jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Morabidae

Morabidae er en gruppe av rettvingene (Orthoptera)  og tilhører en familiegruppe blant  gresshoppene.  De har ofte blitt regnet som en underfamilie av familien Eumastacidae.


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne 30-50 mm), lange og tynne, pinnelignende, gjerne brune eller sandfargede gresshopper. Hodet er langt og kjegleformet, fasettøynene forholdsvis store. Beina er lange og slanke. Når de sitter i ro, er bakbeina vridd slik at utsiden av lårene vender nedover, bakbeina holdes ut fra kroppen i ca. 45 graders vinkel. De kan ha velutviklede vinger eller være helt vingeløse.


== Levevis ==
Morabidae er planteetere. De fleste artene finnes på busker og trær, men også noen på gress.


== Utbredelse ==
Familien finnes bare i Australia og på Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==
Familien ble før gjerne regnet som en undergruppe av Eumastacidae. 

 vingede insekter (Pterygota)
Neoptera («nyvinger»)
Orthopteroida  («gresshoppelignende insekter»)
Orden rettvinger (Orthoptera)
Underorden gresshopper (Caelifera)
Overfamilie Eumastacoidea
Familie Morabidae Rehn, 1948
Underfamilie Biroellinae Bolívar, 1930 – Ny-Guinea og Nord-Australia, bare én slekt med 28 arter
Slekten Biroella Bolívar, 1903
Underfamilie Morabinae Rehn, 1948 – Australia
Slektsgruppe Callitalini Key, 1976 – 10 slekter, 18 arter
Slektsgruppe Capsigerini Key, 1976 – 8 slekter, 11 arter
Slektsgruppe Keyacridini Key, 1976 – 10 slekter, 22 arter
Slektsgruppe Morabini Rehn, 1948 – 4 slekter, 14 arter
Slektsgruppe Warramungini Key, 1976 – 9 slekter, 30 arter


== Kilder ==
Liste over artene, fra Orthoptera Species File Online


== Eksterne lenker ==
(en) Morabidae i Encyclopedia of Life 
(en) Morabidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Morabidae hos ITIS 
(en) Morabidae hos NCBI 
(en) Kategori:Morabidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Morabidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening
Morabidae funnet nær Brisbane, Australia
Bjarke Sahl

Bjarke Sahl, tidligere Bjarke Torben Sahl Kristensen, (født 9. april 1956) er en dansk og norsk sjakkspiller. Han er Internasjonal mester i sjakk.
Bjarke Sahl har bodd i Norge fra 1997. Han meldte i 2007 overgang fra Danmark til Norge og ble dermed av Verdenssjakkforbundet FIDE pr 1. oktober 2007 registrert som Norge sin 20. IM.
Bjarke Sahl delte førsteplassen i det danske mesterskapet i 1981, men tapte omkampen.
Han har tre inntegninger i stormester-tittelen, men har til nå ikke klart kravet om å oppnå en egen FIDE-rating på 2500.
Bjarke Sahl var generalsekretær i Norges Sjakkforbund og Ungdommens Sjakkforbund i åra 1998 – 2005.


== Kilder ==
Norsk Sjakkblad


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjarke Sahl – FIDE 
(en) Bjarke Sahl – chessgames.com 
(en) Bjarke Sahl – OlimpBase 
(en) Bjarke Sahl – Chess.com 
(en) Bjarke Sahl – 365Chess.com 
Bjarke Sahls sjakkpartier i Norge hos NorBase som «utenlandsk spiller»
Bjarke Sahls sjakkpartier i Norge hos NorBase som «norsk spiller»
Georgios Papandreou (den yngre)

Georgios A. Papandreou (gresk Γεώργιος Α. Παπανδρέου, født 16. juni 1952 i Saint Paul i Minnesota i USA) er en gresk politiker. I oktober 2009 vant han og sosialistpartiet PASOK parlamentsvalget i Hellas, og han var statsminister fra 6. oktober 2009 til 11. november 2011.
Fra 1999 til 2004 var Papandreou utenriksminister i Hellas. Siden februar 2004 har han vært partileder for PASOK og i 2006 ble han valgt til leder i Sosialistinternasjonalen. 


== Biografi ==
Georgios A. Papandreou er sønn av Andreas Papandreou og barnebarn av Georgios Papandreou, begge tidligere statsledere. Han ble født i Saint Paul i Minnesota i USA mens faren hadde en stilling ved universitetet der. Han gikk senere på skole i Toronto i Canada og har utdannelse fra Amherst College, Stockholms universitet, London School of Economics og Harvard University.Han vendte tilbake til Hellas etter den greske militærjuntaens fall i 1974 og ble aktiv i farens parti PASOK. Han har sittet i det greske parlamentet siden 1996 og vært utdannelsesminister og utenriksminister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(grk) Offisielt nettsted 
(en) George Papandreou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tore Breda Thoresen

Tore Breda Thoresen
(født 29. januar 1923 i Drammen,
død 1. august 2008)
var en norsk dramaturg og filmmann.Hans studier i sosialøkonomi ble avbrutt i 1943, og
1946-48 studerte han heller film i London, 
før han ble med i Norsk Filmforbund av 1948 der han ble leder 1955.
Han var med i oppstarten av kortfilm-selskapet ABC-Film i 1950. 
I 1964 gjennomførte han, Arne Skouen
og Carsten E. Munch, opprøret De 44 som skapte det nye Norsk Film A/S.
Siden 1959 jobbet han mest for NRK og Fjernsynsteatret der han i 1967
ble sjef etter Arild Brinchmann.
Der dramatiserte han noveller av Bjørg Vik og Torborg Nedreaas.
Han gikk av i 1980 og ble konsulent.  For Statens Teaterskole satt han i styret
1967-79, og for Statens Filmproduksjonsutvalg fra 1984.


== Premier ==
Statens Filmstipend 1953 på kroner 4 000


== Verk ==

1996 – Gjester i studio.  Om De 44-aksjonen

1964 – Den fjerde nattevakt.  TV.

1959 – Jakten.  Foto.

1955 – Trost i taklampa (film).  Foto.

1951 – Kranes konditori.  Ass.kamera.

1951 – Flukten fra Dakar.  B-kamera.

1949 – Svendsen går videre.  B-kamera.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tore Breda Thoresen på Internet Movie Database 
(no) Tore Breda Thoresen hos Sceneweb 
(sv) Tore Breda Thoresen i Svensk Filmdatabas
Subic Bay

Subic Bay er ei bukt som utgjør en del av Luzonhavet på vestkysten av øya Luzon på Filippinene, omkring 100 km nordvest for Manilabukten. Ved dens kyst lå det tidligere en stor amerikansk flåtebase, U.S. Naval Base Subic Bay. Nå er det et industri- og handelsområde som har navnet Subic Bay Freeport Zone.


== Skipsvrak i Subic Bay ==
De fleste av vrakene i Subic Bay stammer enten fra den spansk-amerikanske krigen i 1898 eller fra andre verdenskrig, hvor en rekke japanske skip ble senket av amerikanske fly.
El Capitan var et fraktskip på nesten 3 000 tonn og knapp 130 meter langt. Det sank i Subic Bay hvor det sitter på en skrånende bunn.
Helvetesskipet Oryoku Maru:  Den 15. desember 1944 sank det med 1 619 amerikanske og britiske krigsfanger om bord. Skipet ble senket av et kraftig bombardement fra amerikanske jagere mens det var på vei fra Subic Bay til Japan. Skipet var mindre enn en halv kilometer fra Alava-kaien da det ble angrepet. Rundt 300 fanger døde under den korte reisen fra Manila og under angrepet.
Seian Maru: Under et luftangrep mot Subic Bay ble det 3 712 tonn tunge fraktskipet Seian Maru bombet og senket. Det skjedde 19. desember 1944, kun fire dager etter senkningen av Oryoku Maru.
LST (Landing Ship Tank): Dette er et av de større LSTer som er spredt på bunnen av Subic Bay. Det fikk åpnet bunnventilene i 1946, midt i Subic Bay mellom den sørlige enden av rullebanen og Grande Island.
Det gamle USS New York, som var blitt omdøpt til USS Rochester i 1917: I begynnelsen av den japanske invasjonen av Filippinene, fungerte dette skipet som flytende verksted og lager. Selv om det allerede var tatt ut av tjeneste var det pansrede skroget for verdifullt til at man kunne la det erobres, så bunnventilene ble åpnet i desember 1941 av amerikanske styrker.
San Quentin: Under den spansk-amerikanske krigen i 1898, lot spanjolene deres skip San Quentin gå ned i håp om å blokkere passasjen mellom Grande Island og Chiquita Islands ved munningen av Subic Bay.


== Eksterne lenker ==
Subic Bay Area Tourist, Visitor and Accommodation Information (engelsk)
Satellitfoto fra mars 2004
Subic Bay Philippines (engelsk)
Subic Bay News (engelsk)
Nyheter og informasjon om Subic Bay (engelsk)
Burmaveien (Asia)

Burmaveien (engelsk: Burma Road, kinesisk: 滇缅公路) er en bilvei som forbinder Burma (også kalt Myanmar) med Kina. Den forbinder Kunming i Yunnan med Lashio i Burma. Da den ble bygget var Burma en britisk kronkoloni.
Veien er 1 154 km lang, følger en karanevei og går i gjennom barske fjellområder. Største høyde er 4 700 moh.
Strekningen fra Kunming til den burmesiske grensen ble bygget av 200 000 kinesiske arbeidere under andre kinesisk-japanske krig i 1937 og ble ferdig i 1938. Veien spilte en stor strategisk rolle i andre verdenskrig, hvor britene benyttet Burmaveien til å sende krigsmateriell til Kina før Japan kom i krig med Storbritannia. Denne transporten fant sted som følge av at japanerne hadde tatt kontroll over de kinesiske havnebyene. Forsyninger ble losset i Rangoon (nå Yangon) og sendt med jernbane til Lashio, hvor veien startet i Burma. Etter at japanerne hadde løpt Burma over ende i 1942, måtte de allierte forsyne Chiang Kai-shek og nasjonalistkineserne via luftveien. Disse forsyningene ble fløyet fra flyplasser i Assam i India over den østlige delen av Himalaya. I 1942 fant slaget om Yunnan-Burma-veien sted på denne veien. 

Etter krav fra USA og til Winston Churchills store skuffelse, fikk britiske styrker tildelt den primære oppgaven i Stillehavskrigen ved å gjenerobre Burma og gjenåpne forbindelsen over land til Kina. Under britisk kommando beseiret indiske, britiske, kinesiske og amerikanske tropper, sistnevnte under kommando av Vinegar Joe Stilwell et japansk forsøk på å erobre Assam og gjenerobret i stedet det nordlige Burma. Etter at japanerne hadde erobret Lashio i april 1942, måtte de allierte bygge en ny vei, Ledoveien (også kalt Stilwell-veien), som forløp fra Ledo i Assam, gjennom Myitkina hvor den møtte den gamle Burmaveien ved Wandingzhen, i Yunnan i Kina. Den var 770 km lang, og de første lastebilene kom frem til den kinesiske grensen via denne veien den 28. januar 1945. (Winston Churchill, Andre verdenskrig, bd. VI, kap. 11.)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jon Latimer, Burma: The Forgotten War, John Murray, (2004). ISBN 0-7195-6576-6.


== Eksterne lenker ==
Bilder av Burmaveien Arkivert 10. november 2008 hos Wayback Machine.
WW2 - Felttoget i Burma Video om Burmaveien
WWII - Why We Fight - The Battle of China 1943 video 1
WWII - Why We Fight - The Battle of China 1943 video 2
Life-line to China Re-Opened, 1945/02/12 (1945) Universal Newsreel
The Ghost Road Mark Jenkins, Outside Magazine, Oktober 2003
Blood, Sweat and Toil along the Burma Road Donovan Webster, National Geographic Magazine, November 2003
Burma Road on bicycle Erin O'Brien, The Cultured Traveler, Vol 6., April 2004
China to Europe via a new Burma road Arkivert 22. august 2009 hos Wayback Machine. David Fullbrook, Asia Times, 23. september 2004
On the way to Mandalay The Sydney Morning Herald, 16. august 2008
Los Angeles Times, "Burma's Stilwell Road: A backbreaking WWII project is revived", 30. desember 2008
Elwy

Elwy (walisisk Afon Elwy) er en elv i nordlige Wales, og er en bielv til elven Clwyd. Elwy dannes ved byen Llangernyw hvor tre elver møtes; Cledwen, Collen og Gallen. Den flyter østover gjennom Llanfair Talhaiarn og noen kilometer nedstrøms fra byen møtes den av en bielv ved navn Aled.
Etter at elven har passert gjennom Bont-newydd vender den seg nordover igjen og flyter gjennom St. Asaph. Den flyter inn Clwyd omtrent midt mellom St. Asaph og Rhuddlan, og elvene strømmer ved siden av hverandre i flere kilometer.
Et antall grotter langs Elwys nedre elvedal er av stor arkeologisk interesse, i en av dem har man funnet rester av et neandertalermenneske, og dette er det mest nordvestlige sted hvor levning av en slik mennesketype er funnet.
Elwy er også kjent for sitt lakse- og ørretfiske.
Morten Eriksen

Morten Eriksen (født 26. april 1983) er en norsk fotballspiller som spiller for Sola. Han er utdannet og arbeider som lærer.
Den 1. desember 2010 forlenget Eriksen kontrakten med Sandnes Ulf. Kontrakten hans strakk seg ut sesongen 2012. Den 13. desember 2011 bestemte Eriksen for å legge opp som fotballspiller på grunn av manglende motivasjon, og for å ta fatt på en karriere som lærer. Han gjorde den 29. juli 2012 comeback for Sandnes Ulf pga. mange skader i troppen. Han spiller nå for Sola i 3.divisjon. I cupens førsterundekamp i 2014 scoret han kampens eneste mål da Sola slo ut nettopp Sandnes Ulf.


== Eksterne lenker ==
(en) Morten Eriksen – Transfermarkt 
(en) Morten Eriksen – FBref
Regimen sanitatis Salernitanum

Regimen sanitatis Salernitanum
er et dikt om helse skrevet av leger i Salerno
til Robert Curthose (1051–1134).
Den handler om hygiene og matvaner og var oppdelt i de seks
emnene luft, mat/drikke, søvn/våke, bevegelse/hvile, utskillelse/beholdning og
drømmer/sjelelyster.
Første bokutgivelse kom i 1480 på latin.
Senere kom utgaver på engelsk.
En norsk oversettelse ble gjort 
av Ingjald Reichborn-Kjennerud i 1932.


== Referanser ==
Leidulf

Leidulf er et mannsnavn med opprinnelse i norrøne leið, «lei, vei», og ulfr, «ulv». Leiðulfr var en norrøn form av navnet.


== Utbredelse ==
Leidulf hadde fram til 2014 norsk navnedag 9. oktober.Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Leidulf  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Leidulf Hafsmo (f. 1934), norsk lyriker og musiker
Leidulv Risan (f. 1948), norsk manusforfatter og regissør
Leidulf Melve (f. 1972), norsk historiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Leidulf
(en) Think Baby Names: Leidulf
Ladegården (Bergen)

Ladegården er et strøk i Bergen i bydelen Bergenhus. Ladegården grenser i nord til strøket Sandviken, i øst til Skredderdalen og Breistølen (Ladegårdens støl), i sør mot Eidemarken ved Breistølsveien og Krohnengen, mot Stølen langs Ladegårdsgaten til Hans Hauges gate, og i vest mot Skuteviken langs Nye Sandviksveien og forbi Rothaugen tilbake Sandvikens grense.
Ladegården var i middelalderen en del av Bergens takmark, dvs. byens utmark. Gården var klostergods for dominikanerne på Holmen, men kan opprinnelig ha vært en egen gård, kanskje den storgården som i sin tid ga byen navn – Bjørgvin. Tunet på Ladegården lå der Rotthaugskomplekset ligger i dag. Ladegården ble regulert og utbygd som boligstrøk med hovedsakelig småleiligheter fra 1870-årene og frem mot århundreskiftet.
Sandvikskirken, Rothaugen skole, Ladegården sykehjem og Meyermarken ligger innenfor strøkets grenser. Mathismarkens Bataljon er strøkets lokale buekorps. Ved sjøen ligger det verneverdige gamle sjøboder. Bebyggelsen strekker seg svært langt oppover i fjellsiden, og krysser Fjellveien oppe ved lysthuset Mon Plaisir. Strøket omfattes av grunnkretsene Mulen, Breistølen, Absalon Beyers gate, Mathismarken, Sandvikskirken, Rothaugen, Ladegården og Baglergaten med til sammen 3 736 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 0,29 km².


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Ladegården
Bergen byleksikon på nett, om Ladegårdsgaten
Proscopiidae

Proscopiidae er en gruppe av rettvingene (Orthoptera)  og tilhører en familiegruppe blant  gresshoppene.  De har ofte blitt regnet som en underfamilie av familien Eumastacidae.


== Utseende ==
Gjerne ganske store, lange og tynne, pinnelignende gresshopper, grønne eller brune på farge. De ligner på spøkelsesinsekter (Phasmida), men skiller seg fra disse på det kjegleformede hodet og de lange, fortykkede baklårene. Hannene er vanligvis vesentlig mindre enn hunnene. De er vanligvis vingeløse. Hodet er smalt og kjegleformet med runde, litt utstående fasettøyne. Antennene er ganske korte, gjerne litt sigdformede. Kroppen er lang og tynn, pinneaktig. Beina er lange og tynne, baklårene er noe fortykket, bakbeina er formet som hoppebein selv om disse artene gjerne ikke hopper så godt. Bakleggene er piggete.


== Levevis ==
Proscopiidae er planteetere som kryper langsomt rundt i vegetasjonen. De ligner pinner og er utmerket kamuflert.


== Utbredelse ==
Familien finnes bare i Sør-Amerika.


== Fossile arter ==
Inntil nylig hadde denne familien ingen kjente, fossile arter, men i 2008 ble det publisert én art, Eoproscopia martilli, fra tidlig kritt, Brasil ([1]). Denne har den samme, pinnelignende kroppsformen som de moderne artene, men skiller seg fra dem på at hodet er ganske kort og vingene velutviklede.


== Systematisk inndeling ==

 vingede insekter (Pterygota)
Neoptera («nyvinger»)
Orthopteroida  («gresshoppelignende insekter»)
Orden rettvinger (Orthoptera)
Underorden gresshopper (Caelifera)
Overfamilie Eumastacoidea
Familie Proscopiidae Audinet-Serville, 1838
Underfamilie Hybusinae Liana, 1980 – én slekt med 4 arter
Underfamilie Proscopiinae Audinet-Serville, 1838 – 22 slekter, 184 arter
Underfamilie Xeniinae Liana, 1980 – 3 slekter, 16 arter
Ikke plassert til underfamilie: 6 slekter, 11 arter


== Kilder ==
Liste over artene, fra Orthoptera Species File Online
Heads, S.W. (2008) The first fossil Prosopiidae (Insecta, Orthoptera, Eumastacoidea) with comments on the historical biogeography and evolution of the family. Palaeontology 51: 499-507.[2]


== Eksterne lenker ==
(en) Proscopiidae i Encyclopedia of Life 
(en) Proscopiidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Proscopiidae hos Fossilworks 
(en) Proscopiidae hos ITIS 
(en) Proscopiidae hos NCBI 
(en) Kategori:Proscopiidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Proscopiidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Taxiarchus sp.
Norsk Entomologisk forening
Blå amason

Blå amason er en novelle skrevet av Gro Dahle. Den ble gitt ut i 1995 og handler om hvilke indre krefter som får oss til å handle som vi gjør.
My Special Angel

«My Special Angel» er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Jimmy Duncan, publisert i 1957, som først ble gjort kjent av Bobby Helms.
Sangen ble en stor crossover-slager for Helms i 1957. Backingvokalene ble fremført av Anita Kerr Singers.
Den britiske sangeren Malcolm Vaughan spilte inn en versjon i 1957.
«My Special Angel» ble fikk nytt liv i 1968 av The Vogues, en vokalgruppe fra Philadelphia som allerede hadde hatt Top 10-slagere i USA med sangene «You're the One» og «Ten O'Clock World».


== Norske versjoner ==
Dag Spantell og Yngvar Numme har skrevet norske tekster. Spantells norske versjon bærer tittelen «Du er som sendt fra himmelen». Nummes nlorske versjon har tittelen «De glade 50-åra».

Produsent for Dizzie Tunes' versjon var Øivind Klingberg.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Energileverandør

En kraftleverandør er et selskap som handler med energi, som oftest elektrisitet.


== Norge ==
Den største norske kraftleverandøren er Statkraft, som også er en kraftprodusent.
Norge har fritt valg av kraftleverandør. Opprinnelig var kraftleverandørene til sluttbruker kommunale eller regionale offentlige selskaper, som i en del tilfeller også var produsenter av energi.


== Se også ==
Nettselskap


== Referanser ==
Jueju

Jueju (forenklet kinesisk: 绝句; tradisjonell kinesisk: 絕句; pinyin: Juéjù; Wade-Giles: Chüeh chü) er en kinesisk dikterisk stilart innen jintishi, eller «moderne shistil». Den var en utbredt stilart blant kinesiske diktere på 400- og 500-tallet i Tangdynastiet.
Fu (Yan’an)

Fu (kinesisk: 富县; pinyin:  Fù Xiàn) er et fylke i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Yan'an.
Folkemengden var på 140 216 innbyggere i 1999.


== Kulturminner ==
Shihongsigrottene (Shihong si shiku) ble i 2006 tilgøyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Huleanleggene går tilbake til Daye-eraen (605-617) under Sui-dynastiet, men ble videre utviklet under Tang-, Song-, Yuan- og Ming-dynastiene. Huleanlegget består av i alt syv grotter.


== Referanser ==
Stig Roar Husby

Stig Roar Husby (født 12. september 1954 i Trondheim) er en norsk tidligere langdistanseløper. Han representerte Strindheim Idrettslag og IL i BUL. Husby deltok i sommer-OL for Norge i 1984 i Los Angeles, men fullførte ikke maratonløpet.
Husby er i dag trener i Nesodden Idrettsforening.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stig Roar Husby – Olympedia 
(en) Stig Roar Husby – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Stig Roar Husby – World Athletics
Håkon Gundersen

Håkon Gundersen (født 27. mars 1954 i Kristiansand) er en norsk filmprodusent, regissør, forretningsmann og forfatter. Han er utdannet sosiolog og har gitt ut en rekke bøker på Pax forlag om sosiologiske og samfunnsvitenskaplige emner. Han var med og startet Fagbevegelsens Forskingssenter på 1980-tallet.
Gundersen startet også Viking Film og senere Raven Star Productions. I 1985 var han co-produsent på Revolution og i 1986 på The Fight of The Navigator. Så ble han produsent av The Order of Things i Los Angeles, og i 1990 var han produsent på Sovjetunionens siste spillefilm, Red Mob. 
På spillefilmen Svik er han både manusforfatter, regissør og produsent. 
I 1993 etablerte Gundersen Mobile Media Company. Firmaet jobbet med programvareutvikling og var i en periode verdsatt til flere milliarder kroner. Gundersen hadde på et tidspunkt aksjer til en verdi av 700 millioner kroner. Gundersen var også med på å etablere det kirurgiske simulatorselskapet SimSurgery.
Gundersen er gift med forfatteren Bente Lohne.


== Forfatterskap ==
Gundersen har gitt ut flere samfunnskritiske bøker på Pax forlag. I NSB med Linjegods i lasten angrep han rasjonaliseringstiltak i NSB/Linjegods. I Televerket med knute på tråden angrep han rasjonalisering og automatisering av telefonsentraler i Televerket, i Blow out! : norsk oljepolitikk : penger foran sikkerhet? problematiseres sikkerhet og beredskap innen oljesektoren, og i Spillet om atomkraften beskrives hvordan sterke krefter i Norge jobber for å innføre atomkraft.


== Bibliografi ==
NSB med Linjegods i lasten – sakprosa (1975)
Televerket med knute på tråden – sakprosa (1976)
Industri i distrikts-Norge : en kommentert bibliografi – sakprosa (1976), medforfatter
Blow out! : norsk oljepolitikk : penger foran sikkerhet? – sakprosa (1977)
Spillet om atomkraften – sakprosa (1977), medforfatter
Bordet fanger – roman (1979)
Nordsjøtragedien – sakprosa (1980), redaktør
Jernbanen i Norge – sakprosa (1980), medforfatter
Trygd i Norge : en kommentert litteraturoversikt – sakprosa (1980), medforfatter
Samferdsel i Norge – sakprosa (1983)
TV 2 og den nye mediesituasjonen i Norge – sakprosa (1984)
På gyngende grunn : kontraktørvirksomheten i byggebransjen – sakprosa (1984), medforfatter
Den digitale revolusjon – sakprosa (1995)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kaja Korsvold: En mester i filmfinansiering. Artikkel i Aftenposten Kultur 7. oktober 2009 side 6
Håkon Gundersen på IMDB