jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vestnordisk råd

Vestnordisk råd (færøysk: Útnorðurráðið, islandsk: Vestnorræna ráðið, grønlandsk: Nunat Avannarliit Killiit Siunnersuisoqatigiiffiat) er et parlamentarisk samarbeidsorgan i Vest-Norden, altså Island, Grønland og Færøyene. Rådet samarbeider tett med Nordisk råd. Vestnordisk råd startet som Vest-Nordens parlamentariske samarbeidsråd i 1985, og tok sitt nåværende navn i 1997. Årsmøtene holdes vekselvis i de tre medlemslandene. Rådets arbeid ledes av presidentskapet, som består av formannen og én nestformann fra hver av de to andre delegasjonene.


== Målsettinger ==
Å samarbeide om vestnordiske interesser
Å sammen bevokte Nord-Atlanterens ressurser og kultur, og hjelpe til med å utvikle vestnordiske interesser gjennom regjeringer, ikke minst ved alvorlige problemer angående ressursforvaltning, forurensning osv.
Å følge opp regjeringenes vestnordiske samarbeid.
Å arbeide sammen med Nordisk råd, og å fungere som mellomledd omkring vestnordiske interesser i nordisk samarbeid.
Å fungere som parlamentarisk mellomledd mellom vestnordiske samarbeidsorganer og andre mellomfolkelige og internasjonale samarbeidsgrupper, herunder det arktiske parlamentariske samarbeidet.


== Medlemsland ==
 Island
 Grønland
 Færøyene


== Formenn i presidentskapet ==
Formannskapet i rådet veksler mellom medlemslandene:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vestnordisk Råd
Carlos Menem

Carlos Saúl Menem (født 2. juli 1930 i Anillaco i provinsen La Rioja i Argentina, død 14. februar 2021 i Buenos Aires) var en argentinsk advokat og politiker for det peronistiske partiet Partido Justicialista (PJ). Han var Argentinas president i perioden 1989–1999.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Menem ble født i La Rioja provinsen i Argentina. Foreldrene, Saúl Menem og Mohibe Akil, var begge alawitter fra Yabrud, en by som i dag ligger i Syria, men som var del av Det osmanske rike da foreldrene utvandret. Han konverterte senere til katolisismen.  Han studerte juss ved Universidad Nacional de Córdoba (UNC), det statlige universitet i Córdoba, og tok slutteksamen i 1955.
Han ledet en kampanje til støtte for politiske fanger, og dette førte til at han i 1957 ble fengslet for angivelig støtte til voldelige aksjoner mot general Pedro Eugenio Aramburus regjering, et militærdiktatur.


=== Politisk karriere ===
Menem var guvernør i provinsen La Rioja fra 1973 til 1976. Under militærdiktaturet var han fengslet i 1976–1981. Han var igjen guvernør i La Rioja i perioden 1983–1989. 
Som president fra 1989 gjennomførte Menem en storstilt privatisering, blant annet av oljeselskap og posten. Han knyttet den argentinske pesoen til dollaren. Han fikk inflasjonen ned, mens arbeidsledigheten gikk opp. Menem benådet i 1990 generaler som hadde deltatt i militærjuntaene som hadde styrt Argentina og slik kunne ha vært ansvarlige for vold og undertrykkelse mellom 1976 og 1983. 
I 1994 avskaffet han verneplikten i Argentina. Han ble gjenvalgt til presidentembetet i 1995. 
Menem førte en forsonende politikk overfor Storbritannia, som etter Falklandskrigen i 1982 hadde brutt de diplomatiske forbindelsene med Argentina. I 1998 var Menem på besøk i London, der han fremholdt at Argentina ville bare benytte seg av fredelige midler for å nå frem med sine krav over Falklandsøyene.
Hans regjeringsperiode ble preget av flere anklager om korrupsjon.Menem fikk av konstitusjonelle årsaker ikke lov til å stille for en tredje periode i 1999. Han var derimot kandidat ved presidentvalget i 2004, men tapte for Néstor Kirchner. Menems amnestilover ble opphevet av president Kirchner i 2003, og avbrutte prosesser kunne innledes på nytt for forbrytelser begått i diktaturårene. 
Fra 2005 var Menem senator fra provinsen La Rioja og forble det frem til sin død. Han ble i sin tid som senator truet av flere korrupsjonanklager fra sin tid som president.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cerruti, Gabriela (1998). El jefe. Vida y obra de Carlos Saúl Menem. Buenos Aires: Planeta. ISBN 9789507427503.


== Eksterne lenker ==
(en) Carlos Menem – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carlos Menem – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carlos Menem på Internet Movie Database 
(en) Carlos Menem hos The Movie Database 
Carlos Menem på Twitter 
Carlos Menem på Facebook
Jákup Joensen

Jákup Joensen (født 21. september 1929 i Sumba, død 8. januar 2016 i Vágur), også kalt Jákup í Lopra, var en færøysk forretningsmann og politiker (Sb.).
Han vokste opp i Sumba på Suðuroy som sønn av fisker Poul Sofus Joensen og husmor Paula Sofie Joensen. Han har studentereksamen fra 1950, skippereksamen fra 1953 samt styrmanns- og skipsførereksamen fra 1956.Mesteparten av livet tilbragte Joensen som skipper og skipsreder i Lopra. Til rederiet hørte flere trålere, som hadde det til felles at navnene sluttet med «borg». Skipene var bygd på Sunnmøre og Færøyene. Joensen fikk bygd sin første tråler, «Akraborg», på Sunnmøre i 1961. I 1977 gikk han sammen med flere andre redere om å bygge fiskemottaket Polarfrost i Vágur, der Joensen ble direktør. I 1985 kjøpte han Hotel Føroyar i Tórshavn. Trålere, fiskemottaket og hotellet ble solgt under bankkrisen tidlig i 1990-årene, der Joensen tapte store verdier. Blant Joensens seneste foretak var Kirvi i Lopra, som selger kildevann fra Suðuroy i store plastbeholdere og senere også i halvliter plastflasker. Foretaket ble etablert i 2010 og ble solgt til nye eiere i 2012. Det fikk navn etter et fjell ved Lopra.Joensen var innvalgt i kommunestyret i Sumba i noen år, senere innvalgt på Lagtinget fra Suðuroy 1994–1998. Han var formann i Lagtingets samferdselskomité og nestformann i Lagtingets fiskerikomité og Lagtingets industrikomité.De seneste årene av livet sitt bodde han på sykehjemmet Hamragarður i Vágur.


== Referanser ==
Arkeologiåret 1840

Arkeologiåret 1840 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1840.


== Utforskninger ==

John Lloyd Stephens og Frederick Catherwood utforsker ruinene til Maya-sivilisasjonen, blant annet Quiriguá, Q'umarkaj, Palenque og Uxmal.


== Utgravninger ==


== Publiseringer ==


== Funn ==
Cuerdaledeptfunn oppdages av steinarbeidere i Lancashire, England.


== Priser ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==
7. februar – Charles Warren, bibelarkeolog (død 1927)
26. mars – George Smith, engelsk assyriolog (død 1876)
6. august – Adolph Francis Alphonse Bandelier, amerikansk arkeolog (død 1914)
15. oktober – August Mau, tysk arkeolog (Pompeii) (død 1909)
26. desember – Alessandro Palma di Cesnola, italiensk militær, diplomat og arkeolog (død 1914)


== Dødsfall ==
11. mai – Eduard Joseph d’Alton, tysk anatom, arkeolog og kobberstikker (født 1772)
1. august – Karl Otfried Müller, tysk klassisk filolog som også arbeidet innen antikkens arkeologi og historie (født 1797)
18. september – Constantine Samuel Rafinesque-Schmaltz, biolog og arkeolog fra USA (født 1783)
		
		
		


== Referanser ==
Haldor Hansen

Haldor Hansen (født 17. mai 1927 i Sørvágur, død 17. juni 1995 i Tórshavn) var en færøysk politiker (Jv.).
Han var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Vágar fra 1954 til 1966 og på nytt fra 1970 til 1980. Han var særlig engasjert i utbyggingen av veinettet og flytilbudet fra Vágar lufthavn.Hansen satt mange år i rådet for allmennkringkasteren Útvarp Føroya.Han var opprinnelig utdannet radiomekaniker. Han arbeidet som fiskevraker, senere som øverste leder for kvalitetskontrollen av all fisk som ble landet på Færøyene.


== Referanser ==
Arkeologiåret 1839

Arkeologiåret 1839 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1839.


== Utforskninger ==
John Lloyd Stephens og Frederick Catherwood utforsker Mayaruinene i Copan


== Utgravninger ==

Den engelske arkeologen A. H. Layard begynner utgravninger i Nineve.


== Fødsler ==
4. januar – Carl Humann, tysk arkeolog som oppdaget Pergamonalteret (død 1896)
25. januar – Otto Krefting, norsk offiser og arkeolog (død 1899)
2. februar – Wolfgang Helbig, tysk klassisk arkeolog (død 1915)
11. februar – Frits Uldall, dansk arkitekt og arkeolog (død 1921)
22. april – Isak Glückstadt, dansk bankdirektør, politiker, geheimeråd og numismatiker (død 1910)
8. august – Wilhelm Berg, svensk forfatter innen tema som historie, arkeologi og genealogi (død 1915)
26. august – Alfredo d'Andrade, portugisisk arkitekt, arkeolog og maler (død 1915)
Amilcare Ancona, italiensk arkitekt, arkeolog og numismatiker (død 1890)
Karl Ditlev Rygh, norsk arkeolog, lektor og politiker (død 1915)


== Dødsfall ==
1. februar – Giuseppe Valadier, italiensk arkitekt og klassisk arkeolog (født 1762)
2. april – Toussaint-Bernard Émeric-David,fransk arkeolog og kunsthistoriker (født 1755)
11. juni – Alexandre Lenoir, fransk kunstarkeolog og museumsdirektør (født 1761)
23. juni – Hester Stanhope, britisk reisende og arkeolog i Midtøsten (død 1776)
28. august – William Smith engelsk geolog (født 1769)
3. september – Luigi Biondi, italiensk forfatter og arkeolog (født 1776)
Juan Galindo, mellomamerikansk oppdager, arkeolog og uavhengighetsforkjemper (født 1802)
		
		
		


== Referanser ==
Aarhus Universitet

Aarhus Universitet er Danmarks nest største universitet.
Det ble opprettet i 1928 som et privat initiativ med navnet «Universitetsundervisningen i Jylland». Ved innvielsen den 11. september 1928 begynte 78 studenter. I 1934 fikk det humanistiske fakultet statsanerkjennelse, statsstøtte og eksamensrett. Inntil da måtte studentene til København for å ferdiggjøre studiene. I 1936 ble et økonomisk og et juridisk fakultet opprettet. I 1942 ble Det teologiske fakultet opprettet, og Det naturvidenskabelige fakultet ble opprettet i 1954. Universitetet var privat frem til 1970, da staten gikk inn i eierskapet.


== Arkitektur ==

Universitetets bygninger er anerkjent for sin arkitektoniske kvalitet, bl.a. ved å bli tatt opp i  Kulturkanonen i 2006 som et av de tolv mest betydningsfulle arkitektoniske verk i Danmarks kulturhistorie.Anlegget ble fra starten av planlagt etter 1. premieprosjektet i konkurransen om byggingen av universitetet i 1931. Det er utført av arkitektene Kay Fisker, C.F. Møller og Povl Stegmann sammen med havearkitekten C.Th. Sørensen. De første bygningene sto ferdige i 1933 og er tegnet av disse. Senere bygninger er oppført i samme stil, med C.F. Møller som arkitekt. 
Utseendet skyldes blant annet at Forenede Jydske Teglværker støttet universitetsprosjektet med en million gule mursten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Aarhus University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aarhus Universitet – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Arkeologiåret 1838

Arkeologiåret 1838 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1838.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==
Biskop Jacob Neumann graver ut en gravhaug på Reheia, Karmøy. I ettertid dateres den til yngre bronsealder.


== Funn ==


== Publiseringer ==

Jean-Frédéric Waldeck publiserer den første detaljerte beretningen om Maya ruinene i Uxmal


== Fødsler ==
26. april – Isidoro Falchi, italiensk arkeolog og lege (død 1914)
6. september – Bendix Edvard Reutz Bendixen, norsk arkeolog og skolebestyrer (død 1918)
13. september – Otto Benndorf, tysk klassisk arkeolog (død 1907)
26. september – Sophus Bergsøe, dansk bonde, prest og numismatiker (død 1896)


== Dødsfall ==
23. april – Michele Arditi, italiensk antikvar, advokat og arkeolog (født 1746)
19. mai – Richard Colt Hoare, engelsk antikvar og arkeolog (født 1758)
Alejandro Toledo

Alejandro Celestino Toledo Manrique (født 28. mars 1946 i Cabana) er en peruansk politiker og økonom som var landets president i perioden 2001 til 2006.
Toledo har inka-indiansk bakgrunn og ble utdannet i økonomi ved amerikanske Stanford University. I 1994 grunnla han partiet Perú Posible og i 2000 stilte han som presidentkandidat, men tapte mot Alberto Fujimori i et omstridt valg. Han vant deretter presidentvalget i 2001 over Alan García. Han satt som president til 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alejandro Toledo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alejandro Toledo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
SNL.no – Oppføring av Alejandro Toledo hos Store Norske
Arkeologiåret 1837

Arkeologiåret 1837 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1837.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==


== Funn ==


== Publiseringer ==
John Gardiner Wilkinson, Manners and Customs of the Ancient Egyptians.


== Fødsler ==
17. januar – François Lenormant, fransk historiker og arkeolog (død 1883)
1. mars – Georg Ebers, tysk forfatter og egyptolog (død 1898)
27. april – Kurt Wachsmuth, tysk filolog og arkeolog (død 1905)
12. mai – Adolf Klügmann, tysk klassisk arkeolog og numismatiker (død 1880)
13. mai – Daniel Garrison Brinton, amerikansk etnolog og arkeolog (død 1899)
28. juni – Vilhelm Boye, dansk arkeolog (død 1896)
16. oktober – Eduard Paulus, tysk arkeolog og kunsthistoriker (død 1907)


== Dødsfall ==
2. juni – Johan Gustaf Liljegren, svensk riksantikvar, riksarkivar og kanselliråd (født 1791)
29. juni – Aloys Hirt, tysk arkeolog (født 1759)
Arkeologiåret 1836

Arkeologiåret 1836 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1836.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==


== Funn ==


== Publiseringer ==
Palamedes, av Otto Jahn.


== Hendelser ==
25. oktober: En stor obelisk som var gitt som gave og opprinnelig stod ved inngangen til Luxortemplet, plasseres på Place de la Concorde i Paris, Frankrike.


== Fødsler ==
16. august – Eugen Petersen, tysk klassisk arkeolog (død 1919)


== Dødsfall ==
3. februar – Girolamo Segato, italiensk kartograf, naturhistoriker og egyptolog (født 1792)
18. mars – Carlo Fea, italiensk klassisk arkeolog (født 1753)
4. februar – William Gell, britisk arkeolog (død 1777)
		


== Referanser ==
Arkeologiåret 1835

Arkeologiåret 1835 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1835.


== Utforskninger ==
Henry Rawlinson begynner studiene og dechiffreringen av kileskriften i Behistun-innskriften.


== Funn ==
Avaldsnesfunnet, et usedvanlig rikt mannsgravfunn fra yngre romertid, blir funnet ved Avaldsnes kirke på Karmøy, Rogaland.
Øye-steinen blir første gang beskrevet av sogneprest Thomas Stang.


== Publiseringer ==
Juan Galindos beskrivelse av Mayafunnstedet i Copán.


== Andre hendelser ==
Det egyptiske museet etableres i Kairo.


== Fødsler ==
8. februar – Vilhelm Bergsøe, dansk forfatter, zoolog og numismatiker (død 1911)
17. februar – Eugène Beauvois, fransk arkeolog og historiker (død 1912)
27. juni – Domenico Comparetti, italiensk klassisk filolog og papyrolog (død 1927)
21. juli - Robert Munro, skotsk arkeolog (død 1920)
7. oktober – John Thomas Blight, engelsk arkeolog (død 1911)


== Dødsfall ==
28. mai – Pietro Ignazio Barucchi, italiensk arkeolog (født 1756)
21. juni – Melchiorre Delfico, italiensk filosof, økonom og numismatiker (født 1744)
26. juli – Caspar Reuvens, grunnleggeren av det nederlandske nasjonale oldtidsmuseet og verdens første arkeologiprofessor, dør i Rotterdam (42, født 1793)
13. oktober – Jakob Levezow, tysk klassisk arkeolog, oldtidshistoriker, lyriker og forfatter (født 1770)
17. november – Karl Böttiger, tysk arkeolog (født 1760)
26. november 1835 (eller 20. november 1830) – Honoré Flaugergues, fransk astronom, medisiner og arkeolog (født 1755)
		


== Referanser ==


== Se også ==
Oldtidens Egypt / Egyptologi
Igor Ivanov

For den russisk-kanadiske sjakkspilleren, se Igor Ivanov (sjakkspiller).Igor Sergejevitsj Ivanov (russisk: И́горь Серге́евич Ивано́в, født 23. september 1945 i Moskva) er en russisk diplomat og politiker blant annet kjent som Russlands utenriksminister i perioden 1998 til 2004.
Ivanov tjenestegjorde i det sovjetiske utenriksministerium fra 1973, og tilbragte blant annet et tiår i Spania. I 1991 ble han tildelt stillingen som Russlands ambassadør til Spania, en post han holdt til 1994. Dette året ble han utnevnt til viseutenriksminister under Andrej Kosyrev, og etter fire år, ble han selv utnevnt til utenriksminister som etterfølger av Jevgenij Primakov, som da ble utnevnt til statsminister. 
Som utenriksminister var Ivanov en aktiv motstander av NATOs interaksjon i Jugoslavia og invasjonen av Irak i 2003. Ivanov spilte også en nøkkelrolle i meglingen mellom Georgias president Eduard Sjevardnadse og de opposisjonelle i roserevolusjonen i 2003. I 2004 gikk han av som utenriksminister og ble erstattet av Sergej Lavrov. Ivanov ble utnevnt til sekretær for det russiske sikkerhetsrådet, en stilling han beholdt til 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Igor Sergeyevich Ivanov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
SNL.no – Oppføring av Igor Sergejevitsj Ivanov på Store Norske
Ketil Børde

Ketil Børde (født 3. februar 1935 i Oslo, død 27. februar 2022) var en norsk diplomat og tidligere ambassadør. 


== Liv og virke ==
Etter examen artium 1953 studerte han til mastergrad i statsvitenskap ved University of California. Han arbeidet i utenrikstjenesten fra 1959, som attache til Norges ambassade i Bern 1960–1962, sekretær i UD 1962–1965, ambassadesekretær ved Norges ambassade i Washington 1965–1971, byråsjef i UD 1971–1973, ambassaderåd i Brussel 1973 til 1977 (ministerråd fra 1975). Han var underdirektør i UD 1977-1981, fra 1981 ekspedisjonssjef og protokollsjef.Fra 1985-89 var han ambassadør i Bern samtidig med at han var sendemann til Den hellige stol. Han var regjeringens koordinator av EØS-forhandlingene og forhandlingene om norsk medlemskap i EU 1989-1994, deretter ambassadør i Stockholm 1994-1999.  Inntil oppnådd pensjonsalder i 2003 var han spesialrådgiver i EU-spørsmål. Deretter var han daglig leder av den norsk-tyske Willy Brandt Stiftelse til 2011.
Han er sønn av ambassadør Bjarne Børde (1897–1976) og Anna-Charlotte Bjerk (1906–1980) og var bror til programsekretær i NRK Unni Børde  Kröyer (1930–1991) og journalist og utenrikskorrespondent (NRK) Haakon Børde (født 1940).
Børde var kommandør av St. Olavs Orden (1995) og kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden 


== Utgivelser ==
Ketil Børde, red. (1970). Norge i FN 1945–1970. Aschehoug.  [168 sider]


== Referanser ==
Verdens melkedag

Verdens melkedag er en FN-dag som markeres 1. juni. Den ble etablert av FNs organisasjon for ernæring og landbruk (FAO) i 2000 og første gang avholdt i 2001. Dagen markeres i mange land over hele verden. Noen steder deles melk ut gratis, andre steder holdes ulike arrangement, parader, konkurranser, og lignende.


== Se også ==
Liste over FN-dager
Verdens skolemelkdag


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) World Milk Day – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) FNs organisasjon for ernæring og landbruk
Verdens melkedag 1. juni hos Norges Bondelag
Hurra for verdens melkedag hos Tine
Arkeologiåret 1834

Arkeologiåret 1834 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1834.


== Utforskninger ==
Juan Galindo utforsker Mayaruinene i Copan


== Utgravninger ==

Utgravninger blir utført i Meroë av Giuseppe Ferlini


== Publiseringer ==


== Funn ==
Hoenskatten blir funnet på gården Hoen i Øvre Eiker, Buskerud.
Sagfogd Hans A. Ridder finner Sætrangfunnet.


== Priser ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==
23. januar – Alexandru Odobescu, rumensk arkeolog, historiker, forfatter og politiker (død 1895)
30. april – John Lubbock, engelsk arkeolog (død 1913)
15. juli – Friedrich von Kenner, østerriksk arkeolog og numismatiker (død 1922)


== Dødsfall ==
5. mars – Leopoldo Cicognara, italiensk kunstner, kunstsamler, kunsthistoriker, bibliofil og arkeolog (født 1767)
30. oktober – Jonas Hallenberg, svensk numismatiker og riksantikvar (født 1748)
Dan McNeill

Dan McNeill (født i 1946 i Nord-Carolina, USA) er en pensjonert firestjerners general i United States Army. Han var kommandør for koalisjonsstyrkene i Afghanistan fra 2002 til 2003 og  han var kommanderende general for US Army Forces Command (FORSCOM) fra 2004 til 2007. Han tjenestegjorde som sjef for International Security Assistance Force (ISAF) i Afghanistan fra 1. februar 2007 til 3. juni 2008.Han har mottatt Defense Distinguished Service Medal og Army Distinguished Service Medal.


== Referanser ==
Konstantin Gorbatov

Konstantin Ivanovitsj Gorbatov (russisk: Константин Иванович Горбатов, født 5. maijul./ 17. mai 1876greg. i Stavropol, død 24. mai 1945 i Berlin) var en russisk post-impresjonistisk maler.


== Liv og arbeid ==
Gorbatov ble født i Stavropol i provinsen Samara. Han bodde i Riga fra 1896 til 1903, og studerte ingeniørvitenskap før han gikk i malerlære. Gorbatov flyttet til St. Petersburg i 1904 og studerte ved en høyere skole der han lærte teknisk tegning. Deretter tok han til med arkitektur i St. Petersburgs kunstakademi, før han studerte kunstmaling med Nikolaj Dubovskij. Gorbatov fikk stipend og studerte kunst i Roma og på Capri. Han vendte tilbake til St. Petersburg og deltok på Peredvizjnikis utstillinger.

Gorbatov forlot Russland for godt i 1922 i kjølvannet av oktoberrevolusjonen. Han slo seg ned på den italienske øya Capri, men flyttet i 1926 til Berlin og bodde der til han døde. I Berlin  ble han med i en sirkel av russiske emigrantkunstnere, som f.eks. Leonid Pasternak, Vadim Falilejev og Ivan Mjasojedov. Han ble en velkjent og etablert kunstner. Gorbatov reiste i 1930-årene rundt omkring i Europa. Han besøkte Palestina og Syria i 1934 og 1935, og var ofte innom Italia.
Gorbatovs kunst ble erklært uønsket i det nasjonalsosialistiske Tyskland og familien måtte deretter klare seg med lite. Ettersom han var borger av Sovjetunionen hadde han forbud mot å forlate Tyskland mens andre verdenskrig pågikk. Gorbatov døde den 12. mai 1945, kort tid etter den allierte seieren over Tyskland. Kona hans tok livet sitt 17. juni 1945.
Gorbatov testamenterte arbeidet sitt til kunstakademiet i Leningrad. Verkene ble overlevert Moskva regionale museum for historie og kunst, og har siden vært utstilt i Ny-Jerusalem-klosteret.
Egon Ramms

Egon Ramms (født 21. september 1948 i Datteln, Vest-Tyskland) er en tysk general som har holdt flere internasjonale kommandoer. Ramms er skilt og far til to. 
Han var fra 2007 til 2010 sjef for NATOs Joint Force Command som holder til i Nederland. Derfor hadde han overoppsynet med alle de vestlige operasjonene i Sentral-og Nord-Europa og i Afghanistan.
Ramms begynte i den tyske hæren i 1968 og ble etter hvert en potensiell offiser-kandidat. Fra 1971 til 1975 studerte han ingeniørfag ved Technische Universität Darmstadt. 
I 1988 ble Ramms utnevnt til bataljonssjef av vedlikeholdsbataljon nummer 120 og han returnerte til Forsvarsdepartementet i 1990. I løpet av de neste seks årene ble han tildelt ansvaret for en rekke oppgaver når det gjaldt innkjøp og logistikk. 
Han ble forfremmet til brigader og han tok kommandoen over Logistikk Brigade 1 frem til 1998 da han ble assisterende stabssjef i Forsvaret Staff V (logistikk, infrastruktur og miljøvern). Han er en av bare tre tyske fire-stjerners generaler.