jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Okerdvergmåler

Okerdvergmåler (Eupithecia ochridata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den hører til den artsrike slekten dvergmålere (Eupithecia) og er i Norge bare kjent fra noen få steder ved Oslofjorden. Den er regnet som sterkt truet her i landet.


== Utseende ==
En liten (vingespenn 18 – 24 mm), slank, lyst oker-brun måler. Forvingen har et utydelig, lyst tverrbånd ca. 2/3 ut i vingen og en svart flekk i midten, ellers har den bare ganske utydelige tegninger. Bakvingen er brungrå med en liten, mørk flekk nær midten. Larven ligner larven av malurtdvergmåler (Eupithecia innotata).


== Levevis ==
Arten lever i åpne, varme områder og larvene lever på planter i kurvplantefamilien (Asteraceae). Kjente næringsplanter er markmalurt (Artemsia campestre), malurt (Artemisia absinthium), ryllik (Achillea millefolia) og reinfann (Tanacetum vulgare).


== Utbredelse og rødlistevurdering ==
Okerdvergmåler lever på markmalurt. Biotopen er tørrenger nær kysten. I Norge er arten kjent fra to lokaliteter på Hvaler i Østfold, samt fra Bolærne i Færder i Vestfold. Arten er sårbar for gjengroing av tørrengene der den lever, men også for tråkk og slitasje. En av lokalitetene blir brukt til hestebeite, og det er positivt i forhold til gjengroing, men det er samtidig en fare for for mye tråkk for vertsplanten. Utbygging utgjør også en trussel. Påvirkningene gjør at forekomster blir redusert og fragmentert. Arten rødlistes som sterkt truet EN i Norsk rødliste for arter fra 2021.


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) okerdvergmåler i Encyclopedia of Life 
(en) okerdvergmåler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) okerdvergmåler hos Artsdatabanken 
(sv) okerdvergmåler hos Dyntaxa 
(en) okerdvergmåler hos Fauna Europaea 
(en) okerdvergmåler hos NCBI 
(en) Kategori:Eupithecia ochridata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eupithecia ochridata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Ungdommens forfatterleksikon

Ungdommens forfatterleksikon er et nettbasert leksikon over forfattere som skriver skjønnlitteratur for ungdom. Leksikonet drives av Foreningen !les. Leksikonet ligger under txt.no. Leksikonet startet som en oppfølger til Barnas forfatterleksikon (Cappelen 2003). Senere tok Foreningen !les over artiklene og har senere utvidet leksikonet. 
Fokuset i artiklene er på bøkene fortatterne har skrevet med ungdom som målgruppe. Artiklene er skrevet for elever som skal presentere en forfatter eller bok og for andre som søker informasjon om ungdomsbokforfattere.
Leksikonet inneholder artikler om norske og oversatte forfattere, og enkelte tegneserieforfattere.


== Eksterne lenker ==
Ungdommens forfatterleksikon
Alpinklatring

Alpinklatring er en betegnelse på klatring i alpint terreng. Alpinklatring innebærer et mer allsidig sikrings- og bevegelsesteknisk kunnskapsregister enn andre former for klatring, idet man vil bevege seg over et variert terreng bestående av både klippe, snø og is.
Ofte vil vær og føreforhold representere en like stor vanskelighet under alpinklatring, som brattheten eller tilgangen på formasjoner og tak i fjellet. Alpinklatring krever kunnskap og erfaring i å vurdere terrengets skiftende karakter, skredfare etc. Det å bevege seg hurtig og med lite utstyr over krevende passasjer, regnes som en grunnleggende forutsetning for å minimere risikoen forbundet med denne formen for klatring.
Alpin stil er en variant av bestigning av høye fjell, som skiller seg fra ekspedisjonsklatringen ved at man reduserer det logistiske apparatet rundt bestigningen betraktelig. Ulikt ekspedisjonsklatringen, vil man ved en alpin bestigning ikke benytte seg av bærere som etablerer leirer og legger opp tau opp fjellet. En alpin bestigning innebærer minimal bruk av utstyr og et fåtall klatrere som flytter leiren etter seg etter hvert som man kommer høyere på fjellet. Alpin stil er forbeholdt erfarne klatrere, og blir betraktet som vesentlig bedre stil enn ekspedisjonsmetoden.
Congress of the People

Congress of the People (Cope) er et sørafrikansk, sosialdemokratisk politisk parti grunnlagt desember 2008, på grunnlag av en splittelse innen ANC. Det ledes av tidligere ANC-medlem og forsvarsminister Mosiuoa Lekota. Nestledere er tidligere guvernør av Gauteng, også ANC medlem Mbhazima Shilowa og den hvite industrilederen Lynda Odendaal. Cope stiller liste ved valget i 2009. 
Partiets navn henspiller på et politisk stormøte i 1955, Congress of the People, noe som har ført til strid med ANC om hvem som har retten til navnet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Congress of the People (South African political party) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Edmund Heines

Edmund Heines (født 21. juli 1897 i München, død 30. juni 1934 i Stadelheim-fengselet i München) var en tysk nazist og SA-offiser. Han var Ernst Röhms nestkommanderende i SA, og kan også ha vært hans elsker. Han ble idømt en kortere fengselsstraff for sin deltakelse i ølkjellerkuppet i 1923.
Heines ble drept under utrenskningen i De lange knivers natt.


== Bakgrunn ==
Etter abitur i 1915, tjenestegjorde Heines som frivillig i første verdenskrig, og ble i 1918 dimittert som løytnant. Has innsats ble belønnet med Jernkorset klasse 2. I de første årene etter krigen var han med i frikorpset Roßbach og var i 1919 med i kamper i Baltikum og i 1920 i kappkuppet. I juni samme år skal han ha deltatt i drapet på Willi Schmidt, en 20 år gammel landarbeider.
I 1922 ble han medlem av NSDAP og i SA da Frikorps Roßbach gikk inn i SA.
I november 1923 deltok han i ølkjellerkuppet og ble dømt til 15 måneders fengsel. Han sonte i Landsberg fengsel samtidig med Hitler, og ble løslatt allerede i september 1924. På dette tidspunktet var NSDAP og SA forbudte organisasjoner, og han trådte da inn i Münchner Frontbann-Regiment, en dekkorganisasjon for SA. han trådte inn igjen i NSDAP og SA da disse ble tillatt igjen i 1925. Året etter hadde han graden av Standartenführer.
I 1927 ble drapet på Schmidt kjent og Heines ble anklaget. Saken kom opp i Stettin i april og mail 1928 og han ble dømt til 15 år i tukthus. Ankesaken i februar og mars 1929 endte med at han ble løslatt mot 5 000 reichsmark i kausjon. Samme år ble han utnevnt til leder av NSDAP for et distrikt i Oberpfalz for en kort periode. I 1930 ble han medlem av Riksdagen for Liegnitz. I årene 1931 til 1934 var han SA-leder i Schlesien og var samtidig Ernst Röhms nestkommanderende. I 1933 ble han medlem av statsrådet i Preussen og i mai samme år ble han leder av politiet i Breslau.


== Henrettelsen ==
Hitlers sjåfør Erich Kempka hevdet i 1946 i et intervju at Edmund Heines ble funnet i seng med en uidentifisert 18 år gammel mann da han ble arrestert under De lange knivers natt, men han hadde imidlertid ikke selv observert dette. Ifølge Kempka, nektet Heines å samarbeide og ville ikke kle på seg. Da SS-folkene rapporterte dette til Hitler, hadde han personlig gått til Heines' rom og beordret ham til å kle på seg innen fem minutter, eller risikere å bli skutt. Etter at disse fem minuttene hadde gått, hadde Heines fortsatt ikke etterfulgt ordren. Som følge av dette, ble Hitler så rasende at han beordret SS-mennene å ta Heines og gutten på utsiden av huset og skyte dem. Heines, Röhm og en rekke andre SA-leder ble fraktet til Stadelheim-fengselet i München, ca. 50 km nord for Bad Wiessee ved innsjøen Tegernsee hvor de ble arrestert, og henrettet samme dag. Hitler omtalte Heines som «en av de ledende medlemmene av en liten gruppe av elementer som holdt sammen gjennom lik legning» i sin tale i Reichstag 13. juli 1934.


== Referanser ==
Anne Haavie

Anne Haavie (født 1809 i Enebakk, døpt Anne Rebekka Holmsen, død 1888 i Kristiania) var en norsk komponist, kjent for melodien til Aasmund Olavsson Vinjes dikt «Blåmann, Blåmann bukken min».
Melodien ble første gang trykt anonymt i Melodier til Knutsens, Bentsens og Johnsons Børnesange i 1870 og året etter i Norske Visor aat Skulom redigert av Ingvar Bøhn. Først i 1884 ble melodien trykt med opplysning om at Fru Anne Haavie var komponisten. Det var i Folkesangboken redigert av Jacob N. Kobberstad og Ole Koppang. Etter det har navnet fulgt melodien i sang- og visebøker, men ingen opplysninger om Anne Haavie var kjent.
Først i 2002 ble hun av Kristoffer Kruken identifisert som hustru til lærer Ole Haavie på Møllergata skole.


== Kilder ==
Kristoffer Kruken, Opphavskvinna til Blåmann, i Dag og Tid 9. november 2002, s. 16 og 17.
Terje Aarset, Den nynorske songskatten, Bergen 2009, s. 14 -- 17.


== Eksterne lenker ==
(en) Anne Haavie på MusicBrainz
Uele (elv)

Uele er ei elv i Den demokratiske republikken Kongo. Den er ei opprinnelseselv til Ubangi og kan regnes som det øvre løpet av denne. Ubangi er ei nordlig sideelv til Kongo. 
Uele er 1 130 kilometer lang. Den dannes ved samløpet av elvene Dungu og Kibali, like ved grensa til Sudan, nordvest for Albertsjøen. Den største sideelva er Mbomou, de to renner sammen nedenfor den sentralafrikanske byen Bangassou og herfra heter elva Ubangi. Like nedenfor dette igjen møter Ubangi sideelva Kotto som har sine utspring i høydene mot Sudan i nord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Uele River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Skonningsfoss kraftverk

Skonningsfoss kraftverk er et vannkraftverk ved Tistedalen i Halden kommune i Viken fylke.
Kraftverket utnytter et fall på 8 meter i Skonningsfoss mellom Femsjøen og havet.
Kraftverket har maksimal kapasitet på 2,4 MW. Midlere årsproduksjon er 13 GWh.
Kraftverket eies av Akershus Energi og ble kjøp fra Norske Skog i 2002.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Akershus Energi
Alžbeta Havrančíková

Alžbeta Havrančíková (født 27. september 1963 i Poprad) er en slovakisk tidligere langrennsløper.
I sitt første verdenscuprenn i 1984, i tsjekkiske Štrbské Pleso, ble hun nummer 10 på 5 km. Hennes beste resultater kom fire år senere, i sesongen 1988/89. Under VM 1989 i Lahtis havnet hun to ganger like utenfor seierspallen. Både på 10 km og 30 km fristil kom hun på fjerdeplass. Hun gikk også for stafettlaget, som gikk i mål på en femteplass.
Ellers i sesongen vant Havrančíková et verdenscuprenn over 30 km fristil i Klingenthal, og 5 km fristil i La Féclaz. Med disse gode resultatene sikret hun seg andreplassen sammenlagt i verdenscupen, bak Jelena Välbe.
Havrančíková oppnådde to femteplasser under VM 1993 i Falun (på stafetten og på 30 km fri).
Under OL 1988 kom det tsjekkoslovakiske laget på sjuendeplass i stafetten, under OL 1994 ble det en plass bedre (nummer 6). Havrančíková oppnådde sin beste individuelle OL-plassering på Lillehammer, der hun ble nummer åtte på 30 km fri. I stafetten gikk hun for det slovakiske laget som ble nummer sju.
Alžbeta Havrančíková la opp etter sesongen 1999/2000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alžbeta Havrančíková – Olympedia 
(en) Alžbeta Havrančíková – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Alžbeta Havrančíková – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Alžbeta Havrančíková – FIS (langrenn)
Aimar Sørenssen

For sønnesønnen og viseadmiralen, se Aimar Sørenssen (viseadmiral).Aimar August Sørenssen (født 6. januar 1823 i Christiania, død 2. juni 1908 i Rygge) var en norsk gårdbruker, jurist og politiker for partiet Venstre. Sørenssen er idag mest kjent for sin beslutning om å beslaglegge Hans Jægers roman Fra Kristiania-Bohêmen (1885) og Christian Krohgs roman Albertine i 1886.
Han var statsråd og sjef for Justis- og politidepartementet fra 26. juni 1884 i Johan Sverdrups regjering, Norges første parlamentariske regjering. Fra september 1887 til juli året etter var han medlem av statsrådsavdelingen i Stockholm, avbrutt av perioden 17. februar–4. mars 1888, da han fungerte som sjef for Arbeidsdepartementet.
Fra 1862 til 1879 var han innvalgt til Stortinget fra Smaalenenes amt. Han var odelstingspresident fra 1874 til 1879.
Aimar A. Sørensen tok juridisk embetseksamen i 1846 og arbeidet som kopist i Arbeidsdepartementet. Fra 1874 var han fogd i Rakkestad, og i perioden 1881–1884 var han sorenskriver i Moss. Fra 1860 til 1871 var han ordfører i Rygge.Han ble i 1876 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden. Han var også innehaver av den svenske Nordstjerneordenen.
Han var sønn av dr. med. Niels Berner Sørenssen og hustru Elisabeth Dorthea Augusta Weidemann. I 1856 ble han gift med Else Petrine Gudmundsen (1825–1911).


== Litteratur ==
Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947, utgitt av ordenskanselliet ved O. Delphin Amundsen, Grøndahl & Søns Forlag, Oslo, 1947


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aimar Sørenssen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Aimar Sørenssen hos Norsk senter for forskningsdata
Alpint terreng

Alpint terreng eller alpint landskap er terreng som ligger over tregrensen i høyfjellet, bestående av bratte vegger, renner, høytliggende platåer, skarpe egger og høye tinder, med en blanding av snø, is og klipper. Navnet kommer av den mellomeuropeiske fjellkjeden Alpene. Alpint terreng er i hovedsak utformet av breerosjon.Eksempler på alpint terreng i Norge er Hurrungane i Jotunheimen, Molladalen i Møre og Romsdal og Lyngsalpan i Troms.


== Se også ==
Alpin skiidrett
Alpinklatring


== Referanser ==
Anna Veith

Anna Veith (født Fenninger 18. juni 1989 i Salzburg) er en østerriksk tidligere alpinist. Hun vant verdenscupen i alpint i 2013/14 og 2014/15. Hun kjørte alle disipliner, men hadde hatt størst suksess i super-G, storslalåm og superkombinasjon. Hun vant gull i superkombinasjon under VM 2011 og ble olympisk mester i super-G i vinter-OL 2014 i Sotsji.


== Karriere ==
Under junior-VM 2006 vant Veith gull i super-G, sølv i utfor og ble nummer fire i slalåm. 11. november 2006 debuterte Veith i verdenscupen i slalåmrennet i finske Levi. Hun tok sine første poeng 21. januar 2007 i Cortina d’Ampezzo, der hun ble nummer 16 i storslalåm. Etter ytterligere en topp 20-plassering, oppnådde hun en fjerdeplass i superkombinasjonen 22. desember 2007 i St. Anton am Arlberg. Under junior-VM 2008 vant Veith gull i storslalåm og sølv i både kombinasjonen og utfor.
Sin første pallplassering i verdenscupen fikk hun da hun ble nummer to i super-G i Cortina d'Ampezzo 26. januar 2009. I 2010 deltok hun i OL i Vancouver, og fikk 16.-plass i super-G og superkombinasjonen, og 25.-plass i utfor. Hun vant superkombinasjon under VM 2011 i Garmisch-Partenkirchen. 28. desember 2011 gikk hun for første gang til topps i et verdenscuprenn da hun vant storslalåm i Lienz.
Hun ble olympisk mester i super-G og tok sølv i storslalåm i OL 2014 i Sotsji. I VM 2015 tok hun gull i super-G og i storslalåm og sølv i utfor. Under trening til verdenscupåpningen i Sölden 21. oktober 2015 skadet hun korsbåndet, og sto over resten av 2015/16-sesongen.
Under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang tok Veith sølv i super-G, ett hundredeler bak tsjekkiske Ester Ledecká.
Hun giftet seg med tidligere snøbrettkjører Manuel Veith 16. april 2016.
Hun la opp i 2020.


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Enkeltseire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Anna Veith – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Anna Veith – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Anna Veith – Olympics.com 
(en) Anna Veith – Olympic.org 
(en) Anna Veith – Olympedia 
(en) Anna Veith – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anna Veith – FIS (alpint) 
(en) Anna Veith – ski-db.com 
Anna Veiths fanklubb
Walter Scott Dahl

Walter Scott Dahl (født 21. februar 1839 i Melhus, død 4. september 1906 i Bergen) var en norsk høyesterettsadvokat, forfatter og politiker for partiet Venstre.


== Politisk karriere ==
Han var statsråd og sjef for Indredepartementet fra 5. mars til 31. juli 1888 i Johan Sverdrups regjering. Fra 15. september samme år ble han utnevnt til sjef for Justis- og politidepartementet, og ble sittende til regjeringen fratrådte 13. juli 1889.
Dahl ble innvalgt til Stortinget fra Romsdals amt for periodene 1874–1876 og 1877–1879. 1883–1885 var han suppleant fra Romsdal, mens han for perioden 1886 til 1888 ble innvalgt fra Kristians amt.
Han tok juridisk embetseksamen i 1859 og jobbet som fullmektig hos sorenskriveren på Nordmøre før han i 1864 ble overrettssakfører i Kristiania, fra 1866 advokat. Han var aktor i riksrettssaken mot regjeringen Selmer i 1884, og fra 1885 var han sorenskriver i Gudbrandsdalen. Han var lagmann i Gulating lagdømme fra 1889 til 1906.
Han var også en mye benyttet kommunemann, og var ordfører i Vestnes i periodene 1870–1873 og 1876–1883.
Han var medstifter av Norsk Kvinnesaksforening i 1884.Han ble i 1889 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden.
Han var sønn av stortingsrepresentant og prest Nils Nilssøn Dahl og hustru Christopha Kirstine Rønneberg. I 1872 ble han gift med Beret (Bella) Rebekka Stokkeland (1852–1902).


== Utgivelser ==
Landdistrikternes Kommunalforfatning. En Haandbog for kommunale Ombudsmænd, Christiania, 1878. E-bok
Norges Landnæringsret. En systematisk Fremstilling, Kristiania, 1882. E-bok
Biskop Nikolas Arnessøn. En kritisk historisk Fremstilling, Kristiania, 1884
Einar Tambarskjelve. Et stykke norsk historie, Kristiania, 1884
Haakon Ladejarl. En historisk Skildring, Bergen, 1887
Den norske Vasdragsret, Kristiania, 1888
Folkedommeren i Straffesager. En Vejleder for Lagrettemænd og Domsmænd, Bergen, 1892
Landdistrikternes Kommunalforfatning, 3. omarb. og utv. utgave, Kristiania, 1894. E-bok
Johan Sverdrups Liv og Virksomhed, Kristiania, 1899–1904


== Referanser ==


== Litteratur ==
Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947, utgitt av ordenskanselliet ved O. Delphin Amundsen, Grøndahl & Søns Forlag, Oslo, 1947


== Eksterne lenker ==
(no) Walter Scott Dahl hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Politiske taler av Walter Scott Dahl, virksommeord.uib.no
Den aleutiske havstrøm

Den aleutiske havstrøm, også kalt den subarktiske havstrøm, er en østgående havstrøm nord i Stillehavet, nord for den nordlige stillehavsstrøm. Den aleutiske havstrøm er samtidig den nordlige grenen av Kuroshiostrømmen, som går nordøstover og deretter østover mellom 40° N and 50° N. Idet den nærmer seg kysten av Nord-Amerika deler den seg og danner den nordgående Alaskastrømmen og den sørgående Californiastrømmen.
Californiastrømmen

Californiastrømmen er en havstrøm i Stillehavet som går sørover langs vestkysten av Nord-Amerika, fra sørspissen av Britisk Columbia til sørspissen av Baja California.


== Referanser ==
Robert A. Lovett

Robert Abercrombie Lovett (født 14. september 1895 i Huntsville i Texas, død 7. mai 1986 i Locust Valley i New York) var en amerikansk forretningsmann og demokratisk politiker, kjent som landets fjerde forsvarsminister under president Harry S. Truman i perioden mellom 17. september 1951 til 20. januar 1953.


== Lv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Robert A. 
Lovett var sønn av R.S. Lovett, som var administrerende direktør for Union Pacific Railroad. Robert Lovett studerte ved Yale University og ble medlem av det hemmelige selskapet Skull and Bones, før han etter å ha blitt uteksaminert i 1918 fortsatte å studere rettsvitenskap og bedriftsøkonomi ved Harvard University i perioden 1918 til 1921. 


=== Karrière ===
Under første verdenskrig deltok Lovett som flyger i marinen. Han innledet sin karrière ved National Bank of Commerce i New York og gikk siden over til Brown Brothers Harriman & Co. I desember 1940 ble han utnevnt til spesialmedarbeider under krigsminister Henry L. Stimson, og fire måneder senere ble han utnevnt til visekrigsminister, før han i 1945 dro tilbake til en sivil karrière hos Brown Brothers Harriman.
Da general George C. Marshall ble utnevnt til USAs utenriksminister i 1947 ble Lovett utnevnt til viseutenriksminister, men da Marshall forlot utenriksdepartementet i 1949 vendte han igjen tilbake til det private næringslivet.


=== Forsvarsminister ===
I september 1950 ville den nyvalgte forsvarsministeren Marshall igjen ha Lovett som sin medarbeider, men Lovetts tid som viseforsvarsminister ble kort på grunn av at Marshall forlot politikken for godt året etter. Lovett tiltrådte dermed som landets neste forsvarsminister i september 1951.
Han tjenestegjorde som forsvarsminister helt til slutten av president Harry S. Trumans periode og gikk av sammen med resten av Trumans kabinett i januar 1953. I hans tid som forsvarsminister ble mobiliseringen til Koreakrigen fullført samtidig som Hellas og Tyrkia ble medlemmer av NATO, noe Lovett støttet helhjertet. Han var med på å styre og planlegge USAs militære gjenopprustning etter andre verdenskrig, og hadde strategiske og langvarige planer for omorganisering av forsvarsdepartementet.


=== Etter politikken ===
Lovett fortsatte deretter sin fremgangsrike karriere ved Brown Brothers Harriman, hvor han arbeidet i flere år etter sin periode i politikken. John F. Kennedy ville for øvrig ha med Lovett i sin regjering da han vant presidentvalget i 1960, men han takket nei av helsemessige årsaker. I 1963 ble han tildelt Presidentens frihetsmedalje og året etter ble han tildelt Sylvanus Thayer–prisen av United States Military Academy. Robert Abercrombie Lovett døde den 7. mai 1986 i Locust Valley i New York.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert A. Lovett – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Defenselink.mil – Robert A. Lovett – Biografien hos Departement of Defense.
Millercenter.org – Robert A. Lovett – Biografien til Lovett hos Miller Center of Public Affairs.
Kuroshiostrømmen

Kuroshiostrømmen, som også kalles Japanstrømmen, er verdens nest største havstrøm, etter den antarktiske sirkumpolare strømmen. Den begynner vest i Stillehavet, utenfor Taiwans østkyst, og går nordøst forbi Japan, der den flyter sammen med den østgående nordlige stillehavsstrømmen. Den kan sammenliknes med Golfstrømmen i Atlanterhavet, og transporterer varmt vann fra tropene nordover til polarregionene.
Kuroshio betyr «svart strøm» på japansk.En høy konsentrasjon av uran, ca. 5,2 millioner tonn, passerer strømmen hvert år.Kuroshiostrømmens varme vann holder for øvrig liv i de japanske korallrevene, som er verdens nordligste. Grenen inn i Japanhavet kalles Tsushimastrømmen.


== Referanser ==
Geir Nordby (fotballtrener)

Geir Kristian Nordby (født 2. mars 1969) er en norsk fotballtrener som siden 1997 har trent Røas kvinnelag, alene eller i samarbeid med Ole-Bjørn Edner.
Røa vant «the double» med Nordby som trener i 2004, og Nordby måtte som resultat av et veddemål løpe rundt på Ullevaal kun iført rød tanga-truse. Etter The Double i 2008 tenkte han å ri inn på Bislett til hest, men banemannskapet tillot det ikke.
 
Nordby er utdannet ved Norges idrettshøgskole og ble ifølge TV2 i 2009 tilbudt trenerjobb for Nigerias kvinnelandslag i fotball.  I 2011 iførte han seg svømmebriller som protest mot at en dommer lot en regnvåt kamp mot Klepp spilles.Han er ifølge Aftenposten sønn av Torgeir Nordby som har vært rennleder for hopp i Holmenkollen, og Geir var som ung på juniorlandslaget i kombinert. Søsteren Siri Nordby var kaptein på Røa en tid og broren Sverre er manager for Øvrevoll/Hosle der Geir også er involvert.


== Meritter ==


==== Med Røa ====
Seriemester: 2004, 2007, 2008, 2009, 2011
Norgesmester: 2004, 2006, 2008, 2009, 2010


==== Individuelle meritter ====
Kniksenprisen 2008 for «Årets trener».
Fotballgallaen 2008, Årets kvinnetrener.


== Referanser ==