jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sigrid Gurie

Sigrid Gurie (født Sigrid Guri Haukelid, 18. mai 1911 i Brooklyn i New York, død 14. august 1969 i Mexico by) var en norsk-amerikansk filmskuespiller og bildekunstner. Hun var aktiv som skuespiller i 1930- og 1940-årene.Sigrid Gurie var datter av Sigrid og Bjørgulv Haukelid og var tvillingsøsteren til den norske offiseren og motstandsmannen Knut Haukelid. Familien vendte tilbake til Norge i 1912, hvor hun hadde sin oppvekst. 
I 1936 ankom hun Hollywood, og filmmagnaten Samuel Goldwyn tok æren av å ha oppdaget henne. Han kalte henne The siren of the fjords (fjordenes sirene), og lot henne spille «eksotiske og mysteriøse kvinneroller». I 1938 spilte hun hovedrollen som Kublai-khans datter, prinsesse Kokashin, i filmen Marco Polos eventyr med Gary Cooper i den mannlige hovedrollen, for Samuel Goldwyn Productions.
På slutten av 1940-årene var hun elev ved Kann Institute of Art i Vest-Hollywood, hvor hun studerte olje- og portrettmaleri. Blant hennes verk var portretter, landskaper samt penne- og blekkskisser. Hun stilte ut i Kunstforeningen i Oslo i 1972.1961–1969 var hun bosatt i byen San Miguel de Allende i Mexico og fortsatte å male. Hun designet også juveler for det danske kongehuset. I 1969 ble hun innlagt på sykehus i Mexico by med et nyreproblem. En blodpropp passerte imidlertid lungene hennes og forårsaket hennes død.


== Filmer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sigrid Gurie på Internet Movie Database 
(sv) Sigrid Gurie i Svensk Filmdatabas 
(da) Sigrid Gurie på Filmdatabasen 
(fr) Sigrid Gurie på Allociné 
(en) Sigrid Gurie på AllMovie 
(en) Sigrid Gurie hos Turner Classic Movies 
(en) Sigrid Gurie hos The Movie Database
Malyj Semiatsjik

Malyj Semiatsjik (russisk: Малый Семячик) er en vulkan som ligger øst på Kamtsjatkahalvøya i Russland. Den består av en stratovulkan i en 10 km bred kaldera, som igjen ligger i en 15-20 km bred kaldera kalt Stena Soboloiny fra midten av pleistocen. Tre overlappende stratovulkaner har oppstått langs en linje som går fra nordøst til sørvest. Den yngste kjeglen, Seno-Semiatsjik, ligger i sørvest. En varm, syrete kratersjø fyller det historisk aktive Troitskijkrateret, som oppstod i form av store eksplosive utbrudd for om lag 400 år siden. 


== Kilder ==
Malyj Semiatsjik på Global Volcanism Program
Nemo (vulkan)

Nemo (russisk: Немо) er en stratovulkan som ligger nord på øya Onekotan i Kurilene i Russland. Den er avkappet av to kalderaer, der selve kjeglen til Nemo ligger i den sørvestlige enden av den yngste kalderaen og en halvmåneformet innsjø fyller delvis den nordøstlige delen.


== Kilder ==
Nemo på Global Volcanism Program
Onekotan

Onekotan (russisk: Онекотан), også kalt Onekotan To, er ei øy helt nord i Kurilene i Sakhalin oblast i Russland. Onekotan er ei vulkansk øy og en del av «Ildringen» som finnes rundt Stillehavet. Den har et areal på 315 km², er 42,5 km lang og 11-16 km bred. 
Onekotan er unik fordi den har en kaldera fylt med vann både nord og sør på øya. Den største av disse to ligger i sør og har igjen ei øy midt i innsjøen. Dette blir kalt Tao-Rusyr-kalderaen. Det høyeste punktet på Onekotan er Krenitsyn på 1325 moh., og ligger på øya som ligger i kalderaen. I nyere tid er det dannet sekundære vulkankjegler i begge kalderaer og den nordligste er nesten helt fylt av en slik, kalt Nemotoppen. 
Det er aure i Tsjiornojesjøen, en av de to innsjøene på Onekotan. 
Mellom naboøyene og Onekotan ligger Det fjerde Kurilsundet, Jevreinovsundet og Krenitsynsundet. Naboøyene er Makanrusji med en vulkan på 1170 moh. i nordvest og Kharimkotan med en 1210 meter høy vulkan i sør.


== Kilder ==
Bilde av Onekotan
Aure i Tsjiornojesjøen


== Eksterne lenker ==
Sakhalin oblast
Simusjir

Simusjir (russisk: Симушир, japansk: 新知島) er ei vulkansk øy i Kurilene i Russland.
En rekke vulkaner (opp til 1539 moh.) danner øya, som er 59 km lang og 12 km bred med et areal på 227,6 km². En kaldera på 7,5 km i diameter ligger nordøst på øya og delvis under vann. Midt på øya ligger Prevotoppen og i sørvest ligger Zavaritskij kaldera med tre kalderaer inni hverandre. 
Administrativt hører øya til Sakhalin oblast.


== Historie ==
Den russiske sjøfareren Gerasim Izmailov var strandet på Simusjir tidlig i 1770-årene. Han var her et helt år og levde av musling, gress og røtter.
Ainofolket og aleuter bosatte seg på Simusjir på 1800-tallet. 
Nordøst på øya ligger Broutonbukta som den sovjetiske marinen brukte som en hemmelig ubåtbase mellom 1987 og 1994. Restene av basen kan en tydelig se på satellittbildet. I dag er ikke øya bosatt og flere sovjetiske landsbyer, som Kraternyj er forlatt.


== Referanser ==


== Kilder ==
Global Volcanism Program
Simusjir ubåtbase


== Eksterne lenker ==
Sakhalin oblast
Broutonbukta

Broutonbukta (russisk: бухта Броутона, bukhta Broutona) er ei bukt heilt nord på øya Simusjir i Kurilene i Russland.
Tao-Rusyr kaldera

Tao-Rusyr kaldera er en stratovulkan som ligger sør på øya Onekotan i Kurilene i Russland. Den har en 7,5 km bred kaldera dannet under et katstrofalt utbrudd for mindre enn 10 000 år siden. Bergartene har en alder på mellom 5500 og 9400 år. Kaltsevojesjøen fyller kalderaen samt en stor symmetrisk andesittisk kjegle kalt Krenitsyn, som stiger som ei øy i innsjøen. Vulkanen er kalt opp etter kaptein Pjotr Krenitsyn fra den russiske keiserlige marinen. 
Det siste utbruddet skjedde i 1952 og dannet en liten lavadom på kysten av øya. Krenitsyn har et krater på toppen som er 350 meter bredt og er det høyeste punktet på vulkanen og hele Onekotan med 1325 moh. En annen kaldera Nemo, ligger nord på øya og inneholder en sentral kjegle og en kratersjø. Tao-Rusyr kalderaen er fortsatt aktiv. 


== Kilder ==
Tao-Rusyr kaldera på Global Volcanism Program
Vulkansk aktivitet og nylig tefra på Kurilene
Usjisjir

Usjisjir (russisk: Ушишир) er en delvis undersjøisk vulkan sentralt i Kurilene i Russland. Det meste av vulkanen ligger under havnivå, men delene av den som stikker opp av havet danner ei øygruppe kalt Usjisjirøyene. 
Den største av disse er Ryponkitsja, nordsiden av vulkanen, og den andre er Jankitsja, toppen av kalderaen. Begge øyene er knyttet sammen av ei smal landtunge. 
Administrativt hører øyene til Sakhalin oblast.


== Se også ==
Kraterbukta


== Kilder ==
Usjisjir på Global Volcanism Program
Oceandots


== Eksterne lenker ==
Sakhalin oblast
Wang Yue

Wang Yue (王玥; pinyin: Wáng Yuè, født 31. mars 1987 i Taiyuan i Shanxi i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk stormester i sjakk med FIDE-rating 2749 per 1. mars 2010, som er 10.-plass i verden.


== Eksterne lenker ==
(en) Wang Yue – FIDE 
(en) Wang Yue – US Chess Federation 
(en) Wang Yue – chessgames.com 
(en) Wang Yue – OlimpBase 
(en) Wang Yue – Chess.com 
(en) Wang Yue – 365Chess.com
Uzon

Uzon (russisk: Узон) er en 9 ganger 12 km stor vulkansk kaldera øst på Kamtsjatkahalvøya i Russland. Sammen med Gejzernaja kaldera danner den det største geotermale feltet på Kamtsjatkahalvøya. Kalderaene oppstod midt i pleistocen etter flere store utbrudd som kastet ut 20-25 km³ ignimbritt over et stort område. Dalnysjøen fyller en maar fra holocen nordøst i kalderaen.


== Kilder ==
Uzon på Global Volcanism Program
Zavaritskij kaldera

Zavaritskij kaldera er en kaldera sentralt på øya Simusjir i Kurilene i Russland. Birjuzovojesjøen fyller delvis den yngste av tre kalderaer som ligger inni hverandre i vulkanen. 


== Kilder ==
Zavaritskij kaldera på Global Volcanism Program
Kraterbukta

Kraterbukta er ei bukt på Usjsjirøyene, som er en del av Kurilene i Russland. Bukta ble formet av en vulkan som i dag er utdødd. Kurilene har i dag flere aktive vulkaner.
Russiske Fjernøsten genererer mye inntekter fra turisme ved Kraterbukta.


== Kilder ==
Skildring
Kart og informasjon


== Eksterne lenker ==
Sakhalin Oblast
Agnbøkslekten

Agnbøkslekten (Carpinus) er en slekt av løvtrær i bjørkefamilien.
De fleste artene er små, løvfellende trær, men noen blir bare busker. Barken er furete eller glatt. Bladene er spredte og enkelt- eller dobbelttannede. De er sambu og vindpollinerte, og hannraklene er gjemt i en knopp om vinteren, mens hunnraklene har lange skjell. Hver nøttefrukt er omgitt av et langt og et kort blad som er sammenvokst ved basis.
Slekten omfatter 37 arter i de tempererte og subtropiske strøkene på den nordlige halvkule, med flest arter i Øst-Asia og særlig i Kina, som har 27 endemiske arter. I Europa er det to arter, agnbøk og orientagnbøk. Ingen arter vokser vilt i Norge, men agnbøk finnes nordover til Danmark og Sør-Sverige. Agnbøk er mye brukt i hekker i Norge. 
Det er vanlig å regne slekten til bjørkefamilien, men enkelte forskere velger å plassere agnbøkslekten sammen med hasselslekten (Corylus), humlebøkslekten (Ostrya) og Ostryopsis i en egen familie – Corylaceae (hasselfamilien).


== Arter ==
Noen av artene i denne slekten er:

agnbøk (Carpinus betulus)
amerikaagnbøk (Carpinus caroliniana)
Carpinus cordata
Carpinus faginea
Carpinus fargesii
japanagnbøk (Carpinus japonica)
Carpinus laxiflora
orientagnbøk (Carpinus orientalis)
Carpinus tropicalis
Carpinus tschonoskii
Carpinus turczaninowii


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 212–213. ISBN 82-10-01282-7. 
«Carpinus». Flora of China. Besøkt 7. april 2015. 
«World Check List Carpinus». Kew Royal Botanic Gardens. Besøkt 7. april 2015. 
Ki‐Oug Yoo og Jun Wen (2002). «Phylogeny and biogeography of Carpinus and subfamily Coryloideae (Betulaceae)». International Journal of Plant Sciences. 163 (4): 641–650. ISSN 1058-5893. doi:10.1086/340446. 


== Eksterne lenker ==
(en) agnbøkslekten i Encyclopedia of Life 
(en) agnbøkslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(no) agnbøkslekten hos Artsdatabanken 
(sv) agnbøkslekten hos Dyntaxa 
(en) agnbøkslekten hos Fossilworks 
(en) agnbøkslekten hos ITIS 
(en) agnbøkslekten hos NCBI 
(en) agnbøkslekten hos The International Plant Names Index 
(en) agnbøkslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Carpinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Carpinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Sten Ove Eike

Sten Ove Eike (født 8. oktober 1981 i Skudenes) er en norsk fotballspiller som  spiller for Skudenes. Hans posisjon på banen er i angrep. Eike spilte fra 2004 til 2011 for FK Haugesund.


== Eksterne lenker ==
(en) Sten Ove Eike – Transfermarkt 
(en) Sten Ove Eike – FBref 
NIFS.no – Eikes spillerprofil hos Norsk & Internasjonal Fotballstatistikk
OSI Innebandy

OSI Innebandy er innebandylaget i Oslostudentenes Idrettsklubb.  Laget består i hovedsak av studenter og oppfyller kravet for studentidrettslag om minst 80% studenter i medlemsmassen. OSI Innebandy holder til i både Blindern Atletica og Domus Atletica. Draktfargene er rød og hvit. 


== Historie ==
OSI Innebandy har tidligere hatt lag i eliteserien og har vært med siden tidlig i norsk innebandyhistorie, men særlig mangel på kontinuitet har vært et problem for studentklubben.


==== Sesong 2008/09 ====
Denne sesongen hadde OSI Innebandy to damelag og tre herrelag.
D1 endte på tredjeplass i 1.divisjon. D2 kom på tredjeplass i 3.divisjon.
H1 kom på 6.-plass i 2.divisjon avdeling B, H2 fikk en fjerdeplass i divisjon 3C og H3 kom på fjerdeplass i divisjon 5C.
Retningslinjene for OSI sier at lagene skal ha en medlemsmasse med minst 80% studenter.
Som en følge av innstramning av dette meldte rundt 70 % av laget overgang til andre klubber. I hovedsak Bygdø/Monolitten.


==== Sesong 2009/10 ====
I begynnelsen av sesongen hadde OSI innebandy bare ett herrelag og ingen damelag, men etter aktiv rekruttering ved semesterstart ble ytterligere et herrelag påmeldt til seriespill. OSI innebandy stilte dermed med ett lag i 4. divisjon og ett lag i 5. divisjon i Oslo og Akershus. Klubben jobbet også aktivt mot å etablere et damelag påfølgende sesong, noe som også skjedde.
Herrenes førstelag endte på en femteplass i fjerdedivisjon, avdeling B. Herrenes andrelag endte på en sjetteplass i femtedivisjon, avdeling C.


=== Sesong 2012/13 ===
Sesong 2012/13 spiller herrenes førstelag i 3. divisjon avd A og andrelaget for herrer i 4. divisjon avd B. Dette etter at begge lagene rykket opp etter sesongen 2011/12. Damelaget spiller sin andre strake sesong i 2. divisjon.


=== Sesong 2013/14 ===
Herrenes førstelag rykket opp etter forrige sesong og spiller nå i 2. divisjon. Denne sesongen opprettes Damer 2 i 3. divisjon.


=== Sesong 2014/15 ===
Herrenes førstelag rykket opp etter forrige sesong, der de endte på andreplass på målforskjell, og spiller sesongen 2014/15 i 1. divisjon Østlandsserien. Damer 1 spiller i 2. divisjon, Damer 2 i 3. divisjon og Herrer 2 i 4. divisjon.


==== Tabeller 2012/13 ====
OSI Herrer 1 |
OSI Herrer 2 |
OSI Damer 1 |


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Cheick Tidiane Lo

Cheick Tidiane Lo (født 5. mars 1987 i Dakar) er en senegalesisk fotballspiller som for øyeblikket spiller for Notodden Fotballklubb. Han regnes som en sterk feilvendt angrepsspiller. Lo har en fortid i Renessance Dakar fra sitt hjemland før han kom til Notodden i 2008.


== Eksterne lenker ==
(en) Cheick Tidiane Lo – Transfermarkt
Litteraturåret 1980

Litteraturåret 1980 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1980.


== Fødsler ==
13. januar – Christian Bråtebekken, norsk forfatter
15. november – Brynjulf Jung Tjønn, norsk forfatter
Johanna Thydell, svensk forfatter
Johan Lundh, svensk kunstner, kurator og frilansskribent.


== Dødsfall ==
14. april – Gianni Rodari, italiensk forfatter (født 1920)
15. april – Jean-Paul Sartre, fransk forfatter (født 1905)
7. juni – Henry Miller, amerikansk forfatter (født 1891)
1. juli – Charles Percy Snow, britisk vitenskapsmann og forfatter (født 1905)
14. juli – Kristian Kristiansen, norsk forfatter (født 1909)
22. november – Mae West, amerikansk skuespillerinne, dramatiker og sangerinne (født 1893)
2. desember – Romain Gary, fransk forfatter, diplomat og filmregissør (født 1914)
6. desember – Margot Bennett, britisk forfatter (født 1912)


== Prisvinnere ==
Nobelprisen i litteratur: Czeslaw Milosz
Nordisk råds litteraturpris:Sara Lidman, Vredens barn
Astrid Lindgren-priset: Maud Reuterswärd (posthumt)
Nils Holgersson-plaketten: Rose Lagercrantz
Svenska Deckarakademin: årets beste kriminalroman på svensk – Drömmar till döds av Ruth Rendell.
Carl Emil Englund-priset: Urban Torhamn
Litteraturfrämjandets stora romanpris : Jaques Werup
Noma-prisen: Mariama Bâ


== Hendelser ==


== Nye bøker ==


=== 0-9 ===
1000 år av Olle Häger


=== A - G ===
A Princess in Berlin av Arthur R. G. Solmssen.
Billettene av Lars Saabye Christensen
Bomben av Lars Molin
Det sargade landet av Stephen R. Donaldson
Djävulens hand av Jan Mårtenson
Drömmar till döds av Ruth Rendell
Dustene (The Twits) av Roald Dahl
Dödsbrickan av Henning Mankell
Evas bok av Marianne Fredriksson
Fyr og flamme av Kjartan Fløgstad
Gentlemen av Klas Östergren
Giftermålen mellan zonerna tre, fyra och fem av Doris Lessing


=== H - N ===
Humlehjertene av Ola Bauer
Hvem var Jason Bourne (The Bourne Identity) av Robert Ludlum
Indien väntar av Jan Myrdal
Kommunister. Andra boken av CH Hermansson
Kristian Kvart og jeg: min pubertets by av Odd Børretzen
Känneru brorsan? av Ernst Brunner
Løp, mann av Liv Køltzow
Minotauros av Tor Åge Bringsværd
Moro-vers av André Bjerke
Møllen ved Floss (The Mill on the Floss) av George Eliot
The Number of the Beast av Robert A. Heinlein


=== O - U ===
Planetjakten av George Johansson
Siriuseksperimentene  (The Sirian Experiments) av Doris Lessing
The Restaurant at the End of the Universe – Douglas Adams
Rosens navn (Il nome della rosa) av Umberto Eco
Skurken i muminhuset av Tove Jansson


=== V - Å ===
Äppelblom och ruiner av Marianne Ahrne


== Sakprosa ==
Fange i natt og tåke av Trygve Bratteli
Free to Choose av Milton og Rose Friedman
Alan Dzagojev

Alan Jelizbarovitsj Dzagojev (russisk Алан Елизбарович Дзагоев; født 17. juni 1990) er en russisk fotballspiller som spiller for den russiske klubben CSKA Moskva.


== Landslaget ==
11. oktober 2008 fikk han sin første landskamp for Russland mot Tyskland.Han ble tatt ut i Russlands tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Alan Dzagojev – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Alan Dzagojev – FIFA 
(en) Alan Dzagojev – UEFA 
(en) Alan Dzagojev – Transfermarkt 
(en) Alan Dzagojev – national-football-teams.com 
(en) Alan Dzagojev – WorldFootball.net 
(en) Alan Dzagojev – FootballDatabase.eu 
(de) Alan Dzagojev – fussballdaten.de 
(en) Alan Dzagojev – Soccerway 
(en) Alan Dzagojev – EU-Football.info
Den russisk-tyrkiske krig (1828–1829)

Den russisk-tyrkiske krig i 1828–1829 ble utløst av Den greske selvstendighetskrigen, og brøt ut da den osmanske sultan Mahmud II stengte Dardanellene for russiske skip etter at Det russiske keiserdømmet hadde engasjert seg i slaget ved Navarino som stod 20. oktober 1827.


== Kampene ==
I juni 1828 krysset en russisk styrke under kommando av tsar Nikolaj I av Russland Donau og rykket inn i Dobrudsja. I forkant av denne offensiven hadde en russisk styrke rykket inn i Valakia, og tatt Brăila og București uten å møte motstand. Russerne konsentrerte seg deretter om de strategisk viktigste stedene i Bulgaria: Sjumen, Varna og Silistra. Varna ble inntatt 29. september ved hjelp av den russiske Svartehavsflåten og en beleiring. Sjumen viste seg vanskeligere å innta. Den osmanske styrken på 40 000 mann der sto imot russernes angrep og klarte etter hvert å kutte de russiske forsyningslinjene. Sult og sykdommer tok livet av flere russiske soldater enn kamphandlingene. Da vinteren nærmet seg, trakk de russiske styrkene seg tilbake til Bessarabia.
Året etter gikk russerne igjen til en ny offensiv med utgangspunkt i Bessarabia. Etter harde kamper klarte russerne 19. juni å nå de målene de ikke hadde nådd året i forveien. Denne offensiven kom samtidig med en offensiv i det nordøstlige Anatolia, hvor russerne inntok Akhaltsikhe, Jerevan, Kars og Erzurum.
I juli startet de russiske styrkene en ny offensiv på Balkan, og 12. juli falt Burgas i russiske hender. De russiske styrkene unngikk den osmanske styrkekonsentrasjonen i Sliven, og gikk i stedet direkte mot Istanbul. 28. august brøt det ut panikk i byen, da de russiske styrkene bare var 68 km unna.


== Fredsavtale ==
I denne situasjonen så ikke den osmanske sultan andre muligheter enn om å be om fredsforhandlinger, og en våpenhvile ble inngått i Adrianopel 14. september. Den avsluttende Adrianopeltraktaten ga russerne det meste av den østlige svartehavskysten, helt vest til munningen av Donau. Videre ble den russiske overhøyheten over Georgia og deler av dagens Armenia anerkjent. Videre fikk Serbia selvstyre og russerne opprettholdt okkupasjonen av Moldova og Valakia i påvente av utbetaling av en betydelig krigserstatning fra Det osmanske rike.
Litteraturåret 1960

Litteraturåret 1960 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1960.


== Prisvinnere ==
Nobelprisen i litteratur: Saint-John Perse
De Nios Stora Pris: Evert Taube
Se Boklotteriets stipendiater 1960
Boklotteriet deler ut Litteraturfrämjandets stora pris til Hjalmar Gullberg


== Hendelser ==


== Nye bøker ==
Den mystiske plumpuddingen (The Adventure of the Christmas Pudding) av Agatha Christie
Den onde hyrde av Jens Bjørneboe
Drep ikke en sangfugl (To Kill a Mockingbird) av Harper Lee
Flera hundra knutar av Janne Bergquist
For Your Eyes Only av Ian Fleming
Forsoningen (Reunion) av Fred Uhlman
Flåklypa Tidende av Kjell Aukrust
Hvem skal trøste Knøttet? (Vem ska trösta knyttet? ) av Tove Jansson
Jim Knapp og Lukas lokomotivfører  (Jim Knopf und Lukas der Lokomotivführer) av Michael Ende
Kasta Sten av Bosse Gustafson
Kulturers korsväg av Jan Myrdal
Light in My Darkness av Helen Keller
Maos lille røde av Mao Zedong
Mina drömmars stad av Per Anders Fogelström
Musikk fra en blå brønn av Torborg Nedreaas
Räknelära av P C Jersild (debutroman)
Simen, Bonden og Bror min av Kjell Aukrust
Soldathustrun av Jan Fridegård


== Fødsler ==
Alderen på levende personer født i 1960 er enten: 62 eller 63 år.

Juan Miguel Aguilera, spansk science fiction-forfatter
9. februar – He Dong, kinesisk forfatter
20. februar – Henrik Dahl, dansk sosiolog, livsstilsforsker, forfatter og samfunnsdebattør.
25. februar – Joakim Garff, dansk teolog, forfatter og forskningslektor
29. februar – Anthony Robbins, amerikansk forfatter
4. mars – Axel Hellstenius, norsk forfatter
17. mars – Arild Rein, norsk forfatter
18. mars – Steve Kloves, amerikansk manusforfatter
24. mars – Lene Kaaberbøl, dansk forfatter
12. mai – Liv Karin Kirkebøen Almendingen, norsk forfatter
21. mai – John O'Brien, forfatter fra USA (død 1994)
13. juli – Ian Hislop, britisk satiriker
27. juni – Trude Teige, norsk forfatter
21. juli – Brynjar Aa, norsk forfatter og dramatiker
10. august – Øystein Alme, norsk forfatter
14. august – Tom Sterri, norsk skuespiller, revyforfatter, instruktør, teatersjef og TV-produsent
15. august – Morten Harry Olsen, norsk forfatter
25. august – Tore Oksholen, norsk forfatter
2. september – Vetle Lid Larssen, norsk forfatter
14. september – Christian Petzold, tysk regissør og manusforfatter
15. september – Nikoline Werdelin, dansk tegner og dramatiker
17. september – Elsebeth Egholm, dansk krimforfatter
10. november
Neil Gaiman, britisk forfatter og tegneserieskaper
Arve Juritzen, norsk journalist, forfatter, forlegger og TV-produsent
14. november – Torunn Borge, norsk forfatter
4. desember – Tania Kjeldset, norsk forfatter og illustratør
10. desember –Kenneth Branagh, britisk skuespiller og manusforfatter
18. desember – Niels Chr. Geelmuyden, norsk forfatter og journalist
22. desember – Felicitas Hoppe, tysk forfatter
Juan Miguel Aguilera, spansk science fiction-forfatter
Malcolm Pryce, britisk romanforfatter


== Dødsfall ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1960 in literature – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Antsiferov

Antsiferov (russisk: Остров Анциферова – Ostrov Anitsiferova) òg kalt Sjirinki (russisk: Ширинки) er ei liten folketom øy i Kurilene i Russland. Den hører til den nordlige øygruppen, om lag 15 km fra sørenden av Paramusjir på andre siden av Luzjinsundet og 140 km fra sørenden av Kamtsjatkahalvøya. Den er en nesten sirkelformet stratovulkan med en diameter på 4,25 km. Kanten av krateret er 761 moh. Administrativt hører øya til distriktet Severo-Kurilskij i Sakhalin oblast.
Den er kalt opp etter kosakkerutforskeren Danila Antsiferov, som først skildret øya da han reiste langs de nordlige Kurilene tidlig på 1700-tallet. 
På sørenden av Antsiferov ligger det fem store områder der stellersjøløver kommer for å treffe en make (om lag 600 dyr holder til her). Siden det ikke er rovdyr på øya er det òg særs store fuglekolonier med havhest og lundefugl, som hekker i fjellsidene. Det er òg mye krykkje og polarlomvi i klippene.


== Kilder ==
Antsiferov på Global Volcanism Program


== Eksterne lenker ==
(en) Antsiferov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Sakhalin oblast
Atlasov

Atlasov (japansk: Araido) er den nordligste øya og vulkanen i Kurilene, en del av Sakhalin oblast i Russland. Den er òg den høyeste vulkanen i øygruppen med en høyde på 2339 moh. Andre navn på øya er Ujakhuzjatsj, Oyakoba og Alaid.
Øya er kalt opp etter Vladimir Atlasov, en russisk utforsker fra 1600-tallet som erklærte Kamtsjatkahalvøya en del av Russland. Øya er i hovedsak en vulkankjegle som stikker opp av havet i Okhotskhavet. Øya har et areal på 119 km² og er i dag ikke bosatt. 
Den nær perfekte formen på øya har ført til mange sagner om vulkanen hos folket som lever i regionen, som itelmenere og ainofolket. Den russiske forskeren Stepan Krasjeninnikov ble fortalt en saga om at fjellet en gong lå i Kamtsjatka, men at nabofjellet ble sjalu på det vakre fjellet og forviste det til havet. Dette skapte Kurilesjøen sør på Kamtsjatka. 
Japaneren Ito Osamu skildret fjellet i 1926 som mer utstøkt formet enn Fuji-san.


== Kilder ==
Global Volcanism Program


== Eksterne lenker ==
(en) Atlasov Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Russisk ekspedisjon til Kurilene
Sakhalin oblast
Atsonupuri

Atsonupuri er en vulkan sentralt på øya Iturup i øygruppen Kurilene i Russland. Den har en høyde på 1206 moh og hadde sitt siste utbrudd i 1932. 


== Kilder ==
Atsonupuri på Global Volcanism Program