jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Carl Mortensen

Carl Lauritz Mortensen (født 2. mars 1919 i Oslo, død 1. november  2005 i Oslo) var en norsk seiler som deltok i De olympiske leker 1952 i Helsingfors. Han var senere direktør for Norsk Korrespondenceskole (NKS) som senere ble NKS Nettstudier, og siden en del av Høyskolen Kristiania. Han tok over oppdraget etter grunnleggeren Einar Rørstad og ledet skolen i ett år til 1968.
Mortensen vant en olympisk sølvmedalje i seiling under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på den norske båten «Elisabeth X» som kom på andreplass i 6-metersklassen bak den amerikanske båten «Llanoria». Seilingene  ble avviklet i perioden 20. til 23. juli 1952. Mannskapet på «Elisabeth X» besto av Finn Ferner, Erik Heiberg, Tor Arneberg, Johan Ferner og Carl Mortensen.


== OL-medaljer ==
1952  Helsingfors –  Sølv i seiling, 6-metersklassen (Norge)


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Mortensen – Olympedia 
(en) Carl Mortensen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ą̊

Ą̊ ą̊ (Å med kvist) er den 34. bokstaven i det älvdalske alfabetet, mellom Å og Ä. Kvisten markerer nasal uttale, og ą̊ uttales [õ]. 
Bokstaven kan ikke kodes i Unicode og må kodes enten som Å med kvist (U+00C5 + U+0328 (Ą̊) eller U+00E5 + U+0328 (ą̊)) eller Ą (A med kvist) med en diakritisk ring (U+0104 + U+030A (Ą̊) eller U+0105 + U+030A (ą̊)).
Richard Marx

Richard Noel Marx (født 16. september 1963 i Chicago, Illinois) er en pop- og rock-artist og produsent. Han er mest kjent fra sine sanger fra 1980 og 90-tallet som «Endless Summer Nights», «Right Here Waiting», «Now and Forever», og «Hazard». 
Han begynte karrieren som bakgrunns-sanger for Lionel Richie og sang for reklamer på fjernsyn. 


== Diskografi med listeplasseringer ==
1987: Richard Marx,  (nr.8 USA) 3x Platina, (nr. 68 Storbritannia) EMI Manhattan Records
1989: Repeat Offender,  (nr. 1 USA) 4x Platina, (nr. 8 Storbritannia), (nr. 9 Tyskland) EMI
1991: Rush Street,  (nr. 35 USA) Platina, (nr. 7 Storbritannia), (nr. 49 Tyskland) Capitol Records
1993: Greatest Hits,   CEMA Special Markets of Capitol Records
1994: Paid Vacation,  (nr. 37 USA) Platina, (nr. 11 Storbritannia), (nr. 18 Tyskland) Capitol Records)
1997: Flesh And Bone,  (nr. 70 USA), (nr. 52 Tyskland) Capitol Records
1998: Greatest Hits,  (nr. 140 USA), (nr. 34 Storbritannia) Capitol Records
2000: The Best Of Richard Marx,   Capitol Special Markets of EMI
2000: Days In Avalon,   Signal 21 Records/Jive Records
2004: My Own Best Enemy, (nr. 126 USA) Manhattan Records
2008: Duo with Matt Scannell of Vertical Horizon,  (Internett-utgivelse)
2008: Emotional Remains,  (Internett-utgivelse) Zanzibar Records
2008: Sundown,  (Internett-utgivelse) Zanzibar Records


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Richard Marx – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Richard Marx på Internet Movie Database 
(sv) Richard Marx i Svensk Filmdatabas 
(da) Richard Marx på Filmdatabasen 
(fr) Richard Marx på Allociné 
(en) Richard Marx på AllMovie 
(en) Richard Marx hos The Movie Database 
(en) Richard Marx på Apple Music 
(en) Richard Marx på Discogs 
(en) Richard Marx på MusicBrainz 
(en) Richard Marx på SoundCloud 
(en) Richard Marx på Spotify 
(en) Richard Marx på Songkick 
(en) Richard Marx på Last.fm 
(en) Richard Marx på Genius — sangtekster 
(en) Richard Marx på AllMusic 
Richard Marx på Twitter 
Richard Marx på Facebook 
Richard Marx på Instagram 
Richard Marx på YouTube 
Richard Marx på Myspace 
Richard Marx på Myspace
Ʃ

For den greske bokstaven, se Σ.Ʃ (majuskel) og  ʃ (minuskel) er en bokstav i det latinske alfabetet, som ble introdusert av Isaac Pitman i 1847 i hans fonetiske alfabet, for å representere lyden [ʃ] – på norsk skrevet sj. Majuskelen baserer seg på den greske bokstaven sigma, mens minuskelen baserer seg på den tidligere skrivemåten for minuskel s, såkalt «lang s». Bokstaven brukes i et par afrikanske språk for lyden [ʃ], mens minuskelen alene har blitt adoptert i det internasjonale fonetiske alfabetet. 
I Unicode kodes den som U+01A9 (Ʃ) og U+0283 (ʃ).
Pella (prefektur)

Pella (gresk Πέλλα) er et prefektur i Hellas i periferien Sentral-Makedonia. Hovedstaden er Edessa og det grenser til prefekturene Florina i vest, Kozani i sørvest, Imathia i sør, Thessaloniki i sørøst, Kilkis i øst og til Nord-Makedonia i nord. 
Pella var en del av det store prefekturet Thessaloniki frem til 1947, da dette ble delt opp i mindre prefekturer. Pella er kalt opp etter den antikke byen med samme navn. 


== Kommuner ==


== Geografi ==
Nordlige og sørvestlige områder av Pella er dekket av fjell, særlig Vermiofjellene, Vorasfjellene i nordvest og Paikofjellene i nordøst. De sørlige områdene er flate og i antikken var det en bukt som hang sammen med Egeerhavet. Høyden er i dag omtrent 5-10 meter over havnivå. Vegoritidasjøen ligger i sørvest. 


== Historie ==
Området rundt det moderne prefekturet Pella var en del av kongeriket Makedonia i antikken. Det ble senere en del av Romerriket, og så Østromerriket og Det osmanske riket. Etter 500 år med tyrkisk styre startet den greske selvstendighetskrigen, men grekerne tapte alle slagene i området og Pella ble først en del av Hellas i 1913, etter balkankrigene. Økonomien og jordbruket i Pella bedret seg og det ble opprettet flere jordbruksområder, mens veisystemet ble utbedret. Under den gresk-tyrkiske krigen 1919-1922 kom mange flyktninger fra Lilleasia i det moderne Tyrkia til området. Radio og biler kom til landsbyga i 1950-årene, i tillegg til at veiene ble asfalterte. 


== Eksterne lenker ==
Pella på culture.gr
Pella på gtp.gr
Kaptein Miki

Kaptein Miki var det norske navnet på den italienske tegneserien Capitan Miki med spennende handling fra amerikansk westernmiljø. I Norge gikk serien i bladet Vill Vest i periodene 1953–1968 og 1976–1990. Kaptein Miki ble i hovedsak tegnet av italienske EsseGesse og var en av de store suksessene for dette tegneserieteamet. Etter at de sluttet med den, overtok andre serien. I Italia har den de senere år blitt gitt ut i farger.
Thule forlag startet i 2001 en kronologisk utgivelse av historiene om Kaptein Miki i bokform. Planen var å gi ut alle seriene som var trykket i Vill Vest, men prosjektet stoppet opp etter 9 bøker.
Egmont Serieforlaget startet i 2014 en ny kronologisk utgivelse av historiene om Kaptein Miki og Davy Crockett i bokform. Her gis serier om begge de to heltene ut i samme bok, og det gis ut ca ett bind pr kvartal. Pr oktober 2022 er det gitt ut 38 bind.
Se-Bladene ga i perioden 1961–1965 ut i alt 9 bøker med historier om Kaptein Miki i prosaform.


== Handling og hovedpersoner ==

Handlingen foregikk i «Det ville vesten» i siste halvpart av 1800-tallet. Miki var en meget ung (ca. 16 år gammel) kaptein i Nevada Rangers. Han ble først sersjant etter en uformell konkurranse. Så ble han først løytnant, deretter kaptein etter å ha løst noen saker.
Hovedpersoner var også Mikis tidligere pleiefar Windy og hans venn doktor Salasso. Disse var ikke på lagt nær så dydige som Miki, og de kunne sette til livs de helt utrolige mengder med rom. Miki drakk ikke annet enn saft, melk, limonade etc. Alle tre var meget effektive både til å skyte og å slåss. Miki hadde alltid to revolvere, og skjøt ofte med begge hender samtidig. Andre hovedpersoner var Mikis overordnede oberst Brown og hans datter Susan (i noen serier kalt Susy) som også var Mikis kjæreste. Den siste hoved«personen» var Mikis hest Napoleon som ble tilegnet flere menneskelige egenskaper.
Hovedbasen for denne avdelingen av Nevada Rangers var Fort Coulver, et sted som neppe har eksistert i virkeligheten.
Plottene besto i hovedsak av at Miki bekjempet forskjellige skurker og fiendtlige indianere. Det var bare helt unntaksvis at han drepte eller skadet noen. Det vanlige var at han avvæpnet dem ved å skyte på revolveren slik at de mistet den ut av hendene. Inkludert i plottene var det mye humor, spesielt rundt drikkingen til Windy og Salasso og rundt flørtingen til Miki og Susan.


== Trivia ==
Kaptein Miki er muligens inspirert av Anthony Perkins.Windy het på italiensk Doppio Rhum, som betyr «dobbel rom». Denne figuren er inspirert av skuespilleren George 'Gabby' Hayes fra mange Western-filmer spilt inn i 1930- og 1940-årene. Filmen Albuquerque fra 1948 har en scene der vi kan se den slående likheten mellom Windy og 'Gabby' Hayes.  En annen mulig inspirasjonskilde er Walter Brennan.Salasso er italiensk for årelating. Denne figuren er muligens inspirert av «The drunken Doc» (Doc Boone), spilt av Thomas Mitchell i filmen Siste vogn til Lordsbury (Stage Coach) fra 1939.


== Eksterne lenker ==
Thule Forlag
Jan Koutný

Jan Koutný (født 24. juni 1897 i Vyškov, død 18. juli 1976 i Praha) var en tsjekkoslovakisk turner som deltok under de olympiske leker 1924 og 1928.
Koutný fikk sølv i hopp, bak amerikanske Frank Kriz, og han var også med på det tsjekkoslovakiske laget som fikk sølv i mangekamp lagturn i 1928, slått av Sveits.


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Sølv i turn, hopp på langs
1928  Amsterdam -  Sølv i turn, lagkonkurranse sammenlagt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Koutný – Olympedia 
(en) Jan Koutný – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jan Koutný – databaseOlympics.com (arkivert) 
(cz) Jan Koutný – Tsjekkias olympiske komité
Nils Riddervold Jensen

Nils Riddervold Jensen (født 22. mars 1863 i Christiania, død 8. januar 1935 på Nøtterøy) var en norsk lærer, rektor og politiker (H).


== Bakgrunn og yrkeskarriere ==
Han var sønn av stiftsprost Peter Andreas Jensen (1812–1867) og Mette Marie Riddervold (1827–1895). Moren var datter av biskop og politiker Hans Riddervold (1795–1876). I 1897 ble Riddervold Jensen gift med Wenche Christiane Dietrichson (1877–1959).Han tok examen artium som privatist i 1881 og avla teologisk embetseksamen i 1887. I sin yrkeskarriere virket han ved Tønsberg kommunale middelskole i Tønsberg, hvor han var lærer fra 1887, adjunkt fra 1898, overlærer fra 1912, lektor fra 1919 og rektor 1924–1933. Han var også revisor i Tønsberg Sparebank 1896–1928.Han var frimurer og ordførende mester i St. Johanneslogen St. Michael til det Lysende Kors i Tønsberg 1926–1933.


== Politisk arbeid ==
Riddervold Jensen begynte sitt politiske arbeid som lokalpolitiker i Tønsberg. Han var medlem av Tønsberg bystyre i elleve sammenhengende perioder 1899–1931, medlem av formannskapet i fire perioder og varaordfører 1902–04. I 1911 var han av medlem av den departementale enhetsskolekomité.Han var innvalgt på Stortinget fra Tønsberg 1904–1906, 1910–1912 og 1916–1918. På Stortinget virket han hovedsakelig innenfor kirkekomiteen. Han kom dessuten som forsterkning i budsjettkomiteen ved behandling av universitetsloven 1904–05 og i militærkomiteen ved behandling av underoffiserskolene i 1910.
Riddervold Jensen var statsråd og sjef for Kirke- og undervisningsdepartementet i Otto Bahr Halvorsens første regjering som satt fra 21. juni 1920 til den ble innvilget avskjed 22. juni 1921 etter å ha lidd nederlag i Stortinget i den såkalte skolekommisjonssaken.


== Utmerkelser ==
Han ble i 1921 utnevnt til kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden. Han var også innehaver av 7. juni-medaljen og Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1930. I Stoltenbergparken (tidligere ved Tønsberg gymnas) i Tønsberg står det en byste av Riddervold Jensen, utført av billedhugger Carl E. Paulsen i 1949.


== Stortingskomiteer ==
1916–1918 medlem i Kirkekomiteen
1910–1912 nestformann i Kirkekomiteen
1910–1910 medlem i Militærkomiteen
1904–1906 medlem i Kirkekomiteen
1904–1905 medlem i Budsjettkomiteen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947, utgitt av ordenskanselliet ved O. Delphin Amundsen. Oslo: Grøndahl & Søns Forlag, 1947.


== Eksterne lenker ==
(no) Nils Riddervold Jensen hos Norsk senter for forskningsdata
Allan Kjempe

Allan Kjempe var det norske navnet på en tegneserie med spennende handling fra westernmiljø. I Norge gikk serien i bladet Vill Vest i periodene 1968–1976. Allan Kjempe ble først tegnet av italienske EsseGesse, men den var ingen stor suksess for dem. Den ble derfor fort kuttet ut. Et fransk team tegnet en del serier i etterhånd. Det antas at det ikke forelå flere serier enn de som ble trykket i Vill Vest.


== Handling og hovedpersoner ==
Handlingen foregikk i Det ville vesten» i siste halvpart av 1800-tallet. Allan var virkelig en kjempe. Hans spesialitet var at han kunne kle seg ut som nær sagt hvem som helst. Vi ser veldig lite av Allans hjemlige forhold, det vi vet er at han holder til sammen med noen indianere oppe i fjellene. Han er større og sterkere enn alle andre, og han skyter raskere. Han skyter i regelen for å treffe fiendenes våpen, slik at han avvæpner dem uten å skade dem.
Hans følgesvenner var Greven og Mik. Greven hadde franske adelige aner og la sjelden skjul på det. I realiteten var han noe snobbete. Mik derimot var en enkel karakter uten særlig fine verken aner eller manerer. Han ble full av den minste mengde alkohol, men han var sulten støtt. Livretten var kjøttboller, han kunne sette til livs flere kilo kjøttboller pr dag uten å bli mett. Naturlig nok ble han fremstilt som temmelig tjukk. Også Allans hvite hest Blanco var en fast hoved«person» i serien, men mange menneskelige egenskaper.
Ɵ

Ɵ og ɵ (O med strek gjennom) er den 20. bokstaven (mellom O og P) i jaŋalif-alfabetet, som ble brukt frem til 1939 for å skrive tyrkiske språk i Sovjetunionen. Bokstaven representerer en halvåpen, nesten-fremre vokal, i lydkskrift skrevet [œ]. Det internasjonale fonetiske alfabetet har tatt opp bokstaven ɵ, men bruker den for å markere en halvtrang, midtre vokal i stedet. I 1939, da man gikk over til å skrive minoritetsspråk med det kyrilliske alfabetet, ble bokstaven erstattet med den kyrilliske Ө. Ettersom de tyrkiske språkene i det tidligere Sovjetunionen har gått over til en mer tyrkisk-inspirert rettskriving, har ɵ blitt erstattet med ö. 
I Unicode kodes bokstaven som U+019F (Ɵ) og U+0275 (ɵ).
Šavnik (elv)

Šavnik er en elv i Montenegro. Den springer ut nedenfor fjellet Pogledina nord i landet. Den er bare ca. 1 km lang, og det er bygd et lite vannkraftverk ved elva. Den renner gjennom byen Šavnik og er en av sideelvene til Bukovica og hører til Svartehavet sitt nedslagsfelt.


== Referanser ==
Šalčia

Šalčia er en elv i Litauen og i Hviterussland (hviterussisk: Ша́льча, Солча; Sjaltsja) med en lengde på 76 km. Den har sitt utspring øst for Šalčininkai og munner ut i Merkys nær Valkininkai.
Serres (prefektur)

Serres (gresk Σέρρες) er et prefektur i periferien Sentral-Makedonia i Hellas. Hovedstaden i prefekturet er Sérres. 


== Geografi ==
Serres er et kupert prefektur og av fjell finner en Orvelos i sør, Menoikio i øst, Pangaion i sørøst, Kerdylio i sørvest, Vertiskos i vest, deler av Krousi i vest og deler av Kerkini i nordvest. Serres grenser til Bulgaria i nord, Nord-Makedonia i nordvest, til prefekturene Kilkis i vest, Thessaloniki i sørvest, Kavala i øst og Drama i nordøst. Strymonasbukta ligger i sør sammen med Strymonasdeltaet. Kerkinitiessjøen var en innsjø i det sørlige området, men er i dag tørket ut. Prefekturet dekker 3 % av hele Hellas. 41 % av prefekturet er dyrkbar mark og det meste av området ligger nær elvene Strymonas (Struma) som renner fra Bulgaria og munner ut i Strymonasbukta. En annen elv er Angitis i øst. 


== Klima ==
Serres har hovedsakelig middelhavsklima i de sørlige delene av Aksiosdalen. Lenger borte fra kysten er klimaet hovedsakelig kontinentalt med kalde vintre i høyereliggende områder. 


== Historie ==
I moderne tider har Serres, sammen med resten av regionen Makedonia blitt kjempet om mellom Hellas, Bulgaria, Jugoslavia og Det osmanske riket, Etter frigjøringen fra Det osmanske riket av bulgarerne under den første Balkankrigen ble Serres en del av Hellas etter den andre Balkankrigen. Under det nasjonale skisma, som handlet om Hellas skulle gå inn i den første verdenskrigen eller ikke, ble området okkupert av Bulgaria igjen, men gikk tilbake til Hellas etter krigen. Under den andre verdenskrigen okkuperte Bulgaria Serres og utførte en bulgariseringsprosess i området. Serres ble frigjort i 1944.


== Provinser ==
Serres provins – Serres
Visaltia – Nigrita
Fillida


== Kommuner ==
Š nuoraid magasiidna

Š nuoraid magasiidna (eller bare Š) er et samisk ungdomsblad som kommer ut fire ganger i året. Tidsskriftet har kommet ut siden 1993. Š er hovedsakelig skrevet på nordsamisk, men har også artikler på sørsamisk, lulesamisk og norsk.


== Redaktører ==
1993–1995 — Anne Lajla Utsi1996–2001 — Elle Márjá Vars2001–2005 — Anne Lajla Utsi2005–2007 — Inga Marja Steinfjell2007–2012 — Máret Ánne Sara2012– 2021 — Niels Ovllá Oskal Dunfjell


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(smj) Offisielt nettsted 
(no) Offisielt nettsted 
Š nuoraid magasiidna på Facebook 
Š nuoraid magasiidna på Instagram
Fylkesvei 2488

Fylkesvei 2488 går mellom Magistad og Plassane i Vestre Slidre kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 268 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Vestre SlidrePlassavegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2488
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 268 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 268 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 268 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 268 (Oppland)
Nordvik

Nordvik kan vise til:

Nordvik (Nordland) – tidligere kommune i Nordland.
Nordvik (Hordaland) – tettsted i Bergen og Os i Hordaland
Nordvik (Russland) – tidligere bosetning i Krasnojarsk i Russland.
Świętokrzyskiefjella

Świętokrzyskiefjella (polsk: Góry Świętokrzyskie) er en fjellkjede sentralt i Polen, i nærheten av byen Kielce. De to høyeste toppene er Łysica på 612 moh og Łysa Góra på 593 moh. Sammen med Kraków-Częstochowa-høylandet danner fjellene en region kalt Det lillepolske høylandet (Wyżyna Małopolska). Fjellkjeden dekker et areal på 1684 km².


== Eksterne lenker ==
(en) Świętokrzyskie Mountains – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ostrava

Ostrava (tysk: Ostrau, polsk: Ostrawa) er en by lengst nordøst i Tsjekkia, nær grensen til Polen. Den er Tsjekkias tredje største by, med rundt 300 000 innbyggere, og er administrativt senter for regionen Mähren-Schlesien. Ostrava er også sentrum i en byregion med 1 153 876 innbyggere i 2004,Ostrava ligger ved samløpet mellom elvene Oder, Opava, Ostravice og Lučina. Byen er en industriby og dens historie og vekst er nært knyttet til utvinningen og videre bruk av de store forekomstene av svartkull av høy kvalitet i området. I kommunisttiden i Tsjekkoslovakia hadde byen tilnavnet «republikkens stålhjerte» (tsjekkisk: ocelové srdce republiky). Etter Fløyelsrevolusjonen er mange av tungindustriselskapene blitt nedlagt eller omdannet, men byen er fortsatt en av de mest forurensede i EU.


== Kjente personer fra Ostrava ==


== Vennskapsbyer ==
 - Volgograd, Russland (1947)
 - Coventry, Storbritannia (1957)
 - Katowice, Polen (1960)
 - Dresden, Tyskland (1971)
 - Split, Kroatia (1976)
 - Pireus, Hellas (1997)
 - Košice, Slovakia (2001)
 - Miskolc, Ungarn (2001)
 - Pittsburgh, Pennsylvania, USA (2001)
 - Powiat Wodzisławski, Polen (2005)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ostrava – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ostrava – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ketil Motzfeldt

Ketil Johnsen Melsted Motzfeldt (født 10. august 1814 i Bergen, død 17. november 1889 i Kristiania) var en norsk generalpostdirektør, stortingsrepresentant og statsråd.


== Politisk karriere ==
Motzfeldt var statsråd i det såkalte Sibbern/Birch/Motzfeldt-ministeriet og sjef for både Postdepartementet og Marinedepartementet fra 18. august 1860 til 31. oktober samme år. Deretter var han medlem av statsrådsavdelingen i Stockholm frem til 30. september 1861, avbrutt av to uker i august da han var medlem av interimsregjeringen som styrte under kongens sykdom. Fra 1. oktober 1861 til 1. desember samme år var han sjef for det nyopprettede Marine- og postdepartementet. Han måtte gå ut av regjeringen samtidig med Christian Birch-Reichenwald og Hans Christian Petersen etter stattholdersaken i 1861. Han gikk da ut av politikken for en tid og kjøpte gården Vestmanrød i Borre, hvor han bodde.
Han var innvalgt til Stortinget fra Christiania fra 1854 til 1861, og fra Jarlsberg og Larvik amt 1871 til 1885. 


== Embetsbane ==
Motzfeldt ble sjøoffiser i 1832, seilte i koffardifart til 1835, var ekvipasjemester ved Marinens verft 1836–1838 samt 1841–1842. Videre var han oppsynssjef under vårsildfiskeriene 1851–1857 og lofotfisket i 1858. Motzfeldt hadde selv vært en pådriver for å avskaffe det tradisjonelle regelverket rundt fisket og innføre «fritt hav og fritt fiske». I 1852 ble han ekspedisjonssjef i postvesenet og Generalpostdirektør fra 1857 til 1860, da Generalpostdirektoratet ble gjort om til Postdepartementet.


== Utmerkelser ==
I 1857 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden, og i 1860 forfremmet til kommandør. Han var også ridder  av den danske Dannebrogordenen og kommandør av 1. klasse av den svenske Nordstjerneordenen.
Hans Dagbøger 1854–1889 ble utgitt i 1908.
Han tilhørte den norske slekten Motzfeldt og var sønn av eidsvollsmann og statsråd Peter Motzfeldt og hustru Ernesta Birgitte Margrethe Stenersen. Han ble i 1860 gift med Hedvig Susanne Amalie Rosenvinge, datter av Eiler Schøller Rosenvinge og kusinen Thale Abel Kjerstine Motzfeldt, som var en datter av Peters bror, Hans Bull Motzfeldt, og Helvig Susanne Amalie Rosbach.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947, utgitt av ordenskanselliet ved O. Delphin Amundsen, Grøndahl & Søns Forlag, Oslo, 1947
Biografi av Ernst Motzfeldt, i Ketil Motzfeldt: Dagbøger 1854–1889. Christiania: Gyldendal, 1908


== Eksterne lenker ==
(en) Ketil Motzfeldt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ketil Motzfeldt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Ketil Motzfeldt hos Norsk senter for forskningsdata
Świnica

Świnica (polsk), eller Svinica (slovakisk), er et fjell på hovedryggen i Høye Tatra på grensa mellom Polen og Slovakia. Toppen er på 2 301 meter over havet. Det går en merket tursti til toppen. Det polske navnet Świnica, som er avledet fra «gris» eller «svin», ble gitt til toppen på midten av 1800-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svinica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Svinica – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Davy Crockett (tegneserie)

Davy Crockett (Il grande Blek) var en tegneserie skapt av det italienske tegneseriekollektivet EsseGesse 1954. I Norge gikk serien i bladet Præriebladet i perioden 1957–1968. Serien ble også gitt ut i bladet Tomahawk i en kort periode, da i farger. 
Thule forlag startet i 2001 en kronologisk utgivelse av historiene om Davy Crockett i bokform. Planen var å gi ut alle seriene som var trykket i Præriebladet, men prosjektet stoppet opp etter 9 bøker.
Egmont Serieforlaget startet i 2014 en ny kronologisk utgivelse av historiene om Davy Crockett og Kaptein Miki i bokform. Her gis serier om begge de to heltene ut i samme bok, og det gis ut ca ett bind pr kvartal. Pr oktober 2022 er det gitt ut 38 bind.
Se-Bladene ga i perioden 1964–1965 ut i alt 4 bøker med historier om Davy Crockett i prosaform.


== Handling og hovedpersoner ==
Handlingen foregikk under den amerikanske frihetskampen. Davy var en virkelig kjempe, og foruten pistol og gevær var kanskje kjempekreftene og i særdeleshet de veldige knyttnevene hans viktigste våpen.
Hovedpersoner utenom Davy var den noe spesielle professor Occultis og Davys pleiesønn Tim. Tims far ble myrdet av skurker i bladets første nummer. En annen hovedperson er advokat Connolly som leder motstandsbevegelsen Davy og kompisene hans kjemper for.
Plottene besto i hovedsak av at Davy bekjempet forskjellige skurker, fiendtlige indianere og de forhatte engelske koloniherrene. Overfor engelske offiserer og soldater var han særdeles nådeløs. Davy var leder for en gjeng skogsjegere. Det var lagt inn mye humor i serien, mest rundt professor Occultis og Tim.


== Trivia ==
Figuren Davy Crockett har ingen ting med den historiske Davy Crockett å gjøre. Figurens italienske navn er Il grande Blek (Den store Blek), og det er bare i de skandinaviske oversettelsene han blir kalt Davy Crockett.


== Eksterne lenker ==
Thule Forlag