jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Christin Grilstad Prøis

Christin Grilstad Prøis (født 14. oktober 1965) er en norsk musiker, skuespiller og forfatter. Hun er bosatt i Svelvik kommune.
Som forfatter er hun mest kjent for serieromanene Cornelia og Livets lenker, begge utgitt på Cappelen Damm forlag. Hun har også skrevet en rekke barnebøker, hørespill og teaterstykker. 
Christin Grilstad Prøis er kjent for sine musikalske forestillinger om Heksagon. Sommeren 2011 hadde hun regi og manus på Svelvikspelet, med blant andre Anne Marie Ottersen og Lasse Lindtner på rollelisten.
Hun har også vært med i Den store reisen på NRK og serien Forbindelser på kanalen FEM der hun filmet sin hverdag med amatørkamera. 


== Utgivelser ==
Utgivelser Musikkspill-lopper (dramatikk/musikk) i samarbeid med Hilde Midtstue:

En julefortelling 1996
Juleforviklinger 1996
Juleevangeliet 1996
Sirkus Leatos 1997
Årstidene 1997
Løsører eller andre løsninger 1997
Tor og Loke hos jotnene 1997
Liten og stor 1998
Hemmeligheten på loftet 1998
Snus og Finn i Nisseland 1999
Spenning i lufta 2001
Dum, dummere, dritings 2003
Ingen utenfor 2008Utgivelser barnebøker Damm forlag:

Den lange pølsemiddagen 1998
Heksagon 2001
Heksagon og Padde-Boboz 2003
Heksagon og skyggene 2004
Heksagon og Penny, så klart 2005
Heksagon tryller en storm 2006Utgivelser lydbøker Musico:

Heksagon og Elvis 2002
Heksagon og Padde-Boboz 2003
Heksagon skrønehistorier 2005
Heksagon tryller en storm 2008
Fortellingen om Henrik Wergeland 2008Utgivelser Cappelen Damm:

Cornelia, serieroman, 14 bøker 2007 – 2009
Livets Lenker, serieroman, 2010 –


== Kilder ==
Presentasjon av Christin Grilstad Prøis i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Christin Grilstad Prøis’ blogg
Forlagets forfatterside
Forlagets side om romanserien Livets lenker
Filmatisering av første bok i Livets lenker

(no) Publikasjoner av Christin Grilstad Prøis i BIBSYS
Anemiaceaefamilien

Anemiaceae er en familie av «blomsterbregner» innenfor gruppen  bregner. Familien har to slekter som utgjør en monofylittisk klade – Anemia og Mohria – og disse har over 100 arter. Fossilene starter i jura.
Tidligere har enkelte forskere ansett Mohria som en egen familie – Mohriaceae – men denne slekten regnes nå universelt til samme familie som Anemia, da de to slektene utgjør en fylogenetisk klade. Artene har 38 kromosomer (x).
Artene vokser hovedsakelig i Amerika, Afrika, Indiahavet og India.
Ordenen Schizaeales omfatter også to andre familier utfra genetiske ulikheter (Smith el al 2006). Ordenen er skilt ut fra den gamle orden Filicales, hvor gruppen Schizaeales tidligere var henregnet som bare én familie. 
Artene ser ikke helt «bregneaktige» ut:  Bladene er enten gressliknende, eller mer gaffelformet og parfliket enn vi er vant til fra mange andre bregnegrupper. Bladene hos Anemia minner om parflikete blader av ask. 
Enkelte forskere henregner de to monofyletiske slektene til familien Schizaeaceae, mens mange Mohria-arter regnes til kongsbregnene, Osmunda-slekten.
For en mer omfattende taksonomi, se: Bregner


== Slekter og arter ==
Slekten Mohria
Mohria achilleifolia (sørlige Afrika)
Mohria caffrorum (Madagaskar, sørlige Afrika)
Mohria crenata (Macarene Is.)
Mohria thurifraga = syn. Osmunda thurifraga (Macarene Is.)
Mohria vestita (Tanzania)
Slekten Anemia
Anemia adiantifolia – «pineland fern»
Anemia cicutaria – «hemlock fern»
Anemia coriacia
Anemia cuneata
Anemia donnell-smithii
Anemia hirsuta
Anemia hirta
Anemia mexicana – «Mexican flowering fern»
Anemia phyllitidis
Anemia portoricensis – «Puerto Rican flowering fern»
Anemia rotundifolia
Anemia underwoodiana
Anemia wrightii – «Wright's flowering fern»


== Eksterne lenker ==
(en) Anemiaceaefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Anemiaceaefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Anemiaceaefamilien hos Artsdatabanken 
(en) Anemiaceaefamilien hos Fossilworks 
(en) Anemiaceaefamilien hos ITIS 
(en) Anemiaceaefamilien hos NCBI 
(en) Anemiaceaefamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Anemiaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anemiaceae – detaljert informasjon på Wikispecies 
A.R. Smith, K. M. Pryer, E. Schuettpelz, P. Korall, H. Schneider, P.G. Wolf: A classification for extant ferns. i Taxon, 55 (3), 2006, side 705–731. PDF; 424 KB
Lygodiaceae

Lygodiaceae eller «klatrebregner» er en familie av bregner. Den består av bare én slekt (Lygodium) og om lag 25 arter. Antall kromosomer er 29 eller 30, og plantene er utbredt over tropene i hele verden.

Artene er klatrende planter som klatrer på trær og busker, ofte flere titalls meter oppover en trestamme slik at den dekkes som av eføy. Bregnene har enten parflikete blader (som ask) elker sterkt gaffelflikete (som stankstorknebb).
Artene kan invadere tropiske og subtropiske områder og forringe habiattet for andre arter. I Florida gjennomføres det prosjekter for å begrense spredningen av Lygodium-klatrebregner.
Ordenen Schizaeales omfatter også to andre familier utfra genetiske ulikheter (Smith el al 2006). Ordenen er skilt ut fra den gamle orden Filicales, hvor gruppen Schizaeales tidligere var henregnet som bare én familie. 
For en mer omfattende taksonomi, se: Bregner


== Slekter og arter ==
Slekten Lygodium
Lygodium circinnatum
Lygodium dichotomum
Japansk klatrebregne (Lygodium japonicum) (Øst-Asia)
Lygodium microphyllum (Asia, Australia))
Lygodium palmatum eller «Amerikansk klatrebregne»
Lygodium scandens
Lygodium venustum 


== Eksterne lenker ==
(en) Lygodiaceaefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Lygodiaceaefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Lygodiaceaefamilien hos Dyntaxa 
(en) Lygodiaceaefamilien hos Fossilworks 
(en) Lygodiaceaefamilien hos ITIS 
(en) Lygodiaceaefamilien hos NCBI 
(en) Lygodiaceaefamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Lygodiaceaefamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Lygodium – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lygodium – detaljert informasjon på Wikispecies 
A.R. Smith, K. M. Pryer, E. Schuettpelz, P. Korall, H. Schneider, P.G. Wolf: A classification for extant ferns. i Taxon, 55 (3), 2006, side 705–731. PDF; 424 KB
Melk (elv)

Melk er en elv i Østerrike og en av sideelvene til Donau. Elvens utspring er i nærheten av Stratzberg i Sankt Anton an der Jessnitz. Melk renner igjennom Oberndorf an der Melk, Diesendorf, Ruprechtshofen og St. Leonard/Forst og munner ut i Donau ved byen Melk hvor man bl.a. finner Stift Melk. 


== Referanser ==
Ojibwa

Ojibwa, ojibwe eller chippewa er en algonkinspråklig stamme av amerikanske urfolk som i det som for tiden er det sørlige Canada, det nordlige midtvestlige USA og den nordlige delen av Great Plains. De er urfolk i det subarktiske og nordøstlige skogsområdet. Av de ulike stammene var ojibwastammen blant de mest folkerike, og utgjør på 2010-tallet rundt 320 000 mennesker, hvor 170 742 bor i USA (per 2010), og rundt 160 000 i Canada.Ojibwefolket (som sies å bety Puckered Moccasin People, «foldete mokasinfolket») fra likelydende språk og dialekter slo seg sammen som en stamme på 1600-tallet. De var først og fremst jegere og fiskere, ettersom klimaet i deres områder var hovedsakelig for kjølig for jordbruk. De var kjent for sine kanoer av bjørkebark, skriftruller av bjørkebark (Wiigwaasabak), gruvedrift og handel med kobber, samt dyrking av villris og lønnesirup. Ojibwekrigere kjempet med franskmennene mot britene i den franske og indianske krigen. Men politiske allianser endret seg med tiden. Under den amerikanske revolusjonen stilte de seg sammen med britene mot amerikanerne.


== Se også ==
Ojibwa (språk)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Denial, Catherine J. (2013): Making Marriage: Husbands, Wives, and the American State in Dakota and Ojibwe Country. St. Paul, MN: Minnesota Historical Society Press.
Johnston, B. (1976): Ojibway heritage. Toronto: McClelland and Stewart.
Nichols, J.D., & Nyholm, E. (1995): A concise dictionary of Minnesota Ojibwe. Minneapolis: University of Minnesota Press.
White, Richard (1991): The Middle Ground: Indians, Empires, and Republics in the Great Lakes Region, 1650–1815, Studies in North American Indian History, Cambridge University Press, Cambridge, England.


== Eksterne lenker ==
(en) Ojibwa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Ojibwe Song Pictures, nedtegnet og spilt inn av Frances Desmore
Ojibwe People's Dictionary
Ojibwe Waasa-Inaabidaa, dokumentar med historien og kulturen til anishinaabe-ojibwe-folket i de store innsjøene (fokusert på USA)
Ojibwe migratory map fra Ojibwe Waasa-Inaabidaa
Veier i Telemark

I Telemark var det pr. 1. januar 2007 til sammen 4 113 km offentlige veier, noe som utgjorde 4,43 % av landets samlede veilengde på 92 946 km. Av dette var 1 231 km riksveier/europaveier, 1 100 km fylkesveier og 1 782 km kommunale veier.


== Fylkets viktigste veier ==

Telemark har to europaveier: E18 og E134. Europavei 18 går fra Langangen via Bamble og Kragerø kommune mot Gjerstad. Europavei 134 går fra Notodden via Seljord til Haukelifjell. Disse er samtidig riksveier, også andre riksveier går gjennom fylket. Riksvei 36 går fra Bjørbekk i Porsgrunn via Porsgrunn by, Skien og Bø til Seljord. Riksvei 9 går fra Tallaksbru i Vinje mot Setesdal. Riksvei 41 går gjennom Nissedal til Brunkeberg i Kviteseid.
Andre viktige veier i Telemark er fylkesvei 37 fra Bolkesjø i Notodden via Rjukan til Vinje og fylkesvei 38 fra Kragerø til Vinje.


== Bruer og tunneler ==


== Viktige fjord- og elvekryssinger og fjelloverganger ==


=== Fjord- og elvekryssinger ===
Telemarks eneste fjordkryssing av betydning er Grenlandsbrua og Breviksbrua, som begge krysser Frierfjorden i Porsgrunn og Bamble. Grenlandsbrua er en del av europavei 18, mens Breviksbrua tidligere var en del av europaveien, nå riksvei 354. Også Langangenbruene på europavei 18 har stor betydning for samferdselen gjennom fylket.


=== Fjelloverganger ===
Den fjellovergangen som er viktigst for Telemark, er europavei 134 over Haukelifjell, selv om høyeste punkt på denne veien ligger i Hordaland. Andre fjelloverganger i fylket er riksvei 9 mellom Tallaksbru og Hovden i Setesdal, fylkesvei 45 Dalen – Rotemo og fylkesvei 37 mellom Rjukan og Vinje.


== Se også ==
Kategorien Veier i Telemark med underkategorier
Liste over broer i Norge etter lengde
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge
Lengste veitunneler i hvert fylke


== Referanser ==
Preus Foto

Preus Foto ble startet som en fotobutikk i Horten i 1956 av Leif Preus. Butikken solgte kamerautstyr, hadde portrettstudio og sort/hvitt fotolaboratorium.Med støtte fra Horten kommune startet Preus opp fotolaboratorium, som etterhvert utviklet seg til å bli ett av landets største i 1980-årene. Leif Preus startet også opp den internasjonale portrettfotografkjeden Color Art Photo. Preus Foto ble i 2007 kjøpt opp av Telebutikken.


== Referanser ==
Wang Meng (maler)

Wang Meng (kinesisk: 王蒙,  pinyin: Wáng Méng, født 1308 i Huzhou  湖州 [dagens Wuxing 吴兴] i Zhejiang i Kina, død 1385, stilnavn Shuming 叔明), var en kinesisk maler og kalligraf i Yuan- og Ming-dynastiene. 
Etter sin død ble han klassifisert som en av de fire største malere fra Yuan-tiden (sammen med Huang Gongwang, Wu Zhen og Ni Zan), og han fikk stor innflytelse over malere i Ming- og Qing-dynastiene.


== Kuriosa ==
En krater på Merkur er oppkalt etter Wang Meng.


== Referanser ==
John Michael Talbot

John Michael Talbot (født 8. mai 1954 i Oklahoma City, Oklahoma, USA) er en amerikansk romersk-katolsk munk, sanger, komponist og gitarist. Han er den katolske kirkes mest populære sanger. Han grunnla også klosterfellesskapet The Brothers and Sisters of Charity, som er plassert i Eureka Springs, Arkansas, USA.


== Diskografi ==
1. Reborn (1972) med Terry Talbot
2. John Michael Talbot (1976)
3. The New Earth (1977)
4. The Lord's Supper (1979)
5. Beginnings / The Early Years (1980)
6. Come to the Quiet (1980)
7. The Painter (1980) med Terry Talbot
8. For the Bride (1981)
9. Troubadour of the Great King (1981)
10. Light Eternal (1982)
11. Songs For Worship Vol. 1 (1982)
12. No Longer Strangers (1983) med Terry Talbot
13. The God of Life (1984)
14. Songs For Worship Vol. 2 (1985)
15. The Quiet (1985)
16. Be Exalted (1986)
17. Empty Canvas (1986)
18. The Heart of the Shepherd (1987)
19. Quiet Reflections (1987)
20. The Regathering (1988)
21. Master Collection (1988)
22. The Lover and the Beloved (1989)
23. Come Worship the Lord Vol. 1 (1990)
24. Come Worship the Lord Vol. 2 (1990)
25. Hiding Place (1990)
26. The Birth of Jesus (1990)
27. The Master Musician (1992)
28. Meditations in the Spirit (1993)
29. Meditations from Solitude (1994)
30. Chant from the Hermitage (1995)
31. The John Michael Talbot Collection (1995)
32. The Talbot Brothers Collection (1995)
33. Brother to Brother (1996) med Michael Card
34. Our Blessing Cup (1996)
35. Troubadour for the Lord (1996)
36. Table of Plenty (1997)
37. Hidden Pathways (1998)
38. Pathways of the Shepherd (1998)
39. Pathways to Solitude (1998)
40. Pathways to Wisdom (1998)
41. Quiet Pathways (1998)
42. Spirit Pathways (1998)
43. Cave of the Heart (1999)
44. Simple Heart (2000)
45. Wisdom (2001)
46. Signatures (2003)
47. City of God (2005)
48. Monk Rock (2005)
49. The Beautiful City (2006)
50. Living Water 50th (2007)
51. Troubadour Years (2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) John Michael Talbot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Michael Talbot på Discogs 
(en) John Michael Talbot på MusicBrainz 
(en) John Michael Talbot på Songkick 
(en) John Michael Talbot på Genius — sangtekster 
The Brothers and Sisters of Charity
Inga Sætre

Inga Husby Sætre (født 11. februar 1978) er en norsk animatør, illustratør og tegneserieskaper.
Hun har laget animasjonsfilmer, tegneseriehefter, og striper av tegneserien Møkkajentene, som er publisert i bl. a. Morgenbladet og Aftenposten Aften. Hun har hatt flere utstillinger, bl. a. ved Finsk-norsk kultursenter i Oslo, Lillehammer kunstmuseum og Kvinnemuseet i Kongsvinger.
Sammen med forfatter Ingvild Hedemann Rishøi ga hun ut barneboka Unbrakomonsteret – Ikea om natten i 2007.
I 2011 ga hun ut tegneserieromanen Fallteknikk, som vant Brageprisen samme år. Fallteknikk ble også tilkjent Kulturdepartementets priser for barne- og ungdomslitteratur for beste tegneserie 2011, og ble nominert til Nordisk råds litteraturpris for barn og unge i 2013. Romanen ble filmatisert under navnet Ninjababy med premiere i 2021 og Sætre som medmanusforfatter. For filmen vant hun Amandaprisen 2021 i klassen beste manus sammen med hovedmanusforfatter Johan Fasting og regissør Yngvild Sve Flikke og var i tillegg nominert i klassen beste visuelle effekter.I 2015 kom boken Fyrvokterne, og i 2018  tegneserien Det finnes en død etter livet.


== Bibliografi ==
2002: Møkkajentene - «Pøh!» - Commando publishing
2004: Møkkajentene - Varmere kaldere varmere kaldere - Jippi forlag
2007: Møkkajentene - Mye onsdag og litt helg - Jippi forlag
2007: Unbrakomonsteret - Ikea om natten (sammen med Ingvild Rishøi) - Damm
2011: Fallteknikk - Cappelen Damm
2015: Fyrvokterne - Cappelen Damm
2018: Det finnes en død etter livet - No Comprendo press
2019: Kjempefesten (illustrasjoner) - skrevet av Iben Akerlie - Aschehoug


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Inga Sætre i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Inga Sætre i BIBSYS
Forlagets omtale av Unbrakomonsteret - Ikea om natten
Forlagets omtale av Fallteknikk Arkivert 27. november 2011 hos Wayback Machine.
Jippi forlag om Inga Sætre
Inga Sætres hjemmeside
Andematbregneslekten

Andematbregner (latin: Azolla) er en slekt av akvatiske flytebregner. Slekten er den eneste nålevende slekten i familien Andematbregnefamilien, Azollaceae. Slekten har 7 arter, og på engelsk heter de «Mosquito ferns»
Andematbregnene vokser i tropene og subtropene inkl Amerika og Asia, og er ikke funnet med sporer i Nord-Europa. I Norge gjøres det av og til funn av arten andematbregne (Azolla filiculoides) i grøfter og dammer (Oslo 1927, Klepp 1995, Stokke 2001), men planten tåler ikke vinteren her.
Det er ikke uvanlig innen moderne botanisk taksonomi å henregne Azollaceae-familien som en underfamilie til familien Salviniaceae, under gruppen  Salvinales  innenfor klassen av bregneplanterArtene er små, spesialiserte og likner mest på arter av andematfamilien. Plantene flyter i vannet på bladene, og røttene henger løst ned i vannet. Plantene lever i symbiose med den blågrønne algen Anabaena azollae, som binder nitrogen fra luften og tilfører Azolla dette.
Planten kan doble sin biomasse på en halv uke, og kolonisere store ferskvannsområder på kort tid. begrensningen settes av tilgangen på fosfor, et mineral som plantene også er avhengige av. Planten kan produsere antocyanin og få vannoverflaten til å anta dyprød farge.
Plantene tåler verken frost eller saltvann. De har både kjønnet formering, og ukjønnet formering gjennom deling. Kjønnet formering ved hann- og hunnsporer skjer ved heterospori.


== Bruk ==
På grunn av bindingen av nitrogen, har plantene vært brukt som naturlige gjødseltilskudd i mer enn 1 000 år i Kina, og brukes fortsatt slik i Asia. Plantene har også mye vitaminer og proteiner (aminosyrer), og brukes stadig oftere som fôr til husdyr..


== Azolla-hendelsen ==
En teori framsatt av forskere ved Universitetet i Utrecht hevder at en kraftig global oppvarming med sterk drivhuseffekt satte inn i eocen for om lag 49 millioner år siden (Azolla-hendelsen), men at den sterke oppblomstringen av Azolla i ferskvann som fulgte av dette, medførte at store mengder karbondioksid ble tatt opp av disse plantene, og reverserte drivhuseffekten.


== Arter ==
For en mer utfyllende taksonomi, se: Bregneplanter og Salvinales
De 7 artene i denne gruppen omfatter:

Azolla caroliniana (Azolla caroliniana)
Andematbregne eller Azolla filiculoides (Azolla filiculoides)
Azolla japonica (Azolla japonica)
Azolla mexicana (Azolla mexicana)
Azolla microphylla (Azolla microphylla)
Azolla nilotica (Azolla nilotica)
Azolla pinnata (Azolla pinnata)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andematbregnefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Andematbregnefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Andematbregnefamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Andematbregnefamilien hos Dyntaxa 
(en) Andematbregnefamilien hos Fossilworks 
(en) Andematbregnefamilien hos ITIS 
(en) Andematbregnefamilien hos NCBI 
(en) Andematbregnefamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Andematbregnefamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Azolla – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Azolla – detaljert informasjon på Wikispecies
Estisk holstein

Estisk holstein (Eesti holstein) er en kurase fra Estland. Rasen er en blanding av lokale esiske raser, nederlandsk frieser og øst-frieser. Avlsarbeidet ble startet i 1850 og stambok ble opprettet i 1885. I nyere tid har avlsmateriale blitt importert fra Nederland, Tyskland og Canada. Det finnes i cirka 175 000 dyr av rasen. 
Estisk holstein er en stor rase, med gjennomsnittsvekt på 600 kg for voksne kyr. Gjennomsnittlig årsavdrått er på 5800 kg melk, noe mindre enn for den norske NRF-kua, med 4,22 % fett og 3,22 % protein. Som for andre holstein er rasen svart med hvite markeringer. 


== Se også ==
Liste over kuraser
Ku


== Eksterne lenker ==
NordGen
DAD-IS
EAAP-ANIMAL GENETIC DATA BANK Arkivert 21. februar 2008 hos Wayback Machine.
Estisk avlsforening
Elin Slaatmo

Elin Slaatmo (født 2. april 1992) er en norsk svømmer. Faren er norsk, mens moren er svensk. Hun konkurrerer for Hamar IL og svømmer på 400 m, 800 m og 1500 m fri. Slaatmo begynte å konkurrere alt som syvåring i Belgia og hadde svømt i flere større mesterskap innen familien flyttet til Hamar. Fjorten år gammel tok hun sitt første gull i senior på 1500 m fri.
Slaatmo har bodd i Hamar siden 2002 etter å ha bodd to år i Stockholm, fem år i Oslo samt tre år i Belgia.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Andre meritter ==
2008: Tre gull i NM junior
2007: To gull i NM junior
2006: Fire gull i NM junior
2007: Nordisk juniormester
2006: 2 x nordisk juniormester
2007: 5.-plass i Junior-EM i svømming


== Norgesrekord ==
Slaatmo har norgesrekorden på 1500 m fri. Den lyder på 16.29,82 og ble satt på Lambertseter 18. oktober 2008. Hun har også juniorrekorden på 1500 m fri langbane. Den lyder på 17.02,73 og ble satt i Ballerup 28. februar 2009.


== Referanser ==


== Kilder ==
medley.no: Medaljevinnere NM svømming
Vetle Meland Risinggård

Vetle Meland Risinggård (født 14. oktober 1991) er en norsk bueskytter. Han konkurrerer for Kristiansand bueskyttere og var elev ved Kristiansand katedralskole mellom 2007 og 2010. Han studerer nå til sivilingeniør i nanoteknologi ved NTNU.


== Meritter ==


=== Beste prestasjoner ===
2010: 6.-plass, EM for juniorer
2010: 3.-plass, Arizona Cup
2009: Bronse, VM for juniorer
2007: 5.-plass, European Junior Cup
2007: 4.-plass, lag, VM for juniorerVetle Risinggård har totalt to individuelle NM-gull og syv NM-gull for lag. Han har også bidratt til en verdensrekord for lag (2007) og har til sammen åtte norgesrekorder individuelt og for lag.


=== Senior ===
2008: Gull i lagkonkurransen i klassen recurve i NM i skiveskyting
2007: Gull i lagkonkurransen i klassen recurve i NM i skiveskyting


=== Junior ===
2008: Gull i klassen recurve herrer jr i NM i skiveskyting
2008: Gull i klassen recurve herrer jr. i NM innendørs
2008: 16.-plass i klassen recurve herrer jr. i EM innendørs i Torino
2007: Sølv i klassen recurve herrer jr i NM i skiveskyting
2007: Bronse i klassen recurve kadett gutter i NM innendørs
2007: Gull lagkonkurransen i klassen recurve kadett i NM innendørs
2007: 4.-plass i lagkonkurransen i junior-VM i Tyrkia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fédération Internationale de Tir à l'Arc Arkivert 22. februar 2011 hos Wayback Machine.
Norges Bueskytterforbund
16-åring best i landet
Atelektase

Atelektase er lungevev som er lufttomt og har falt sammen (PPS). Det kan forekommer fordi slim eller fostervann blir inhalert ved fødselen, og kan også forekomme ved lungekreft.
Symptomer på at man har atelektase er at man hoster mye, og har tung pust. Det er sjelden at personer med atelektase må legges inn på sykehus fordi de fleste atelektaser forsvinner av seg selv etter en stund. Men hjelp av en fysioterapeut ka noen ganger være nødvendig. De fleste blir friske etter mindre enn 3 måneder.
Anja-Evelin Jordalen

Anja-Evelin Jordalen (født 7. desember 1987) er en norsk vektløfter. Hun vokste opp i Bergen og er medlem i Atlet Klub Bjørgvin. Per 1. januar 2014 har hun løftet 92 kg i rykk og 113 kg i støt under NM i 2010.


== Meritter ==
2003–2013: NMgull og Kongepokal i 2013.
Fire gull i NM junior
Tre gull i NM ungdom
2007: Gull i nordisk mesterskap
To gull i nordisk juniormesterskap
To gull i nordisk ungdomsmesterskap
2013: 5.-plass i EM i vektløfting
2008: 10.-plass i EM i vektløfting
2007: 6.-plass i Junior-EM i vektløfting
2006: 6.-plass i Junior-EM i vektløfting
2005: 9.-plass i Junior-EM i vektløfting


== Rekorder ==
I årene 2002–2007 satte Jordalen 141 norske rekorder: 44 i ungdom, 79 i junior samt 18 i senior.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anja-Evelin Jordalen – IWF
Fredrik Backer

Fredrik Backer (født 20. desember 1987) er en norsk fekter. Han konkurrerer for Njård. Under Sommer-OL 2008 i Beijing var han sparringpartner for Sturla Torkildsen. Backer er bosatt i Oslo.


== Meritter ==
2008: Gullmedalje i U23-EM
2007: Gullmedalje i junior-VM


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i fekting


== Eksterne lenker ==
(en) Fredrik Backer – FIE 
Fredrik Backer  – Profil hos Norges Fekteforbund
Lisa Sheriff

Lisa Sheriff (født 25. juni 1986 i Bærum) er en norsk padler. Etternavnet er fra England. Både faren Andrew Sheriff og moren Hege Blichfeldt Sheriff har vært landslagspadlere for henholdsvis Storbritannia og Norge. Sheriff er oppvokst i Bærum.


== Internasjonale meritter ==
2010: Bronse i K2 sammen med Agnes Brun-Lie i VM i padling i maratonpadling.
2006: 7.-plass K2 |1000 m i EM i padling
2006: 4.-plass i B-finale K2 300 m i VM i padling
2006: 4.-plass i B-finale K2 1000 m i VM i padling


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i enerkajakk
Norgesmesterskapet i toerkajakk
Norgesmesterskapet i firerkajakk


== Referanser ==