jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alghero

Alghero (l'Alguer på katalansk og S'Alighèra på sardisk) er en by i provinsen Sassari på Sardinia i Italia. Byen har 43 979 innbyggere (2018), og kommunen dekker et areal på 225,4 km².


== Språk ==
Et mindretall av innbyggerne i Alghero snakker en katalansk dialekt. Dette kommer av at katalanske inntrengere bosatte seg der etter at de hadde fordrevet i den opprinnelige befolkninga i 1372. Katalansk var det offisielle språket fram til 1600-tallet, da spansk overtok. Seinere ble italiensk offisielt språk, og det er det fortsatt. De siste undersøkelsene viste at 22,4 % av innbyggerne har alguerisk katalansk som førstespråk, og at 90 % av dem kan forstå språket.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lingvistiske data fra Generalitat de Catalunya (pdf-format)


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Alghero – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alghero - L'Alguer – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Shandonghalvøya

Shandonghalvøya (山东半岛, pinyin: Shandong Bandao, også kalt Jiaodonghalvøya, 胶东半岛), er en halvøy i provinsen Shandong i det nordøstre Kina. Den utgjør en del av søndre bredd av  Bohai-havet og ligger ellers inntil Gulehavet.
De største byene på halvøya er Qingdao, Yantai og Weihai.
Ytterst på halvøya ligger bl.a. Sanggoubukta.
Fenghua

Fenghua (kinesisk: 奉化, pinyin: Fènghuà) er en by på fylkesnivå nord i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Den tilhører administrativt byprefekturet Ningbo, og har med omland over  480 000 innbyggere.


== Kulturminner ==
Fenghua er mest kjent som hjemfylket til generalissimo Chiang Kai-shek. Familiens gamle residens (蒋氏故居, Jiǎngshì gùjū) ble i 1996 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. 


== Administrative enheter ==
Fenghua har fem subdistrikter og seks storkommuner.
Subdistrikter:

Jinping (锦屏街道)
Yuelin (岳林街道)
Jiangkou (江口街道)
Xiwu (西坞街道)
Xiaowangmiao (萧王庙街道)Storkommuner:

Xikou (溪口镇)
Chunhu (莼湖镇)
Shangtian (尚田镇)
Dayan (大堰镇)
Qiucun (裘村镇)
Song'ao (松岙镇)


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===
Høyhastighetsbanen Ningbo–Taizhou–Wenzhou-banen går gjennom området.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fenghua District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Heroringvinge

Heroringvinge (Coenonympha hero) noen ganger omtalt som herosommerfugl, er en sommerfugl som tilhører gruppen ringvinger (Satyrinae) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Denne sjeldne arten finnes i Norge bare noen få steder på Østlandet, og den er én av få norske insektarter som er fredet.


== Utseende ==
En ganske liten ringvinge (vingespenn 26 –34 mm), grunnfargen mørkebrun. Den kan kjennes fra de andre, norske Coenonympha-artene på den mørke fargen, og fra alle andre norske ringvinger på størrelsen. Bakvingene har 3-4, ofte litt utviskede, øyeflekker langs kanten på oversiden, på undersiden har den markerte øyeflekker og et hvitt tverrbånd. Larven er grønn med en mørkegrønn rygglinje, to hvite striper og blekgule sidelinjer.


== Levevis ==
Larven lever på gress, men det er uvisst hvilke arter de norske bestandene bruker. De voksne sommerfuglene flyr i juni-juli, særlig på fuktige gressenger i skog og i overgangen mellom kulturlandskap og våtmark. Som de andre Coenonympha-artene er den ikke noen særlig utholdende flyger, og bestandene er ganske stedbundne.


== En truet art ==
Museumsmateriale tyder på at heroringvingen var temmelig vanlig på Sørøst-landet for rundt 100 år siden, men i dag finnes det bare isolerte bestander i Østfold, Akershus og den sørlige delene av Hedmark. Den fantes før også i Vestfold, men ser ut til å være utdødd der. Arten kan være truet av flere faktorer, særlig nedbygging av lokalitetene til boligformål, golfbaner eller lignende, men også av opphør av beiting som fører til at skogsenger gror igjen. Den ble fredet mot innsamling i 2001, men det er tvilsomt om dette forbudet gir noe effektivt vern av arten, som først og fremst er truet av at habitatet dens forsvinner.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) heroringvinge i Encyclopedia of Life 
(en) heroringvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) heroringvinge hos Artsdatabanken 
(sv) heroringvinge hos Dyntaxa 
(en) heroringvinge hos Fauna Europaea 
(en) heroringvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Coenonympha hero – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Coenonympha hero – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Coenonympha hero – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler
Dean Parks

Dean Parks er en amerikansk gitarist og studiomusiker fra Los Angeles, mest kjent for sine mange bidrag på album av Steely Dan. Han var gift med en annen musiker, Carol Parks, og de har to døtre sammen, Acacia og Amanda.
Parks har skrevet sanger og musikk til filmene The Care Bears Movie II: A New Generation (sammen med kona Carol), Bowfinger, Mitt store, fete, greske bryllup, The Big Bounce og Dreamer: Inspired by a True Story.
Dean Parks kan høres på over 800 album av andre musikere. Noen eksempler på artister er Chet Atkins, Michael Bolton, Toni Braxton, Larry Carlton, Al Jarreau, Leonard Cohen, Natalie Cole, The Corrs, Celine Dion, Phil Driscoll, David Foster, Art Garfunkel, Michael Jackson, B.B. King og Joe Cocker.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dean Parks på Internet Movie Database 
Cat Beach
Engringvinge

Engringvinge (Coenonympha pamphilus) er en sommerfugl som tilhører gruppen ringvinger (Satyrinae) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Denne vesle, okergule sommerfuglen er vanlig de fleste steder i lavlandet i Sør-Norge og er gjerne en av de tallrikeste dagsommerfuglene.


== Utseende ==
En ganske liten ringvinge (vingespenn 24 – 37 mm), oversiden ensfarget okergul med en liten øyeflekk med forvingens spiss. Forvingens underside er okergul med en litt større øyeflekk enn på oversiden, bakvingens underside grå med et utydelig, hvitt tverrbånd. I motsetning til de andre norske Coenonympha-artene mangler den øyeflekker på undersiden av bakvingene. Larven er grønn med tre mørkere grønne ryggstriper, to brede, lyse sidelinjer og to brunrøde spisser bakerst.


== Levevis ==
Engringvingen fly ofte tallrikt på blomsterenger og i veikanter i juni – august. Den finnes i hele Sør-Norge opp til ca. 1000 moh. Larven lever på forskjellige slags gress. Den kan muligens av og til ha en delvis, andre generasjon i Norge, dette er det vanlige lenger sør i Europa. Den overvintrer som larve.


== Kilder ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norvegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3


== Eksterne lenker ==
(en) engringvinge i Encyclopedia of Life 
(en) engringvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) engringvinge hos Artsdatabanken 
(sv) engringvinge hos Dyntaxa 
(en) engringvinge hos Fauna Europaea 
(en) engringvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Coenonympha pamphilus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Coenonympha pamphilus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Coenonympha pamphilus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler
Sandefjord prosti

Sandefjord prosti er et tjenestedistrikt i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke.


== Sogn i Sandefjord prosti ==
Sandefjord prosti har et fellesråd med tilsammen ti sogn:

Andebu (tidligere Andebu kommune)
Høyjord (tidligere Andebu kommune)
Kodal (tidligere Andebu kommune)
Arnadal (tidligere Stokke kommune)
Skjee (tidligere Stokke kommune)
Stokke (tidligere Stokke kommune)
Bugården (tidligere Sandefjord kommune)
Sandar (tidligere Sandefjord kommune)
Sandefjord (tidligere Sandefjord kommune)
Vesterøy (tidligere Sandefjord kommune)Alle ligger fra 1. januar 2017 i Sandefjord kommune.


== Historikk ==
Sandefjord prosti ble opprettet X ved at Sandar og Sandefjord ble overført fra Larvik prosti, mens menighetene i tidligere Andebu kommune ble overført fra Tønsberg domprosti 1. juni 2007. Menighetene i tidligere Stokke kommune ble overført fra Tønsberg domprosti i forbindelse med kommunesammenslåingen mellom Andebu, Sandefjord og Stokke 1. januar 2017.
Øyvind Nordin er prost i Sandefjord prosti.


== Eksterne lenker ==
Prostiet på kirken.no
Den norske kirke i Sandefjord kommune
Fløyelsringvinge

Fløyelsringvinge (Erebia ligea) er en sommerfugl som tilhører den formrike slekten Erebia i gruppen ringvinger (Satyrinae) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er meget vanlig i det meste av Norge bortsett fra ytterst ved kysten.


== Utseende ==
En middelsstor sommerfugl som gir et ganske mørkt uttrykk, derav det noe dystre navnet skogdjevel som tidligere har blitt brukt på denne arten. Oversiden er mørk brun med en fløyelsaktig glans når sommerfuglen er nyklekt, denne forsvinner med tiden. Begge vingene har et bredt, oransje bånd langs kanten, i dette båndet er det vanligvis noen små øyeflekker, men disse kan noen ganger mangle helt. Enkelte ganger mangler også det oransje båndet. Forvingens underside er gråbrun, bakvingens underside mørkebrun med en tynn, bølgete, hvit tverrlinje og øyeflekker. Larven er sandfarget eller blekt okergul, ryggen er nesten hvit med en brun midtstripe, sidestripene brede og hvitaktige.


== Levevis ==
Fløyelsringvingen er en nokså hurtig flyger som er særlig tallrik i bjørkebeltet og på myrer like overfor tregrensen. Den sitter ofte på steiner med vidåpne vinger. Som de fleste ringvinger bruker den ikke mye tid på å besøke blomster. Larven lever på gress, særlig myskegras (Millium effusum). Larveutviklingen tar to år.


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) fløyelsringvinge i Encyclopedia of Life 
(en) fløyelsringvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fløyelsringvinge hos Artsdatabanken 
(sv) fløyelsringvinge hos Dyntaxa 
(en) fløyelsringvinge hos Fauna Europaea 
(en) fløyelsringvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Erebia ligea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Erebia ligea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Erebia ligea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler
Fjellringvinge

Fjellringvinge (Erebia pandrose) er en sommerfugl som tilhører gruppen ringvinger (Satyrinae) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Slekten Erebia har en rekke arter i fjellene i Europa, de fleste av dem med meget begrenset utbredelse.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 36 – 50 mm) sommerfugl, kroppen kledt med lange, oppstående hår. Oversiden er mørkebrun med en markert, silkeaktig glans. Ved forvingens spiss er det et kort, oransje tverrbånd, på dette vanligvis noen ganske små øyeflekker. Forvingens underside er lysere brun med en øyeflekk ved spissen, bakvingens underside gråvatret uten flekker. Flere andre, europeiske arter er meget like fjellringvingen, men ingen av dem forekommer i Norden. Larven er grønn, ulikt de fleste andre flikvingers larver er den hårete, med svart rygglinje og svartprkket sidelinje. Hodet og de to spissene som bakkroppen ender i er rødbrune.


== Levevis ==
Denne arten flyr nesten utelukkende over tregrensen, og er ofte mest tallrik så høyt oppe at den er den eneste dagsommerfuglen som flyr der. Den er vanlig på heier og gressmarker i alle fall opp til 1600 moh. i Sør-Norge. Den bruker mye tid på å sole seg for å få kroppstemperaturen opp så den kan fly. De voksne sommerfuglene flyr i juli-august. Larven, som lever på svingel (Festuca spp.) og rapp (Poa spp.), bruker to år på utviklingen.


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) fjellringvinge i Encyclopedia of Life 
(en) fjellringvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fjellringvinge hos Artsdatabanken 
(sv) fjellringvinge hos Dyntaxa 
(en) fjellringvinge hos Fauna Europaea 
(en) fjellringvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Erebia pandrose – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Erebia pandrose – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Erebia pandrose – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler
Vestfrisisk

«Vestfrisisk» kan også referere til Friesland og frisere.Vestfrisisk ((Westerlauwersk) Frysk) er det frisiske språket som snakkes i de nederlandske provinsene Friesland. I tillegg til vestfrisisk eksisterer fortsatt de mindre frisiske språkene østfrisisk (saterfrisisk) og nordfrisisk.


== Offisielt frisisk ==
Offisielt frisisk er utviklet basert på dialektene kleifrisisk og woudfrisisk, denne blir brukt i undervisning og i offentlig forvaltning. Frisisk rettskrivning har gått gjennom flere reformer, sist med Steatestavering (Statsrettskrivinga) for den Frisiske provinsen i 1980.
Nederland anerkjenner frisisk som nasjonalt minoritetsspråk. I tillegg er språket beskytta av den europeiske traktaten for vern av regionale minoritetsspråk. Frisisk språk og litteratur er valgfritt fag i Friesland og man kan ta eksamen på videregående nivå. Videre kan man studere frisisk ved Universitetene i Amsterdam (Universiteit van Amsterdam) og Groningen (Rijksuniversiteit Groningen).


== Dialekter ==
Frisisk kan deles opp i følgende dialekter:

Noordhoeks                                    (nord for Dokkum)
Kleifries                                     (nord og vest for Leeuwarden (Ljouwert))
Woudfries                                     (øst i Friesland og lengst vest i provinsen Groningen)
Zuidwesthoeks                                 (lengst sør og sørvest i Friesland)
Hindeloopers                                  (i Hindeloopen)
Aasters og Westers (øst og vest på øya Terschelling)
Schiermonnikoogs                              (på øya Schiermonnikoog)


== Antall brukere ==
I 2004 ble frisisk snakket av omtrent 440 000 i Friesland. Av disse hadde omtrent 350 000 frisisk som morsmål, det tilsvarer litt over halvparten av befolkninga i Friesland. Det finnes ingen nyere undersøkelse om hvor mange som snakker frisisk på verdensbasis. I en publikasjon i 1976 ble antallet frisiskspråklige anslått til 700.000.


== Relaterte språk ==
Siden det 16. århundre blei det i en del frisiske byer snakka et blandingsspråk av hollandske dialekter og frisisk. Denne er kjent som byfrisisk. Denne språkvarianten som vanligvis regnes som en nederlandsk dialekt, snakkes i tillegg i Bildt, på øya Ameland og i Midsland på øya Terschelling.


== Eksempel ==
Et eksempel på frisisk (Lytt ):
Bûter, brea, en griene tsiis; (smør, brød og grønn ost)
wa't dat net sizze kin, is gjin oprjochte Fries. (den som ikke kan si det, er ingen oppriktig friser)
Et annet eksempel er den frisiske nasjonalsangen, De âlde Friezen. Første vers og refreng går slik:
Frysk bloed tsjoch op! Wol no ris brûze en siede,
En bûnzje troch ús ieren om!
Flean op! Wy sjonge it bêste lân fan d'ierde,
It Fryske lân fol eare en rom.Refreng:
Klink dan en daverje fier yn it rûn
Dyn âlde eare, o Fryske grûn!
Klink dan en daverje fier yn it rûn
Dyn âlde eare, o Fryske grûn!


== Se også ==
Frisisk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
On-line Cursus Fries
Capjongården

Capjongården er en tre etasjers forretningsgård på Bragernes torg i Drammen, bygd av kjøpmann og skipsreder Anthoni Capjon. Den herskapelige gården sto ferdig i 1868.
Etter bybrannen på Bragernes i 1866 bygde den rike kjøpmanns- og trelasthandlerfamilien Capjon en tre etasjers forretningsgård på hjørnet av Bragernes torg og Øvre Storgate, ved Bragernes torg. Capjon var opptatt av estetikk, og var blant stifterne av Selskapet til Drammens forskjønnelse og gavn i 1870. Bygningen ble tegnet av arkitekt Paul Due og reist med inspirasjon fra italiensk senrenessanse, med to identiske, symmetriske fasader som vender mot torget og mot Øvre Storgate som er bundet med et rundt hjørnetårn. Gården var den første av de store nye bygårdene på Bragernes Torg. Bygningen skulle gjenspeile byggherrens økonomiske makt og gode smak. Første etasje skulle benyttes som forretningslokaler, og de to etasjene over skulle inneholde leiligheter. Familien Capjon hadde tidligere en stor, to etasjers leiegård på den samme tomten som gikk tapt i bybrannen, hvor blant annet, byens telegrafkontor holdt til.
I årene 1862 til 1905 drev Christian Lauritz Blom manufakturforretning i gården. Drammens og Oplands Kreditbank åpnet i 1875 bankkontor i Capjongården og flere banker har hatt sine kontorer i gården gjennom årenes løp, blant annet Buskerudbanken, Fokus bank og Eiker Sparebank. I dag har Sparebanken Øst sine kontorer her.
Capjongården også kjent som bankgården, er en tre etasjers forretningsgård i italiensk renessansestil oppført etter den store bybrannen i 1866. Bygget er oppkalt etter kjøpmann og skipsreder Antoni Capjon som eide gården. Bygningen fikk kulturminneskilt fra Drammenhistorielag i 2018.
På folkemunne har Capjongården gått under betegnelsen Bankgården, dette fordi det har vært bankvirksomhet i bygget siden 1875. I dag holder Sparebanken Øst til i bygget, og bygget eies også av Sparebanken øst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Capjongården, Bragernes torv 2, fra Arc!
Blåsebelg

En blåsebelg er et redskap for tilførsel av oksygen til ild for å øke temperaturen. 
Blåsebelgen består vanligvis av en trekantet sekk, en belg, og en munning i den ene enden hvor luften blåses ut. Når blåsebelgen trekkes opp, slippes luften inn gjennom en ventil. Når belgen trykkes sammen, og lufttrykket på innsiden overstiger lufttrykket ute, stenges ventilen, og luften tvinges ut gjennom munningen i stor hastighet.
De vanligste bruksområdene er i smier, glassovner og peiser. En liten blåsebelg til hjemmebruk kalles gjerne peispuster eller peisblåse.


== Musikkinstrumenter med belger ==
Blåsebelger brukes også i flere typer musikkinstrumenter. Slike belger danner luftverket i spesielle blåseinstrumenter som pipeorgler, harmoniumer, sekkepiper, trekkspill og lirekasser. Belgene pumper luft inn til pipene i for eksempel sekkepiper og pipeorgler eller til tungene i fritungeinstrumenter. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bellows – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Emblaringvinge

Emblaringvinge (Erebia embla) er en sommerfugl som tilhører den formrike slekten Erebia i gruppen ringvinger (Satyrinae) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den har fått navn etter den mytologiske Embla, den første kvinnen i norrøn mytologi.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 43 – 48 mm) sommerfugl, oversiden brun med en stor og to-tre mindre, gulkantede, svarte flekker nær forvingens spiss. Den store flekken er dobbel, som et 8-tall. Forvingens underside er mørkebrun med 4-5 gulkantede, svarte flekker. De største flekkene har ofte, men ikke alltid, hvit kjerne. Bakvingens underside er ensfarget mørkebrun. Larven er blekt okergul med grønnbrun ryggstripe, kort og tett hårete.


== Levevis ==
Sommerfuglen flyr på bløte myrer i barskogssonen i juni og juli. Larven skal leve på starr (Carex spp.) og gress-slekten bunke (Deschampsia spp.).


== Utbredelse ==
Emblaringvinge er en østlig art som hører til på taigaen. Den er utbredt fra Nord-Europa gjennom Sibir østover til Altaj, Sajan og Kamtsjatka. I Norge finnes den bare i de aller østligste delene: grensetraktene i Akershus (trolig utdødd), Hedmark og Sør-Varanger i Finnmark.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) emblaringvinge i Encyclopedia of Life 
(en) emblaringvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) emblaringvinge hos Artsdatabanken 
(sv) emblaringvinge hos Dyntaxa 
(en) emblaringvinge hos Fauna Europaea 
(en) emblaringvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Erebia embla – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Erebia embla – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler
Drammensboka

Drammensboka er en bok skrevet av Tom Helgesen og Tom Schandy og omhandler Drammen med omegn.
I boka kan man lære om kjente bysymboler og kjente og ukjente severdigheter. Boka tar også for seg Drammens historie.


== Eksterne lenker ==
Omtale på bokelskere.no