jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ruddalens skrinnarhall

Ruddalens skrinnarhall også kalt Rudhallen, er en overbygd bane for hurtigløp på skøyter i bydelen Västra Frölunda i Göteborg, Sverige. I 1971 ble det bygd en utendørs kunstisbane på stedet. I 2002 ble det lagt tak på banen, noe som gjorde det til Sveriges første, og foreløpig eneste, overbygde bane for hurtigløp på skøyter. Hallen er åpen mot vekslingsiden, og man har således ikke mulighet til å kontrollere forholdene på samme måte som på innendørsbaner som i Vikingskipet og Calgary
Frem til 1984 ble Nya Ullevi brukt som mesterskapsarena i Göteborg. Det første internasjonale mesterskapet på Ruddalen var EM allround for menn i 1989. I 1994 vant Johann Olav Koss VM allround på denne banen, noe som også ble hans siste internasjonale tittel. VM allround i 2003 var det første mesterskapet som ble arrangert i den innebygde banen.
Skøytehallen er et av anleggene i Ruddalens idrottscentrum, et anlegg som også omfatter flere fotballbaner og en bandybane.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Göteborgs Stad - Om Ruddalens idrottscentrum
IK Wega skridsko
IFK Göteborg skridsko
Bill Disney

William «Bill» Dale Disney (født 3. april 1932 Topeka i Kansas, død 22. april 2009) var en amerikansk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley og 1964 i Innsbruck.
Disney vant en olympisk sølvmedalje under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han kom på andreplass på 500 meter skøyter med tiden 40,3. Jevgenij Grisjin vant og Rafael Gratsj ble nummer tre.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Sølv i hurtigløp på skøyter, 500 meter  USA


== Se også ==
Liste over flaggbærere for USA under OL


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bill Disney – Olympedia 
(en) Bill Disney – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bill Disney – Speedskatingbase.eu 
(en) Bill Disney – SpeedSkatingNews.info 
(en) Bill Disney – SpeedSkatingStats.com
Ansten Samuelstuen

Ansten Samuelstuen (født Anstein, 7. mai 1929 på Brøttum i Ringsaker) er en norsk-amerikansk tidligere skihopper.
Han kom først til USA i 1951 og satte USA-rekord på 316 fot (96,3 meter) i Howelsen Hill i Steamboat Springs, en rekord som ikke ble slått på 12 år. I 1954 tok han bronsemedalje i NM på Kongsvinger. Samme år emigrerte han til USA for godt. Han ble amerikansk statsborger i 1957.
I 1956 ble han nummer 5 i Holmenkollrennet. Han ble USA-mester i 1957, 1961 og 1962, og nordamerikansk mester i 1954, 1955, 1957 og 1964. Han deltok for USA i VM i Lahtis i 1958, men ble sist av 54 deltakere. I OL i Squaw Valley i 1960 ble han nummer 7. I OL i Innsbruck i 1964 ble han nummer 24 i normalbakken i Seefeld og nummer 33 storbakken i Innsbruck. I den tysk-østerrikske hoppuka 1963/64 ble han nummer 49 sammenlagt.
Ansten Samuelstuen ble i 2009 tatt opp i U.S. National Ski Hall of Fame.


== Referanser ==


== Kilder ==
International Skiing History Association: Eight named to U.S. National Ski Hall of Fame
U.S. National Ski and Snowboard Hall of Fame: Ansten Samuelstuen
Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions 1904-1980
Sports-Reference.com: Ansten Samuelstuen Arkivert 4. juni 2009 hos Wayback Machine.
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 334-341
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider


== Eksterne lenker ==
(en) Ansten Samuelstuen – Olympedia 
(en) Ansten Samuelstuen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ansten Samuelstuen – FIS (skihopping)
Rolf Mellde

Rolf Mellde (født 1922, død 22. mars 2009) var en svensk ingeniør. Han var en mangeårig medarbeider hos Saab og senere Volvo.
Mellde tok sin ingeniøreksamen ved Stockholms Tekniska Institut og var med i Saabs første år som bilprodusent. Han var sammen med Gunnar Ljungström en av dem som ledet arbeidet med Saabs bilutvikling, der Mellde først og fremst arbeidet med å utvikle motorene. Han konkurransekjørte bilene de første årene, delvis på grunn av at SAAB manglet egen testbane og derfor hadde behov for å finne andre metoder for å testkjøre bilene. På 1950-tallet var Mellde ledende i utviklingen av SAAB Sonett. På begynnelsen av 1970-tallet begynte Mellde å arbeide for Volvo.I 1994 ble Mellde utnevnt til æresdoktor ved Chalmers tekniska högskola.


== Referanser ==
Ana Alicia

Ana Alicia (født Ana Alicia Ortíz 12. desember 1956 i Mexico by) er en meksikansk-amerikansk skuespiller som er mest kjent for sin rolle som Melissa i såpeoperaen Falcon Crest.


== Tidlig liv ==
Ana Alicia Ortíz' foreldre drev flere foretak i Acapulco da hun ble født. Da hun var seks år gammel døde faren. Moren tok med seg Ana Alicia og de tre brødrene hennes til El Paso i Texas, der de flyttet inn sammen med bestemoren og en onkel. Det var faren som hadde kjøpt huset i El Paso til bestemoren. 
Da hun gikk ut av high school i 1973, fikk hun et stipend til Wellesley College i Massachusetts. Etter det første året på Wellesley fikk hun tilbud om en rolle ved et teater i El Paso, og hun valgte da å flytte hjem og ta en bachelorgrad i drama ved University of Texas at El Paso ved siden av skuespillerjobben.


== Karriere ==
Ortíz har hatt gjesteroller i flere TV-serier, deriblant to separate roller i Glen A. Larsons serie Battlestar Galactica, før hun fikk rollen som den bortskjemte og egoistiske vingård-arvingen Melissa Agretti i serien Falcon Crest. Der tok hun over rollen fra Delores Cantu som hadde spilt Melissa i én episode i 1981. Hun var populær blant fansen og fortsatte i rollen i over seks år frem til 1988, da produsentene bestemte seg for å ta livet av rollefiguren. Bare noen måneder etter dette var hun igjen tilbake i Falcon Crest som Samantha Ross, en Melissa Agretti-lookalike, men denne rollefiguren medvirket bare i noen få episoder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ana Alicia på Internet Movie Database 
(sv) Ana Alicia i Svensk Filmdatabas 
(en) Ana Alicia på AllMovie 
(en) Ana Alicia hos The Movie Database
Jan Pesman

Jan Sijbrand Pesman (født 4. mai 1931 i Stedum, død 23. januar 2014 i Delfzijl) var en nederlandsk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley, USA.
Pesman vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han kom på tredjeplass på 5 000 meter skøyter, bak Viktor Kositsjkin fra Sovjetunionen og norske Knut Johannesen.


== Personlige rekorder ==


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Bronse i hurtigløp på skøyter, 5 000 meter  Nederland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Pesman – Olympedia 
(en) Jan Pesman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jan Pesman – Speedskatingbase.eu 
(en) Jan Pesman – SpeedSkatingNews.info 
(en) Jan Pesman – SpeedSkatingStats.com
Erling Kroken

Erling Kroken (født 12. november 1928 i Nedre Sigdal, død 5. oktober 2007 i Bærum). I bokverket Norske Skiløpere (Erling Ranheim 1955) er Erling Kroken omtalt som «en av de beste norske skihopperne etter krigen». Han ble norgesmester i skihopping i Narvik i 1951, der han satte bakkerekord i Fagerlibakken med 78,5 meter. Han ble nummer 11 sammenlagt i den første Hoppuka i 1953, og vant historiens andre hoppukerenn  i Schattenbergbakken i Oberstdorf 4. januar. Asgeir Dølplads vant det første rennet i Garmisch-Partenkirchen, Sepp Bradl det tredje i Innsbruck og Halvor Næs det siste i Bischofshofen.
I VM i Falun i 1954 ble han nummer 7 og var med det den tredje beste norske hopperen. Foran Kroken kom Kjell Knarvik, som ble nummer fire, og Torbjørn Falkanger, som kom på delt femteplass. VM-rennet i Källviksbacken i Falun var Norges første av flere store nederlag i skihopping på midten av 1950-tallet. Erling Kroken deltok i den sveitsiske hoppuka i 1955 (8.-plass i Unterwasser). Han kvalifiserte seg også for den norske hopptroppen til OL i Cortina 1956 og var sammen med Sverre Stallvik den beste av nordmennene under trening i «Italiabakken». Ledelsen satte imidlertid Kroken ut av laget. Stallvik kom inn som reserve for Arnfinn Bergmann og ble beste nordmann på en beskjeden 9.-plass.
Han la om til en mer aerodynamisk teknikk i svevet etter 1956, i likhet med de fleste andre norske skihopperne. Kroken var blant de åtte hopperne som ble forhåndspåmeldt til VM i 1958 i Lahtis, men ble bare nummer 11 i NM i Midtstubakken rett før avreise og var ikke blant de fem som fikk reise til Finland. Han la opp som aktiv skihopper etter 1958-sesongen.
Erling Kroken vant storrennene i Skuibakken i 1951 og 1955. Han ble betegnet som «Norges første krafthopper» og satte en rekke bakkerekorder. Av hans mest kjente meritter er hans hopp på 86 meter i Vikkollen i Mjøndalen i 1951. Etter sin aktive karriere var Kroken trener for kombinertløperne i Bærum gjennom flere tiår.
Han var bosatt i Bærum fra 1953 og til sin bortgang. Av yrke var han skogbestyrer.
Erling Kroken er portrettert i boka Erling Kroken Storhopperen fra Vadsroa. (Hans L. Werp/Nedre Sigdal IF  2014). Her er også Krokens versjon av den såkalte «Cortina-affæren» gjengitt.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skuibakkens Venner: Vinnere gjennom tidene
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 110, 334-341
Hans L. Werp: Erling Kroken Storhopperen fra Vadsroa. Øvre Eiker/Sigdal 2014. ISBN 978-82997239-5-4
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider


== Eksterne lenker ==
(en) Erling Kroken – FIS (skihopping)
Gunnar Ljungström

Gunnar Ljungström (født 18. september 1905, død 1. oktober 1999) var en svensk ingeniør. Ljungström er mest kjent for å ha ledet utviklingsarbeidet bak den første Saab-bilen i andre halvdel av 1940-tallet. Denne prestasjonen gjorde blant annet at han var den første ikke-amerikaner som ble æresmedlem i Society of Automotive Engineers.
Ljungström ble i 1958 leder av Ingenjörsvetenskapsakademien. 1971 ble han tildelt Ingenjörsvetenskapsakademiens store gullmedalje "för hans insatser för utvecklandet av SAAB-bilen".Ljungströms far og onkel var oppfinnerne Fredrik og Birger Ljungström.


== Referanser ==
Natalja Dontsjenko

Natalja Sergejevna Dontsjenko (russisk: Наталья Сергеевна Донченко; født 25. august 1932) var en sovjetisk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.
Dontsjenko vant en olympisk sølvmedalje under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Hun kom på andreplass på 500 meter skøyter, bak Helga Haase fra Tyskland.


== Personbeste ==


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Sølv i hurtigløp på skøyter, 500 meter, damer  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Natalja Dontsjenko – Olympedia 
(en) Natalja Dontsjenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Natalja Dontsjenko – Speedskatingbase.eu 
(en) Natalja Dontsjenko – SpeedSkatingNews.info 
(en) Natalja Dontsjenko – SpeedSkatingStats.com
Cronk Karran

Cronk Karran er en forhistorisk steinsetting i nærheten av folkeminnelandsbyen Cregneash på øya Man.
Det neolittiske steinmonumentet som ligger på en klippe helt ute ved kysten i sørenden av Man, ikke langt fra landsbyen Port St Mary langs vegen A31 til Cregneash hvor en mindre veg fører til Chasms og kysten. Cronk Karran er blitt beskrevet både som en gravsirkel og en «hyttesirkel» («hut circle»).


== Eksterne lenker ==
Cronk Karran, Isle of Man Guide
Foto på Flickr
Så länge skutan kan gå

«Så länge skutan kan gå», med undertittelen «Vals på Kariben», er en svensk vise av Evert Taube. Den ble skrevet og fremført første gang i 1960. Den norske versjonen ble utgitt året etter av Erik Bye, og han står oppført i norske oppslagsverk som komponist og forfatter.
Sangen ble først publisert separat og deretter i sangsamlingen Så länge skutan kan gå i 1963.«Så länge skutan kan gå» er én av Taubes senere viser. Den ble første gang fremført i Berns 2. november 1960 av danske Max Hansen, som oppgav at han hadde fått den dagen før av Evert Taube. Taube selv spilte den inn på plate 15. desember 1960. Den ble utgitt av Taube, Gunnar Hahns orkester på EP-platen 4 nya Taube (BFB 1054) i 1961.
Gustaf Torrestad, Carl-Henrik Norins orkester utgav deres versjon på EP-platen Karusell KSEP 3239 i 1961.Sangen ble opprinnelig skrevet i 1950-årene til en film som aldri ble innspilt og som sannsynligvis skulle handle om en reise til Karibia. I slutten av 1950-årene samarbeidet Taube flittig med komponisten og arrangøren Gunnar Hahn, som fremfor alt bistod Taube med arrangementer og gode råd. Da Taube spilte den muntre sjømannsvalsen han hadde komponert syntes Hahn at melodien var banal og at teksten fortjente en bedre melodi. Under et møte på Gyldene Freden tilkom så den endelige versjonen, som med mindre endringer ble urfremført av Max Hansen.Teksten er til det ytre en enkel sjømannssang, men rommer de store livsspørsmålene om livets mening. Melodien har karaktersbetegnelsen «lungt valsetempo» og har en tradisjonelt tredelt viseform (A-B-A-coda), hvor A-delen går i A-moll og B-delen i medianttonearten F-dur.


== Norske versjoner ==


=== Erik Bye ===
Erik Bye har skrevet en tekst på bokmål, med tittelen «Så lenge skuta kan gå».
Innspillinger:

Erik Bye med Willy Andresens orkester. Arr.: Willy Andresen. Utgitt på singlen Philips 353 185 PF i 1961.
Jens Book-Jenssen med Frank Cooks orkester. Utgitt på singlen His Master's Voice AL 6106 i 1961.


=== Hartvig Kiran ===
Hartvig Kiran har skrevet en nynorsk tekst, også med tittelen «Så lenge skuta kan gå». Kirans versjon ble fremført i Så lenge skuta kan gå. Ein kabaret bygd på Evert Taubes viser av Lasse Kolstad. Den hadde premiere på Det norske teatret 3. mai 1978. Medvirkende var Britt Langlie, Sølvi Wang, Lasse Kolstad, Magne Lindholm samt Rolf Just Nilsen. Musikalsk ansvarlig var Egil Monn-Iversen.
Innspillinger:

Lasse Kolstad. Utgitt på dobbelt-LP-platen Så lenge skuta kan gå (Polydor 2672 051) i 1979.
Lars Klevstrand. Utgitt på CDen Så länge hjärtat kan slå 1991 sammen med kammerensemblet Arctimus, Harstad. Arrangør Arne Dagsvik.


== Referanser ==
Jeanne Ashworth

Jeanne Chesley Ashworth (født 1. juli 1938 i Burlington i Vermont, død 4. oktober 2018) var en amerikansk tidligere skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker i 1960 i Squaw Valley, 1964 i Innsbruck og 1968 i Grenoble.
Ashworth vant en olympisk sølvmedalje under Vinter-OL i 1960 i Squaw Valley Ski Resort. Hun kom på andreplass på 500 meter skøyter, bak tyske Helga Haase og Natalija Dontsjenko fra Sovjetunionen. 


== Personbeste ==


== OL-resultat ==
Plasseringer i OL


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Bronse i hurtigløp på skøyter, 500 meter, damer  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jeanne Ashworth – Olympics.com 
(en) Jeanne Ashworth – Olympic.org 
(en) Jeanne Ashworth – Olympedia 
(en) Jeanne Ashworth – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jeanne Ashworth – Speedskatingbase.eu 
(en) Jeanne Ashworth – SpeedSkatingNews.info 
(en) Jeanne Ashworth – SpeedSkatingStats.com
Tamara Rylova

Tamara Nikolajevna Rylova (russisk: Тамара Николаевна Рылова; født 1. oktober 1931 i Vologda, død 1. februar 2021) var en sovjetisk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.
Rylova vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Hun kom på tredjeplass på 1 000 meter skøyter, bak Helga Haase fra Tyskland og Klara Guseva fra Sovjetunionen.
Hun vant allround-VM 1959 i Sverdlovsk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tamara Rylova – Olympics.com 
(en) Tamara Rylova – Olympic.org 
(en) Tamara Rylova – Olympedia 
(en) Tamara Rylova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tamara Rylova – Speedskatingbase.eu 
(en) Tamara Rylova – SpeedSkatingNews.info 
(en) Tamara Rylova – SpeedSkatingStats.com 
(en) Tamara Rylova – TheSports.org 
(en) Tamara Rylova på www.ISU.html.infostradasports.com sine nettsider.
(ru) Tamara Rylova på infosport.ru
(ru) «Рылова, Тамара Николаевна». www.peoples.ru. Besøkt 20. februar 2020. 
(ru) «Заслуженные мастера спорта – Рылова, Тамара Николаевна». vologda-oblast.ru. Besøkt 20. februar 2020. 
(ru) «Призера зимней Олимпиады Тамару Рылову похоронят в Вологде». vologdaregion.ru. Besøkt 20. februar 2020.
The Expelled

The Expelled er et engelsk punk rock-band, stiftet i Leeds sommeren 1981.


== Medlemmer ==
Jo Ball – vokalist
Tim Ramsden – gitarist
Craig «Macca» McEvoy – bassist
Rick Fox – trommeslager


== Utgivelser ==
No Life, No Future, EP 1982
Government Policy/Make It Alone, Single 1982
A Punk Rock Collection, CD 1999


== Eksterne lenker ==
Intervju med Rick Fox
Stian Mevik

Stian Mevik (født 4. oktober 1964) er en norsk jazzgitarist og komponist. Han er kjent fra flere grupper. Han deltok blant annet på innspillingen Guitaresque i 1994 med Jon Larsen og Pascal de Loutchek. Kjent også med egen trio og kvartett.
Som komponist bidro Mevik med tittelkuttet «Angelos Caprice» på gitarvirtuosen Angelo Debarres CD «Caprice», som mottok MIDEM-pris i Cannes i 1999.


== Eksterne lenker ==
Stian Mevik Trio hos NRK Urørt
Kjell Kopstad

Kjell Kopstad (født 10. januar 1934, død 25. november 2006) fra Eidsfoss i Hof var en norsk skihopper. Han konkurrerte først for hjemklubben sin Eidsfoss Idrettsforening men byttet senere til Idrettslaget Vinn.Han deltok i VM i 1954 og 1958, og ble nummer 27 i Falun i 1954 og nummer 16 i Lahtis i 1958. Han var med i Hoppuka i 1956/57 og 1958/59, og ble nummer 16 sammenlagt i 1958/59. Hans beste enkeltresultat i Hoppuka var 6.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1959.
Kjell Kopstad tok tre medaljer i NM. Han tok sølv i Drammen i 1956 og i Mo i Rana i 1957, og bronse i Midtstubakken i Oslo i 1958.


== Referanser ==


== Kilder ==
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 334-341
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider


== Litteraturliste ==
Asplin, Tore (1998). Heia Hof! : Hof idrettslag 100 år. Hof. s. 208 sider. ISBN 8299223547. 


== Eksterne lenker ==
(en) Kjell Kopstad på Internet Movie Database 
(en) Kjell Kopstad – FIS (skihopping) 
(en) Kjell Kopstad – TheSports.org
Elwira Seroczyńska

Elwira Teresa Seroczyńska (Potapowicz) (født 1. mai 1931 i Wilno nåværende Vilnius, død 24. desember 2004) var en polsk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker i 1960 i Squaw Valley Ski Resort og 1964 i Innsbruck.
Seroczyńska vant en olympisk sølvmedalje under Vinter-OL i 1960 i Squaw Valley. Hun kom på andreplass på 1 500 meter skøyter, bak Lidija Skoblikova fra Sovjetunionen.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Sølv i hurtigløp på skøyter, 1 500 meter, damer  Polen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elwira Seroczyńska – Olympics.com 
(en) Elwira Seroczyńska – Olympic.org 
(en) Elwira Seroczyńska – Olympedia 
(en) Elwira Seroczyńska – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Elwira Seroczyńska – Polens olympiske komité 
(en) Elwira Seroczyńska – Speedskatingbase.eu 
(en) Elwira Seroczyńska – SpeedSkatingNews.info 
(en) Elwira Seroczyńska – SpeedSkatingStats.com 
(en) Elwira Seroczyńska – TheSports.org
Johan Wiik

Johan Wiik (født 8. mars 1885 på Otterøya i Nord-Trøndelag, død 3. oktober 1970 i Namsos) var en norsk politiker (Ap) som var stortingsrepresentant for Nord-Trøndelag 1928–1957.
Han var sønn av tømmermann og småbruker Tarald Helgesen Vikaunet og hustru Olea Sivertsdatter Hatland på Vikaaunet på Otterøya. Etter folkeskolen tok han fortsettelsesskole og et opphold ved Namdals folkehøgskole. I sitt yrkesliv var han fisker og seiler i kystfarten, maskinagent i ett år, forretningsfører i Namdalens Socialdemokrat i to år samt losse- og lastearbeider på havnen i Namsos i en årrekke. Under den andre verdenskrig drev han gård i Kattmarka i Vemundvik herred. Han giftet seg i 1929 med Astrid Müller, datter av handelsmann Hans Luth Müller og hustru Dagmar Høinæs.Wiik ble involvert i fagforeningsarbeid som havnearbeider. Han var medlem av Namsos bystyre 1923–1928 og 1932–1940, varaordfører i 1926 og ordfører i 1927. Han tilhørte således det første sosialistiske flertallet i bystyret. Forut for gjenforeningen av Det norske Arbeiderparti og Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti i 1927 var Wiik formann i Namsos arbeiderparti i ett år. Wiik var innvalgt på Stortinget fra Nord-Trøndelag 1928–1957, formann i Stortingets fullmaktskomité 1945–1957, visepresident i Odelstinget 1948–1949 og visepresident i Stortinget 1950–1957.Johan Wiiks vei på Gullvikmoen i Namsos er oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Johan Wiik hos Stortinget 
(no) Johan Wiik hos Norsk senter for forskningsdata
Helena Pilejczyk

Helena Pilejczyk (født 1. april 1931) er en polsk tidligere skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker i 1960 i Squaw Valley og 1964 i Innsbruck.
Pilejczyk vant en olympisk bronsemedalje under Vinter-OL i 1960 i Squaw Valley. Hun kom på tredjeplass på 1 500 meter skøyter, bak Lidija Skoblikova fra Sovjetunionen og polske Elwira Seroczyńska.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Bronse i hurtigløp på skøyter, 1 500 meter, damer  Polen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helena Pilejczyk – Olympics.com 
(en) Helena Pilejczyk – Olympic.org 
(en) Helena Pilejczyk – Olympedia 
(en) Helena Pilejczyk – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Helena Pilejczyk – Polens olympiske komité 
(en) Helena Pilejczyk – Speedskatingbase.eu 
(en) Helena Pilejczyk – SpeedSkatingNews.info 
(en) Helena Pilejczyk – SpeedSkatingStats.com
Genforeningspladsen

Genforeningspladsen er en sportsplass i København. Ved hjelp av et mobilt fryseutstyr islegges en 400 meters rundbane vinterstid, og dette er Danmarks eneste bane for hurtigløp på skøyter. På grunn av manglende sikkerhetsutstyr er banen ennå ikke brukt til internasjonale løp. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hurtigløberforeningen af 1972
Speed Skating News - banerekorder og resultater
Lokale- og Anlægsfonden – Skøjtebane på Genforeningspladsen
Laguna Beach (California)

Laguna Beach er en kystby og artistsamfunn sør i Orange County, California, ca. 39 km sørøst for fylkessetet Santa Ana. Befolkning var på 23727 ved folketellingen i 2000. Den er kjent for å ha noen av de vakreste strendene i det sørlige California. Byen er også kjent for sine hoteller, unike butikker, restauranter, verdensberømte kunstgallerier og kunst festivaler. Flere filmer og Fjernsynsserier har blitt filmet der.


== Media ==
I 2004 laget MTV en reality-tv-serie ved navn Laguna Beach: The Real Orange County, som ble sendt på MTV i tre sesonger. Serien følger livene til flere unge Laguna Beach beboere som akkurat er ferdig med videregående skole og begynner neste kapittel i deres liv. Den var meget vellykket de første to sesonger og ble det nest høyeste rangerte MTV show. Dens suksess gjorde de sentrale figurene i serien, Stephen Colletti, Kristin Cavallari, Lauren Bosworth og Lauren Conrad til kjendiser. Showet ble senere en spin-off nå kjent som The Hills.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Laguna Beach, California – kategori av bilder, video eller lyd på Commons