jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
James Clark Ross

James Clark Ross (født 15. april 1800 i London i England, død 3. april 1862 i Aylesbury) var en engelsk sjøfarer og oppdager.


== Liv og virke ==
James Clarl Ross var sønn av en velstående forretningsmann.


=== Nordishavet ===
Allerede som tolvåring begynte Ross sin tjeneste i Royal Navy og i 1818 deltok han i en ekspedisjon under ledelse av sin onkel John Ross, som lette etter Nordvestpassasjen. Mellom 1819 og 1825 deltok Ross i flere polarekspedisjoner under ledelse av William Edward Parry, også disse ekspedisjonene langs nordvestpassasjen. I 1827 gjorde Parry og Ross et forsøk på å nå den geografiske nordpolen. Parry trodde at Nordishavet bare inneholdt en mindre stripe av is og derfor ble mindre båter lastet på sleder som ble trukket over isen. Ved 82° nordlig bredde ble de tvunget til å gjøre vendereis.
Mellom 1829 og 1831 deltok James Clark Ross i onkel John Ross’ andre arktiske ekspedisjon. Den 1. juni 1831  fant de, som den første ekspedisjon, den magnetiske nordpol, som på den tiden lå ved Cape Adelaide på Boothia Peninsula.


=== Antarktis ===
Den 29. september 1839 påbegynte Ross en egen ekspedisjon med fartøyene HMS «Erebus» og HMS «Terror» til Antarktis. Som leder for skipet «Terror» valgte Ross sin nære venn Francis Crozier. I 1841 oppdaget han Rosshavet og de to vulkanene Mount Erebus og Mount Terror, oppkalt etter ekspedisjonens to fartøy. De seilte langs iskanten som inntil da ikke hadde vært kjent og navnga den Victoria Barrier, senere omdøpt Rossbarrieren til hans minne. Året etter utforsket de østsiden av det som nå kalles James Ross Island og oppdaget og navnga Snow Hill Island og Seymour Island.
Ekspedisjonen returnerte til England 4. september 1843. Året etter ble han adlet og tildelt den franske Æreslegionen.


=== Nordishavet igjen ===
I 1848 ble han sendt på en av tre ekspedisjoner sendt ut for å finne John Franklin. (De andre to var Rae–Richardson Arctic Expedition og HMS Plover-HMS Herald expedition gjennom Beringstredet.) Han fikk kommandoen over HMS Enterprise, som ble ledsaget av HMS Investigator, Grunnet isen i Baffin Bay kom han ikke lengre enn til nodøstre odde av  Somerset Island der han ble innfrosset ved Port Leopold. Om våren utforsket han og Francis Leopold McClintock vestkysten av øya på slede. Han kjente igjen Peel Sound men mente at det var for meget is der for at Franklin kunne ha brukt det (i virkeligheten hadde Franklin gjort så i 1846.). Neste sommer forsøkte han å nå frem til Wellington Channel men ble blokket av is, og vendte tilbake til England.


== Se også ==
«Sir James Clark Ross» (I), flytende hvalkokeri
«Sir James Clark Ross» (II), flytende hvalkokeri


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Biografi Dictionary of Canadian Biography Online
Sir James Clark Ross

Sir James Clark Ross kan vise til:

James Clark Ross – britisk sjøfarer og oppdager
FLK «Sir James Clark Ross» (I) – flytende hvalkokeri
FLK «Sir James Clark Ross» (II) – flytende hvalkokeri
RRS «James Clark Ross» – forskningsskip tilhørende British Antarctic Survey
Limburger

Limburger er en tysk, men opprinnelig belgisk, halvhard ost laget av pasteurisert kumelk. Ostens kittyte kan ha en stram aroma, men den er temmelig mild inni.


== Eksterne lenker ==
(en) Limburger cheese – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Trond Reidar Hole

Trond Reidar Hole (født 24. juli 1964 i Båtsfjord) er en norsk politiker (H) og organisasjonsmann. Han er fra 1. mars 2010 generalsekretær i arbeidstagerorganisasjonen Parat.Han var formann i Norges Gymnasiastsamband fra 1984 til 1985, formann i Oslo Unge Høyre fra 1986 til 1988 og varamedlem av Oslo bystyre for Høyre fra 1988 til 1995. Han var ansatt som informasjonssekretær for Høyres stortingsgruppe fra 1989 til 1992.Hole var informasjonssjef i YS-forbundet KFO – Kommunalansattes Fellesorganisasjon fra 1992 til 1996, deretter spesialrådgiver for YS-ledelsen fra 1996 til 1998.Hole var sjefssekretær i Oslo Høyre fra 1998 til 2001 og generalsekretær i Høyre fra 2001 til 2009.Han vokste opp i Båtsfjord og Krødsherad. Han er cand.polit. med hovedfag i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo. Han har også en mastergrad i ledelse fra BI.


== Referanser ==
Frank Bruno

Franklin Roy Bruno (født 16. november 1961 i London i England) er en tidligere engelsk bokser og verdensmester i tungvekt. Han vant WBC-tittelen i sitt fjerde forsøk mot amerikaneren Oliver McCall i 1995 i London. Samme år tapte han tittelen mot Mike Tyson i Las Vegas, i det som ble hans siste kamp. Han har bokset mot flere storheter som Lennox Lewis, Tim Witherspoon, James Smith, Mike Tyson og Oliver McCall.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Frank Bruno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frank Bruno på Internet Movie Database 
(en) Frank Bruno hos The Movie Database 
(en) Frank Bruno på Discogs 
(en) Frank Bruno på MusicBrainz 
(en) Frank Bruno på Songkick 
(de) Frank Bruno – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Frank Bruno – BoxRec
Projects in the Jungle

Projects in the Jungle er det andre albumet av det amerikanske glam- og groove metal-bandet Pantera, som ble utgitt i 1984. Tittelsporets musikalske stil viser hva som skal komme i de neste årene, da den inneholder thrashy gitarriff, med breakdowns som kan være ganske «groovy».


== Sporliste ==
Alle spor av Pantera.«All Over Tonight» – 3:36
«Out for Blood» – 3:09
«Blue Light Turnin' Red» – 1:38
«Like Fire» – 4:01
«In Over My Head» – 3:58
«Projects in the Jungle» – 3:05
«Heavy Metal Rules» – 4:18
«Only a Heartbeat Away» – 4:01
«Killers» – 3:30
«Takin' My Life» – 4:31


== Personell ==
Terry Glaze – vokalist
Diamond Darrell – gitar
«Rexx Rocker» – bass
Vince Abbott – trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Projects in the Jungle på Discogs 
(en) Projects in the Jungle på MusicBrainz 
(en) Projects in the Jungle på Encyclopaedia Metallum 
(en) Projects in the Jungle på AllMusic
I Am the Night

I Am the Night er det tredje studioalbumet av heavy metal-bandet Pantera, som ble utgitt i 1985 på vinyl og kassett. Alle CD-versjonene av albumet er bootlegs som er overført fra vinyl eller kassett. Man hører en tydelig utvikling mot deres nyere spillestil på dette albumet, og deres større innflytelser blir mye tydeligere, spesielt merkbart på tittelsporet og «Down Below». Det var også det siste albumet hvor Terry Glaze var vokalist.


== Sporliste ==
Alle spor av Pantera.«Hot and Heavy» – 4:06
«I Am the Night» – 4:27
«Onward We Rock» – 3:56
«D*G*T*T*M» (Darrell Goes to the Movies) – 1:43
«Daughters of the Queen» – 4:16
«Down Below» – 2:39
«Come-On Eyes» – 4:13
«Right on the Edge» – 4:06
«Valhalla» – 4:05
«Forever Tonight» – 4:10


== Personell ==
Terry Glaze – vokalist
Diamond Darrell – gitar
«Rexx Rocker» – bass
Vince Abbott – trommer


== Eksterne lenker ==
(en) I Am the Night på Discogs 
(en) I Am the Night på MusicBrainz 
(en) I Am the Night på Encyclopaedia Metallum 
(en) I Am the Night på AllMusic
East West Records

East West Records er et amerikansk plateselskap, eid av Warner Music Group, som opererte under WMGs Independent Label Group.


== Historie ==
Da det ble laget i 1955 av Atlantic Records, hadde selskapet en hit med The Kingsmen, før det gikk inn i dvale frem til 1990, da Atlantic startet det opp igjen som EastWest Records America. Daværende visepresident i Atlantic, Sylvia Rhone, ble CEO på det nye plateselskapet.
Under Rhones ledelse opplevde EastWest en utrolig suksess med flere multiplatinum-band, som: Simply Red, En Vogue, Pantera, Yo-Yo, Das EFX, Snow, Gerald Levert, AC/DC, Missy Elliott og MC Lyte.
I 1991, slo EastWest seg sammen med søsterselskapet Atco Records, og kalte seg en stund for "Atco/EastWest Records." I 1993 fjernet de Atco sitt navn, og selskapet fortsatte under navnet EastWest. Mens de var i Storbritannia fikk bandet flere store artister med seg, som Simply Red, Chris Rea og The Beloved.
I 1994 ble Rhone utpekt som CEO for søsterselskapet Elektra Records. På samme tid brøt EastWest seg løs fra Atlantic, og begynte å jobbe under Rhone hos Elektra Records.
Innen det nye millenniet førte kutt i budsjettet hos Warner Music Group til at Elektra måtte deaktivere EastWest Records, og droppe noen av bandene, mens andre ble flyttet til Elektra. I 2004 solgte Time Warner Warner Music Group til private investorer. Etter dette ble flere kutt i budsjettet utført, som føre til at Elektra ble absorbert av Atlantic.
I 2005 aktiverte WMG EastWest igjen, som et in-house "indie" rock-plateselskap, som stort sett markedsfører og distribuerer andre rocke-plateselskap. EastWest drives nå under Warner sin Independent Label Group.


== Tidligere artister ==
1 Of The Girls
Sarah Brightman
Stina Nordenstam
8-Off
AC/DC
Baton Rouge
Blazin' Squad
Britny Fox
Cancer
Da Lench Mob
Das EFX
Dawn of the Replicants
Dream Theater
Missy Elliott
En Vogue
Happyhead
Gerald Levert
KIX
MC Lyte
Mista
Pantera
Sa-Deuce
Sick of it all
Simply Red
Snow
Supernatural
Tad
The Sisters of Mercy
Tori Amos (Europa)
The Wildhearts
Yo-Yo


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) East West Records – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Diskografi over EastWest singler
Edendale

Edendale er det norske rockebandet Bigbangs syvende studioalbum, og det andre albumet utgitt på det amerikanske markedet. Det ble gitt ut 9. mars 2009 i Norge, og 19. januar 2010 i USA. Albumet er produsert av Øystein Greni og Greg Richling fra The Wallflowers. Albumet er utgitt på Øystein Grenis eget plateselskap, Grandsport Records og Warner Music, og Oglio Records i USA. Den amerikanske utgivelsen har tre bonusspor. Albumet ble spilt inn i Sound City Studios. 
Albumet fikk generelt positiv kritikk fra pressen, og lå 22 uker på VG-lista i 2009, med førsteplass som beste plassering.   
Coverfotoet er tatt av Stian Andersen.


== Albumtittel ==
Albumet er oppkalt etter et område nordvest i downtown Los Angeles, kjent som Echo Park og den østlige delen av Silver Lake. Dette er området som bandet har bodd og spilt medsteparten av musikken deres under oppholdet i USA. 100 år tidligere var det et område hvor mesteparten av de større filmselskapene lå i stumfilmtiden.


== Produksjon ==
Albumet er produsert av Greg Richling (The Wallflowers) og Øystein Greni. Miksing ble gjort av Bryan Cook (Damien Rice, Jackson Browne, Jewel, Aimee Mann, Stevie Nicks, Elton John og fler). Og mastering er gjort av Gavin Lurssen (Robert Plant/Alison Krauss, Ben Harper, Tom Waits, Elvis Costello og fler).


== Listeplasseringer ==


== Sporliste ==
Alle sanger er skrevet av Øystein Greni, unntatt hvor annet er indikert.

«Play Louder» (Maria Orieta/Øystein Greni)
«Call Me»
«Swedish Television»
«Isabel»
«Freeway Flowers» (Joshua Moore/Øystein Greni)
«Bag of Leaves»
«To the Max» (Nikolai Hængsle Eilertsen/Øystein Greni)
«Jumpsuit» (Christian Engfelt/Øystein Greni)
«Now Is Not a Good Time»
«One Step at a Time»
«Something Special» (Bonusspor i USA)
«Falling» (Bonusspor i USA)
«Wild Bird» (Bonusspor i USA)


== Personell ==


=== Bigbang ===
Øystein Greni - sang, elektriske og akustiske gitarer, låtskriver, produsent
Nikolai Eilertsen - bass, perkusjon, harmonivokal, piano på To the Max, låtskriver
Olaf Olsen - trommer, perkusjon, harmonivokal


=== Øvrige ===
Joshua Moore - orgel, piano, hammondorgel, wurlitzer, harmonivokal, låtskriver
Maria Orieta - gitar på Play Louder, låtskriver
David Larring - harmonivokal på Now Is Not a Good Time
Greg Richling - harmonivokal på Now Is Not a Good Time, produsent, tekniker
Torgny Amdam - harmonivokal på To the Max
James Gadson - trommer på To the Max
Martin Windstad - conga på To the Max
Makeda O'Neil - harmonivokal på Bag of Leaves
Dee Dee O'Neil - harmonivokal på Bag of Leaves
Dave Natale - harmonivokal på Swedish Television
Jared Nelson Smith - zorbagitar på Bag of Leaves
Dave Rawlings - telecaster på Now Is Not a Good Time
Adam Fuller - tekniker
Chris Constable - tekniker
Bryan Cook - tekniker, miksing
Gavin Lurssen - mastering
Stian Andersen - fotograf
Sølve Sæther - fotograf
Dimitri Kayiambakis - coverdesign


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edendale på Discogs 
(en) Edendale på MusicBrainz
Rolf Øvrum

Rolf Øvrum (født 4. mars 1949 i Levanger) er norsk journalist, redaktør og forfatter.
Han var generalsekretær i Norsk Redaktørforening  fra 1983 til 1990, og bidro til at Vær Varsom-plakaten ble revidert i 1987.Øvrum startet sin løpebane som journalistlærling i Tidens Krav i Kristiansund i 1970. Han jobbet senere som journalist i Arbeider-Avisa og i Adresseavisen i Trondheim, samt i Rogalands Avis i Haugesund og Stavanger. I 1979 ble han ansatt som redaksjonssjef i Hamar Arbeiderblad. Han har vært redaktør i Hamar Dagblad/Østlendingen, Øvre Smaalenene Avis i Askim, desksjef i Økonomisk Rapport og medarbeider i tidsskriftet Jakt, hund & våpen i Hjemmet Mortensen. Etter at han i 1998 etablerte seg som frilanser, bosatt i Dalsbygda i Os i Østerdalen, har han vært ansvarlig redaktør for forskningstidsskriftet Verdt å vite,  som utgis av KS Forskning, fagtidsskriftene Villreinen og Hjorteviltet, samt journalist for Broderfolk og Grenseposten.
Fra 1991 til 1993 var Rolf Øvrum avdelingsleder i LOOC/Lillehammer OL 94, hvor han bygde opp og ledet OL-organisasjonens pressetalskorps. Han er medlem av NORDEM (Norsk ressursbank for demokrati og menneskerettigheter) og har blant annet deltatt som valgobservatør for OSSE i Georgia.


== Forfatterskap ==
«Budbringerens dilemma – om ytringsfrihet, presseetikk og redaktøransvar», IJ-forlaget, sammen med Steingrim Wolland. (1992)
«Akevitt av egen avl – boken om brennevinskrydring», J. W. Damm (1999)


== Referanser ==
David Peacock

David Peacock er tidligere vokalist i heavy metal-bandet Pantera. Han ble med i 1986 og erstattet da vokalist Terrence Lee, men ble senere erstattet samme år av Donny Hart. Noen vil påstå at David ikke engang burde bli vurdert som vokalist i Pantera, da han kun var der en kort periode, og ikke har noen album under beltet. Han turnerte med Pantera i Oklahoma og Texas. Han blir derfor sett på som en tidligere vokalist i Pantera. Han gikk senere videre for å danne bandet Sweet Revenge.


== Eksterne lenker ==
(en) David Peacock på Encyclopaedia Metallum
K-Senteret Supermarked

K-Sentret Supermarked var en dagligvarekjede i Sogn. Kjeden ble startet i Sogndal i 1969 og etter hvert ble Aarskog-butikken på Henjesanden i Leikanger med i kjeden. Butikkdriften ble lagt ned i 1998 og butikken i Sogndal ble overdratt til Eurospar (nå Meny), mens butikken på Henjesanden ble overdratt til Kiwi.
Marie Capet, grevinne av Champagne

Marie Capet, grevinne av Champagne eller kun Marie de Champagne (født 1145, død 11. mars 1198) var den eldste datteren av Ludvig VII av Frankrike og hans første hustru, Eleanora av Aquitaine. Maries yngre søster var Alix av Frankrike.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
På farsiden var hun den eldre halvsøster av Marguerite; Alys, grevinne av Vexin; Filip II August av Frankrike; og Agnes av Frankrike (bysantinsk keiserinne). Hun var på morsiden den eldre halvsøster av Vilhelm IX, greve av Poitiers; Henrik den unge konge; Matilda av England, hertuginne av Sachsen; Rikard Løvehjerte; Geoffrey II, hertug av Bretagne; Leonora av Aquitaine; Joan Plantagenet; og Johan av England.
Ekteskapet til hennes foreldre ble erklært ugyldig i 1152 på grunn av blodsslektskap, og varetekten av Marie og hennes søster Alix ble gitt til deres far, kong Ludvig. Deres mor Eleanora giftet seg på nytt med kong Henrik II av England og forlot Frankrike. I 1160, da deres far giftet seg med Adele av Champagne trolovet han både Marie og Alix til Adeles brødre. Etter hennes trolovelse ble Marie sent til klosteret Avenay i Champagne for hennes utdannelse.


=== Ekteskap, regentskap ===
I 1164 giftet Marie seg med Henrik I, greve av Champagne. De fikk fire barn:

Scholastique av Champagne (død 1219), gift med Vilhelm V av Macon
Henrik II av Champagne (1166–1197)
Marie av Champagne (død 1204), gift med Balduin I av Konstantinopel
Thibaut III av Champagne (1179–1201)Marie ble etterlatt som regent av Champagne da Henrik I dro på pilegrimsreise til Det hellige land. Mens hennes ektemann var fraværende døde hennes far og hennes halvbror Filip II August av Frankrike ble konge. Han konfiskerte enkeeiendommene til hans mor Adele (også Maries svigermor) og giftet seg deretter med Isabella av Hainaut, som tidligere hadde vært trolovet med Maries eldste sønn. Dette fikk Marie til å slå seg sammen med misfornøyde aristokrater, blant annet dronning Adele og erkebiskopen av Reims, i en konspirasjon mot kong Filip. Etterhvert bedre forholdet mellom Marie og hennes halvbror. Hennes ektemann kom tilbake fra Det hellige land, men døde bortimot øyeblikkelig. Som enke med fire unge barn overveide Marie å gifte seg med Filip av Flandern, men denne forbindelsen ble avbrutt av ukjente grunner.
Etter at Henrik I døde i 1181 fungerte Marie som regent fra 1181 til 1187 til hennes sønn Henrik ble myndig. Imidlertid dro også Henrik II på korstog og Marie fungerte atter som regent i hans fravær som varte fra 1190 og til Henriks død i 1197. Hun trakk seg tilbake nonneklosteret Fontaines-les-Nones i nærheten av Meaux, og døde der i 1198.
Marie er husket i dag hovedsakelig for hennes rolle i albigenserkorstoget som hadde som mål å utrydde kjetteriet hos katarene i Sør-Frankrike. Hun støttet også litteraturen, blant annet Andreas Capellanus som tjente i hennes hoff, og Chrétien de Troyes. Hun var selv skriftkyndig i fransk og latin og opprettholdt sitt eget bibliotek.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wheeler, Bonnie: Eleanor of Aquitaine: Lord and Lady, 2002
Evergates, Theodore: Aristocratic Women in Medieval France, 1999
Arkitektnytt

Arkitektnytt er et fagblad som utgis av Norske arkitekters landsforbund (NAL). Tidsskriftet bringer nyheter fra inn- og utland til arkitekter, interiørarkitekter og landskapsarkitekter. Ved siden av å være et aktualitetsblad, er Arkitektnytt et flittig brukt debattorgan, både av arkitekter og andre.
Arkitektnytt startet som selvstendig tidsskrift med egen redaksjon i 1952, etter å ha eksistert som vedlegg til Byggekunst – i dag Arkitektur N – siden 1945.  Første setning i nr 1 fra 20. september 1945 var: «ARKITEKT-NYTT er ikke et nytt tidsskrift, men det kan kanskje bli det. Det har nemlig vist seg at det er behov for bedre kontakt mellom arkitektene.»
Arkitektnytt utgis 11 ganger i året, med et opplag på vel 5 800. Bladet har et redaksjonelt samarbeid med Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening (NIL), Norske landskapsarkitekters forening (NLA) og Arkitektenes Fagforbund (AFAG).
Redaktørplakaten ligger til grunn for den redaksjonelle virksomheten.
Innholdet i Arkitektnytt er søkbart i betaldatabasen ARKDOK, som produseres av NAL.


== Norske arkitektkonkurranser ==
Arkitektnytt utgir også Norske arkitektkonkurranser (NAK). NAK presenterer resultater fra norske arkitektkonkurranser, spesielt åpne konkurranser. NAK publiserer også resultater fra landskapsarkitektur- og designkonkurranser.
NAK ble etablert i 1953 som et bilag til tidsskriftet Arkitektnytt. Per desember 2010 er 432 konkurranser presentert i denne serien. 
Bilaget er oppdragsbasert; det vil si at konkurranseinnbyder finansierer produksjon og utsendelse. Dette betyr at ikke alle åpne konkurranser blir publisert i ettertid.
I perioden 1919-1952 ble resultatene fra mange arkitektkonkurranser publisert i Byggekunst. Byggekunsts forløper, Arkitektur og Dekorativ Kunst, omtalte konkurransene i årene 1909-1919. Fra 1884-1909 ble konkurranseresultatene omtalt og publisert i en egen avdeling for arkitektur i Teknisk Ugeblad, som nå heter Teknisk ukeblad.
Innholdet i NAK er søkbart i betaldatabasen KONKDOK, som produseres av NAL.


== Eksterne lenker ==
Arkitektnytts nettsted
Weidu (Xuchang)

Weidu (kinesisk: 魏都区, pinyin: Wèidū Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Xuchang i den kinesiske provins Henan. 
Det har et areal på 67 km² og teller ca. 390 000 innbyggere (2004). 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Lishi

Lishi (kinesisk: 离石区, pinyin: Líshí Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Lüliang i den kinesiske provins Shanxi. 
Det har et areal på 1 323 km² og ca. 240 000 innbyggere (2004). 
Områder har store forekomster av kull. 


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.
Kinas riksvei 307 passerer gjennom området. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.


== Eksterne lenker ==
Kullindustri i Lishi – www.faz.net
Zhaoyang

Zhaoyang (kinesisk: 昭阳区, pinyin: Zhāoyáng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhaotong i provinsen Yunnan. 
Det har et areal på 2 240 km² og teller ca. 770 000 innbyggere (2004).


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Linxiang (Lincang)

Linxiang (临翔区; pinyin: Línxiáng Qū) er et bydistrikt i kinesiske provinsen Yunnan. Det tilhører byprefekturet Lincang. 
Linxiang har et areal på 2 652 km² og teller 280 000 innbyggere (2004). 


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Fengxiang 风翔街道, Mangpan 忙畔街道;Storkommune:

Boshang 博尚镇;Kommuner:

Nanmei for lahufolket 南美拉祜族乡, Mayidui 蚂蚁堆乡, Zhangtuo 章驮乡, Quannei 圈内乡, Matai 马台乡, Bangdong 邦东乡, Pingcun for yi- og daifolkene 平村彝族傣族乡.


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Erqi

Erqi (kinesisk: 二七区; pinyin: Èrqī Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhengzhou i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 159 km² og teller 490 000 innbyggere (2002).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Jizhou (Ji’an)

Jizhou (kinesisk: 吉州区; pinyin:  Jízhōu Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Ji'an, og er dets hovedstad.
Distriktet har et areal på 424,9 km² og teller 318 000 innbyggere.


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens nettsider
Hualong (Puyang)

Hualong (kinesisk: 华龙区; pinyin:  Huálóng Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Puyang.


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmesider
Zhongyuan

Zhongyuan (kinesisk: 中原区, pinyin: Zhōngyuán Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhengzhou i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 97,1 km² og teller 540 000 innbyggere (2002).
Zhongyuan er sete for lokalregjeringen for Zhengzhou.


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Pingchuan

Pingchuan (kinesisk: 平川区, pinyin: Píngchuān Qū ) er et bydistrikt i byprefekturet Baiyin i den kinesiske provinsen Gansu. Det har et areal på 2 106 km²  og teller ca. 200 000 innbyggere (2004). 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Suzhou (Jiuquan)

Suzhou (kinesisk: 肃州区; pinyin: Sùzhōu Qū) er et bydistrikt i kinesiske provinsen Gansu. Det tilhører byprefekturet Jiuquan og er dets administasjonssete.


== Historie ==
Suzhou ble grunnlagt i 111 f.Kr. under Handynastiet som en militær utpost lsngs Silkeveien som førte til Sentralasia. Den var en tid hovedstad for provinsen Gansu.
Ved siden av sin rolle som befestning og beskytter av handelsveiene var Suzhou et senter for handelen med rabarbra. Den gamle by ble fullstendig ødelagt under Dunganopprøret men ble gjeninntatt av Qing i 1873 og raskt gjenoppbygd.


== Referanser ==
Anding (Dingxi)

Anding (kinesisk: 安定区;pinyin: Āndìng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Dingxi i den kinesiske provinsen Gansu. 
Det har et areal på 3 638 km²  og teller ca. 460 000 innbyggere (2004). 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside