaden Pyongyang i Nord-Korea. Universitetet ble opprettet ved at det ble skilt ut fra Kim Il-sung-universitetet som eget universitet i 1964.Universitetet tilbyr 5-årige studier i en rekke asiatiske og europeiske fremmedspråk. Det er egne fakultet for engelsk, russisk, kinesisk og japansk. Fakultetet for etniske språk tilbyr utdanning på ytterligere 18 språk, inkludert fransk, spansk, arabisk, thai, urdu, khmer og fra juli 2007 polsk og italiensk.Universitetets studier ikke har like høy prestisje som språkundervisningen ved Kim Il-sung-universitetet, der det stort sett er den politiske eliten som studerer med gode utsikter til arbeid som diplomater eller etterretninstjenesten. Pyongyang universitet for internasjonale studier utdanner studenter til i langt større grad operatvie stillinger.


== Tidligere studenter ==
Charles Robert Jenkins, amerikansk desertør, hans døtre Brinda og Mika er tidligere studenter.
James Dresnok, sønn av den amerikanske desertøren James Joseph Dresnok.


== Se også ==
Kim Il-sung-universitetet
Pyongyang vitenskapelige og teknologiske universitet
Koryo Songgyungwan-universitetet
Kim Chaek tekniske universitet
Rajin maritime universitet
Huichon teleuniversitet
Utdanning i Nord-Korea


== Referanser ==
Småsyre

Småsyre (latin. Rumex acetosella eller Acetosella vulgaris), også kalt rødsyre, er en plante som tilhører syreslekta (Rumex) i slireknefamilien (Polygonaceae). Den er opprinnelig i hele Eurasia, men er innført også i Nord-Amerika.
Den er 20-40 cm lang, opprett og har tynn, grønn stilk og svært små, røde eller mørkrøde blomster oppover store deler av stengelen. Bladene er grønne og pilspiss-formede med rund eller mer spiss tupp, og kan brukes i matlaging og i te. Den har vært brukt som medisinplante, bl.a mot kreft.Fordi innholdet av oksalsyre gjør planten svakt giftig, er det grunn til å være forsiktig med å spise den. Til tross for dette oppgis den som «spiselig» hos Norges sopp- og nyttevekstforbund i deres «Nyttevekstleksikon».
Småsyre trives i fuktig jord langs elver og innsjøer, men vokser også mye i veigrøfter, kulturmark og i eng. Planten inneholder syre, og blant bønder er den en indikasjon på at jorda trenger kalking.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) småsyre – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) småsyre i Encyclopedia of Life 
(en) småsyre i Global Biodiversity Information Facility 
(no) småsyre hos Artsdatabanken 
(sv) småsyre hos Dyntaxa 
(en) småsyre hos ITIS 
(en) småsyre hos NCBI 
(en) småsyre hos The International Plant Names Index 
(en) småsyre hos Tropicos 
(en) Kategori:Rumex acetosella – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rumex acetosella – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Status er: «spiselig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Engsyre

Engsyre (Rumex acetosa) blir også kalt matsyre, surstilk, surblad eller bare syre, noe som gjenspeiler den syrlige smaken. Den er en flerårig plante i syreslekta i slireknefamilien. Den kan bli mellom  30 og 90 cm høy. I likhet med flere av sine slektninger inneholder den oksalsyre og kan gi forgiftninger. Til tross for det har den lange tradisjoner som mat for mennesker og dyr.


== Beskrivelse ==
Planten er særbu. Stengelen er rødaktig og hul. De grønne pilformede bladene vokser spredstilt og former en rosett nede ved bakken. De nederste bladene blir mellom 4 og 12 cm lange. De to til fire stengelbladene har bladfliker som omslutter stengelen. Bladenes syrlige smak er opphav til navn som «surblad» og «syre» og lignende. Bladene er grønne. Den blomstrer mellom mai og juli og bærer en glissen, smal blomsterstand med enkle, rette grener. Fargen er grønnaktig rød, eller mørk rød. Frukten er en nøtt omkring 2 mm i størrelse. Stilken er ofte vridd.


== Utbredelse ==
Engsyre vokser over hele Eurasia, og er innført på New Zealand. En nær slektning er fransk matsyre (Rumex scutatus). Den liker seg i nøytral eller litt sur jord, fra enger, veikanter og kulturmark i lavlandet, via skogsområder til fjellet i Sør-Norge inntil 1.900 moh.


== Bruk ==
Hele planten kan spises, men særlig bladene kan inntas rå. Opp gjennom historien har den blitt kokt til suppe, grøt og stuing. I Ukraina lages en rett som kalles grønn borsjtsj, tradisjonelt med engsyre, men det er vanlig å erstatte den med nesleblader. I den polske suppen szczawiówka er også engsyre en viktig ingrediens. Den har blitt brukt i folkemedisin og blitt tilskrevet urindrivende og febernedsettende effekt. Planten er en god kilde til C-vitamin. Engsyre inneholder omkring 1,5% oksalsyre i plantesaften og bør derfor, i likhet med andre syrearter, gjøkesyre og blader av rabarbra, ikke inntas i store mengder. «Syregrøt» ble noen ganger spist som dessert sammen med melk, noe som har en nøytraliserende virkning på oksalsyren. Folk med svake nyrer bør være spesielt forsiktige med å spise retter tilberedt med engsyre eller andre syrearter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) engsyre i Encyclopedia of Life 
(en) engsyre i Global Biodiversity Information Facility 
(no) engsyre hos Artsdatabanken 
(sv) engsyre hos Dyntaxa 
(en) engsyre hos ITIS 
(en) engsyre hos NCBI 
(en) engsyre hos The International Plant Names Index 
(en) engsyre hos Tropicos 
(en) Kategori:Rumex acetosa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rumex acetosa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rumex acetosa – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «spiselig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Arrow

Arrow eller Arrows kan sikte til:

personer, som etternavn:
Kenneth Arrow – tildelt Nobelprisen i økonomi sammen med John Hicks i 1972
Gilbert John Arrow – en engelsk entomolog
innen geografi:
Arrow (Worcestershire) – elv som renner fra Worcestershire gjennom Warwickshire i England
Arrow (Wales) – elv som renner fra Wales gjennom Herefordshire i England
innen musikk:
Arrow (musiker) – artistnavn brukt av Alphonsus Cassell fra Montserrat
Arrows (album) – debutalbumet til det norske heavy metal–bandet Stonegard
annet:
Arrow Seismic – norsk allmennaksjeselskap innen maritim seismikk
Arrow Electronics – amerikansk distributørkjempe innen elektronikk og dataprodukter
Arrowmissil – israelsk antirakett-system
Arrows – et tidligere lag i Formel 1, aktivt fra 1977 til 2002
Arrow Books – et av flere britiske datterforlag av Random House
Vegard

Vegard er et mannsnavn av norrøn opprinnelse. Navnet er utledet av Végardr, hvor «ve» betyr «hjem» og «gardr» betyr «gjerde» eller «vern». Vegard har samme betydning som Vemund.
Vegard har norsk navnedag 31. mars.


== Utbredelse ==
Vegard er et vanlig navn i Norge. Om lag 7 400 personer i Norge har Vegard som første eller eneste fornavn. Vegard var blant de mest populære navnene på guttebarn født på 1980- og 1990-tallet. Navnet er lite brukt utenfor Norge.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Vegard og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Vegard Hall (1899–1975), norsk skuespiller
Vegard Sletten (1907–1984), norsk journalist og redaktør
Vegard Holm (født 1948), norsk fagforeningsmann, redaktør og forfatter
Vegard Stalsberg (1949–2015), norsk kunstner
Vegard Ellefsen (født 1950), norsk diplomat
Vegard Ulvang (født 1963), norsk langrennsløper
Vegard Sæther (født 1967), norsk historiker og forfatter
Vegard Bruun Wyller (født 1972), norsk lege og lærebokforfatter
Vegard Iversen (født 1973), norsk kampsportutøver
Vegard Heggem (født 1975), norsk fotballspiller
Vegard Ylvisåker (født 1979), norsk komiker og artist
Vegard Venli (født 1986), norsk journalist og musiker
Vegard Båtnes Braaten (født 1987), norsk fotballspiller
Vegard Aanestad (født 1987), norsk fotballspiller
Vegard Forren (født 1988), norsk fotballspiller
Vegard Dahle (født 1990), tidligere norsk langrennsløper


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Vegard
(en) Think Baby Names: Vegard
Michael Rensing

Michael Rensing (født 14. mai 1984) er en tysk fotballspiller som fra 30. juni 2020 er klubbløs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Michael Rensing – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Michael Rensing – UEFA 
(en) Michael Rensing – Transfermarkt 
(en) Michael Rensing – WorldFootball.net 
(de) Michael Rensing – fussballdaten.de 
(en) Michael Rensing – Soccerway 
(es) Michael Rensing – as.com
Fölisön

Fölisön (finsk: Seurasaari) er ei øy i Helsingfors med et friluftsmuseum. Øya er 46 hektar stor. 
Øya består av bergknauser, fuktige kløfter og lunder. Det søndre stranda er et fuglevernområde. An andre dyr er det særlig ekorn som er mest synlige, og de er godt tilvent livet i menneskenes nærhet. Om sommeren beiter det sauer her.
Fölisön brukes som friluftsområde og park: for spaserturer, solbad og piknik. I tillegg til museet finnes det også en restaurant og to badestrender. En av strendene er nudiststrand. Folkeparken har siden 1890-tallet vært et populært utfatsmål. Tidligere var øya bare tilgjengelig pr båt, men i 1891-92 ble det bygd bru dit. Nå besøkes øya av fler titusener hvert år. Den meste populære anledningen er Fölisöns midsommar. 
Øya eies av byen, mens Museiverket har ansvar for friluftsmuseet. Fölisöstiftelsen har ansvar for arrangement og annen allmennyttig virksomhet på øya. 
Man kommer til øya med buss nr 24 fra sentrum. Kekkonen-museet Ekudden ligger like ved øya.


== Fölisöns friluftsmuseum ==
Friluftsmuseet ble etablert i 1909 da torpet Niemelä ble flyttet til øya. Maleren Akseli Gallen-Kallela og arkitekt Yrjö Blomstedt ønsket å bevare folkelig byggeskikk som var i fred med å gå ut av bruk og forsvinne. Dr philos. Axel Olai Heikel var på samme måte aktiv i innsamlinga av bygninger, og ble museets første konservator. Heikels ønske var å samle typiske bygninger fra alle deler av landet, og vise fram tradisjonell byggeskikk for byborgerne. På denne tiden var friluftsmuseer populære over hele Europa, og Skansen i Stockholm var et forbilde for Fölisön. Museet var fra begynnelsen privat, men ble overtatt av staten allerede i 1913.
Fölisöns samlinger omfatter mer enn 30 bygningsmiljø og 86 enkeltbygninger fra 1600- til 1800-tallet. Mest kjent er Karuna kyrka (1686) fra Egentliga Finland; den er i sommerhalvåret ei populær bryllupskirke. Museumsgrunnleggeren Heikel ligger begravet ved kirka. Et kjent gårdsanlegg er Niemelä torp fra Konginkangas og Anttis hus med innebygget gårdstun fra Säkylä. Overklassens hus er representert med blant annet Kahiluoto herregård fra Tövsala og Idensalmi prestegård.


== Eksterne lenker ==
Museiverket – Fölisöns friluftsmuseum
Daniel Van Buyten

Daniel Van Buyten (født 7. februar 1978 i Chimay) er en belgisk tidligere fotballspiller. Han spilte midtstopper for den tyske klubben Bayern München frem til 2014.
Han har også landskamper for Belgias herrelandslag i fotball, og ble blant annet tatt ut i den belgiske troppen til VM i fotball 2002 og 2014.


== Meritter ==


=== Bayern München ===
Bundesliga (4): 2008, 2010, 2013, 2014
DFB-Pokal (4): 2008, 2010, 2013, 2014
DFL-Supercup (2): 2010, 2012
UEFA Champions League (1): 2013
UEFA Super Cup (1): 2013
VM for klubblag (1): 2013
DFB-Ligapokal (1): 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Daniel Van Buyten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Daniel Van Buyten – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Daniel Van Buyten – FIFA 
(en) Daniel Van Buyten – UEFA 
(fr) Daniel Van Buyten – LÉquipe 
(en) Daniel Van Buyten – Transfermarkt 
(en) Daniel Van Buyten – national-football-teams.com 
(en) Daniel Van Buyten – WorldFootball.net 
(en) Daniel Van Buyten – Soccerbase.com 
(en) Daniel Van Buyten – FootballDatabase.eu 
(de) Daniel Van Buyten – fussballdaten.de
José Ernesto Sosa

José Ernesto Sosa (født 19. juni 1985) er en argentinsk fotballspiller som for Estudiantes.Han ble olympisk mester for Argentina under OL i Beijing 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José Ernesto Sosa – Olympedia 
(en) José Ernesto Sosa – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) José Ernesto Sosa – FIFA 
(en) José Ernesto Sosa – UEFA 
(en) José Ernesto Sosa – Transfermarkt 
(en) José Ernesto Sosa – national-football-teams.com 
(en) José Ernesto Sosa – WorldFootball.net 
(en) José Ernesto Sosa – FootballDatabase.eu 
(de) José Ernesto Sosa – fussballdaten.de 
(en) José Ernesto Sosa – Soccerway
Engkarse

Engkarse (Cardamine pratensis) er en plante av slekten (Cardamine) i korsblomstfamilien. Planten er 20–55 cm høy og vokser på fuktige enger og i lyse løvskoger. Vokser over hele landet. Ofte finnes en skumdannelse – "gjøkespytt" – på planten.
Som de fleste planter i korsblomstfamilien har den rosa blomsten fire kronblad, og de oddetallede bladene er runde til bredt klubbeformede med flere på en bladstilk. Bladene på stengelen er lengre og smale. Skulpene (frøbærerne) er 4 cm lange.


== Galleri ==


== Eksterne lenker ==
(en) engkarse i Encyclopedia of Life 
(en) engkarse i Global Biodiversity Information Facility 
(no) engkarse hos Artsdatabanken 
(sv) engkarse hos Dyntaxa 
(en) engkarse hos ITIS 
(en) engkarse hos NCBI 
(en) engkarse hos The International Plant Names Index 
(en) engkarse hos Tropicos 
(en) Kategori:Cardamine pratensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cardamine pratensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cardamine pratensis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «spiselig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Tannrot

Tannrot (latin: Cardamine bulbifera) er en plante av slekten (Cardamine) i Korsblomstfamilien. Planten er 30-80 cm høy og vokser i skyggefull løvskog og i barskog. Vokser over hele landet opp til 700 moh. 
Som de fleste planter i korsblomstfamilien har den rosa blomsten fire kronblad, og de oddetallede bladene er langem relativt smale, og finnete (sagtakkete) med flere blad på en bladstilk. Skulpene (frøbørerne) ruller seg opp ved modning og slynger frøene ut.


== Eksterne lenker ==
(en) Tannrot i Encyclopedia of Life 
(en) Tannrot i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Tannrot hos Artsdatabanken 
(sv) Tannrot hos Dyntaxa 
(en) Tannrot hos ITIS 
(en) Tannrot hos NCBI 
(en) Tannrot hos The International Plant Names Index 
(en) Tannrot hos Tropicos 
(en) Kategori:Cardamine bulbifera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cardamine bulbifera – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cardamine bulbifera – detaljert informasjon på Wikispecies