jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vedkløyver

Vedkløyver er et redskap med en øks eller kile, ofte drevet av et hydraulisk stempel. Man legger veden som skal klyves, mellom stempelet og kilen, og stemplet skyver veden med stor kraft mot kilen, der den kløyves. Moderne vedkløyvere har en vugge til veden, mens på de aller enkleste modellene ble veden lagt på en bjelke. Moderne vedkløyvere har også et transportbrett der veden kan ledes til tilhengere eller i storsekker. Kilen kan være formet som et kors, slik at veden deles i fire deler. 


== Farer i bruk ==
Særlig eldre vedkløyvere er det mange faremomenter med. Enkelte modeller hadde et stempel som gikk frem og tilbake kontinuerlig, med de klemfarer dette kunne medføre. På noen modeller ble veden lagt på en bjelke, der man ofte måtte holde i veden for å balansere den. 
På moderne vedkløyvere er styringshendlene utformet slik at man må benytte begge hender på dem, og dermed er klemfaren minimert, men fremdeles kan fliser og vedbiter sprette og forårsake skade.
Hansker, vernebriller og visir kan være nyttig verneutstyr for operatøren.


== Fliskløyver ==
Fliskløyver er et lignende redskap i mindre skala for å lage fliser til opptenning til vedfyring, ofte drevet med håndkraft.


== Se også ==
Sponkniv, håndredskap til å lage fliser for opptenning


== Eksterne lenker ==
(en) Log splitters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vedmaskin

En vedmaskin er normalt et traktorredskap som benyttes til å kappe og kløyve ved i én operasjon. Det er flere utforminger av maskineriet, enkelte har sagblad, andre sagkjede til å kappe veden. Andre modeller har en øks med en pigg til å kappe og kløyve veden i én operasjon. Kløyvningsoperasjonen kan også foregå etter modell av en normal vedkløyver eller andre løsninger. Ofte har den transportbånd som mater stranger inn og ved ut. Den henter kraft fra kraftuttaket eller traktorens hydraulikksystem.
Vedmaskinen erstatter kappsagen og vedkløyveren i vedproduksjonen, den er sikrere i bruk og mer effektiv, men samtidig mer kostbar i innkjøp.
Kabinet-De Geer II

Den nederlandske regjeringen Kabinet-De Geer II som tiltrådte i 1939 forlot landet sammen med dronning Wilhelmina 14. mai 1940. Dette fant sted like etter at Tyskland hadde invadert landet. Kabinet-De Geer II gikk i eksil i London, og ble det første av de fire kabinettene i London som under den annen verdenskrig utgjorde landets regjering i eksil.
Den siste gangen et ministerråd ble avholdt i Nederland var i Fortet i Hoek van Holland like før avreisen til England. Dronning Wilhelmina hadde da allerede forlatt landet. 
Takket være hans passive holdning lot dronningen De Geer vike plassen for Gerbrandy i september 1940.


== Ministre ==
Ministerpresident: Dirk Jan de Geer (CHU)
Minister van Algemene Zaken: Dirk Jan de Geer (CHU) a.i.
Utenriksminister: Eelco Nicolaas van Kleffens (lib. partiløs)
Justisminister: Pieter Sjoerds Gerbrandy (ARP)
Minister van Binnenlandse Zaken: Hendrik van Boeijen (CHU)
Undervisnings-, kunst- og vitenskapsminister: Gerrit Bolkestein (VDB)
Finansminister: Dirk Jan de Geer (CHU) (samtidig ministerpresident)
Forsvarsminister: Adriaan Quirinus Hendrik Dijxhoorn (partiløs)
Waterstaatsminister: Johan Willem Albarda (SDAP)
Økonomi-minister: Maximilien Paul Léon Steenberghe (RKSP), fra 10. augusts 1939 til 9. mai 1940; departementet ble etter dette delt:
Minister for handel, industri og sjøfart: Steenberghe, fra 9. mai 1940 til 3. september 1940
Minister for landbruk og fiske: Arie Adriaan van Rhijn (CHU), fra 9. mai 1940 til 3. september 1940
Sosialminister: Jan van den Tempel (SDAP)
Koloniminister: Charles Joseph Ignace Marie Welter (RKSP)


== Note ==
Denne regjeringen var den første som sosialdemokratene (SDAP) deltok i. Til da hadde de blitt utestengt fra deltagelse i regjeringen av de andre partiene.
Kabinet-Gerbrandy II

Den nederlandske regjeringen Kabinet-Gebrandy II var det tredje av de fire kabinettene i London som under den annen verdenskrig utgjorde landets regjering i eksil.
En radiotale som Minister van Binnenlandse zaken Jaap Burger holdt 27. januar 1945 førte til dette kabinettets fall. Burger hadde foreslått at man etter krigen skulle skille mellom 'nederlendere som hadde slått seg sammen med tyskerne' og 'nederlendere som hadde begått feil'. Etter denne talen ba ministerpresident Gerbrandy Burger ta sin hatt og gå. Sammen med Burger tok andre SDAP-ministre og avskjed fra regjeringen.


== Ministre ==
Ministerpresident: Pieter Sjoerds Gerbrandy (ARP)
Minister van Algemene Zaken: Hendrik van Boeijen (CHU) fra 27. juli 1941 til 23. februar 1945
Generell krigsminister: Pieter Sjoerds Gerbrandy (ARP) (samtidig ministerpresident), fra 21. mai 1942 til 23. februar 1945
Utenriksminister: Eelco Nicolaas van Kleffens (lib. partiløs)
Justisminister:
Pieter Sjoerds Gerbrandy (ARP) (samtidig ministerpresident), fra 27. juli 1941 til 21. februar 1942
Johannes Regnerus Maria van Angeren (RKSP), fra 21. februar 1942 til 11. juli 1944
Gerrit Jan van Heuven Goedhart (partiløs), fra 11. juli 1944 til 23. februar 1945)
Minister van Binnenlandse Zaken:
Hendrik van Boeijen (CHU), fra 27. juli 1941 til 31. mai 1944
Jacobus Albertus Wilhelmus Burger (SDAP), fra 31. mai 1944 til 27. januar 1945
Hendrik van Boeijen (CHU), fra 27. januar 1945 til 23. februar 1945
Undervisnings-, kunst- og vitenskapsminister: Gerrit Bolkestein (VDB)
Finansminister:
Maximilien Paul Léon Steenberghe (RKSP), fra 27. juli 1941 til 17. november 1941
Johan Willem Albarda (SDAP), fra 17. november 1941 til 9. desember 1942
Johannes van den Broek (partiløs), fra 9. desember 1942 til 23. februar 1945
Krigsminister:
Hendrik van Boeijen (CHU), fra 27. juli 1941 til 15. september 1942
Otto Cornelis Adriaan van Lidth de Jeude (LSP), fra 15. september 1942 til 23. februar 1945
Marineminister: Johannes Theodorus Furstner (Lib. partiløs)
Waterstaatsminister: Johan Willem Albarda (SDAP), fra 27. juli 1941 til 23. februar 1945
Minister for handel, industri og sjøfart:
Maximilien Paul Léon Steenberghe (RKSP), fra 27. juli 1941 til 17. november 1941
Jan van den Tempel (SDAP), fra 17. november 1941 til 8. januar 1942
Petrus Adrianus Kerstens (KVP), fra 8. januar 1942 til 31. mai 1944
Minister for handel, industri og landbruk: Johannes van den Broek (partiløs), fra 31. mai 1944 til 23. februar 1945
Minister for landbruk og fiske:
Maximilien Paul Léon Steenberghe (RKSP), fra 27. juli 1941 til 17. november 1941
Jan van den Tempel (SDAP), fra 17. november 1941 til 8. januar 1942
Petrus Adrianus Kerstens (KVP), fra 8. januar 1942 til 31. mai 1944
Minister for skipsfart og fiske: James Marnix de Booij (Lib. partiløs), fra 31. mai 1944 til 23. februar 1945
Sosialminister: Jan van den Tempel (SDAP)
Koloniminister:
Charles Joseph Ignace Marie Welter (RKSP), fra 27. juli 1941 til 17. november 1941
Pieter Sjoerds Gerbrandy (ARP) (samtidig ministerpresident), fra 17. november 1941 til 21. mai 1942
Hubertus van Mook (partiløs), fra 21. mai 1942 til 23. februar 1945


== Referanser ==
Kabinet-Gerbrandy III

Den nederlandske regjeringen Kabinet-Gebrandy III var det siste av de fire kabinettene i London som under den annen verdenskrig utgjorde landets regjering i eksil.
Dette kabinettet ble til etter at det forrige kabinettets ministre fra SDAP hadde trukket seg da Minister van Binnenlandse zaken Jaap Burger ble bedt om å gå etter en radiotale 27. januar 1945.Regjeringen Gerbrandy III gikk av etter at Nederland hadde blitt befridd 5. mai 1945 for slik å gi den første etterkrigsregjeringen fritt spillerom. Frem til en ny regjering var klar, fortsatte det gamle kabinettet å styre landet fra London. Enkelte ministre, som for eksempel Beel, hadde allerede reist tilbake til det frie Nederland. En viktig del av regjeringens oppgaver falt under krigsministerens ansvar, og de ble utført av et råd av militære kalt «Militair Gezag». Rådet ble ledet av general Kruls.
Minister Beel opprettet en midlertidig ordning («Tijdelijke regeling») for kommune- og fylkesstyrer etter krigen. Det ble opprettet nød-kommuneråd som ble oppnevnt av et eget, lokalt valgstyre.


== Ministre ==
Ministerpresident: Pieter Sjoerds Gerbrandy (ARP)
Generell krigsminister: Pieter Sjoerds Gerbrandy (ARP) (samtidig ministerpresident)
Utenriksminister: Eelco Nicolaas van Kleffens (lib. partiløs)
Justisminister: Pieter Sjoerds Gerbrandy (ARP) (samtidig ministerpresident), fra 27. juli 1941 til 21. februar 1942
Minister van Binnenlandse Zaken: Dr. L.J.M. Beel Rooms-Katholieke StaatspartijRKSP
Undervisnings-, kunst- og vitenskapsminister: Gerrit Bolkestein (VDB)
Finansminister: Dr. G.W.M. Huysmans RKSP
Krigsminister:
J.M. de Booy (Lib. partiløs) til 4. april 1945
Dr. J.E. de Quay KVP fra 4. april 1945
Marineminister: J.M. de Booy (Lib. partiløs)
Waterstaatsminister:
Ir. F.C.M. Wijffels (RKSP) til 4. april 1945
Ir. Th.Ph. Tromp (Lib. partiløs) fra 4. april 1945
Minister for handel, industri og landbruk: J.H. Gispen (ARP)
Minister for landbruk og fiske:
Maximilien Paul Léon Steenberghe (RKSP), fra 27. juli 1941 til 17. november 1941
Jan van den Tempel (SDAP), fra 17. november 1941 til 8. januar 1942
Petrus Adrianus Kerstens (KVP), fra 8. januar 1942 til 31. mai 1944
Minister for skipsfart og fiske: James Marnix de Booij (Lib. partiløs), fra 31. mai 1944 til 23. februar 1945
Sosialminister: Ir. F.C.M. Wijffels (RKSP)
Minister for oversjøiske områder: Dr. J.I.J.M. Schmutzer (RKSP)
Minister uten portefølje (Utenriks) Mr. E.F.M.J. baron Michiels van Verduynen (Lib. partiløs)


== Referanser ==
Arbeidsgiveravgift

Arbeidsgiveravgift er en skatt som arbeidsgivere i både privat og offentlig sektor er pålagt til å betale som et prosentuelt påslag på lønnskostnader. For de fleste norske virksomheter er avgiftssatsen 14,1 %. Arbeidsgiveravgiften i Norge skal bidra til å finansiere folketrygdens utgifter til for eksempel pensjon, sykepenger, arbeidsledighetstrygd mv. Den norske arbeidsgiveravgiften er regionalt differensiert, slik at avgiftssatsen avhenger av hvor bedriften er lokalisert.
Arbeidsgiveren skal betale arbeidsgiveravgift av lønn og annen godtgjørelse for arbeid og oppdrag i og utenfor tjenesteforhold som han plikter å innberette. Arbeidsgiveravgiften fastsettes i prosent av det beløp som skal innberettes for vedkommende år. Det skal ikke betales arbeidsgiveravgift når arbeidet eller oppdraget er utført som ledd i selvstendig næringsvirksomhet.Hjemmel for å kreve inn arbeidsgiveravgift er gitt i folketrygdloven § 23-2.


== Geografisk differensiering ==

Arbeidsgiveravgift beregnes etter satsen som gjelder i den sonen hvor arbeidsgiver anses å drive virksomhet. Et foretak som er arbeidsgiver, anses å drive virksomhet i den kommunen hvor foretaket er registrert. En privatperson som er arbeidsgiver, anses å drive virksomhet i den kommunen hvor vedkommende er bosatt ifølge folkeregisteret.Siden 2000 har satsene variert fra 14,1 % til 0 %, men antall soner og fordelingen disse imellom har variert noe fra år til år.
* I sone 1a skal det betales arbeidsgiveravgift med en sats på 10,6 pst. inntil differansen mellom det foretaket faktisk betaler i arbeidsgiveravgift, og det foretaket ville ha betalt i arbeidsgiveravgift med en sats på 14,1 pst, er lik fribeløpet. I 2016 er fribeløpet 500 000 kroner per foretak. For godstransport på vei i sone 1a er fribeløpet 250 000 kroner. Etter EUs nye retningslinjer for regionalstøtte kan det ikke lenger gis differensiert arbeidsgiveravgift i deler av transportsektoren, energisektoren og finans- og forsikringssektoren. I disse sektorene er det derfor innført en tilsvarende fribeløpsordning som i sone Ia.Den regionale differensieringen begrunnet som et viktig distriktspolitisk virkemiddel. Etter pålegg fra EFTAs overvåkingsorgan (ESA) ble systemet med regionalt differensierte satser vesentlig innskrenket etter 2003. Fra 2007 gjelder imidlertid igjen generelt nedsatte avgiftssatser i mesteparten av det området som hadde nedsatte satser i 2003. Satsene er de samme som i 2003 med unntak for Tromsø og Bodø, som har fått en noe høyere generell sats. Rett før sommeren 2013 vedtok ESA innskrenkninger som kan gjøre at bruken av differensierte satser innskrenkes for Midt-Norge og Vestlandet. Dette avklares antakelig høsten 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skatteetaten: Arbeidsgiveravgift, satser (Besøkt 15. august 2019)
Om arbeidsgiveravgift - Altinn/Starte og drive bedrift Arkivert 30. juni 2015 hos Wayback Machine.
Terminoppgave for arbeidsgiveravgift og forskuddstrekk Arkivert 31. august 2013 hos Wayback Machine.
Kart over virkeområdet for differensiert arbeidsgiveravgift fra 2007 (Regjeringen.no, historisk arkiv)
Into the Purple Valley

Into the Purple Valley er den amerikanske gitaristen og sangeren Ry Cooders andre album. Cooder har her arrangert og framfører et utvalg mer og mindre kjente amerikanske folkesanger. En rød tråd er sanger som tematiserer miljøkatastrofen Dust Bowl i det amerikanske Midt-Vesten, med påfølgende folkevandring vestover. Albumet kan dermed ses på som californieren Cooders utforskning av vestkystens musikalske røtter.
«How Can You Keep Moving (Unless You Migrate Too)» er en politisk vise om ofrene for Dust Bowl, skrevet av folkesangeren Sis Cunningham. Cooder har henta sangen fra Woody Guthries album Dust Bowl Ballads.
På den tradisjonelle visa om gangsterhelten Billy the Kid spiller Cooder mandolin. «Money Honey» er en låt av rhytm and blues-artisten Jesse Stone, mens «F.D.R. in Trinidad» er en morsom calypso om et amerikansk presidentbesøk i Karibia.
«Denomination Blues» forsøker med sin uvanlige instrumentering med ulike strenge- og blåseinstrumenter å gjenskape det helt spesielle soundet som den tidlige gospelartisten Washington Phillips skapte på 1920-tallet. «On a Monday» er et avansert arrangement av en av den legendariske folkesangeren Leadbellys sanger. «Hey Porter» er en av Johnny Cash' mer bluesprega låter.
Den åndelige sangen «Great Dream from Heaven» er henta fra repertoaret til den sjøllærte bahamanske gitaristen Joseph Spence, som har inspirert Cooder med sin uvanlige behandling av instrumentet. Den tradisjonelle «Taxes on the Farmer Feeds Us All» er ei politisk vise om det kapitalistiske USAs utbytting av farmeren.
Plata avsluttes med en inderlig tolkning av Woody Guthries sterkt politiske «Vigilante Man».


== Sporliste ==
«How Can You Keep Moving (Unless You Migrate Too)» (Sis Cunningham) – 2:25
«Billy the Kid» (trad.) – 3:45
«Money Honey» (Jesse Stone) – 3:28
«F.D.R. in Trinidad» (Fitz MacLean) – 3:01
«Teardrops Will Fall» (Dickey Doo & Marion Smith) – 3:03
«Denomination Blues» (Washington Phillips) – 3:58
«On a Monday» (Huddie Leadbetter) – 2:52
«Hey Porter» (Johnny Cash) – 4:34
«Great Dream from Heaven» (Joseph Spence) – 1:53
«Taxes on the Farmer Feeds Us All» (trad.) – 3:52
«Vigilante Man» (Woody Guthrie) – 4:15


== Eksterne lenker ==
(en) Into the Purple Valley på Discogs 
(en) Into the Purple Valley på MusicBrainz 
(en) Into the Purple Valley på Spotify 
(en) Into the Purple Valley på AllMusic
Stopp JobbMobben

Stopp JobbMobben (SJM) er en norsk organisasjon som arbeider med å hjelpe ofre for trakassering, psykisk vold og mobbing på arbeidsplassen. Organisasjonen ble stiftet 4. mars 1996. Leder er Mailis Haugerud.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Jobbingutenmobbing hos Arbeidstilsynet
Trakassering og mobbing på arbeidsplassen hos Arbeidsmiljøskaddes landsforening
Help! (sang)

«Help!» er en sang av den engelske rockegruppen The Beatles. Sangen er skrevet av John Lennon, men er offisielt kreditert duoen Lennon/McCartney. «Help!» ble først utgitt i 1965 som singelplate, senere som tittelmelodi såvel i spillefilmen som på albumet med samme navn.


== Tina Turners coverversjon ==
Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på singel i 1984. Singelen kom på 14.-plass i Nederland, 16.-plass i Østerrike og 40.-plass i Storbritannia. Musikkvideoen ble regissert av Simon Milne. Sangen er også med på albumet Private Dancer som ble gitt ut senere samme år.


== Referanser ==
Attføring

Attføring eller yrkesrettet attføring er et tidligere begrep som ble brukt om tiltak for å få folk tilbake i en arbeidssituasjon, enten i samme jobb som tidligere, eller i et nytt arbeide, dersom tidligere jobb var blitt umulig å utføre på grunn av sykdom, skade eller lyte.
Yrkesrettet attføring er en eldre trygdeytelse som krevde et godkjent attføringstiltak, som kunne være et kurs, skolegang, trening, hospitering på arbeidsplass eller lignende som vil øke den arbeidssøkendes mulighet for å komme i lønnet arbeid. Fra 1. mars 2010 ble yrkesrettet attføring erstattet av arbeidsavklaringspenger.


== Attføring i Norge fram til og med 2009 ==
Det var NAV som hjalp til med formulering av søknad om yrkesrettet attføring, saksbehandlet søknaden og innvilget og utbetalte ytelser. 
Ved sykdom eller skade var det vanlig at den det gjaldt mottok sykepenger i inntil 52 uker. Deretter måtte det søkes om rehabiliteringspenger dersom pasienten var under behandling med utsikt til bedring, eller attføringspenger dersom pasienten var i et attføringstiltak.  
Tidligere var det opprettet såkalte «attføringsinstitutter» der den arbeidssøkende kunne få et opphold, gjerne med trening, og med forsøk på arbeide i flere forskjellige verksteder. Disse ble siden erstattet av flere forskjellige attføringsbedrifter, vernede arbeidsplasser, osv.
For arbeidstakere som hadde fått en sykdom eller skade som gjorde arbeidet umulig i det tidligere yrket, kunne utdannelse som et godkjent attføringstiltak være en mulighet til å ta et studium uten å måtte ta opp studielån. Attføringspengene ville da dekke både utgifter til mat, bolig, bøker, undervisningsmateriell, reiseutgifter og eventuelle skolepenger.
Attføringsavdeling er den avdelingen som følger opp den enkelte elev sin attføringsak. Blant hovedoppgavene er kontakt og rapportering til NAV, koordineringsansvar for det tverrfaglige samarbeidet på skolen og markedsføring av skolens helhetlige tilbud. Attføringsavdelingen består av 4 personer med ulik utdanning og arbeiderfaring.


== Se også ==
AMO


== Eksterne lenker ==
Om arbeidsavklaringspenger på NAV
Yosef Wolde-Mariam

Samuel Andrea Emanuel Daniel Yosef Wolde-Mariam Theodros Tesfa Golja Michael  (født 4. august 1978) er en norsk programleder og den ene halvdelen av rap-duoen Madcon. Med Madcon har Wolde-Mariam hatt stor suksess som rap-artist i Europa. Han er født i Norge og vokste opp på mødrehjem på Grefsen i Oslo, i Røyken, på Grønland, Grünerløkka og Bekkelaget. Hans foreldre er fra Etiopia og Eritrea. Han har siden 2012 vært mentor i The Voice på TV 2.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yosef Wolde-Mariam på Discogs 
(en) Yosef Wolde-Mariam på MusicBrainz 
(en) Yosef Wolde-Mariam på Genius — sangtekster 
(en) Yosef Wolde-Mariam på Internet Movie Database 
(en) Yosef Wolde-Mariam hos The Movie Database
Neadalen

Neadalen er et dalføre i Trøndelag fylke. Dalen ligger sør for, og tilnærmet parallelt med, Stjørdalen. Elven Nea renner gjennom dalen, og munner ut i Selbusjøen. Neadalen omfattes av de to kommunene Tydal og Selbu. Største tettsteder er Mebonden og Ås. Fylkesvei 705 følger Nea gjennom dalen, fra Røros via Tydal til Selbu, og videre langs Selbusjøen til Stjørdal. Nea og Selbusjøen har flere tilløp fra skogene og fjellene ovenfor dalen. Bergrunnen i Neadalen tilhører den kaledonske fjellkjeden, og består i hovedsak av fyllitt og grønnskifer.Skarvan og Roltdalen nasjonalpark ligger i skog- og fjellområdene mellom Neadalen og Stjørdalen.


== Referanser ==
Arturos øy

Arturos øy (italiensk: L'isola di Arturo) er en roman av Elsa Morante fra 1957. Romanen et sentrert rundt den ensomme gutten «Arturo» som vokser opp på øya Procida i Napolibukta, og handler om å bli voksen. Morante vant prisen Premio Strega for romanen, som ble filmatisert av Damiano Damiani i 1962. Den norske oversettelsen ved Hans Braarvig utkom på Gyldendal i 1959.


== Handlingsgang ==

I romanen vokser en liten gutt ved navn Arturo opp på øya Procida i Napolibukta. På øya finnes det et fengsel. Arturo selv bor i et dystert herrehus som hans far har arvet. Hva gutten har av skolegang er hva han får via bøker bestående av mannlige helter og ridderskap som han finner i herrehusets bibliotek. Arturo idealiserer sin mor som døde da han ble født. Han dyrker også sin høye, blonde og ofte fraværende far. Selv er han fysisk aktiv og ror med en båt og svømmer langs øya.
Det eneste levende vesen som han kan dele sin fryd er med sin hund Immacolatella. Bygningen med samme navn, inkluderte dens historiske fontene, Fontana del Gigante, er et berømt byggverk som står ved vannkanten i Napolis havneområde. Som Arturos mor døde da hun fødte ham, slik dør også hans elskede hund etter å ha født et kull med valper.
Da han er fjorten år gammel kommer faren med en ny brud, Nunziatella. Hans stemor er kun to år eldre enn ham selv. Lydene fra faren som elsker med Nunziatella om nettene er forstyrrende for den unge gutten på mer enn én måte. Snart blir Arturo forelsket i Nunziatella, som liker ham, men avviser hans seksuelle tilnærmelser. Nunziatella føder senere et barn med blondt hår, og for en tid erstatter barnet Arturo i hennes ømhet. Senere oppdager Arturo at hans far har blitt forelsket i en fange i øyas fengsel. Ved romanens avslutning blir fangen løslatt, og Arturo, som føler seg forrådt av faren, forlater øya for fastlandet.
Kåre Magnus Bergh

Kåre Magnus Bergh (født 22. desember 1978) er en norsk programleder og billedkunstner. Han har også spilt i bandet  Hello Countryclub. Bergh er imidlertid mest kjent som programleder for store, direktesendte tv-show som Idol, Sommeråpent, Stjernekamp og Melodi Grand Prix. 


== Programlederjobber ==
Kåre Magnus Bergh ble kjent som programleder for talentkonkurransen Idol på TV 2, der han ledet sendingene sammen med Solveig Kloppen 2005 og 2006. Fra høsten 2006 presenterte han tradisjonell rockemusikk sammen med musikkjournalisten Tor Milde som programleder i P4s radiokanal P4 Bandit. 
I desember 2007 ble han en av flere programledere i NRK Super, NRKs fjernsynskanal for barn. Julen 2008 ledet han Julemorgen sammen med Yasmin Syed. Høsten 2009 ledet han Melodi Grand Prix junior på NRK sammen med Marthe Sveberg Bjørstad. Han har ledet flere tv- og radioprogrammer sammen med kollega Ingrid Gjessing Linhave, blant annet Kvelden før kvelden og radioserien Kveldsstell på NRK P1. 
Bergh har også vært programleder for programserien Stjernekamp på NRK1 siden første sesong i 2012, og han har ledet Melodi Grand Prix hvert år siden 2015: tre ganger sammen med Silya Nymoen (2015, 2016 og 2018) og én gang hver med Line Elvsåshagen (2017) og Heidi Ruud Ellingsen (2019). I 2020 og 2021 ledet han konkurransen sammen med Ingrid Gjessing Linhave og Ronny Brede Aase, i 2021 sammen med Silje Nordnes, og i 2022 sammen med Annika Momrak og Mikkel Niva.


== Annet ==
Kåre Magnus Berg er utdannet maler blant annet i Oslo, Frankfurt am Main og Kunsthøgskolen i Bergen. Han har holdt flere separatutstillinger, blant annet for Kunstnerforbundet i 2007.Han er oppvokst på Hamar, men har siden bodd i blant annet Bergen og Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kåre Magnus Bergh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kåre Magnus Bergh på Internet Movie Database 
(en) Kåre Magnus Bergh hos The Movie Database 
(en) Kåre Magnus Bergh på MusicBrainz