jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Figitidae

Figitidae er en familie av stilkvepser. De er beslektet med gallvepser (Cynipidae) men i motsetning til disse er de parasitoider som snylter på andre insekter.
Man kjenner ca. 1500 arter, omtrent 425 er funnet i Europa og det er sannsynlig at vi har ca. 120 arter i Norge.


== Utseende ==
Små (1 – 6 mm), ofte metallisk fargede vepser. Hodet er nokså lite og avrundet. Antennene er lange og perlekjede-formede. Forkroppen (thorax) er høyt hvelvet. Beins er temmelig korte og spinkle, vingene har redusert årenett. Bakkroppen er flatklemt fra sidene, høyt hvelvet, adskilt fra forkroppen med en markert "vespetalje" (petiolus). Hunnens eggleggingsrør er ofte ganske langt.


== Levevis ==
Figitidene er parasitoider, larvene snylter på larver av tovinger (Diptera), nettvinger (Neuroptera), eller de er hyperparasitoider som snylter på snylteveps som angriper bladlus. Det er også noen som lever som såkalte inkviliner inne i galler laget av gallvepser, dette er trolig familiens opprinnelige levesett.


== Systematisk inndeling ==
Inndelingen følger www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr.. Andre klassifikasjoner fører ofte Anacharitinae, Charipinae og Eucoilinae som egne familier.

Ordenen vepser (vepser, humler, bier og maur) (Hymenoptera)
Underordenen stilkvepser (Apocrita)
delgruppe parasittvepser (Parasitica) (parafyletisk)
delgruppe Proctotrupomorpha
Overfamilien Cynipoidea
Familien Figitidae
Anacharitinae – ofte regnet som en egen familie, 14 arter i Europa, trolig 12 i Norge
Aspicerinae – 38 arter i Europa
Charipinae – ofte regnet som en egen familie, 95 arter i Europa, ca. 25 i Norge
Emargininae – ikke i Europa
Euceroptrinae - ikke i Europa
Eucoilinae – ofte regnet som en egen familie, 221 arter i Europa, ca. 60 i Norge
Figitinae – 58 arter i Europa, ca. 25 i Norge
Mikeiinae - ikke i Europa
Parnipinae – bare én art i Europa
Parnips nigripes (Barbotin, 1963)
Plectocynipinae - ikke i Europa
Pycnostigminae – ikke i Europa
Thrasorinae – ikke i Europa


== Kilder ==
Fauna Europa (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr.
Figitidae på Tree of life [1]
Ottesen, P.S. (1993, revidert 1999) Norske insekter og deres artsantall. NINA utredning 55: 1-40. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Figitidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Figitidae i Encyclopedia of Life 
(en) Figitidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Figitidae hos Artsdatabanken 
(sv) Figitidae hos Dyntaxa 
(en) Figitidae hos Fauna Europaea 
(en) Figitidae hos Fossilworks 
(en) Figitidae hos ITIS 
(en) Figitidae hos NCBI 
(en) Kategori:Figitidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Figitidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Cumberland Plain

Cumberland Plain er en region i Sydney bassenget av New South Wales, Australia. Sletten strekker seg fra 10 kilometer nord av Windsor i nord, til Picton i sør; og langs elven Parramatta River inn til Sydneys Inner West. Sletten er idag stedet for mesteparten av Greater Western Sydney.
Sletten tar navnet sitt fra Cumberland, ett av de 39 tradisjonelle countiene i England — og deler navn med Cumberland County Council, en nå nedlagt regional regjeringsavdeling som var ansvarlig for mesteparten av dagens Sydney og veien Cumberland Highway.


== Geografi ==
Cumberland Plain ligger i kommunene Auburn Council, Baulkham Hills Shire, City of Blacktown, Camden Council, , City of Canada Bay City of Fairfield, City of Hawkesbury, Hornsby Shire, City of Holroyd, City of Liverpool, City of Parramatta, City of Penrith, City of Ryde og Wollondilly Shire; og deler av City of Campbelltown og flere kommuner i Sydneys indre-vest.
Elvene Hawkesbury /Nepean, Parramatta og Cooks løper gjennom deler av sletten.


== Økologi ==
Ved begynnelsen av europeisk bosetting var Cumberland sletten dekket av 1070 km² busker og skogland. Den vestlige utbredelsen av Sydney utover sletten la enormt press på skogområdene og andre økologiske samfunn, og bare 13% gjenstår.
Etter å ha blitt hogd ned og brukt først til landbruk, senere til byutvikling, er de fleste av de økologiske samfunnene som trivdes på sletten nå ansett som truet. De inkluderer:

Cumberland Plain woodland
Shale/sandstone transition forest
Sydney coastal river-flat forest
Elderslie banksia scrub
Blue gum high forest
Sydney turpentine ironbark forest
Western Sydney dry rainforest
Castlereagh swamp woodland
Agnes Banks woodland
Cooks River/Castlereagh ironbark forest
Moist shale woodland
Shale gravel transition forestCumberland Plain Woodland, der rundt seks prosent gjenstår i isolerte områder, var det første australske økologiske samfunnet som ble gitt status truet.
Cumberland Plain områdene er beskyttet i en rekke parkområder, inkludert Lower Prospect Canal Reserve, Scheyville National Park, Windsor Downs Nature Reserve, Leacock Regional Park, Mulgoa Nature Reserve og Mount Annan Botanic Garden.


== Eksterne lenker ==
New South Wales Government: Department of Environment and Conservation - Kart over Cumberland Plain
New South Wales Government: Department of Environment and Conservation – Truede økologiske samfunn på Cumberland Plain
Botanic Gardens Trust Arkivert 5. februar 2006 hos Wayback Machine. – Mount Annan Botanic Gardens webside
Australian Government: Department of the Environment and Heritage – Cumberland Plain Woodland: Skogsområder som forsvinner fra Sydneys utkant
NOKUS-reglene

NOKUS-reglene er regler for hvordan norske borgere og selskaper skal beskattes når de er majoritetseiere av økonomiske virksomheter i lavskatteland. Norge praktiserer generelle regler om at norske deltakere i et "Norsk-kontrollert utenlandsk selskap" i et lavskatteland beskattes direkte for det utenlandske selskapets inntekter. 
Reglene gjelder utenlandske selskaper som tilsvarer aksjeselskaper o.l., i tillegg til en del formuer som forvaltes i utlandet, typisk truster. Skattlegging skal skje selv om det ikke har vært utdelinger fra det utenlandske selskapet til norske skattebetalere.
Unntak fra NOKUS-beskatning kan være aktuelt der hvor det foreligger en skatteavtale, eller hvis selskapet er hjemmehørende i et EØS-land, dvs. selskapet er reelt etablert i land innenfor EØS-området og driver reell økonomisk virksomhet der.


== Referanser ==
Dalefjerdingen

Dalefjerdingen er en bygd i Enebakk kommune i Akershus i Viken fylke. Den ligger sydøst i kommunen. like vest for innsjøen Øyeren.
Ifølge SSB har grunnkretsen Dalefjerdingen 225 innbyggere (2009).


== Referanser ==
Fjordkraft

Fjordkraft er et konsern bestående av Fjordkraft AS og TrøndelagKraft AS som selger strøm til kunder over hele Norge. Virksomheten er innkjøp, salg og porteføljeforvaltning av strøm til husholdninger og kommuner, samt private- og offentlige bedrifter. 
25. april 2017 ble Fjordkraft AS også en leverandør av mobiltelefoni i privatmarkedet. Ett år senere hadde selskapet passert 50 000 mobilkunder. I kvartalspresentasjonen for første kvartal 2020 opplyste Fjordkraft at selskapet hadde 110 000 mobilkunder. Fjordkraft er med det Norges største mobiloperatør uten eget nett.
Fjordkraft ble opprettet 1. april 2001 som et resultat av fusjon mellom BKK Kraftsalg AS og omsetningsvirksomheten i Skagerak Energi AS.
Fra 2020 er Fjordkraft tittelsponsor for Eliteserien i ishockey for menn som  administreres av Norges Ishockeyforbund.


== Eierforhold ==
Fjordkraft Holding ASA ble børstnotert 21. mars 2018. TrøndelagKraft AS eies 100 prosent av Fjordkraft AS. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
MT «Stolt Sagona»

MT «Stolt Sagona» (1958–83) var et norsk tankskip.
Det hadde byggenummer 513 ved William Hamilton & Co i Glasgow og sjøsatt den 17. april 1958. Lengde, bredde og dypgående er oppgitt til 549' 6", 70' 1" og 30'. Det hadde  lastekapasitet 17 928 dødvekttonn.
Kjøper var rederiet H. E. Hansen-Tangens Rederi (grunnlagt 1864) i Kristiansand ved disponent Yngve Hansen-Tangen (1910–77). Skipet er en typisk representant for byens skipsflåte på denne tiden og kristiansandsredernes virksomhet.


== Tidslinje ==
17. april 1958.  Sjøsatt og døpt til  MT «Sagona».  Levering i juni 1958.
1967:  Ombygget ved Kristiansands Mek. Verksted til kjemikalietankskip og omdøpt til MT «Stolt Sagona»
1972: Solgt til rederiet Giuseppe & Renato Salvatori i Napoli, som endret navnet til MT «Stolt Desiree»
1975: Solgt til Liberian Sea Transport fra Monrovia i Liberia som endret navn til MT «Stolt Dolphin» og dernest til «White Dolphin»
1976:  Solgt til Padre Cia. Naviera S.A. (A. Halcoussis & Co.) fra Pireus i Hellas, og omdøpt til Spetsai
1983: Stolt til J. K. Brothers Ltd. i Pakistan for opphugging


== Andre med samme navn ==
Rederiet hadde tidligere eid et skip (1929–56), som fra 1931 het M/T Sagona. Før dette fantes den canadabygde barken Sagona (1882–1903) som ble solgt til Lillesand.
A/S Tangen-Hansen bygde senere MT «Sagona» (1975) (1976–2002), fra 1979 kjent som Osco Sagona, 1982 som Stolt Sagona, 1983 som Stolt Venture, 1987 som Regal Venture og 1989 som Aralda.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sagona fra sjohistorie.no
1958 MT SAGONA (KRS206195801) fra skipshistorie.net
Verftshistorie for elven Clyde
Skipsspotting for Sagona


== Eksterne lenker ==
(en) MT Stolt Sagona – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Fjellse

Fjellse (også skrevet Fjellsæ og Fjellså) er en tettbyggelse i Flekkefjord kommune, på vestsiden av Lafjorden og ca. tre kilometer sør for sentrum (i luftlinje).Stedet ligger langs en skrånende fjellside, med en regulert elv gjennom. Der går sidevei ned fra veien til ferjesambandet til Hidra. Opprinnelig var der noen få småbruk der, men disse er nedlagt og området er fylt opp med boliger. 
Elva, som går fra Skollavannet ble regulert og tatt i bruk til industriformål allerede på slutten av 1800-tallet, da det ble startet stampemølle for filtproduksjon i tillegg til kverning av mel, slik det var vanlig i bygdene. Filtfabrikken var i drift til noen år etter annen verdenskrig.  Industrilokalene som ble bygd er ombygd flere ganger, og har rommet flere forskjellige firmaer som har produsert ting som gamasjer, plastbåter m.m.
Grendeskolen er forlengst lagt ned, og elevene transporteres til skolene i sentrum.
År om annet blir innbyggerne bevisste på at en stor fjellknaus i  Pollfjellet som ligger tvers over fjorden, har en dyp loddrett fjellsprekk som NGU følger litt med på. Utrasing vil i praksis utslette hele bygda og trolig store deler av bebyggelsen langs vannkanten i Flekkefjorden. Inntil videre er der ikke registrert forskyvninger av betydning.


== Referanser ==
Dalmuir

Dalmuir (gaelisk: Dail Mhoire) er en landsby i Skottland og en del av byen Clydebank i West Dunbartonshire.
Dalmuir danner den nordligste delen av Clydebank og har en jernbanestasjon med fem spor på North Clyde-linjen.
Langemyrterminalen

Langemyrterminalen er en godsterminal som ligger i Kristiansand kommune. Terminalen ligger ca. 5 km nord for Kristiansand stasjon og har tilknytning til Sørlandsbanen. Terminalen stod ferdig i 1992 og er den eneste godsterminalen på Sørlandet.


== Eksterne lenker ==
Langemyrterminalen i Norsk Jernbaneklubbs Stasjonsdatabase
Austrocynipidae

Austrocynipidae er en familie av stilkvepser. De er beslektet med gallvepser (Cynipidae) men i motsetning til disse er de parasitoider som snylter på andre insekter.
Familien omfatter bare én kjent, nålevende art, Austrocynips mirabilis, fra Australia. Denne er antageligvis det mest primitive medlemmet av overfamilien Cynipoidea.


== Utseende ==
En liten veps. Hodete r nokså lite, antennene lange og trådformede. Kroppen er sammentrykt fra sidene og høyt hvelvet. Beina er ganske lange og slanke. Vingene er store med mer fullstendig årenett enn det som er vanlig hos Cynipoidea. Forvingen har et lite, men tydelig vingemerke (pterostigma), bak dette en lukket celle, i vingens ytre del tre lengdeårer. Bakkroppen er skilt fra forkroppen med en tydelig "vepsetalje" (petiolus). Hunnen har et tynt eggleggingsrør (ovipositor) som stikker litt ut fra bakkroppen.


== Levevis ==
Denne vepsen lever som en parasitoid på larver av sommerfugler som lever på kongler av kransgraner (Araucaria spp.).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen vepser (vepser, humler, bier og maur) (Hymenoptera)
Underordenen stilkvepser (Apocrita)
delgruppe parasittvepser (Parasitica) (parafyletisk)
delgruppe Proctotrupomorpha
Overfamilien Cynipoidea
Familien Austrocynipidae
Austrocynips mirabilis Riek, 1971


== Kilder ==
Austrocynipidae på Tree of life [1]
Riek, E.F. (1971) A new subfamily of cynipoid wasps (Hymenoptera: Cynipoidea) from Australia. Side 107-112 i Asahinas, S.v Gressitt, J.L., Hidaka, Z., Nishida, T. og Nomura, K. (red.) Entomological essays to commemorate the retirement of Professor K. Yasumatsu. Hokuryukan, Tokyo.


== Eksterne lenker ==
(en) Austrocynipidae i Encyclopedia of Life 
(en) Austrocynipidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Austrocynipidae hos ITIS 
Austrocynipidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Harstad (by)

Harstad (nordsamisk: Hárstták) er en by og administrativt senter i Harstad kommune. Med et folketall på omkring 21 000 er byen nest størst i Troms og Finnmark. Harstad ligger nordøst på Hinnøya; der møtes den nord- og sørgående Hurtigruten hver morgen. Fra bysentrum til stamruteflyplassen på Evenes er det 44 km veistrekning. Byen, som var ladested fra 1904, er et viktig trafikknutepunkt og administrasjons- og skolesenter i Sør-Troms. Harstad, som er eneste by på Norges største øy, omtales gjerne som Vågsfjordens perle.


== Kultur ==
Harstad kalles ofte for kulturbyen i nord, og er fast vertskap for Festspillene i Nord-Norge, som siden 1965 er arrangert hvert år rundt Sankthans. Harstad kulturhus stod ferdig i 1992.
Harstad, som feiret hundre år som by i 2004, har følgende vennskapsbyer:

 Helsingør
 Kirovsk
 Umeå
 VasaI 2016 tok ordføreren i Barnstaple i England initiativ til å knytte til seg Harstad som vennskapsby. Barnstaple er hovedbase for Royal Marines, som i mange år har hatt øvelser ved Alliert treningssenter på Åsegarden i Harstad.


=== Severdigheter ===

Trondenes kirke og Trondenes Historiske Senter
«Anna Rogde», verdens eldste seilende skonnert
Grottebadet, badeanlegg/svømmehall
Harstad kirke, fra 1958
Kanebogen kirke, fra 1999Harstad er også kjent for sine turområder, spesielt sentrumsnære Folkeparken. Der finner en milevis med turstier og lysløyper, alle oppkjørt om vinteren til skibruk; dessuten er idylliske Grunnvannet er et populært turmål, hvor man kan bade i rimelige temperaturer når godværet har stått på en stund om sommeren.


== Historie ==

Rikard Kaarbø regnes som byens grunnlegger på grunn av sitt maritime og politiske engasjement. Han anla Harstad Mekaniske Verksted i 1895, og siden da har verftsindustrien hatt stor betydning for byens utvikling.


== Kommunikasjon ==

Hver morgen møtes den nord- og sørgående Hurtigruten i Harstad.
Fra bysentrum til stamruteflyplassen på Evenes er det 44 km veistrekning.
Hurtigbåter går mellom Harstad og Tromsø, Finnsnes, Senja m.fl.
Det er en fergeforbindelse mellom Stangnes i Harstad og Sørrollnes på Rolla.
Helikopter-selskapet Heli-Team er lokalisert i Harstad.


== Bydeler ==
Bergseng, Blåbærhaugen, Trondenes, Sama, Harstadåsen, Eineberget, Skaret, Sentrum, Heggen, Seljestad, Harstadbotn, Grønnebakkan, Gangsås, Stangnes, Åsby, Kanebogen, Medkila, Holtet, Breivika og Ruggevika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harstad (town) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Destination Harstad offisiell turistinformasjon
Folkeparken i Harstad lokalhistoriewiki.no
Finn Thorn

Finn Thorn (født 18. januar 1906 i Kristiania, død 17. september 1998 i Oslo) var en katolsk prest tilknyttet dominikanerordenen. Han var den første norske dominikaner etter reformasjonen, og virket i Oslo siden 1939.
Han begynte på en utdannelse i teologi som ville ha ført han inn i den lutherske prestestand, men konverterte i 1928 og trådte inn i dominikanerordenen i Frankrike i 1932. Han deltok aktivt kulturdebatten i Norge, og skrev også en rekke bøker, blant annet Sigrid Undset: Kristentro og kirkesyn (1975) og den mer selvbiografiske Luther i mitt liv som katolikk (1983).


== Referanser ==
Svatsum

Svatsum (uttales «Svastom» på folkemunne) er ei bygd som ligger i Gausdal kommune i Innlandet. Bygda tilhører dalføret Vestre Gausdal og er delt i to grender: Øvre Svatsum og Nedre Svatsum. Den er spesielt kjent for de årlige Svatsumdågån. Svatsum har barnehage, to grendehus, butikk med døgnåpent bensinutsalg, kiosk, elektrisitetsverk og kirke. Hovednæringene er jordbruk og skogbruk.
Frem til 2010 var det også barneskole i Svatsum, men på tross av sterke protester fra bygdefolket la politikerne ned Svatsum skule. Skolebygget som blant annet inneholder svømmebasseng, gymsal, bibliotek og barnehage drives nå av foreningen Svatsum Arena. Det leies ut til ulike trimgrupper, selskaper, privatpersoner, lag og foreninger.
Den eldste kjente skrivemåten av stedsnavnet Svatsum stammer helt i fra 1344, da det het Svartsheimr.


== Svatsumdågån ==
Siden 1998 har det årlig blitt arrangert Svatsumdågån («Svastomsdågån») i Svatsum. Det foregår som regel den siste helga i august. Svatsumdågån innledes med konsert i jettegrytene i Helvete fredag, med vanlig martnaauksjoner og fest lørdag. Dagene avsluttes søndag med ulike aktiviteter.
Det har vært flere kjente artister som har opptrådt i Helvete i forbindelse med Svatsumdågån: Øystein Sunde, Halvdan Sivertsen, Bukkene Bruse, Lomsk, Jonas Fjeld, Ole Paus, Odd Nordstoga, Rita Eriksen, Triumvir, Ronni Le Tekrø, Kristin Sevaldsen.
Ansvarlig for arrangementet er Svatsum Vel.


== Kjente folk fra Svatsum ==
Brynhild Marie Foss, lokalpolitiker (SP).
Knut Rasmussen Nordgaarden, bedre kjent som «Vis-Knut».
Ingemund Peterson (Pettersen), utvandret til USA og døde 110 år gammel.


== Bilder ==


== Se også ==
Svatsum kirke
Liste over gårder i Svatsum
Helvete
Gausdal kommune
Gausdal vestfjell


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svatsum Arena
Barnehagen i Svatsum
Joker Svatsum
Jettegrytene Helvete
Chengzhong (Xining)

Chengzhong (kinesisk: 城中区; pinyin: Chéngzhōng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Xining (tibetansk: Ziling), hovedstaden i den kinesiske provins Qinghai. Det har et areal på 10,5 km² og teller 150 000 innbyggere (2004). 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Chengxi

Chengxi (城西区;pinyin: Chéngxī Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Xining (tibetansk: Ziling), hovedstaden i den kinesiske provins Qinghai. Det har et areal på 79 km² og teller 210 000 innbyggere (2004). 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Informasjonsside
Sigurd Helle

Sigurd Gunnarson Helle (født 6. september 1920 i Hylestad i Setesdal, død 21. april 2013) var en norsk topograf og polarforsker.
Han ledet gjennomføringen av den norske antarktisekspedisjonen 1956–60 til Dronning Maud Land etter at Polarinstituttes leder Harald Ulrik Sverdrup hadde stått for forberedelsene.
Han ble utdannet cand. mag. ved Universitetet i Oslo i 1948 og ble året etter ansatt som landmåler ved Norsk Polarinstitutt. Frem til 1985 deltok han i feltarbeid innen astronomiske posisjonsbestemmelser, triangulering, jordmagnetisme og tidevannsmålinger.


== Utmerkelser ==
Sigurd Helle ble i 1989 tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.
Helle ble også tildelt Antarktismedaljen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Vidar Hisdal: «Sigurd Helle 75 år», i Polarboken 1995–96


== Eksterne lenker ==
Sigurd Helle Norsk Polarhistorie
Hartmark Consulting

Hartmark Consulting AS (stiftet i 1928) var et norsk konsulentselskap som arbeidet innen forretningsområdene strategi, organisasjonsdesign og prestasjonsledelse. Hartmark ble kåret til Årets Konsulentselskap av Konsulentguiden i 2007. Hartmark Consulting ble i 2013 kjøpt av Varde Consulting, og drives i dag under navnet Varde Hartmark og er en del av Vardegruppen.
Sjur Dagestad

Sjur Dagestad (født 6. mai 1961 i Oslo) er professor emeritus. Han er gründer av innovasjonsselskapet Innoco AS.
Han har vært Professor II i Innovasjon ved NTNU, professor II i Innovasjon ved Høgskolen i Sør-Østnorge samt professor II i Innovasjon ved Høgskolen på Gjøvik, innovasjonsdirektør/utviklingssjef i Tomra Systems ASA  (Panteautomater), utviklingssjef i HTS (Bilbarnestoler) og FoU-direktør i Auragruppen (Ventilasjon). Dagestad og Ødemark var første vinnere av Reodorprisen. Sammen med Odd Christer Solberg drev han gruvekompaniet SODA. Dagestad har skrevet en rekke bøker innen innovasjon, så som Vekstbedriften, Innovasjon i praksis, Innovatører i praksis og Innovasjon i offentlig sektor. Han har også skrevet barnebøker (Martin og boblemaskinen, Det grusomme som skjedde bak kongens kjøleskap, En pluss en er fire tre). 
Dagestad er aktiv foredragsholder og lager også skulpturer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Sjur Dagestad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Sjur Dagestad i BIBSYS
Bjering

Bjering var et norsk bilmerke som ble produsert fra 1920-1926. Antall produserte biler er uklart, men var antagelig 6 biler.
Bilen ble konstruert av Hans Christian Bjering på Gjøvik. En liten serie på antagelig 4 biler ble produsert av firmaet hans A/S Autoslæde i 1920-1921. Bredden var bare 1 meter. Den var en toseter, konstruert etter tandem-prinsippet (et sete foran og et bak). Den var tilpasset kjøring på smale vinterveier og i sledespor.  Motoren var en luftkjølt V-4 på 2010 cm² plassert mellom setene. Føreren satt bakerst over drivhjulene. Karosseriet var av tre. Den var også utstyrt med en snøplog av tre. Framhjulene kunne byttes ut med meier. 
I 1923-1925 ble ytterligere 2 biler bygget ved Raufoss Patronfabrik etter kontrakt med Forsvarsdepartementet. Disse hadde bakmontert rekkemotor og var bygd i aluminium.
Forbedrede snøploger gjorde at behovet for en slik bil falt bort, og reell serieproduksjon kom aldri i gang. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bertheau, Øistein/Stokke, Christian: Made in Norway? Historien om bilproduksjon i Norge; NTM 1991 ISBN 82-90115-24-5. Artikkel om Bjering side 78-88.


== Eksterne lenker ==
Bilrim.no – Bjering
Oppland Arbeiderblad – Raufoss-bil på Frankfurt-utstillingen
Rullemann og Hilleborg

Rullemann og Hilleborg er en norsk variant av en folkevise som finnes i store deler av Europa. I Norge kalles visa også Svein Nordmann eller Kvinnemorderen. I TSB katalogen er den registrert som D 411.


== Handling ==
En ridder kommer til en jomfru og overtaler henne til å rømme med seg. Etter en stund stopper de og han begynner å grave en grav. Graven er til henne, sier han. Han har tidligere drept sju eller ni jomfruer og gravlagt dem her. Hun ber om å få lov til å lyske ham før hun skal dø, og han går med på det dersom hun kan love at hun ikke vil drepe ham om han skulle sovne. Hun lover det. Under lyskingen sovner han og hun binder ham på hender og føtter. Deretter vekker hun ham og dreper ham med kniven sin.


== Eksempel ==
M.B. Landstad, Norske Folkeviser 1853, s. 567 og 571


== Litteratur ==
Iivar Kemppinene, The Ballad of Lady Isabel and the False Knight, Helsingi 1954 (En god oversikt over den europeiske spredningen av visa)
Holger Olof Nygard, The Ballad of Heer Halewijn, its form and Variationes in Western Europe: A Study of the History and Nature of a Ballad Tradition. Helsinki 1958 (FF Comunications No 169)
Stefaan Top, Sir Halewijn in Flemish Oral and Printed Tradition. I Bengt R. Jonsson (ed.) The Stockholm Ballad Conference 1991, Stockholm 1992, s. 105 – 118