jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Svalbardkurset

Svalbardkurset er et etterutdanningskurs for ansatte i Norges sentrale statsadministrasjon og andre personer som er viktige for Norges politikk og forvaltning av Svalbard.  
Kurset organiseres av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) og er et felles tiltak mellom NTNU, Norsk polarinstitutt og i senere år Universitetssenteret på Svalbard (UNIS). Gjennom årene har kurset samarbeidet med Tromsø Museum, Sysselmesteren på Svalbard, Bergmesteren for Svalbard, Store Norske Spitsbergen Kulkompani, Longyearbyen lokalstyre og Kystvakten, og dratt nytte av bidrag fra en rekke andre institusjoner og enkeltpersoner.


== Innhold ==
Kurset tar opp aktuelle problemstillinger knyttet til naturressurser, politikk, samarbeid, forskning, næringsdrift i regionen. Det er utviklet en ramme for kurset som følges fra år til år, mens tema og fokus fornyes hvert år ut fra aktuelle problemstillinger. Faste temaer er ferdsel, kommunikasjon og sikkerhet knyttet til aktiviteter og ferdsel i polare områder. Sikkerhetsansvarlige fra UNIS og Norsk polarinstitutt står for denne delen. Øvrige innledere på kurset er personer fra Sysselmesteren på Svalbard, lokalforvaltningen og andre spesialister i arktiske spørsmål.
Mange av de som deltar på kurset, er spesialister innen saksområder som har med Svalbard å gjøre, og flere bidrar samtidig som forelesere på kurset. En del av kurset bygger på at deltakerne skal gi hverandre kompetanse fra sine spesialområder.
I dag har mange av kursdeltakerne tidligere vært på Svalbard eller bor der fast. Flere av de som er ansatt i det nye Lokalstyret, i Store Norske og andre virksomheter på Svalbard, tar kurset for å bli kjent egne omgivelser og miljø.


== Historie ==
Kurset ble startet i 1976 av professor i naturmiljøkunnskap Olaf I. Rønning (1924-2018) ved Botanisk institutt ved den gang Den allmennvitenskapelige høgskolen, AVH på Rosenborg i Trondheim. Han startet sin vitenskapelige virksomhet på Svalbard i 1958.  
Kurset begynte som hovedfagskurs for biologistudenter og utviklet seg til et tverrfaglig kurs for å styrke kunnskap og komnetansen om Arktis og Svalbard for sentralforvaltningen (Storting og departementene).   
Kurset ble organisert i regi av KOMMIT – Komiteen for miljøvern ved Universitetet i Trondheim – som senere ble en del av NTNUs Senter for miljø og utvikling.
I gjennomsnitt har 20-22 personer deltatt i kurset hver år. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Grunnrente

Grunnrente er avkastning av naturressurser. Grunnrente er et begrep fra økonomisk teori innført av Adam Smith, som også beskrev skatt på grunnrente som en skatt på en monopolinntekt. Verdien av visse innsatsfaktorer i en produksjonsprosess, kommer fra ressurser som ikke er knyttet til verdiskapningen i denne prosessen.
I Norge skattlegges grunnrente fra petroleumsutvinning og vannkraftverk, og det er foreslått å skattlegge grunnrente fra havbruk og vindkraftverk fra 2023.


== Bakgrunn ==
Når olje utvinnes i Nordsjøen, er for eksempel en stor del av verdien av denne prosessen ikke direkte knyttet til verdien av selve utvinningsprosessen. Det er verdien av olje i bakken, «urørt av hender», som representerer den største verdien. Slike verdier kan da regnes som fellesskapet eiendom, og grunnrenteskatt er en metode for å sikre at verdiene kommer tilbake til fellesskapet i form av skatter.
Et annet eksempel på dette er grunnrentebeskatningen av vannkraftsressurser og petroleumvirksomhet i Norge, som har følgende skattenivåer:

Vannkraftverk: 25 % bedriftsskatt + 33 % grunnrenteskatt = 58 % totalskatt.
Petroleumsvirksomhet: 25 % bedriftsskatt + 51 % særskatt (2014) = 78 % totalskatt.
		
		
Ulike norske næringsorganisasjoners forsøkte å redusere grunnrenteskatt for oljesektoren, og å unngå innføring av grunnrentebeskatning for oppdrettsnæringen i 2019. En offentlige utredning  i 2019, NOU 2019:18 «Skattlegging av havbruksvirksomhet» (Havbruksskatteutvalget), foreslo å innføre grunnrentebeskatning på fiskeoppdrett, da hadde allerede Høyre, Venstre, Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet og Senterpartiet sagt nei til grunnrentebeskatning av havbruk.Høsten 2022 foreslo Jonas Gahr Støres regjering å innføre grunnrentebeskatning fra havbruk og vindkraftverk.


== Se også ==
NOU 1992:34 «Skatt på kraftselskap» (Rødsethutvalget)
Henry George


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Grunnrente i Store norske leksikon
Emil Ovesen

Emil Joakim Ovesen var offiser i Frelsesarmeen og kaptein på Frelsesarmeens egen redningsskøyte «Catherine Booth».
For sin innsats fikk Emil Ovesen Grunnleggerens orden, den høyeste utmerkelse en salvasjonist kan få.


== Referanser ==
Xingren

Xingren (kinesisk: 兴仁县; pinyin: Xīngrén Xiàn) er et fylke i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. Det er understilt det autonome prefektur Qianxinan.
I 1999 var folketallet på 427 417 innbyggere.


== Kulturminner ==
Jiaolegravene (Jiaole muqun, 交乐墓群) fra Handynastiets tid ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielle nettsider
The Jiaole Tombs of Han Dynasty
Dong’an (Yongzhou)

Dong'an (kinesisk: 东安县; pinyin: Dōng'ān Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Yongzhou.
I 1999 var folketallet på 576 669 innbyggere.


== Kulturminner ==
Shude shanzhuang (树德山庄) – bostedet til Tang Shengzhi (1889–1970) – ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner).


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 207 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Shude shanzhuang
Dong’an (Mudanjiang)

Dong'an (kinesisk: 东安区; pinyin: Dōng'ān Qū) er et bydistrikt i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Mudanjiang.
Det har et areal på 566 km² og teller 190 000 innbyggere (2004). 


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Qixing (七星街道), Xin'an (新安街道), Chang'an (长安街道), Wuxing (五星街道), Xinglong (兴隆街道)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Shaodong

Shaodong (kinesisk: 邵东县; pinyin: Shàodōng Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Shaoyang.
I 1999 var folketallet på 1 168 772 innbyggere.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.


== Referanser ==
Liste over Vestfolds fylkesmenn

Liste over Vestfolds fylkesmenn omfatter også amtmenn i Jarlsberg og Larvik amt fra opprettelsen i 1821. Begrepene fylke og fylkesmann erstattet amt og amtmann 1. januar 1919.
Fylkesmannsembetet hadde sete i Tønsberg. Fra 1. januar 2019 ble Fylkesmannen i Vestfold og Fylkesmannen i Telemark slått sammen til Fylkesmannen i Vestfold og Telemark.


== Referanser ==


== Kilder ==
Fylkesmannboka, regjeringen.no
Digitalarkivet, digitalarkivet.no
Gravminner i Norge, disnorge.no
H. Blom Svendsen (red.): Sem og Slagen. En bygdebok, Tønsberg, 1963


== Eksterne lenker ==
Fylkesmannen i Vestfold
Johan Henrik Rye

Johan Henrik Rye (født 1. november 1787 i Bø i Telemark, død 14. juli 1868 i Kristiania) var en norsk jurist og politiker.
Han var amtmann i Jarlsberg og Larvik amt fra 1829 til 1833. Han ble deretter utnevnt til høyesterettsassessor. I 1834 satt han i komiteen som utarbeidet formannskapsloven.
Han ble valgt til Stortinget fra Christiania i 1836, og ble gjenvalgt i 1839, 1842 og 1845. Fra 1836 til 1837 var han stortingspresident sammen med Søren A. W. Sørenssen.
Han hadde eksamen fra Krigsskolen 1809 og juridisk embetseksamen 1812. Fra 1809 til 1814 var han premierløytnant ved Københavns infanteriregiment, da han ble innvilget avskjed som dansk offiser. Han var fra 1816 ekspedisjonssekretær i marinedepartementet, senere i finansdepartementet.
Rye var byfogd i Larvik 1828-1831. Fra 1844 til 1866 var han byskriver i Kristiania.
Han ble i 1847 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden og forfremmet til kommandør i 1864. Han ble også tildelt den danske Dannebrogordenen og den svenske Nordstjerneordenen.
Johan Henrik Rye var sønn av oberstløytnant Mathias Andreas Rye og hustru Elisabeth Johanne Lind, og bror til den kjente offiseren Olaf Rye. Han var gift med Jacobine «Bina» Ulrica Alstrup (1784–1851). Deres datter Thale Cathrine ble gift med sin fetter, statsminister Niels Rye.


== Referanser ==


== Kilder ==
Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947, utgitt av ordenskanselliet ved O. Delphin Amundsen, Grøndahl & Søns Forlag, Oslo, 1947
Unneberg, Sigurd H.: Sem og Slagen – en bygdebok, 1963
Biografiske opplysninger - Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste
Stortingspresidenter – stortinget.no


== Eksterne lenker ==
(no) Johan Henrik Rye hos Norsk senter for forskningsdata
Ballington Booth

Ballington Booth (født 28. juli 1857 i Brighouse i England, død 5. oktober 1940) var offiser i Frelsesarmeen og en av grunnleggerne av Volunteers of America.
Ballington Booth var det tredje barnet av William og Catherine Booth, og den nest eldste av sønnene. Som tenåring begynte han å forkynne på Frelsesarmeens friluftsmøter og synge og spille på sin concertina.  Han ble oberst i Frelsesarmeen da han var 23 år gammel, og ble da satt til å lære opp de som skulle bli offiserer i Frelsesarmeen. Han flyttet senere til Australia, USA og til slutt Canada.
I 1886 giftet han seg med Maud Charlesworth, som skiftet navn til Maud Ballington Booth, og de ble snart beordret til USA. Selv om Ballington og Maud Booth spilte en stor rolle i organisering og strukturering av den nye Frelsesarmeen i USA, så forlot de Frelsesarmeen etter en uenighet mellom dem og Frelsesarmeens ledelse i London, det vil si Ballingtons far, William Booth, og hans bror, Bramwell Booth, som var farens nestkommanderende. Uenigheten ble utløst ved at ledelsen i London ønsket å flytte ekteparet fra USA, der de hadde vært en god del år. De laget da sin egen organisasjon for å nå ut til de fattige i USA. 8. mars 1896 startet de God's American Volunteers, som senere forandret navn til Volunteers of America.
På samme måte som William Booth ble kalt General i Frelsesarmeen, ble Ballington Booth kalt General i Volunteers of America. Han var i denne stillingen i 43 år, fram til sin død.


== Referanser ==
Marius Myhre Fartum

Marius Myhre Fartum (født 21. november 1991) er en norsk badmintonspiller. Han representerer Haugerud IF.
Faren var aktiv badmintonspiller. Ti år gammel ble sønnen med ham på trening. Ikke lenge etter begynte Marius å spille selv. To år senere startet han med å konkurrere. Før drev han med både turn og fotball, men gikk lei. Han valgte å satse på badminton i åttende klasse, ettersom det etter hans mening er en «enklere» sport å lykkes i. Alt som femtenåring ble han tatt opp i aldersbestemt landslag og fikk delta i turneringer i utlandet.


== Meritter ==
2019: NM i badminton: gull i herresingle og mixed-double
2015: NM-gull i herresingle og kongepokal
2015: NM-sølv i double
2014: NM-gull i herresingle og kongepokal
2013: NM-gull i herresingle
2008: Tre NM-gull U19
2008: To NM-gull U17
2008: 1.-plass Barberg International
2008: 1.-plass Gorredich senior
2007: To NM-gull U-17
2007: Finaleplass NM U19


== Referanser ==


== Kilder ==
Marius Myhre tok kongepokalen  i senior NM Haugerud IF
Kongepokalen til Haugerud i Badminton-NM Haugerud IF
Badminton-NM vinnere Norges Badmintonforbund


== Eksterne lenker ==
(en) Marius Fartum – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Marius Fartum – BWF (bwfbadminton.com) 
(en) Marius Fartum – TheSports.org
Chris Sharma

Chris Omprakash Sharma (født 23. april 1981 i Santa Cruz, California) er en profesjonell amerikansk fjellklatrer. Sharma er oppvokst i Santa Cruz i California som sønn av Gita Jahn og Bob Sharma.
Fjorten år gammel vant han Bouldering Nationals. Ett år senere gikk Sharma sin første rute gradert 5.14c, det høyeste nivået i det amerikanske graderingssystemet på den tiden.I juli 2001 klatret Sharma ruten Realization, eller Biographie, (5.15a/9a+) i Ceüse i Frankrike, dengang ansett av mange som verdens hardeste rute (i ettertid er det bred aksept i klatreverdenen for at både 9a+ (Alexander Hubers Open Air, 1996), og muligens også 9b, allerede var klatret før Sharma gjorde sin førstebestigning av Biographie/Realization). Han har deretter etablert, førstebesteget eller repetert en lang rekke ruter som antas å være 5.15a og 5.15b (9a+/9b), deriblant La Rambla i Siurana, Spania, Es Pontas (en såkalt dypvannssolo-rute) i Mallorca, Jumbo Love i Clark Mountain, California og First Round First Minute i Margalef, Spania. I mars 2013 klatret Sharma sin hittil hardeste rute, da han gjorde første, og pr. juli 2018 eneste repetisjon av sitt eget prosjekt La Dura Dura, 9b+/5.15c, i Oliana i Catalonia. Ruta ble førstebesteget en måned tidligere av Adam Ondra, og var på den tiden regnet som den hardeste klipperute i verden.
I 2001 vant Sharma Boulderweltcup i München, men ble diskvalifisert etter å ha avlagt dopingprøve på THC. Sharma bosatte seg i Lleida i Spania i 2007. I 2008 var han i Norge på en foredragsturné. I 2013 opprettet Sharma et treningssenter i Santa Ana, California.


== Et utvalg av Sharmas førstebestigninger ==


== Priser ==
2008: Mammut Bouldering Championships
2007: Mammut Bouldering Championships
1999: X Games – Bouldering – Gullmedalje
U.S. Bouldering Nationals


== Filmografi (utvalg) ==
2009: Progression
2008: The Fanatic Search
2007: King Lines
2006: Depth Charge
2005: Big Game
2005: Best of the West
2001/2006: Dosage Vol. 1–4


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Chris Sharma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chris Sharma på Internet Movie Database 
(fr) Chris Sharma på Allociné 
(en) Chris Sharma på AllMovie 
(en) Chris Sharma hos The Movie Database 
(en) Chris Sharma – International Federation of Sport Climbing
Masahiko Inadomi

Masahiko Inadomi (på japansk 稲冨正彦 Inadomi Masahiko; født 13. oktober 1934 i Tokyo, død 29. mai 1982 i Oslo) var en japansk forfatter, oversetter og universitetslektor i japansk ved Universitetet i Oslo.
Han var den første japaneren som tok cand. philol.-graden med norsk som hovedfag ved Universitetet i Oslo, der han skrev hovedoppgaven  «Den plettfrie. En analyse av Sigurd Hoels Møte ved milepelen», som senere også ble utgitt i bokform. Inadomi kom til Norge i 1954. Han fortalte at det var Bjørnsons bondefortellinger som lokket ham til Norge. Inadomi ble utnevnt til universitetslektor i 1971.«Chunichi-Inadomi-fondet for norsk-japansk kulturutveksling» er oppkalt etter ham. Fondet ble opprettet etter at den japanske avisen Chunichi Shimbun, som arrangerte en Edvard Munch-utstilling i Japan i 1970-71, hadde donert overskuddet av utstillingen på ¥10 000 000 til Universitetet i Oslo. Ledelsen for Chunichi Shimbun ønsket å uttrykke sin anerkjennelse for den meget store innsatsen Masahiko Inadomi ytet i forbindelse med de to Munch-utstillingene, og for norsk-japansk kulturforbindelse generelt.Inadomi var en av drivkreftene bak «First Nordic Symposium in Japanology» som ble holdt i 1981.Han var gift med Inger Inadomi.


== Oversettelser ==
Kenzaburo Oe, Min egen sak, 1968 (til norsk)
Yasunari Kawabata, Kyoto eller De unge elskende i den gamle keiserby, oversatt fra japansk sammen med Inger Inadomi, Dreyer, 1969
Nic. Stang, Edvard Munch, 1974 (til japansk)
Ei haiku-innføring. Haiku. 200 norske versjonar. Sammen med Paal-Helge Haugen, Oslo: De norske bokklubbene. (1992) (1965)


== Referanser ==
Tony Leon

Anthony James Leon (født 15. desember 1956) er en sørafrikansk politiker og tidligere leder for Democratic Alliance, Sør-Afrikas største opposisjonsparti. Leon vokste opp i en jødisk familie i Sør-Afrika under apartheidstyret. Han har utdanning fra Kearsney College nær Durban og ble politisk engasjert som organisator i datidens Progessive Party da han var 18 år. Leon ble leder i Democratic Alliance (da: Democratic Party) i 1999 og satt til 5. mai 2007, da Helen Zille tok over.
I sin tid som leder for opposisjonen var Leon svært synlig i media og ble blant annet kjent for å kritisere ANC-regjeringen under Nelson Mandela og senere Thabo Mbeki for ikke å gjøre nok med Sør-Afrikas problemer hva gjelder aids, fattigdom og arbeidsløshet.
Seljebuskmåler

Seljebuskmåler (Hydriomena furcata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne måleren finnes over hele Norge bortsett fra deler av Finnmark.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 23 – 30 mm), slank måler, svært variabel i fargen. Forvingen er oftest grågrønn med to smale, mørke tverrbånd og tallrike korte, svarte tverrstreker, men kan også være rødbrunlig på grunnfarge, eller ensfarget grå. Vingen har ofte en lys flekk nær ytterkanten, og noen ganger et markert, bredt, brunlig tverrbånd midt i vingen. Bakvingen er gråhvit. Larven er mørkgrå til svart, med smale, hvite lengdestriper på sidene av ryggen. Den har spredte, nokså lange, lyse børster.


== Levevis ==
Seljebuskmåleren finnes helst i skogkanter og andre steder der det vokser busker og småtrær. Larvene kan finnes på mange ulike busker og løvtrær, blant andre selje og blåbær. De voksne målerne flyr i juli – september, og kan dermed skilles fra den ellers meget like orebuskmåleren (Hydriomena impluviata) på flygetiden – orebuskmåleren flyr i mai – juni.


== Utbredelse ==
Arten finnes i den palearktiske sone og også i Nord-Amerika. I Norge er den vanlig over nesten hele landet, bortsett fra lengst nord og øst i Finnmark.


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) seljebuskmåler i Encyclopedia of Life 
(en) seljebuskmåler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) seljebuskmåler hos Artsdatabanken 
(sv) seljebuskmåler hos Dyntaxa 
(en) seljebuskmåler hos Fauna Europaea 
(en) seljebuskmåler hos ITIS 
(en) seljebuskmåler hos NCBI 
(en) Kategori:Hydriomena furcata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
UK moths, Hydriomena furcata
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site
Prinsen Strandcamping

Prinsen Strandcamping AS er en campingplass i Ålesund kommune i Møre og Romsdal. Den er i dag en familieeid bedrift som startet i slutten av 1920-årene. Campingplassen ligger 5 km fra Ålesund sentrum.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Fun Light

Fun Light (stilisert som FUN Light) er en serie sukkerfri leskedrikk-konsentrat fra Stabburet som kommer i flere forskjellige smaker. Saften er søtet med de kunstige søtningsstoffene aspartam, acesulfam K og stevia.


== Smaker ==


=== Original ===
Appelsin
Arctic Blueberry (blåbær)
Bringebær
Bringebær Blåbær (Bringebær og blåbær)
Eple Pære (Eple og pære)
Fruktfest (champagnesmak)
Jordbær
Jordbær Kiwi (Jordbær og kiwi)
Lemon Lime (sitron og lime)
Mango Lime (mango og lime)
Peach Passion (fersken og pasjonsfrukt)
Pink Grape (rosa grapefrukt)
Sitrusfest (sitrus)
Sweet Lemon Guarana (sitron og guarana)
Tropical (ananas og graviola)
Wild Berries (skogsbærsmak)


=== Green ===
Søtet med stevia.

Green Eple Pære (eple og pære)
Green Bringerbær Granateple (bringebær og granateple)


=== Iste ===
I tillegg til saft får man også iste med sitron- eller ferskensmak som man blander med vann selv.

Ice Tea Peach (fersken)
Green Tea (grønn te)Man får også kjøpt ferdigblandet Fun Light ferskeniste i 1 liters kartonger.


=== Squeeze ===
Appelsin Mango (appelsin og mango)
Bringebær Granateple (bringebær og granateple)


== Næringsinnhold ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Stykkgods

Stykkgods er last som fraktes i enheter som kan håndteres av kran eller kjøretøyer.  Stykkgodset vil typisk være i fat, store sekker eller på paller. Slik frakt skjer for det meste med stykkgodsskip, jernbane eller lastebil.Stykkgods skiller seg fra partilast ved at det som regel har mindre enhetsvekt og volum. Som oftest fordeles stykkgodset i standardiserte, større enheter på terminaler før utsendelse fra en region og disse enhetene kan refordeles underveis, før de til slutt distribueres fra en terminal.


== Referanser ==
G. Alan Marlatt

G. Alan Marlatt Ph.D er professor i psykologi ved University of Washington, og direktør ved The Addictive Behaviors Research Center ved samme universitet. Marlatts hovedfokus innenfor både forskning og klinisk arbeid, har vært vanedannende atferder som for eksempel alkoholisme og nikotinavhengighet (Marlatt, 1992), og han har utført banebrytende og viktig forskning innenfor områdene: skadereduksjon, generelle helseintervensjoner og tilbakefallsproblematikk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Marlatt, G. A. (1992), Substance Abuse: Implications of a Biopsychosocial Model for Prevention, Treatment, and Relaps Prevention, American Psychological Association, Washington DC, US


== Se også ==
Marlatt og Gordons kognitive atferdsmodell
Tilbakefall
Asjett

En asjett er en liten tallerken. Ordet kommer fra fransk assiette.Små asjetter følger gjerne kaffekopper og kan være laget av porselen, keramikk eller glass.
På dansk heter en asjett en underkop, fordi den er ment å settes under en kopp for å hindre drikke fra koppen i å søles ned på duken eller annet underlag.Under et formelt måltid er det gjerne dekket på en «kuvertasjett» til hver gjest. Denne settes til venstre for gaflene, og brukes til ting det ikke er hensiktsmessig å legge på tallerkenen, som smør, salat, margbein og brød.


== Referanser ==
Alf Saltveit

Alf Saltveit (født 14. juni 1946, død 18. mai 2022) var en norsk forfatter fra Saltveit utenfor Haugesund. Han gav ut en rekke bøker, i hovedsak på nynorsk. Han var utdannet lærer, men fra 1985 virket han som forfatter på heltid.
Saltveit gav ut både diktsamlinger og prosatekster. I 1989 gav han ut Tonen som kom, et gjendiktet utvalg av nobelprisvinneren Seamus Heaneys dikt (Solum forlag). Han gjendiktet også Paul Muldoon, Michael Krüger og Carlos Drummond de Andrade.
Han gav også ut bøker om lokale temaer og skrev mye om kulturminner i lokalpressa. Saltveit mottok Haugesund kommunes kulturstipend i 1986 og Rogaland fylkes kulturstipend i 1987.  


== Utgivelser (utvalg) ==
Tidlause år, lyrikk, Vormedal 2016
Katekisme, oppbyggelige tekster 2012
Temperament, folkesanger og dikt 2011
Knott, Strofer og stikk 2010
Stemmeskifte, sanger og dikt 2009
Og så kom Diogenes, anekdoter, Dreyer Bok, Stavanger 2008
Frode møter Laotse, samtaler, Dreyer Bok, Stavanger 2006
Vårherre gjestar Haugesund, dramaroman, Dreyer Bok, Stavanger 2005
Drops for Haugesund, Haugesund 2004
Hjelpeprest Henriksen Hansens visjon, eventyr, monologer, pastorale, Dreyer Bok, Stavanger 2003
Lykke til!, ei dokumentarisk minnebok med og om Martin Nag, Kveldsbel-eika forlag, Stavanger 2002
Byen 2000, Dreyer Bok, Stavanger 2000
Vestvarsel og vistemann, Worums forlag, Haugesund 1999
Folkeliv og trollskap, Worums forlag, Haugesund 1997
Songen om Skåre, dikt, Dreyer Bok, Stavanger 1995
Til Haugalandet, dikt, 1993
Jordharmoniar, dikt, Solum forlag, Oslo 1990
Kafeen, tekster, Dreyer Bok, Stavanger 1987
Det finst alltid eit startnummer, dikt, Samlaget, Oslo 1986
Vandring, dikt, Fonna forlag, Oslo 1983
Gneistar, dikt, Fonna forlag, Oslo 1982


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Alf Saltveit i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Omtale på nettstedet til Haugesund folkebibliotek
Digitaliserte bøker av Alf Saltveit i Nasjonalbiblioteket
Artikler av Alf Saltveit i Norart