jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Frank Stack

Frank Stack (født 1. januar 1906 i Winnipeg i Manitoba, død 5. januar 1987 samme sted) var en canadisk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1932 i Lake Placid, 1948 i St. Moritz og 1952 i Oslo.
Stack vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han kom på tredjeplass på 10 000 meter skøyter, bak amerikanske Irving Jaffee og Ivar Ballangrud fra Norge. På de andre distansene i samme OL ble Stack nummer fire på både 500- og 1 500 meter og på 5 000 ble han nummer sju.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Stack – Olympics.com 
(en) Frank Stack – Olympic.org 
(en) Frank Stack – Olympedia 
(en) Frank Stack – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frank Stack – Manitoba Sports Hall of Fame 
(en) Frank Stack – Speedskatingbase.eu 
(en) Frank Stack – SpeedSkatingNews.info 
(en) Frank Stack – SpeedSkatingStats.com
Agios Dimitrios kullkraftverk

Agios Dimitrios kullkraftverk  er et kullkraftverk i området Kozani i Hellas. Det har en installert produksjonskapasitet på 1500 MW fordelt på 5 like store blokker / turbiner. Årsproduksjonen er ca. 9,2 TWh. Operatør er Public Power Corp. 
Anlegget ble utbygd i årene 1984–1997. Brenselstypen er brunkull (lignitt), i likhet med situasjonen for alle de greske termiske kraftverkene. Utslippene av CO₂ er 12,4 millioner tonn årlig.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 11 803 000 tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Lignite-Fired Plants in Greece»
Amyntaio kullkraftverk

Amyntaio kullkraftverk er et kullkraftverk i området Florina i Hellas. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på 2 like store blokker/turbiner. Operatør er Public Power Corp. 
Anlegget ble utbygd i årene 1984–1988. Brenselstypen er brunkull (lignitt), i likhet med situasjonen for alle de greske termiske kraftverkene. 
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 5 257 000 tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Lignite-Fired Plants in Greece»
Florina kullkraftverk

Florina kullkraftverk er et kullkraftverk i området Florina i Hellas. Det har en installert produksjonskapasitet på 330 MW fordelt på 1 blokk / turbin. Operatør er Public Power Corp.
Anlegget ble utbygd i årene 2000–2003. Brenselstypen er brunkull (lignitt), i likhet med situasjonen for alle de greske termiske kraftverkene.


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Lignite-Fired Plants in Greece»
Kardia kullkraftverk

Kardia kullkraftverk er et kullkraftverk i området Kozani i Hellas. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 200 MW fordelt på 4 like store blokker/turbiner. Årsproduksjonen er om lag 7,0 TWh. Operatør er Public Power Corp.
Anlegget ble utbygd i årene 1975–1981. Brenselstypen er brunkull (lignitt), i likhet med situasjonen for alle de greske termiske kraftverkene. Utslippene av CO2 er 8,8 millioner tonn i 2007.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 9 644 000 tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Lignite-Fired Plants in Greece»
Megalopolis kullkraftverk

Megalopolis kullkraftverk er et kullkraftverk i området Arkadia i Hellas. Det har en installert produksjonskapasitet på 850 MW fordelt på 4blokker / turbiner. Operatør er Public Power Corp. 
Anlegget ble utbygd i årene 1970–1991. Brenselstypen er både vanlig kull, brunkull (lignitt) i likhet som også brukes i alle de andre greske termiske kraftverkene. Fra 2012 skal anlegges utvides med ytterligere 2 x 400 MW.
De totale CO2-utslippene ved enheten Megalopolis 1 var ca. 5 301 000 tonn i 2008, noe over det årets kvote. Samtidig var utslippene ved enheten Megalopolis 2 totalt 2 190 800 tonn, mot en kvote samme år på 2,196 mill tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Lignite-Fired Plants in Greece»
Ptolemais kraftverk

Ptolemais kullkraftverk  er et kullkraftverk i området Kozani i Hellas. Det har en installert produksjonskapasitet på 620 MW fordelt på 4 blokker / turbiner. Operatør er Public Power Corp. 
Anlegget ble utbygd i årene 1959–1973. Brenselstypen er brunkull (lignitt), i likhet med situasjonen for alle de greske termiske kraftverkene. Det leveres også fjernvarme til byen Ptolemais, og omfanget av dette er 50 MWt.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 5 150 000 tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Lignite-Fired Plants in Greece»
Einar Borch

Einar Gram Borch (født 14. september 1870 i Stavanger, død 3. januar 1952 i Jevnaker) var en norsk godseier og politiker (B). Han var stortingsrepresentant for Oppland 1922–1927 og 1937–1945.
Han var sønn av overlærer Carl Tank Anker Borch og hustru Sara Johanne Birkeland, sønnesønn av prost Abraham Borch, dattersønn av biskop Peder Hersleb Graah Birkeland og fetter av lege Carl Abraham Borch. Borch tok artium ved Kongsgård skole i Stavanger i 1887 og filosofikum i 1888. Deretter var han elev ved Jønsberg landbruksskole under J.L. Hirsch. I 1890-årene overtok Borch slektsgården Mo med tilhørende eiendommer i Jevnaker.Han var Jevnakers ordfører 1902–1907, senere medlem av Høyres sentralstyre. I årene 1922–1934 var han preses i Selskabet for Norges Vel. Borch kom tidlig med i Bondepartiet, som ble dannet i 1920, og satt i partiets hovedstyre 1925–1927 og 1938–1947. Han var stortingsrepresentant for Oppland 1922–1927 og 1937–1945. Han satt først i Stortingets jernbanekomité, i sin siste periode i Stortingets finans- og tollkomité, i tillegg til å være Stortingets visepresident 1925–1927.Etter statsminister Peder Kolstads død i 1932 var Borch ønsket som ny statsminister av ledende Bondeparti-folk som Nils Trædal, Rasmus Langeland og Jon Leirfall, men stortingsgruppens formann Jens Hundseid rakk å få gruppens støtte og fremstilte seg selv som Bondepartiets kandidat for kongen, som gav ham regjeringsoppdraget.Borch var kommandør av St. Olavs Orden og Finlands hvite roses orden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Einar Borch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Einar Borch hos Norsk senter for forskningsdata
Kinas riksvei 312

Kinas riksvei 312 (312 国道), også kjent som rute 312 eller Moderveien, er en viktig riksvei som løper fra øst til vest gjennom hele Folkerepublikken Kinas lengde. Den begynner i havnebyen Shanghai og ender i Khorgas i Ilidalen, på grensen mot Kasakhstan. Den er på 4.967 km. Andre viktige byer langs veien er Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.


== Rute og distanse ==
Paiton kullkraftverk

Paiton kullkraftverk er et kullkraftverk med to enheter i regionen Øst-Java i Indonesia. Det har en installert produksjonskapasitet i enhet 1-2 er på 2 560 MW fordelt på 4 omtrent like store blokker. Operatør er PEC og en annen uavhengig operatør, såkalte Independent Power producers (IPP). 
Anleggets enheter består av følgende to enheter, foruten mindre tilleggskapasiteter:

Paiton PEC (IPP) – 1 230 MW
Paiton Jawa Power (IPP) – 1 220 MWAnlegget ble i det alt vesentlige utbygd i årene 1995–2000, med senere oppgraderinger. Brenselstypen er brunkull. 
I tillegg ligger det statlige Paiton PLN kullkraftverk på samme sted, dette er utbygd med ytterligere 800 MW, og 660 MW tilleggseffekt under levering fra Kina.


== Eksterne lenker ==
IMTEAG – oversikt over statlige kraftverk, slide 3.
Industcards – «Coal-Fired Power Plants in Indonesia»
Tanjung Jati kullkraftverk

Tanjung Jati kullkraftverk, også tidvis kjent som Tanjung Bin, er et kullkraftverk i regionen Sentral-Java i Indonesia. Det har en installert produksjonskapasitet i enhet A-b er på 2240 MW fordelt på 4 omtrent like store blokker / turbiner. Operatør er PT Java Power Co.
Anlegget ble utbygd i årene 1997–2006. Utvidelse ble planlagt fra 2006. Brenselstypen er brunkull (lignitt). Renseanlegget bruker kalkstein og gir sideprodukt gips, mens kjølingen skjer med sjøvann.
Anlegget må ikke forveksles med Tanjung Bin kullkraftverk i Malaysia.


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Coal-Fired Power Plants in Indonesia»
Babcock – prospekt over utvidelse ved Tanjung Jati, 2006.
Ken Bartholomew

Kenneth «Ken» Eldred Bartholomew (født 10. februar 1920 i Nord-Dakota, død 9. oktober 2012) var en amerikansk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Bartholomew vant en olympisk sølvmedalje under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han kom på delt andreplass på 500 meter skøyter med tiden 43,2 sammen med sin landsmann Robert Fitzgerald og Thomas Byberg fra Norge. Finn Helgesen vant gullmedaljen med 43,1.


== OL-medaljer ==
1948  St. Moritz -  Sølv i hurtigløp på skøyter, 500 meter  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ken Bartholomew – Olympedia 
(en) Ken Bartholomew – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ken Bartholomew – Speedskatingbase.eu 
(en) Ken Bartholomew – SpeedSkatingNews.info 
(en) Ken Bartholomew – SpeedSkatingStats.com
Paiton PLN kullkraftverk

Paiton PLN kullkraftverk er et kullkraftverk i regionen Øst-Java i Indonesia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1460 MW fordelt på 3 blokker/turbiner. Operatør er Pembangkitan Jawa Bali Co.
Anlegget ble utbygd i årene 1990–1994 med 2 x 400 MW blokker. I 2007 ble det inngått avtale om levering av én kinesisk 660 MW-blokk innen utløpet av 2009. Brenselstypen er brunkull (lignitt).
I tillegg ligger det statlige Paiton kullkraftverk på samme sted, med en installert effekt på 2 560 MW.


== Eksterne lenker ==
IMTEAG – oversikt over statlige kraftverk, slide 3.
Industcards – «Coal-Fired Power Plants in Indonesia»
Power Generation Industry in indonesia – statlig nyhetsbrev juli 2008.
Robert Fitzgerald

Robert Emmett «Bobby» Fitzgerald (født 3. oktober 1923, død 22. april 2005) var en amerikansk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz og 1952 i Oslo.
Fitzgerald vant en olympisk sølvmedalje under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han kom på delt andreplass på 500 meter skøyter med tiden 43,2 sammen med sin landsmann Ken Bartholomew og Thomas Byberg fra Norge. Finn Helgesen vant gullmedaljen med 43,1.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Fitzgerald – Olympics.com 
(en) Robert Fitzgerald – Olympic.org 
(en) Robert Fitzgerald – Olympedia 
(en) Robert Fitzgerald – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Robert Fitzgerald – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Robert Fitzgerald – Speedskatingbase.eu 
(en) Robert Fitzgerald – SpeedSkatingNews.info 
(en) Robert Fitzgerald – SpeedSkatingStats.com
Naturtypebasen

Naturtypebasen er en database over naturtyper i Norge (NiN), og gir en oversikt over et stort antall landskaper, naturtyper og livsmiljøer, beskrevet som Natur i Norge. Disse er en viktig del av det biologiske mangfoldet i Norge. Den omfatter både fastland, ferskvann, inkludert havområdene og norsk Arktis (Svalbard og Jan Mayen). En helhetlig informasjon over naturtypene er en viktig forutsetning for å riktig bruk og vern av naturen, hvilke områder som bør eller skal vernes og hvilke som kan utnyttes til andre formål. 
En naturtype er definert som en ensartet type natur som omfatter alt plante- og dyreliv og de miljøfaktorene som virker der.Naturtypebasen formidler kunnskap om naturtyper til samfunnet, blant annet til skoler og forvaltningen. Naturtypebasen drives av Artsdatabanken i Trondheim.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Naturtypebasen (Artsdatabanken)
Artsdatabanken
Cilacap kullkraftverk

Cilacap kullkraftverk er et kullkraftverk i regionen Sentral-Java i Indonesia. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på 2 like store blokker / turbiner. Operatør er PT Java Power Co.
Anlegget ble utbygd i årene 2003–2006. Brenselstypen er brunkull (lignitt).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Coal-Fired Power Plants in Indonesia»
Ombilin kraftverk

Ombilin kraftverk er et varmekraftverk i regionen Vest-Sumatra i Indonesia. Det har en installert produksjonskapasitet på 200 MW fordelt på 2 like store blokker / turbiner. Operatør er PT Java Power Co. 
Anlegget ble utbygd i årene 1993–1997. Brenselstypen er brunkull (lignitt) og råolje. 


== Eksterne lenker ==
Industcards – «Coal-Fired Power Plants in Indonesia»
IMTEAG – oversikt over eksisterende og framtidige kraftverk i Indonesia – november 2004.
Darbu stasjon

Darbu stasjon ligger på Darbu, langs Sørlandsbanen og 81,61 kilometer fra Oslo. Stasjonen ble åpnet i 1871 da Randsfjordbanens sidelinje Hokksund–Kongsberg sto ferdig.Samtlige av de nye stasjonsbygningene på Kongsbergbanen var tegnet av arkitekt Georg Andreas Bull som var en yngre bror av fiolinisten Ole Bull. Disse var sterkt inspirert av sveitserstilen som var populær i Europa på siste halvdel av 1800-tallet. I 1997 vedtok Riksantikvaren å frede Darbu stasjon fordi de mente at denne var den best bevarte av jernbanebygningene som ble tegnet av Bull.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 236–237. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1990). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Randsfjordbanen med sidelinjer. NSB Arkitektkontoret. s. 303–310. 


== Eksterne lenker ==
(en) Darbu stasjon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons (no) Bane NORs informasjonsside om Darbu stasjon
(no) Darbu stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Hokksund-Kongsberg
«Darbu stasjon». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Rødlistebasen

Rødlistebasen er navnet på en database, basert på Norsk rødliste for arter, en oversikt over arter vurdert å ha en risiko for å dø ut fra Norge. 
I Rødlistebasen finnes informasjon om enkeltarter og artsgrupper. Også ulik informasjon og statistikk kan hentes ut. Det kan være om rødlistekategorier, hvilke kriterier som er brukt for å utarbeide listene, hvilke naturtyper rødlisteartene lever i, samt påvirkningsfaktorer de er utsatt for. Rødlistebasen drives av Artsdatabanken i Trondheim.


== Se også ==
Norsk rødliste for arter
IUCNs rødliste
Verdens naturvernunion (IUCN)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rødlistebasen (Artsdatabanken)
Søk i Rødlistebasen (Norsk rødliste for arter)
Artsdatabanken
Vestfossen stasjon

Vestfossen stasjon ligger ved Vestfossen, langs Sørlandsbanen og 75,79 kilometer fra Oslo. Stasjonen ble åpnet i 1871 da Randsfjordbanens sidelinje Hokksund – Kongsberg sto ferdig.
Den opprinnelige stasjonsbygningen ble tegnet av Georg Bull, mens den nåværende (fra 1910) ble tegnet av Harald Kaas.


== Litteratur ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 236–237. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1990). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Randsfjordbanen med sidelinjer. NSB Arkitektkontoret. s. 291–300. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Vestfossen stasjon
(no) Vestfossen stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Hokksund-Kongsberg
Fenoderee

Fenodyree er en mansk alv, en liten nisse, eller en form for ånd i folketroen som er særlig framtrenden i mansk folkeminne. Fenodyree benyttes stundom som et særskilt navn og tidvis som navn på en gruppe rare vesener. Alternative skrivemåter er fendodyree, phynodderee, phynnodderee, eller Fynnoderee yn Foldyr Gasteyer. Han er liten og hårete, særlig rundt leggene, omtrent som en liten satyr. Fenodyree blir faktisk benyttet for satyr i den manske versjonen av Bibelen for 1819 (Jesajaboken 34:14; en moderne engelsk versjon oversetter satyr som «wild goat», villgeit).Fenodyree liker å jobbe mye og hardt fra morgen til kveld med jordbruksoppgaver som gjeting, slåtting, og tresking. Hans eneste betaling er mat og drikke og ville tjene bonden lojalt inntil bonden ga ham noe klær. I en versjon av fortellingen var klærne ikke bra nok og fenodyreen forsvant i sinne; i en annen fortelling mente han at klærne var usunne og forsvant, igjen i sinne. Fenodyree er sterke, men deres intelligens er ikke like sterk, og de er lette å fornærme.
Fenodyree har en tragisk undertone da dette vesenet var en gang tenkt som en flott og kjekk fyr som en uddereek, men ble omformet til en liten og stygg fyr for å oppbevarte ei menneskelig jente fra Glen Aldyn. En fortelling sier at han ble straffet for at han uteble et drikkelag blant sine egne.
Glashtin som er kjent sør på Man er antagelig identisk med fenodyree.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Evans-Wentz, W.Y. The Fairy-Faith in Celtic Countries. 1911
MacKillop, James: A Dictionary of Celtic Mythology. Oxford University Press 2004
Rhys, John:Celtic Folklore: Welsh And Manx. 1901.
FremmedArtsBasen

FremmedArtsBasen er en database over fremmede arter i Norge. Den driftes av Artsdatabanken og omfatter bl.a. artene som er oppført på fremmedartslista. Databasen inneholder generell informasion om artenes biologi og levevis samt deres økologiske risikovurdering.


== Se også ==
Dørstokkarter


== Eksterne lenker ==
Fremmedartslista2018
Bekkelagshøgda

Bekkelagshøgda er et boligstrøk i Oslo som ligger oppe på høydedraget sørøst for Ekebergplatået. Navnet er også brukt om grunnkrets 3008 i Oslo. Denne kretsen er imidlertid begrenset til området mellom Raschs vei og Seterhøyveien,
og er således langt mindre enn det som til vanlig oppfattes som Bekkelagshøgda.
Xylograf Gustav Emil Holter er blant de første som bygde seg hus her oppe, og området besto i hovedsak av skog og litt jordbruk knyttet til stedets husmannsplasser under Nordseter gård. Det var først etter åpningen av Ekebergbanen i 1917 at det ble fart i byggeaktivitene. For en stor del var det småhus med store tomteparaseller. Den senere Arbeiderpartikjempen Haakon Lie flyttet hit i 1920.
Bekkelaget skole ble åpnet på Bekkelagshøgda i 1904. Før dette het skolen Bernhus fra den ble åpnet i 1859 som en av de fire første i Aker kommune. Bekkelaget kirke 1921-23.


== Referanser ==
Artskart

Artskart er navnet på en internettbasert karttjeneste hvor en kan søke på norske arter og så se hvor de er funnet (registrert) i Norge.
Det kan søkes på geografiske område, fylke eller kommune. Det kan også skilles mellom belegg (innsamlet materiale) og observasjon.
Artskart bygger på prinsippene i Norge Digitalt. Artskart henter data fra flere primærdatabaser, hvor data publiseres gjennom standardiserte formater. Artskart leser dataene fra hver enkelt datakilde og gjør dataene tilgjengelig samtidig, på ett kart.
Artskart vil være «ufullstendig», siden kunnskapen om planter og dyr i norsk natur ikke er total. Ny artsfunn digitaliseres og gjøres tilgjengelig kontinuerlig. Også nye primærdatabaser gjøres tilgjengelig for karttjenesten Artskart formidler data fra om lag 20 større og mindre dataeierne i Norge. Tilsammen omtrent 6 millioner publiserte, tilrettelagte og kvalitetssikrede data over 17 500 arter i samme grensesnittet.Artskart driftes av Artsdatabanken i Trondheim, i samarbeid med GBIF-Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artskart (Artsdatabanken) Arkivert 15. mai 2009 hos Wayback Machine.
Artsdatabanken
Tom Kristiansen (skihopper)

Tom Kristiansen (født 3. februar 1956) er en norsk tidligere skihopper. Han ble den første nordmann som vant et renn i verdenscupen, som startet opp i desember 1979, da han vant rennet i Saint-Nizier 10. februar 1980. Sammenlagt i verdenscupen 1979/80 ble han nummer 27.
Han har én medalje i NM, sølvmedalje i normalbakke i Marikollen i 1975.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 165, 334-341


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Kristiansen – FIS (skihopping)
Svinøy fyr

Svinøy fyr er et fyr som ligger i Herøy kommune i Møre og Romsdal. Fyret ligger værhardt til like nord for Stad, det mest utsatte kystområdet i landet. 


== Se også ==
Norske fyr


== Eksterne lenker ==
Norsk fyrliste – kystverket.no
«Svinøy fyr». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Fairy Bridge

Fairy Bridge eller Alvebroen refererer først og fremst til ett bestemt sted på øya Man, men det er også et annet sted på Man som gjør krav på navnet. 
Alvebroen som er best kjent for turister ligger i sognet Malew på vegen A5 fra Douglas til Castletown, rett nedenfor broen Ballalonna Bridge i Ballalonna Glen ved Santon Burn. Det gjelder å være oppmerksom om man kjører bil, eller så kan man raskt ha passert broen før man er klar over det. 
Det som hevdes å være den «egentlige» Alvebroen ligger i sognet Braddan som krysser elven Middle i nærheten av gangstien fra Oakhill til Kewaigue.
Det var en gang en vanlig overtro på Man å hilse høflig på alvene når man krysset Alvebroen. Hvis man så ikke gjorde, kunne man havne i alvorlig uhell. Som med mange lokale overtroer endres dens innflytelse med nye innflyttere. Det har alltid vært en snurrig praksis som kanskje aldri har blitt tatt helt alvorlig, til tross for matskribenten A. A. Gills repetisjon i Londonavisen The Times av en urban myte om at drosjesjåfører ville stoppe om passasjerene ikke hilste oppmerksomt på alvene.
Motorsyklister og tilskuere ved det årlige TT-løpet og Manx Grand Prix synes å ta ritualet seriøst, og gjør et poeng av å besøke broen før løpet går. Uhell og krasj blir stadig vekk tillagt alvenes mishag, samtidig også når sjåføren på håret slapp unna et alvorlig uhell.
Det har blitt foreslått at stedet var grensene til landet rundt klosteret Rushen Abbey, og at hilsingen er et folkeminne av å korse seg selv når man så et krusifiks som markerte grensene for klosterets eiendom.
Det er også en alvebro på øya Skye i Skottland, forøvrig også tidligere norrønt land, og det er sagt at dette stedet er hvor en alveprinsesse sa sitt siste farvel til høvdingen for klanen Macleod. Tradisjonen angår arvestykket Am Bratach Sith, alveflagget, til Dunvegan.


== Eksterne lenker ==
The Real Fairy Bridge Artikkel og kart over den egentlige alvebroen
Kakstryking

Kakstryking var i eldre tider en straff i form av prylestraff. Prylestraffen foregikk ved at den dømte ble bundet til en påle eller støtte i tre eller stein (som ble kalt kak eller kag), og pisket med ris, det vil si en bunt av kvister, på bar rygg. Kaken var gjerne festet til en forhøyning eller plattform og plassert på et torv eller en annen sentral plass. Kakstrykingene var dermed en offentlig avstraffelse som ble gjennomført til allmenn beskuelse – til skrekk og advarsel. I større byer var det gjerne flere kaker. På 1500- og 1600-tallet var det to i Bergen, den ene stod foran rådhuset (Rådstuen), den andre på torget (fra 1627). Kakstryking gav arr og andre kroppsskader som den piskede måtte leve med resten av livet som en form for skamstraff.
Kakstryking ble i Christian Vs norske lov av 1687 definert som 27 piskeslag. Straffen ble i første rekke brukt overfor forbrytere som var dømt for tyveri, prostitusjon og leiermål. Den kunne også kombineres med andre straffereaksjoner, som for eksempel fengsel, tukthus eller straffarbeid, tidligere kalt slaveri. 
Kakstryking ble avskaffet som æresstraff i 1815 og som legemsstraff i 1842. Imidlertid beholdt den norske straffeloven av 1842 («Criminalloven») en bestemmelse om straff som kunne anvendes på barn, og det het således i kap 2 § 38: «På dem, som have fyldt ti, men ikke femten år, er straf med riis anvendelig.  Slagenes antal bestemmes af dommeren fra otte til fire og tyve. De tildeles angjældende på blottet ryg.  Straffen fulbyrdes inden lukte døre i offentlig fængsel under øvrighedens opsigt og i vidners overvær af arrestforvareren eller slutteren». Denne straffen kan imidlertid ikke likestilles med kakstrykning.   
Den eller de som utførte og deltok i kakstryking i Norge hadde titler som mestermann, bøddel, nattmann eller rakker.
Ole Høiland og Gjest Baardsen er blant norske, kjent forbrytere som ble straffet med gjentatte kakstrykninger. Også svært mange kvinner ble kakstrøket fordi de ikke kunne betale idømte bøter for leiermål eller fordi de etter gjentatte forbrytelser ble dømt til kakstrykning og fengsel.


== Se også ==
Prylestraff