Redokstitrering

Redokstitrering er en form for titrering der det skjer en redoksreaksjon i kolben. Standardløsningen kan enten redusere eller oksidere stoffet i prøveløsningen. 


== Eksempel ==


=== Permanganat ===
En kaliumpermanganatløsning blir brukt som standardløsning for oksidasjon av mange stoffer. Når man skal titrere med kaliumpermanganat må prøveløsningen være sur, noe en kan få til ved å tilsette svovelsyre. Under redokstitreringa blir manganet redusert fra oksidasjonstall +VII i MnO4-, til +II i Mn2+. Reaksjonsligningen blir følgende:

  
    
      
        M
        n
        
          O
          
            4
          
          
            −
          
        
        (
        a
        q
        )
        +
        8
        
          H
          
            +
          
        
        (
        a
        q
        )
        +
        5
        
          e
          
            −
          
        
         
        →
         
        M
        
          n
          
            2
            +
          
        
        (
        a
        q
        )
        +
        4
        
          H
          
            2
          
        
        O
        (
        l
        )
      
    
    {\displaystyle MnO_{4}^{-}(aq)+8H^{+}(aq)+5e^{-}\ \to \ Mn^{2+}(aq)+4H_{2}O(l)}
  I en redokstitrering med permanganat trengs ingen indikator fordi standardløsningen er sterkt farget. Så lenge det er noe i kolben som kan oksideres, vil den fiolette permanganaten bli omdannet til den fargeløse manganen. Ved endepunktet, når det ikke er noe mer igjen i kolben som kan bli oksidert, vil tilsetting av mer standardløsning farge stoffet rosa. 
Kaliumpermanganat er et sterkt oksidasjonsmiddel og kan brukes til å oksidere mange ulike stoffer.


=== Jodometri ===
Et annet eksempel er å titrere en løsning av jod med et reduksjonsmiddel og bruke stivelse som indikator. Jod danner et kraftig blått kompleks sammen med stivelse. Jod (I2) kan reduseres til jodid (I−) med f.eks. tiosulfat (S2O32−), og når alt jod er brukt opp forsvinner blåfargen. Dette blir kalt jodometrisk titrering.
Som oftest er reduksjonen av jod til jodid det siste trinnet i en serie reaksjoner der de innledende reaksjonene blir brukt for å forandre en ukjent mengde av analytten (det stoffet en vil analysere) til en tilsvarende mengd jod, som så kan titreres. Noen ganger blir andre halogener enn jod brukte i mellomreaksjonene fordi de finnes i bedre målbare standardløsninger og/eller reagerer lettere med analytten. De ekstra reaksjonene i jodometrisk titrering kan være verdt bryet fordi omslagspunktet fra blått jod-stivelse til fargeløst jodid er tydeligere enn alternative analysemetoder.
En slik serie av reaksjoner i vannløsning med resorcinol som analytt, bromat som standard, tiosulfat som titrant og stivelse som indikator, kan være som følger: (Oksidasjonstall er gitt i parentes.

  
    
      
        B
        r
        
          O
          
            3
          
          
            −
          
        
        (
        5
        )
        +
        5
        B
        
          r
          
            −
          
        
        (
        −
        1
        )
        +
        6
        
          H
          
            +
          
        
         
        →
         
        3
        B
        
          r
          
            2
          
        
        (
        0
        )
        +
        3
        
          H
          
            2
          
        
        O
      
    
    {\displaystyle BrO_{3}^{-}(5)+5Br^{-}(-1)+6H^{+}\ \to \ 3Br_{2}(0)+3H_{2}O}
  
 Bromat + overskudd av bromid i sur løsning → Brom + vann. Brom går videre til ii. 

  
    
      
        3
        B
        
          r
          
            2
          
        
        (
        0
        )
        +
        r
        e
        s
        o
        r
        c
        i
        n
        o
        l
         
        →
         
        3
        H
        B
        r
        (
        −
        1
        )
        +
        t
        r
        i
        b
        r
        o
        m
        o
        (
        +
        1
        )
        r
        e
        s
        o
        r
        c
        i
        n
        o
        l
      
    
    {\displaystyle 3Br_{2}(0)+resorcinol\ \to \ 3HBr(-1)+tribromo(+1)resorcinol}
  
 Brom + resorcinol → Hydrogenbromid + tribromoresorcinol. Ureagert brom går videre til iii. 

  
    
      
        B
        
          r
          
            2
          
        
        (
        0
        )
        +
        2
        
          I
          
            −
          
        
        (
        −
        1
        )
         
        →
         
        2
        B
        
          r
          
            −
          
        
        (
        −
        1
        )
        +
        
          I
          
            2
          
        
        (
        0
        )
      
    
    {\displaystyle Br_{2}(0)+2I^{-}(-1)\ \to \ 2Br^{-}(-1)+I_{2}(0)}
  
 Brom + overskudd av jodid → Bromid + jod. Jod går videre til iv. 

  
    
      
        
          I
          
            2
          
        
        (
        0
        )
        +
        2
        S
        S
        
          O
          
            3
          
          
            2
            −
          
        
        (
        −
        1
        ,
        5
        )
         
        →
         
        2
        
          I
          
            −
          
        
        (
        −
        1
        )
        +
        (
        S
        S
        
          O
          
            3
          
        
        
          )
          
            2
          
          
            2
            −
          
        
        (
        0
        ,
        5
        )
      
    
    {\displaystyle I_{2}(0)+2SSO_{3}^{2-}(-1,5)\ \to \ 2I^{-}(-1)+(SSO_{3})_{2}^{2-}(0,5)}
  
 Jod + tiosulfat → Jodid + tetrationat. 
La oss kalle startmengdene av resorcinol og bromat for R og B, og mengden av tiosulfat for T, der B og T er kjent og R er ukjet – men en må sørge for at R er mindre enn B/3. (Alle mengdene er i mol). Da blir R = B - T/6