jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Edmond de Goncourt

For artikkelen om deres samarbeid, se Goncourt-brødrene.Edmond de Goncourt (fødenavn Edmond Louis Antoine Huot de Goncourt; født 26. mai 1822 i Nancy i Frankrike, død 16. juli 1896 i Champrosay) var en fransk forfatter, litteraturkritiker, kunstkritiker, publisist og grunnlegger av Académie Goncourt.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Edmond de Goncourt ble født i Nancy. Hans foreldre var Marc-Pierre Huot de Goncourt og Annette Cécile Guerin. Edmond de Goncourt studerte i Paris ved lycée Condorcet. Der ble han og broren venner med Ivan Tourgueniev,  Paul Gavarni, Gustave Flaubert, Alphonse Daudet, Émile Zola, Guy de Maupassant,  Théodore de Banville, og andre.


=== Karriere ===
Eugène Carrière (1849-1906) introduserte Gustave Geffroy for Edmond de Goncourt, og slik fikk Edmond innpass blant en rekke av byens litterater og kunstnere som møttes hos han i boulevard de Montmorency 67 i det 16. arrondissement.
Edmond samarbeidet for det meste av sin litterære karriere med sin bror Jules (1830–1870) med å forfatte kunstkritiske verker, og etterhvert romaner. Etter brorens død fortsatte han med romanforfatterskapet på egen hånd.


=== Académie Goncourt, Goncourtprisen ===
Han testamenterte alt han eide til stiftelsen og opprettholdelsen av Académie Goncourt.
Til minne om Jules utdeler akademiet årlig, siden 1903, Goncourtprisen, Frankrikes mest prestisjetunge pris for franskspråklig litteratur, gitt til «det mest fantasifulle prosaverk i året».
Marcel Proust, Simone de Beauvoir, Michel Tournier, Marguerite Duras og Romain Gary (som usedvanlig nok vant prisen to ganger ved at den for andre gang gikk til hans pseudonym, hvilket juryen ikke kjente identiteten til) er blant de mest berømte forfatterne som har vunnet prisen.
Edmond de Goncourt døde i Champrosay i 1896, ble begravet på Cimetière de Montmartre i Paris.


== Bibliografi (utvalg) ==


=== Romaner ===
Les hommes de lettres (1860)
Sœur Philomène (1861)
Renée Mauperin (1864)
Germinie Lacerteux (1865)
Manette Salomon(1867)
Madame Gervaisais (1869)


=== Fagprosa om kunst og kultur ===
Histoire de la société française pendant la Révolution (1854)
La Société française pendant le Directoire (1855)
Portraits intimes du XVIIIe siècle (1878, 2 bind)
Sophie Arnould d'après sa correspondance (1857, 2. utg. 1876)
Histoire de Marie-Antoinette (1858)
L'Art au XVIIIe siècle (1859; 3. utg. 1883, 2 bind)
Madame Pompadour (1860)
Les maîtresses de Louis XV (1860)
La Femme au XVIIIe siècle (1862)
Gavarni, l'homme et l'artiste (1873)
Madame Dubarry. Ein Lebensbild
L'Amour au XVIIIe siècle (1875) u. a.


== Sitater ==
«Et maleri i et museum hør flere tåpelige meninger enn noe annet sted i verden.»
«Om det finnes en Gud må ateisme synes om Ham som mindre av en fornærmelse enn religion.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edmond de Goncourt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Edmond de Goncourt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Verker av og om Edmond de Goncourt hos Internet Archive (digitaliserte originalbøker)
(en) Verker av Edmond de Goncourt i Prosjekt Gutenberg (ren tekst og HTML)
Blogg dedikert til Edmond og Jules de Goncourt
Heksan

Heksan er et hydrokarbon av gruppen alkaner med kjemisk formel CH3(CH2)4CH3. Heksan er en fargeløs, flyktig væske. Heksan løses ikke opp i vann, men løses lett opp i organiske løsemidler som alkohol, etan og benzen.


== Fremstilling ==
Heksan fremstilles ved raffinering av råolje, og industriell heksan fraksjoneres ved 65-70°C.


== Anvendelse ==
Heksan brukes i organisk kjemi som løsemiddel. Da det i motsetning til mange andre organiske løsemidler ikke angriper polystyren (isopor) brukes det som løsemiddel i isopor-lim.


== Forsiktighetsregler ==
Heksandamp i luft er eksplosjonsfarlig i konsentrasjoner mellom 1,2 og 7,5 volumprosent. Innånding av heksandamp medfører fare for skader på nervesystemet. Heksan regnes som miljøgift.


== Kilder ==
Louisiana State University Macromolecular Studies Group – Hexane Solvent Properties
Landbúnaðarháskóli Íslands

Landbúnaðarháskóli Íslands (Islands landbrukshøyskole), forkortet LbhÍ, er en høyskole innen landbruk, miljø og biovitenskap på Island. Den ble grunnlagt 1. januar 2005 men opprinnelig ble den grunnlagt som Búnaðarskóli Suðuramtsins i 1889.


== Studier ==
Skolen tilbyr studieretninger innen landbruk, både på videregående og høyskolenivå, landskapsplanlegging, skogbruk og miljø. Dessuten tilbyr den en linje for gartneri- og blomsterdyrking på videregående nivå.


== Studieliv ==
Nemendafélag Landbúnaðarháskóla Íslands, skolens studentforening, er dyktig til å arrangere sammenkomster. Ulike klubber arrangerer også for sine medlemmer, blant annet Survivor Hvanneyri, þorrablót, idrettsdag for nye studenter, årsfest i november og studieturer for de ulike klubbene. Viskukýrin (den kloke kua), skolens og Hvanneyris spørrekonkurranse, er kjent innen fylket og trekker mange tilskuere. De ulike klassene, lærere, andre ansatte ved skolen samt lokalbeboere sender sine sterkeste lag.
Leonid Dnjeprovskij

Leonid Dnjeprovskij eller Ivan Trofimovitsj Pokinboroda som sannsynligvis var hans virkelige navn, var en rømt sovjetisk krigsfange fra Odessa i Ukraina, som ble sabotør i den norske motstandsbevegelsen Osvald-gruppen. Han fikk oppholdstillatelse i Norge som statsløs flyktning i 1946, og bodde i landet inntil han ble deportert i 1958.
Han arbeidet som revisor i Nord-Kaukasus og Sibir inntil han forsvant i 1972. Han døde i 1982.
Kjente dekknavn var «Leonid Dnjeprovskij» og «David Daazenko» som var hans offisielle navn i Norge.


== Litteratur ==
Abraham, Ole-Jacob: Forelebig udö!, Kapabel Forlag 2007
Krasnoarmejsk (Moskva oblast)

Krasnoarmejsk (russisk: Красноарме́йск) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger ved elva Vorja (en bielv til Kljazma), 51 km nordøst for Moskva.  Innbyggertall: 26 051 (folketelling 2002), 27 460 (folketelling 1989).
Byen vokste fra landsbyen Muromtsevo (russisk: Му́ромцево), hvor det ble etablert en tekstilfabrikk i 1834.  I 1928 ble bosetningene rundt fabrikken slått sammen til bosetningen Krasnoflotskij (russisk: Краснофло́тский), som i 1929 ble omdøpt til Krasnoarmejskij (russisk: Красноарме́йский). Bystatus ble innvilget til bosetningen i 1947, da den også fikk sitt nåværende navn: Krasnoarmejsk.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Krasnoarmeisk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
VM i bandy for kvinner 2006

Bandy-VM 2006 for kvinner ble arrangert i USA mellom 14. og 18. februar. Det var det andre verdensmesterskapet i bandy for kvinner. Seks lag deltok og først ble det spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. De fire beste lagene gikk videre til semifinale og de to siste spilte kamp om femteplassen. Kampene ble spilt i Roseville i Minnesota. Sverige ble verdensmestere for annen gang, sølv til Russland og Norge tok bronse.


== Resultat ==


== Tabell ==


== Semifinaler ==


== Finaler ==


== Medaljer ==


== Kilder ==
World Championships Women 2005/06 bandysidan.nu, besøkt 7. august 2018
Krasnoarmejsk

Krasnoarmejsk henviser til en av følgende byer:

Krasnoarmejsk (Moskva oblast), en by i Moskva oblast, Russland
Krasnoarmejsk (Saratov oblast), en by i Saratov oblast, Russland
Krasnoarmijsk, en by i Ukraina
Unchained Melody

Unchained Melody er en sang skrevet av Alex North (musikk) og Hy Zaret (tekst), og den ble gitt ut første gang i 1955 som filmmusikk og kjenningsmelodi til filmen Unchained, derav navnet. Filmen handler om en innsatt i et fengsel som er i dilemmaet om han skal flykte eller sone straffen ut, slik at han kan bli gjenforent med sin kjære. Todd Duncan fremførte sangen på filmens soundtrack. En instrumentalversjon med Les Baxter nådde en andreplass på hitlistene samme år, og en vokalversjon, framført av Al Hibbler nådde en tredjeplass, mens Roy Hamilton fikk en niende plass. Samme år hadde briten Jimmy Young en versjon som også nådde en førsteplass i Storbritannia.
Sangen fikk fornyet popularitet da Phil Spector produserte en ny versjon for The Righteous Brothers i 1965 hvor den nådde en fjerdeplass på hitlistene. Denne versjonen fikk en ny lansering i forbindelse med at den ble brukte i filmen Ghost fra 1990, hvor sangen solgte til en 19.-plass i USA, men gikk til topps i Storbritannia og ble den mest solgte singlen der dette året. Den gikk også til topps i Australia og ble liggende der i syv uker fra november 1990 til januar 1991.
Elvis Presley brukte sangen på konserter det siste året og er blant annet filmet 21. juni 1977 i TV-showet Elvis In Concert. Hans versjon ble gitt ut som single og tatt med i hans album Moody Blues, det siste som ble gitt ut mens han var i live.
I 1995 ble en versjon framført av Robson Green og Jerome Flynn brukt i den britiske dramaserien Soldier Soldier. Også denne singlen solgte til en førsteplass på de britiske hitlistene.


== Andre coverversjoner ==
En lang rekke artister har laget coverversjoner av sangen, blant andre:

Roy Hamilton, 1955
June Valli, 1955
Gene Vincent, 1956
Harry Belafonte, framført på Oscar-utdelingen i 1956
Vito & the Salutations, 1963, brukt i filmen Mafiabrødre fra 1990
Sonny & Cher fra 1968
Roy Orbison på albumet Roy Orbison's Many Moods fra 1969
U2 på singlen All I Want Is You fra 1989
Ronnie McDowell i 1990
LeAnn Rimes på albumet Unchained Melody: The Early Years fra 1997
Cyndi Lauper på albumet At Last fra 2003
Il Divo i italiensk versjon på albumet Ancora fra 2006
Neil Diamond
Stephen Ackles, 1989
Ane Brun, på albumet Leave Me Breathless fra 2017


== Norske versjoner ==
Jacob Hjelte, Rick Holmsen og Magpies samt John Normann har skrevet norske tekster. Hjeltes norske tittel er «Jeg venter på deg»,  Holmsens og Magpies' norske tittel er «Lengsel», mens Normanns norske tittel er «Min melodi».


=== Innspillinger ===
Platene på Musica er samme innspilling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Innspillingen med The Righteous Brothers, inklusive teksten
Elvis Presley 21. juli 1977, seks uker før hans død
U2s versjon
Neil Diamonds versjon
VM i bandy 1983

Bandy-VM 1983 ble arrangert i Finland mellom 15. og 20. februar. Det var det trettende verdensmesterskapet i bandy. Fire lag deltok og først ble det spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Nummer en og to i gruppespillet til finale og nummer tre og fire til bronsefinale. Kampene ble spilt i Borgå og Helsingfors. Sverige ble verdensmester for annen gang ved å beseire Sovjetunionen i finalen.


== Resultat ==


== Tabell ==


== Finaler ==


== Medaljer ==


== Kilder ==
World Championships 1982/83 bandysidan.nu, besøkt 7. august 2018
Hanne Passer

Hanne Bjerre Passer (født Hanne Bjerre Pedersen; 29. mars 1943, død 28. desember 2007) var en dansk kunstner.
Hun arbeidet i slutten av 1960-årene som tegner i avisen Politiken. I 1963 ble hun samboer med den populære komikeren Dirch Passer, og hun ble dermed allment kjent i Danmark da paret giftet seg i 1970. Paret fikk en datter, født i 1966. 
Da ekteskapet med Dirch Passer endte i skilsmisse i 1976 tok hun opp igjen karrieren som avistegner og illustratør. Hun begynte etterhvert å arbeide innen andre kunstformer, spesielt med å lage kunstverk med naturmaterialer. I 2000 etablerte hun galleriet Passer og Passer i København sammen med datteren. 


== Eksterne lenker ==
(en) Hanne Passer på Internet Movie Database 
(en) Hanne Passer hos The Movie Database
Gråkallen

Gråkallen er et fjell i Bymarka i Trondheim. Det har en høyde på 552 meter over havet og er det nest høyeste punkt i Bymarka. 
Gråkallen har en radarkuppel som er en del av Luftforsvarets kontroll- og varsling, som tidligere ble utført fra Luftforsvarets stasjon Gråkallen. Opprinnelig var det to kupler, en hvit og en grå, men den hvite blåste vekk som følge av stormen «Ivar» i desember 2013. Radarstasjonen ble nedlagt i 2002, og radarhodet er nå underlagt Luftforsvarets stasjon Mågerø. Gråkallen har et radiofyr som brukes som navigasjonshjelpemiddel for fly. Dette er en non-directional beacon (NDB) som sender på 358 kHz og kan oppfanges av flyenes automatic direction finder (ADF).
Gråkallen skisenter drives av Trondhjems Skiklub i Vintervannskleiva ved Gråkallen. Trondhjems Skiklub driver også skileikanlegget Gråkallen Skileik.Serveringsstedet Skistua ligger ved Gråkallen.


== Galleri ==

		
		


== Se også ==
Lille Gråkallen leir (1954–2003)
Gråkallbakken, der Gråkallrennet ble arrangert av Trondhjems Skiklub fra 1899.


== Referanser ==
Hilton of Cadboll Stone

Hilton of Cadboll Stone er en piktisk stein (klasse II) som ble avdekket ved den skotske landsbyen Hilton of Cadboll på halvøya Tarbat i Easter Ross i 1811. 
Steinen eller bautaen er en av de mest praktfulle av piktiske steinene. På den siden som er vendt mot sjøen er det et kristent kors og på motsatt side er det verdslige inskripsjoner. De siste er utskårete eller graverte, piktiske symboler i form som månesigd, V-stav og dobbeldisk og Z-stav: en jaktscene som inkluderer en kvinne som bærer en vid, halvveis ringformet brystnål og rir på hest i en sidesal.
Steinen var tidligere i nærheten av et kapell rett nord for landsbyen. Da steinen ble gjenfunnet var siden med korset allerede blitt mishandlet. Korset var blitt skrapet av for å gi plass til en gravstein. Et grovt innskåret våpenskjold med inskripsjonen Alexander Duff og hans tre hustruer er datert 1676, men deretter funnet for tung til å bli transport til Fearn Abbey noen km unna, og lagt igjen. Etter at den ble gjenoppdaget på nytt på 1800-tallet ble den etterlatt i skur inntil den på 1860-tallet ble fjernet av familien Macleod av Cadboll som reiste den ved vegen til Invergordon Castle. 
Der forble steinen inntil 1921 da det ble donert til British Museum. At steinen ble flyttet ut av Skottland førte til oppstyr hos skottene og allerede det samme året ble den levert tilbake. Den ble deretter oppbevart i Skottlands Nasjonalmuseum i Edinburgh hvor den fortsatt er. En kopi er blitt formgitt og utskåret av Barry Grove og deretter reist på det opprinnelige funnstedet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Scott, Douglas, The Stones of the Pictish Peninsulas, (Hilton Trust, 2004)


== Eksterne lenker ==
Hilton of Cadboll Stone – historie og gjenreisningen
Frontalsuturen

Frontalsuturen er en spalteåpning som går i en «oppned u-form», rett over antennefestene. Den finnes hos de høyere fluene. 
Bak denne spalten har høyere fluer en «ballong» som de blåser opp når de klekker. Dette er nødvendig eller i alle fall til god hjelp, for å komme seg ut av puppehylsteret og likeså opp av jorden. Mange arter har puppestadiet sitt like under jordoverflaten.
Mesembrina meridiana

Mesembrina meridiana er en stor mørk flue, tilhører møkkfluene (Muscidae), en artsrik familie av fluer.  Den er nyttig, fordi den bidrar til nedbrytingen av organisk materiale i naturen.


== Utseende ==
Det er flere ytre kjennetegn som skiller familiegruppen møkkfluer fra andre nærstående fluer. For en generell beskrivelse se hovedsiden om møkkfluer.
Mesembrina meridiana er en stor svart farget flue. Kroppen er nesten glinsende. Vingene  er gul-orange ved vingeroten. Kroppen er mellom 11 og 13 millimeter.
Larvene er av den vanlig fluetype (maggot), radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. De er mer eller mindre kjegleformede med hodet i den spisse enden. De har ingen form for bein, men på grensen mellom hvert ledd sitter en liten forhøyning som bærer korte pigger som hjelper dem å feste seg til underlaget.


== Levevis ==
Mesembrina meridiana er ganske vanlig. Den flyr fra mai til oktober, men er nok vanligst om høsten. Ofte sitter den på trestammer, husvegger eller på bakken og  «soler» seg. Eller den spiser nektar og pollen på blomster eller på overmodne bær.
Den er saprofager i larvestadiene, og nyttig da de bidrar til nedbrytingen.  Eggene legges i ku- eller hestemøkk, hvor også larvene utvikles.
Mesembrina meridiana tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie,  en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres. Helt mot slutten av puppestadiet blåser fluen opp en «ballong», bak spalteåpning kalt frontalsuturen. Dette er nødvendig eller i alle fall til god hjelp, for å komme seg ut av puppehylsteret. Utviklingstiden eller generasjonstiden er avhengig av temeraturen.


== Systematisk inndeling ==

tovinger Diptera
høyere fluer, Cyclorrhapha
Schizophora
Calyptrata
Muscoidea
Møkkfluer, Muscidae
delgruppe Muscinae
stamme Muscini
slekt Mesembrina Meigen
Mesembrina meridiana


== Eksterne lenker ==
(en) Mesembrina meridiana i Encyclopedia of Life 
(en) Mesembrina meridiana i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Mesembrina meridiana hos Artsdatabanken 
(sv) Mesembrina meridiana hos Dyntaxa 
(en) Mesembrina meridiana hos Fauna Europaea 
(en) Mesembrina meridiana hos NCBI 
(en) Kategori:Mesembrina meridiana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Mesembrina meridiana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Per Olav Reinton

Per Olav Reinton (født 6. september 1941) er en tidligere norsk journalist og programleder i NRK.
Reinton er utdannet statsviter (magister i statsvitenskap). Han har tidligere arbeidet ved Institutt for fredsforskning (PRIO) og vært rektor ved Norsk journalisthøgskole. Fra 1989 var han redaksjonssjef i NRK P2 og programleder for radioprogrammer om politikk, mat og musikk.  Han har også vært leder av Gamlebyeh historielag i Oslo.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Per Olav Reinton i BIBSYSOm Friheten på barrikaden - 2021 - ISBN 978-82-92945-742
Opera! En håndbok sammen med Nina Krohn - 2008
Streif : matmøter i norske kulturlandskap - 2006 - ISBN 82-92546-04-9
Fiksjon som fakta – en mediekommentar - 2004 - ISBN 82-7147-272-0
Undersøkende formidling – den journalistiske formel - 1992 - ISBN 82-00-21325-0
30-åring skutt i hodet – pressens frivillige slaveri - 1990 - ISBN 82-02-12429-8
Den gode europeer - 1971 - ISBN 82-05-00394-7


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
: Opera mellom to permer Artikkel i Dagbladet 11. mars 2008 side 56-57 av Terje Mosnes
Mesembrina mystacea

Mesembrina mystacea er en stor, tett hårete, humlelignende flue som er vanlig i fjellbjørkeskogen. Den tilhører møkkfluene (Muscidae), en artsrik familie av fluer.


== Utseende ==
Det er flere ytre kjennetegn som skiller familiegruppen møkkfluer fra andre nærstående fluer. For en generell beskrivelse se hovedsiden om møkkfluer.
Mesembrina mystacea  etterligner humler og ligner overfladisk på humleblomsterfluen (Volucella bombylans) i familien blomsterfluer. Den er vakkert farget i svart, gul og hvit pels.


== Levevis ==
Mesembrina mystacea hører til møkkfluene, en gruppe som både kan være plagsomme og smittespredere, men regnes ikke å være blant de skadelige.
Larvene  lever av dødt materiale (saprofager), og bidrar til nedbrytingen og dermed til stoffkretsløpet.
Mesembrina mystacea tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie,  en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres.  Helt mot slutten av puppestadiet blåser fluen opp en «ballong», bak spalteåpning kalt frontalsuturen. Dette er nødvendig eller i alle fall til god hjelp, for å komme seg ut av puppehylsteret. Utviklingstiden eller generasjonstiden er avhengig av temperaturen.


== Systematisk inndeling ==

fluer, (Brachycera)
Underordenen høyere fluer (Cyclorrhapha)
Gruppen Schizophora
Calyptrata
Muscoidea
familien møkkfluer, (Muscidae)
delgruppe Muscinae
stamme Muscini
slekt Mesembrina Meigen
Mesembrina mystacea


== Eksterne lenker ==
(en) Mesembrina mystacea i Encyclopedia of Life 
(en) Mesembrina mystacea i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Mesembrina mystacea hos Artsdatabanken 
(sv) Mesembrina mystacea hos Dyntaxa 
(en) Mesembrina mystacea hos Fauna Europaea 
(en) Mesembrina mystacea hos NCBI 
(en) Kategori:Mesembrina mystacea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Svanesang

Svanesang er et begrep fra den eldgamle overtroen om at knoppsvanen (Cygnus olor) er helt stum gjennom hele sitt liv, bortsett fra å synge en hjerteskjærende vakker sang akkurat når den er i ferd med å  dø.
Skogflue

Skogflue tilhører møkkfluene (Muscidae), er en artsrik familie av fluer.  Den kan være plagsom fordi den er ekstremt nærgående. I tillegg kan den spre sydommer mellom husdyr.


== Utseende ==
Det er flere ytre kjennetegn som skiller familiegruppen møkkfluer fra andre nærstående fluer. For en generell beskrivelse se hovedsiden om møkkfluer.
Skogflue er en liten, svart  flue, mellom 5-7 millimeter lang.
Larvene er av den vanlig fluetype (maggot), radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. De er mer eller mindre kjegleformede med hodet i den spisse enden. De har ingen form for bein, men på grensen mellom hvert ledd sitter en liten forhøyning som bærer korte pigger som hjelper dem å feste seg til underlaget.


== Levevis ==
Skogsflue har det latinske artsnavnet  Hydrotaea irritans, et navn den bærer med rette.  Den blir gjerne tiltrukket til mennesker og husdyr, der fluen drikker svette og tårer.  De danner ekstremt nærgående svermer, særlig dersom man svetter. Fluene er umulige å jage vekk og kan krype inn i ørene, nesa og andre steder der det er veldig ubehagelig å ha dem.
De er svært vanlig og er tallrik i skog og på lyngheier på ettersommeren. En tid som sammenfaller med sesongen for sopp- og bærplukking.
Skogflue tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie,  en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres. Helt mot slutten av puppestadiet blåser fluen opp en «ballong», bak spalteåpning kalt frontalsuturen. Dette er nødvendig eller i alle fall til god hjelp, for å komme seg ut av puppehylsteret. Utviklingstiden eller generasjonstiden er avhengig av temperaturen.


== Sykdomsspreder ==
Hos husdyr kan skogflue skape problemer fordi de plager dyrene så mye at disse slutter å beite og dermed taper seg i vekt og kondisjon.  Men den kan også være en alvorlig spreder av jurbetennelse (mastitt) hos kyr. Hos sauer kan den irritere dyrene så mye at de skraper seg til blods mot bakken på grunn av kløen, og får på den måten infiserte sår.


== Systematisk inndeling ==

tovinger Diptera
høyere fluer, Cyclorrhapha
Schizophora
Calyptrata
Muscoidea
Møkkfluer, Muscidae
delgruppe Azeliinae
stamme  Azeliini
slekt Hydrotaea Robineau-Desvoidy
Skogsflue, (Hydrotaea irritans (Fallén, 1823))


== Eksterne lenker ==
(en) Hydrotaea irritans i Encyclopedia of Life 
(en) Hydrotaea irritans i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hydrotaea irritans hos Artsdatabanken 
(sv) Hydrotaea irritans hos Dyntaxa 
(en) Hydrotaea irritans hos Fauna Europaea 
(en) Hydrotaea irritans hos ITIS 
(en) Hydrotaea irritans hos NCBI 
(en) Kategori:Hydrotaea irritans – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Stuping under Sommer-OL 1932

Stuping under Sommer-OL 1932. Stuping var med på OL-programmet for sjuende gang i 1932 i Los Angeles. Det ble konkurrert i fire øvelser, to for herrer og to for damer. Samtlige medaljer ble vunnet av amerikanske utøvere.


== Medaljer ==


== Herrer ==


=== Sviktstup ===


=== Tårnstup ===


== Damer ==


=== Sviktstup ===


=== Tårnstup ===
Svømming under Sommer-OL 1932

Svømming under Sommer-OL 1932. Svømming var med for niende gang på det olympiske programmet i Los Angeles 1932. Det ble konkurrert i elleve svømmeøvelser, seks for menn og fem for damer. Japan ble beste nasjon tett fulgt av USA.  


== Medaljer ==


== Herrer ==


=== 100 m fri ===
Yasuji Miyazaki satte nytt OL-rekord i semifinalen med tiden 58,0 sekunder.


=== 400 m fri ===


=== 1500 m fri ===


=== 100 m rygg ===


=== 200 m bryst ===
Reizo Koike satte nytt OL-rekord i semifinalen med tiden 2.44,9 minutter.


=== 4x200 m fri ===


== Damer ==


=== 100 m fri ===


=== 400 m fri ===


=== 100 m rygg ===
Eleanor Holm satte nytt OL-rekord i semifinalen med tiden 1.18,3 min.


=== 200 m bryst ===


=== 4x100 m fri ===