jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Walter J. Burghardt

Walter J. Burghardt (født 10. juli 1914 på Manhattan i New York City i USA, død 16. februar 2008 i Philadelphia i Pennsylvania) var en ledende amerikansk katolsk prest og teolog tilknyttet jesuittordenen. Han var særlig kjent som homilist.På 1920-tallet underviste han ved den katolske St. Francis Xavier High School i New York City. Han trådte inn i jesuittordenen i 1931, i ordenens Maryland-provins, og var i mange år tilknyttet Woodstock Theological Center ved Georgetown University, der han forfattet mange av sine 24 bøker og over 300 artikler om teologiske emner. Hans eget fagområde var patristikken. Foruten ved Woodstock og Georgetown, underviste han også ved Catholic University of America. Han var også i en lang periode medlem av Vatikanets internasjonale teologiske kommisjon.
Han var i 44 år medredaktør eller sjefredaktør (24 år) for fagtidsskriftet Theological Studies. Han var også president for Catholic Theological Society of America.
Etter at han gikk av i en alder av 75 år, grunnla han prosjektet Just Word, et retrett- og opplæringsprogram med målsetning om å forbedre katolsk prekekunst som han betegnet som like kjedelig som oppvaskvann.


== Verker ==
«The Catholic Concept of Tradition in the Light of Modern Theological Thought», i Proceedings of the Sixth Annual Convention of the Catholic Theological Society of America, 1951
The Idea of Catholicism: An Introduction to the Thought and Worship of the Church, 1960
«On Turning Eighty: Autobiography in Search of Meaning», i Woodstock Report, March 1995, no. 41
Long Have I Loved You: A Theologian
Christ in Ten Thousand Places
Justice: A Global Adventure
Preaching the Just Word


== Referanser ==
Naukograd

En naukograd (russisk: наукоград), eller vitenskapsby, er en formell betegnelse på byer, i Russland og tidligere i Sovjetunionen, med høy konsentrasjon av virksomheter og anlegg innen forskning og utvikling. Noen av byene ble i Sovjet-tiden spesifikt bygget med disse formålene for øye. Enkelte av byene var hemmelige, og inngikk i et større system av lukkede byer i SSSR. I Russland etter Sovjetunionens fall blir uttrykket brukt om rundt sytti byer med store konsentrasjoner av vitenskapelig forskning og produksjon. Uttrykket refererer også spesifikt til et mindre antall byer som fra 2000 er blitt offisielt anerkjent for sin vitenskapelige dyktighet, og som av den grunn får spesielle privilegier.  
Blant de mere generelle naukogradene ligger rundt tretti i Moskva oblast og resten hovedsakelig i regionene Volga, Ural og Sibir. Kun noen få av dem er fremdeles «lukket». Det er bare ti av de lukkede byer hvor Russlands kjernefysiske militære arbeid ennå pågår. Noen av naukogradene har fremdeles militære forbindelser, som for eksempel Frjazino som utvikler avanserte radio- og elektronikksystemer, men de fleste fokuserer nå på sivilt arbeid ved hjelp av vestlig støtte. Blant de mest berømte naukogradene er de som drives av Det russiske vitenskapsakademi, for eksempel Pusjtsjino, et senter for biologisk vitenskap, og Tsjernogolovka, et senter for fysikk og kjemi. Zelenograd, en by rundt 40 km fra Moskva, er Russlands senter for forskning, utdanning og produksjon innen elektronikk.
Den første byen som i 2000 offisielt ble utnevnt til «Naukograd» var Obninsk, en by med mange forskningsanlegg innen kjernefysiske og andre materialer, samt meteorologi og medisin.  Tre andre fulgte like etter – Dubna, et internasjonalt kjernefysisk forskningssenter, Koroljov, hvor det ligger mange romforskningsanlegg, og Koltsovo i Akademgorodok ved Novosibirsk, som opprinnelig var hjemsted for Vector, senteret for biologisk krigføring, men som nå er et senter for farmasøytisk og medisinsk forskning. Reutov ble også naukograd en stund senere. 


== Se også ==
Lukket by


== Eksterne lenker ==
Secret Cities
Kunstnerforbundet

Kunstnerforbundet er et kunstgalleri i Oslo, og Norges eldste privateide galleri for samtidskunst. Galleriet ble etablert i 1910 av kunstnere, og er organisert som et aksjeselskap. 150 samtidskunstnere er i dag tilknyttet galleriet som aksjonærer. Kunstnerforbundet har siden 2018 også satset på produksjonslokaler for samtidskunstnere i samme bygg, med prosjektet Atelier Kunstnerforbundet. For dette mottok de Oslo Opens hederspris i 2022.


== Bygning ==
Kunstnerforbundet eier bygården i Kjeld Stubs gate 3, sentralt beliggende bak Rådhuset i Oslo sentrum, hvor utstillingsvirksomheten foregår. Gården ble ervervet i 1917 etter pådriv fra arkitekt Arnstein Arneberg, som senere tegnet Rådhuset. Hans assistenter Gudolf Blakstad og Herman Munthe-Kaas tegnet overlyssalen samme år, og i 1919 sto salen ferdig. Overlyssalen er klassisk, og regnes av flere som det vakreste utstillingsrommet i Norge.


== Utstillinger og butikk ==
Kunstnerforbundet har et aktivt utstillingsprogram med 27 separatutstillinger innen alle uttrykk, inkludert kunsthåndverk, samt tre kollektive utstillinger årlig. Galleriet representerer flere enn 300 kunstnere, hvorav 120 grafikere. I salgsavdelingen har galleriet et rikholdig utvalg grafikk, skulptur og maleri for daglig salg, samt en egen butikk for kunsthåndverk i underetasjen.
Daglig leder er f.o.m 2022 Lars Sture.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Kunstnerforbundet, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Carlos Lage Dávila

Carlos Lage Dávila (født 15. september 1951) er en cubansk politiker og tidligere visepresident.
Lage var barnelege før han ble medlem av Cubas kommunistparti. Fra 1990 var han rådgiver for Fidel Castro.
Han er kjent for å være ekspert på USAs historie og politikk. Han har vært rådgiver for Fidel Castro på dette området. Han er også ekspert på sammenlignende politikk og studiet av demokrati. Internasjonalt er han kjent for å være Cubas forhandlingspartner overfor europeiske land. Lage er det man vel best kan karakterisere som en typisk intellektuell & udogmatisk marxist. Hans popularitet i det cubanske folket var og er uomtvistelig. 'Alle' ventet at det var han som skulle overta etter at Fidel gikk av på grunn av sykdom, men slik gikk det som kjent ikke. I stedet ble det 'lillebror' Raúl Castro som tok over. Raúl gjennomførte en større utrenskning (ca. 120 politikere & embetsmenn på ulike nivåer) våren 2009. Blant disse var Lage & utenriksminister Felipe Rocque de mest fremtredende. Dette fant sted den 12. mars 2009. Den offisielle begrunnelsen for avskjedigelsen av Lage (& Rocque) som er gitt til nå, fremkommer i et offentliggjort dokument fra et møte i Politbyrået (bl.a gjengitt i Granma). Her refereres det til at de begge på samme møte innrømmet såkalte 'politiske avvik', men hva disse avvik skulle bestå i, er pr dato (2011) ikke offentliggjort. 
Lage skal i dag angivelig arbeide på et bryggeri i en provinsby.


== Eksterne lenker ==
Recorre Carlos Lage objetivos económicos y sociales de Granma
Johan Nygaard

Johan Nygaard (født 31. desember 1915 i Gausdal, død 2. mars 1995 i Østre Toten) var ordfører i Østre Toten fra 1976 til 1983. Nygaard representerte Arbeiderpartiet. Han var varaordfører i perioden 1968-71. 
Nygaard kom i 1937 til Østre Toten, som elev ved gartnerkurset på Oppland småbruks- og hagebruksskole (Valle). Etter fullført utdanning ble han i 1940 tilsatt som arbeidsformann i hagebruk på den samme skolen. Han ble samme år gift med Agnethe Wold (1913–1990).
Johan Nygaards politiske karriere begynte i 1945, da han ble innvalgt i det første kommunestyret etter krigen. Han satt sammenhengende i dette organet fra 1951 til 1971, og var i flere perioder også medlem av formannskapet. Nygaard sa fra seg gjenvalg til kommunestyret i 1971, men kom tilbake som ordfører perioden etter. I tillegg til verv på kommunalt nivå, blant annet som formann i skolestyret i over 20 år, var Nygaard formann i Oppland arbeiderparti fra 1970 til 1984. 


== Kilder ==
Opplandsarkivets avskrift av kommunevalgresultater
Rosseland, Leiv: Skole i den trivelige bygda. Det kommunale skoleverk i Østre Toten gjennom skiftende tider, Østre Toten 1994.
La Sinistra – l’Arcobaleno

Venstresiden – Regnbuen (La Sinistra – l'Arcobaleno), er en venstreorientert føderasjon av politiske partier i Italia, som ble offisielt lansert i desember 2007. Målet til sammenslutningen er å forene partiene på den italienske venstresiden i en enhetlig blokk, tilsvarende det sentrum-venstre har gjort med dannelsen av Partito Democratico.
Føderasjonen består av følgende partier:

Rifondazione Comunista (PRC)
Partito dei Comunisti Italiani (PdCI)
Federazione dei Verdi (FV)
Sinistra Democratica (SD)Det er foreløpig (våren 2008) uklart hva dannelsen av denne venstreføderasjonen vil få å si for italiensk politikk, da de fire partiene som er med, er uenige i en rekke saker, og dessuten i hvilket symbol og navn sammenslutningen skal ha i framtida. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Barletta

Barletta er en bykommune i provinsen Barletta-Andria-Trani i regionen Puglia i Italia. Byen har rundt 95 000 innbyggere.
Byen er blant annet kjent for sin mer enn 5 meter høye bronsestatuen Kolossen i Barletta, som skal forestille den østromerske keiseren Theodosius II.
Byen var også åstedet for La Disfida di Barletta, utfordringen i Barletta, et slag i 1503 hvor 13 italienske riddere skal ha slått franskmennene.
Byen er også kjent for de arkeologiske utgravningene i Cannae, 9 km sørvest for byen hvor slaget ved Cannae sto 2. august 216 f.Kr. under andre punerkrig og Hannibal vant over en overlegne romerske hær.
Under andre verdenskrig var byen åstedet for de første anslagene fra den italienske motstandsbevegelsen mot de tyske styrkene og fikk for dette medaljene Medaglia d'oro al valor militare («Gullmedalje for militære fortjenester») og Merito civile («Sivile fortjenester»).
Byen har en svært lang sandstrand som strekker seg både østlig og vestlig for byens havn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Barletta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
NRT

NRT kan referere til:

Nettoregistertonn
IATA-koden til Narita internasjonale lufthavn i Japan
Niels Songe-Møller

Niels Songe-Møller (født 13. oktober 1950) er en norsk lærer og lærebokforfatter. Han har arbeidet som rektor ved Hisøy skole i Arendal; fra august 2012 er han skolesjef i Grimstad.Sammen med illustratør Elisabeth Juell Rasmussen laget han boka Sammen i livet, om samlivet mellom små og store mennesker i 1984. Boka vant Kirke- og undervisningsdepartementets første fagbokpris dette året. Sammen med Egil Børre Johnsen laget han «fag-lesebøkene» Naturen, Norge og Verden i 1992, til bruk i o-fag fra 4. til 6. klasse.


== Referanser ==
Paul Camenisch

Paul Camenisch (født 7. november 1893 i Zürich, død 13. februar 1970 i Basel) var sveitsisk arkitekt, tegner og maler. Han var med på å grunnlegge kunstnergruppene Rot-Blau (Rød-blå), senere Rot-Blau II og Gruppe 33, som var ekspresjonistisk orientert.
Han fikk sin arkitektutdannelse i Zürich 1912 til 1916. Deretter ledet han bygningsarbeider i Østpreussen, Danzig og Berlin, og var ansatt ved flere arkitektkontorer fram til 1923. Fra 1921 malte han også akvareller med fantastiske arkitektoniske konstruksjoner. Han valgte etterhvert å ville bli maler, og flyttet til kantonen Tessin. Der var han med på å starte den første gruppe Rot-Blau, sammen med Albert Müller og Hermann Scherer, etterhvert kom også Werner Neuhaus med. Han hadde Ernst Ludwig Kirchner i Davos som mentor.
Gruppen ble etterhvert tynnet ut, da både Scherer og Müller døde, og i 1928 ble gruppen nystiftet med Hans Stocker, Coghuf (alias Ernst Stocker), Otto Staiger, Charles Hindenlang og Max Sulzbachner. Han var også med på å starte Basels kunstnerforening Gruppe 33,  i 1933. Han ble president i denne fra 1936 til 1952 – og utestengt 1953.
I og med at de fleste av hans tidlige verker var ekspresjonistiske, ble hans arbeider erklært entartet av nazi-regimet i Tyskland 1937. På den tid hadde han selv orientert seg bort fra ekspresjonismen. Hans motiver kunne imidlertid oppfattes som politiske, men ikke på noen påtrengende eller platt måte.


== Referanser ==


== Litteratur (på tysk) ==
Emil Szittya: Neue Tendenzen in der Schweizer Malerei. [Mit] Abb. von Camenisch, Coghuf, Hindenlang, Staiger, Stocker, Sulzbachner. Paris (1929 ?)
Gruppe 33 : Otto Abt, Walter Bodmer, Serge Brignoni, Paul Camenisch, Charles Hindenlang ... : [hommage an Bénédict Remund, Hans R. Schiess, Max Sulzbachner zum 100. Geburtstag]. Basel : Galerie Carzaniga + Ueker, 2004 (Utstillingsskrift til Galerie Carzaniga + Ueker, 24. Juni til 7. August 2004)


== Eksterne lenker ==
Galeria Carzinga Basel: Paul Camenisch
Jonas Forsang

Jonas Forsang (født 24. desember 1980 i Oslo) er en norsk musiker, journalist, forlegger, forfatter og forretningsmann fra Bekkelaget i Oslo.


== Musiker ==
Jonas Forsang var, under artistnavnet Apollo, en av aktørene blant norskspråklige rap-artister på 2000-tallet, sammen med grupper som Klovner i Kamp, Tungtvann og Pen Jakke. I 2002 ble debutalbumet Mine Damer og Herrer utgitt på Universal. Albumet ble Spellemann- og Alarmprisnominert i kategorien «Beste hiphop-album». I 2004 utga han oppfølgeren Satan's Sirkus (Universal).
Han startet senere rockebandet Yoga Fire. I 2009 vant han MTV Europe Music Awards i kategorien «Beste norske artist» med Yoga Fire. De ble også nominert i kategorien «Best European Act». Med Yoga Fire vant han også Spellemannpris i 2010.


== Journalist ==
Forsang har jobbet som journalist for en rekke norske aviser og magasiner, og har blant annet vært tilknyttet featureavdelingen til Dagens Næringsliv i flere år. 
I 2011 var han med på store deler av flukten til kokaindømte Stina Brendemo Hagen i den såkalte «Boliviasaken». Hans reportasje fra flukten fikk mye omtale etter at Hagens bolivianske advokat påstod at Forsang hadde vært delaktig i å bistå Hagen under flukten. 


== Forfatterskap ==
I 2015 var han medforfatter på Petter A. Stordalens selvbiografi, Jeg skal fortelle deg min hemmelighet (Pilar forlag). Boka regnes som Norges mest solgte biografi gjennom tidene. I 2018 var han forfatter av Gunhild Stordalens selvbiografi Det store bildet (Pilar forlag) og Petter Northugs selvbiografi Min historie (Pilar forlag).
Jonas Forsang var forlegger i Strawberry Publishing AS, som han grunnla og eide sammen med Petter A. Stordalen, Jørn Lier Horst og Magnus S. Rønningen. Forlagshuset bestod av forlagene Pilar, Capitana, Armada, Canoa, Bastion, Anemone og Capitana.De hadde også forlag i Sverige og Danmark, før disse ble solgt i 2020 til det svenske forlagshuset Bonnier. I 2020 ble det kjent at de også solgte en majoritetsandel av Strawberry Publishing til Bonnier. Forlaget byttet i januar 2022 navn til Bonnier Norsk Forlag AS, og i mars 2022 ble det kjent at Forsang hadde solgt seg helt ut av forlaget.Forsang er medgründer og eier av flere andre norske selskaper, blant andre Karnov Group Norway AS. Han innehar i tillegg flere styreverv.


== Diskografi ==


=== Album ===
Scenario EP (Rar), 2000
Mine damer og herrer (Universal), 2001
Satan's sirkus (Universal), 2004
Fuck you eller penga tilbake med Yoga Fire (MTG Music), 2009
Opp som en konge (MTG Music), 2012


== Bibliografi ==
Rom 13 (Forlaget Press), 2012
Jeg skal fortelle deg min hemmelighet (Aller), 2015
Det store bildet (Pilar forlag), 2018
Northug – Min historie (Pilar forlag), 2018


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Yoga Fire´s offisielle hjemmeside
Amnesi

Amnesi (gresk: Ἀμνησία amnesia; hukommelsestap) er minnetap, eller tap av evne til å danne nye minneinntrykk. Amnesi kan være av kortvarig, forbigående karakter (for eksempel ved alkoholrus eller hjernerystelse eller ved epileptiske anfall) eller av mer varig art (eksempelvis etter nærdrukning, langvarig hjertestans eller ulike demenslidelser). 


== Ulike former for amnesi ==


=== Retrograd amnesi ===
Pasienten har ikke minne om det som har skjedd et tidsrom før hendelsen.


=== Anterograd amnesi ===
Pasienten har problemer med å lagre minneinntrykk for det som skjer etter at skaden har inntruffet. Et kjent eksempel på denne type skade er det verdenskjente tilfellet HM som fikk en total anterograd amnesi etter at store deler av begge tinninglapper inkludert hippocampus ble kirurgisk fjernet for å motvirke epileptiske anfall. Han manglet etter dette fullstendig evne til å danne episodiske minneinntrykk, selv om han demonstrerte god evne til ferdighetslæring.
En rekke sykdommer, stoffer eller ytre påvirkninger kan gi hukommelsesvansker. Hjernerystelser, traumatiske hodeskader, hjerneslag, svulst, operative inngrep i hjernen, hjernesykdommer), epilepsi, føling ved diabetes eller ved bruk av alkohol eller narkotikum. Demens som skyldes progredierende degenerative prosesser i hjernen, preges ofte av hukommelsesvansker, og er ofte det tidligste tegnet på demens-lidelse.


=== Psykogen amnesi ===
Man kan også, ganske sjelden, se psykologisk fremkalte erindringsvansker som er forbundet ved dissosiative lidelser. Dissosiativ amnesi betegner hukommelsestap uten kjent organisk årsak som vanligvis omfatter minne for viktige, psykologisk ladete, ofte traumatiske, hendelser av nyere dato. Vanligvis er hukommelsestapet partielt og tematisk selektivt. Ved dissosiativ fugue ser man at personer som utviser dissosiativ amnesi vandrer hjemmefra og beveger seg omkring tilsynemessig hensiktsstyrt og med evne til å ivareta grunnleggende egenomsorg og uten påfallende tap av ferdigheter og kunnskaper bortsett fra at de ikke kan redegjøre for seg selv og sin egen historie. Dissosiative amnesier pleier vanligvis å avta relativt hurtig. For øvrig kan symptomatologi med lette (ofte subjektive), hukommelsesvansker, være forbundet med depressive lidelser eller angstlidelser.


=== Rusmiddelbetinget amnesi ===
Alkoholiske black-outs er episoder med hukommelsestap som kan inntreffe ved meget høyt akutt inntak av alkohol eller ved kombinasjonsbruk med andre rusmidler. Ved kronisk alkoholisme kan man også se omfattende amnesiproblemer  som en del av symptomatologien (Korsakovs psykose eller Wernicke-Korsakovs psykose).
Helitrans

Helitrans AS er et norsk helikopterselskap med hovedkontor på Trondheim lufthavn, Værnes. Selskapet ble stiftet i 1990, og driver med helikopteroperasjoner som personelltransport, lasteflyging og mastmontasje.


== Historie ==
Selskapet ble etablert i 1990, og fikk innvilget driftstillatelse av Luftfartsverket året etter. Som helikopterselskap tok Helitrans på seg oppdrag som blant annet montering av GSM-antenner, rovdyrovervåkning, samt transport av personell fra virksomheter som NRK, TV 2, Statkraft og Forsvaret.
Selskapet utvidet driften i 1997, da det gikk til anskaffelse av sitt første fly, en Dornier 228 som ble brukt til å fly mellom Stjørdal og Brønnøysund lufthavn, Brønnøy på vegne av Statoil. Selskapet tok også på seg andre charteroppdrag, blant annet for fotballklubben Rosenborg Selskapets fly, og dets operasjoner ble for øvrig overtatt av Kato Air året etter.Selskapet utvidet sin virksomhet på ny i 2003 da det kjøpte opp flyfotoselskapet Fjellanger Widerøe Aviation, som blant annet omfattet overvåkingsflyet LN-SFT. Selskapet kjøpte også opp alle innenriksoperasjonene til helikopterselskapet NorCopter, noe som førte til at selskapets flåte ble utvidet. 
Selskapet fløy charterflygninger mellom Ålesund lufthavn, Vigra og Stjørdal på oppdrag fra Helse Sunnmøre en periode i 2007. Helitrans fikk også i oppdrag å trafikkere charterruten mellom Kristiansund lufthavn, Kvernberget, Brønnøysund lufthavn, Brønnøy og Stjørdal etter at Coast Air gikk konkurs. Helitrans trafikkerte disse to rutene, side om side med svenske Direktflyg, begge på vegne av Statoil. Men både Helitrans og Direktflyg ble senere skiftet ut med ruteflyvningene til Widerøe.
Helitrans fløy fra sommeren 2010 til Januar 2011 ruteflyvningene for Vildanden, helt frem til Vildanden gikk konkurs. Helitrans brukte to innleide ATR 42 og tre av sine egne British Aerospace Jetstream 32 på operasjonene for Vildanden, men når konkursen kom leverte begge Helitrans ATR 42-flyene tilbake til sin tyske eier Avanti Air. I 2008 leide Helitrans inn et British Aerospace Jetstream 41 en liten periode, fra det britiske flyselskapet Eastern Airways, som de brukte på charterflyvninger.
Helitrans er heleier av HelikopterDrift.
Helitrans solgte sine tre British Aerospace Jetstream 32 i løpet av første del av 2012, LN-HTB ble solgt til en ukjent kjøper i Afrika og de to siste, LN-FAN og LN-FAQ ble solgt til AIS Airlines. Siden har Helitrans konsentrert seg om å fortsatt bli Norges ledende leverandør av helikoptertjenester.


== Flåte ==
Helitrans administrerer en flåte bestående av følgende helikoptre: 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Helitrans' offisielle nettsted
La Sapienza

Università degli Studi di Roma "La Sapienza", eller kortere Sapienza Università di Roma eller bare la Sapienza (italiensk for «visdommen»), er et universitet i Roma. Universitetet ble grunnlagt 20. april 1303 av pave Bonifatius VIII. Det har 11 fakulteter, 21 museer og 59 bibliotek. I året 2011–2012 hadde universitetet 128 963 studenter og en vitenskapelig stab på 3 997.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sapienza University of Rome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) La Sapienza – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Donskoj

Donskoj (hankjønn), Donskaja (hunkjønn), eller Donskoje (intetkjønn) kan vise til:


== Personer ==
Dmitrij Donskoj (1350–1389) – storfyrste av Moskva 1359–1389
Alexander Donskoj (født 1970) – borgermester i Arkhangelsk, Russland


== Steder ==
Donskoj (by) – en by i Tula oblast, Russland
Donskoj-klosteret – et stort munkekloster i Moskva, Russland
Donskoje flybase – en flybase i Kaliningrad oblast, Russland
Benedicte Ingstad

Benedicte Ingstad (født 19. oktober 1943) er forsker og professor i medisinsk antropologi ved Seksjon for medisinsk antropologi og sosialmedisin, Institutt for allmenn- og samfunnsmedisin ved Universitetet i Oslo. Hun har også hatt et deltidsengasjement på Nasjonal kompetanseenhet for minoritetshelse (NAKMI). 
Hun har utgitt flere bøker, blant annet et tobindsverk om sin far, Helge Ingstad.


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Benedicte Ingstad i BIBSYS

(no) Publikasjoner av Benedicte Ingstad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Edwin Scharff

Edwin Paul Scharff (født 21. mars 1887 i Neu-Ulm; død 18. mai 1955 i Hamburg), var en betydelig tysk billedhogger og grafiker fra første halvdel av 1900-tallet.


== Liv ==
Han forlot hjembyen da han var 15 år gammel for å gå kunsthåndverkskole i München. Han fikk derfra opptak ved det kongelige akademiet for skjønne kunster, og ble maler.
Han fikk stipendopphold ett år i Paris (1912/1913). I løpet av det slo han over til skulptur, og gikk inn i en svært produktiv fase, parallelt med at han ble utnevnt til professor i Berlin.
Den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen førte tilsynelatende ikke til problemer. Han mottok et oppdrag til portal for utstillingen Schaffendes Volk i Düsseldorf: To store bronsefigurer til 100 000 Riksmark i 1937, for noen måneder senere å bli entartet-erklært med arbeidsforbud.Etter den andre verdenskrig underviste han ved Landeskunstschule Hamburg, og døde der i 1955.
Edwin-Scharff-Museum ble åpnet i Neu-Ulm i 1999. Dette skal gi et varig overblikk over hans livsverk.
Deler av livsverket ble også vist ved documenta-utstillingene i 1955 og 1959. Det finnes også en minnepris: Edwin-Scharff-Preis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edwin Scharff – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Edwin Scharff – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Edwin Scharff – Olympedia 
(en) Edwin Scharff – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Edwin Scharff – databaseOlympics.com (arkivert) 
Edwin-Scharff-Hjemmeside
Edwin-Scharff-Museum
Auf der Ausstellung Schaffendes Volk 1937
(de) Verk av og om Edwin Scharff i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket