jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johan Christopher Hempel

Johan Christopher Hempel (også kjent som J. C. Hempel eller J. Christoffer H.) var en arkitekt og byggmester (eller såkalt murmester, ifølge historiske dokumenter) som virket i Trondheim fra først på 1680-årene og utover. Hempel tegnet og/eller ledet oppføringen av flere viktige bygg i Trondheim på begynnelsen av 1700-tallet. Han er kjent for å ha tegnet Hospitalskirken og Bakke kirke, samt det gamle rådhuset i Kongens gate 2, det som i dag er Trondheim folkebibliotek. 


== Bakgrunn ==
Hempel kom trolig fra Nederland. Hans fødelsdato og herkomst er ukjent, men han døde i 1727.Hans interesse for hollandsk barokk styrker antakelsen om hans opphav, ifølge Grankvist. Hempel kom til Trondheim etter den store bybrannen i 1681 og ble deretter benevnt som "vores murmester" av byens magistrat. Han var sannsynligvis tilkalt på kommanderende general Johan Wibes initiativ som ledd i gjennomføringen av nye, strenge brannforskriftene etter bybrannen.


== Utvalgt virke i Trondheim ==
Rådhuset i Trondheim (gamle), reist ferdig 1706 i pusset tegl med tårn. Utkast til dette ble laget både i 1688 og i 1700.
Hospitalskirken, reist ferdig 1706 av panelt tømmer.
Bakke kirke, reist ferdig 1715, forstørret kopi av ovennevnte kirke.


== Litteratur ==
Gunnarsjaa, Arne (2007). Arkitekturleksikon. Oslo: Abstrakt Forlag AS. s. 332. ISBN 978-82-7935-197-9. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Johan Christopher Hempel i Norsk kunstnerleksikon
Hybridfrosk

Hybridfrosk (Pelophylax kl. esculentus, tidligere Rana kl. esculenta) er en type frosk som tilhører familien ekte frosker. Den kalles også spiselig frosk, selv om mange andre froskearter også blir spist. Hybridfrosken er en del av et artskompleks med uklare artsgrenser og er en naturlig krysning mellom latterfrosk (P. ridibundus) og damfrosk (P. lessonae).
Utseendet minner mest om damfrosk, men den har ofte lengre bakbein. Hunnene er 5–9 cm lange, og hannene 6–11 cm. Utbredelsen er den samme som for damfrosk. Arten finnes i alle biotoper der damfrosk eller latterfrosk forekommer, og den tåler også brakkvann. Den lever som regel i blandede kolonier med damfrosk, men av og til lever den sammen med latterfrosk, og en sjelden gang lever alle tre typene sammen. I det nordøstlige Tyskland og Danmark finnes det rene kolonier av hybridfrosk.De fleste hybridfrosker har ett sett kromosomer fra latterfrosk og ett fra damfrosk. Hos hybrider mellom andre dyrearter blandes som regel kromosomene på grunn av overkrysninger, men hybridfrosken bevarer rene kromosomsett fra foreldreartene. Når en hybridfrosk parer seg med en damfrosk, er kromosomene fra latterfrosken aktive, og resultatet blir en ny hybridfrosk. Når en hybridfrosk parer seg med en latterfrosk, er derimot kromosomene fra damfrosken aktive, og resultatet blir også da en ny hybridfrosk.I tillegg finnes det også triploide hybridfrosker, som har to kromosomsett fra en art, og ett fra den andre.Hybridfrosk er strengt tatt ikke en egen art, selv om den tidligere ble kalt Rana esculenta. En setter nå forkortelsen «kl.» mellom slektsnavnet og artsepitetet. Forkortelsen står for klepton, det greske ordet for «tyv», ettersom hybridfrosken «stjeler» kromosomer fra andre arter.De søreuropeiske Pelophylax-froskene er nå skilt ut som egne arter, og her finnes det andre hybrider. Rana kl. grafi i Sør-Frankrike og Nord-Spania er antakelig en hybrid mellom R. perezi og hybridfrosk, mens Rana kl. hispanica i Italia, Kroatia og Slovenia er en hybrid mellom R. bergeri og enten hybridfrosk eller latterfrosk.I Norge finnes det en bestand av Pelophylax-frosker  på Finnøy i Rogaland som ble innført i 2003. En trodde først at dette var latterfrosk, men nærmere undersøkelser har vist at det dreier seg om en blandet bestand av damfrosk og hybridfrosk. Hvis hybridfrosken sprer seg til fastlandet, kan den etablere seg i hele den nemorale sonen langs kysten av Sørvestlandet og Sørlandet. En frykter i tilfelle genetisk forurensning av den stedegne damfroskbestanden ved Arendal. I Fremmedartslista 2018 er hybridfrosk kategorisert som svært høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial og høy økologisk effekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hybridfrosk – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Hybridfrosk i Encyclopedia of Life 
(en) Hybridfrosk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hybridfrosk hos Artsdatabanken 
(sv) Hybridfrosk hos Dyntaxa 
(en) Hybridfrosk hos NCBI 
(en) Kategori:Pelophylax esculentus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pelophylax esculentus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Robert Harting

Robert Harting (født 18. oktober 1984 i Cottbus) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i diskos. 
Hartings første store mesterskap var EM i Göteborg 2006 der han ikke kvalifiserte seg til finalen. I VM 2007 i Osaka slo Harting til med 66,68 og tok sølvmedaljen. Han deltok også i OL 2008 der han ble nummer fire etter et kast på 67,09. 
Under VM 2009 i Berlin stod gullkampen mellom Harting og Polens Piotr Małachowski. Małachowski hadde to ganger forbedret sin polske rekord, og Harting lå på andreplass før siste omgang. Harting fikk opp et kast på 69,43, og sikret dermed gullmedaljen med ny personlig rekord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Robert Harting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Robert Harting – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Robert Harting – Olympics.com 
(en) Robert Harting – Olympic.org 
(en) Robert Harting – Olympedia 
(en) Robert Harting – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Robert Harting – Tysklands olympiske komité 
(en) Robert Harting – World Athletics 
(en) Robert Harting – Diamond League 
(en) Robert Harting – Track and Field Statistics 
(de) Profil hos Leichtathletik.de
(en) Profil hos All-athletics.com Arkivert 16. oktober 2014 hos Wayback Machine.
(en) Biografi på Biography.com
8. etappe av Vuelta a España 2009

8. etappe av Vuelta a España 2009 ble kjørt 6. september 2009 og gikk fra Alzira til toppen av Alto de Aitana. Dette var den første klatreetappen i denne utgaven av Vueltaen og den hadde hele åtte kategoriserte stigninger. Som på de foregående etappene ble starten preget av flere bruddforsøk, men det gikk 37 kilometer før en gruppe ryttere klarte å skaffe seg en solid luke. Pieter Weening (Rabobank), David Moncoutié (Cofidis), Johnny Hoogerland (Vacansoleil), Sébastien Hinault (ag2r-La Mondiale), Paul Voss (Team Milram) og William Bonnet (Bbox Bouygues Télécom) opparbeidet seg etterhvert et forsprang på over 15 minutter og la beslag på alle klatrepoengene frem til den siste stigningen som ble avsluttet på målstreken på Alto de Aitana. Etter sterk kjøring av Caisse d'Epargne ble de fleste rytterne i bruddet syklet inn. Moncoutié og Hoogerland stakk ifra sine bruddkamerater før feltet tok dem igjen, og klarte lenge å holde avstanden tilbake til sammenlagtfavorittene. 4 km før toppen stakk Moncoutié fra Hoogerland for å sikre seg etappeseieren og ledelsen i klatrekonkurransen. I hovedfeltet stakk Damiano Cunego og etterhvert også Robert Gesink ifra. Cunego tok fort igjen Hoogerland og klarte etterhvert å komme opp til, og å sykle ifra Moncoutié. Den lille italieneren tok sin første etappeseier foran Moncoutié som overtok den røde klatretrøya. Cadel Evans tok over ledelsen i både sammendraget og i kombinasjonskonkurransen.


== Klatre- og spurtpoeng ==


=== 1. spurt (Xàtiva) ===
Etter 17 km


=== 2. spurt (Sella) ===
Etter 186,4 km


=== 1. klatring (Alto de Beniarrés) ===
Etter 52,6 km


=== 2. klatring (Alto de Margarida) ===
Etter 71,4 km


=== 3. klatring (Alto de Tollos) ===
Etter 80 km


=== 4. klatring (Alto de Castell de Castells) ===
Etter 100,7 km


=== 5. klatring (Alto de Guadalest) ===
Etter 131 km


=== 6. klatring (Alto de Cofrides) ===
Etter 146,1 km


=== 7. klatring (Alto de Tudons) ===
Etter 160 km


=== Målgang (Alto de Aitana) ===


== Manglende ryttere ==
042  Giovanni Bernaudeau (BBO) brøt.
047  Vincent Jérôme (BBO) brøt.
191  Andy Schleck (SAX) brøt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Etappeside  på lavuelta.com
(es) Etappeside  på lavuelta.com
(fr) Etappeside  på lavuelta.com
Ingrid Berge

Ingrid Aarvik Berge (født 30. november 1987) er en norsk billedkunster og trommeslager.
Hun har tidligere vært medlem av bandene Norma Sass og The Switch.


== Bakgrunn ==
Ingrid Berge vokste opp på Blylaget, Nesodden. 


== Billedkunstner ==
Hun tok videregående skole på Oslo By Steinerskole i Oslo sentrum, på billedkunstlig fordypningslinje. Fra 2006 til 2008 studerte hun ved Einar Granum Kunstfagskole i Oslo. I perioden 2008–2011 tok hun bachelorgraden i grafikk på Kunsthøgskolen i Oslo (KHIO). I 2020 begynte hun på et toårig studieforløp frem mot en mastergrad ved KHIO.


== Musiker ==
I 2007 ble hun trommeslager i bandet Norma Sass. Fra 2011 til 2016 var hun medlem av det Oslo-baserte bandet The Switch.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside. Besøkt 4. april 2021.
Om Ingrid Aarvik Berge i nettkatalogen Women Who Draw. Besøkt 4. april 2021.
Sergej Kirdjapkin

Sergej Aleksandrovitsj Kirdjapkin (russisk: Сергей Александрович Кирдяпкин; født 1980) er en russisk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang. 
Kirdjapkins fremste meritter er to VM-titler og ett OL-gull på den lengste distansen, 50 km kappgang. Han gikk til topps under VM 2005 i Helsingfors og fire år senere under VM 2009 i Berlin. Han tok gull på 50 kilometer kappgang under Sommer-OL 2012 i London. Han ble imidlertid fratatt de to siste gullmedaljene da han ble tatt for doping.Han er gift med Anisia Kirdjapkina, som også er utøver i kappgang.


== Personlig rekord ==
50 km kappgang – 3.35.59


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sergej Kirdjapkin – Olympedia 
(en) Sergej Kirdjapkin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sergej Kirdjapkin – World Athletics 
(en) Sergej Kirdjapkin – Track and Field Statistics
Skeivsnuen Danselag

Skeivsnuen Danselag ble etablert i 2006 i Oslo, organisert som en undergruppe av LLH Oslo og Akershus. Det danses norsk folkedans, som for eksempel Rørospols, reinlender, polka, vals og Finnskogspols. Både homser og lesber deltar i dansegruppen. Den første tiden møttes dansegruppen ukentlig hver tirsdag for danseøving en kveld med instruktør, unntatt i jula og sommermånedene. Første instruktør var Ronny Eie. Øvingslokaler var på SinPecado, tidligere Potpurriet (Potta) i Øvre Vollgate 13, Oslo, og senere i kjelleren hos LLH Oslo og Akershus og på Høgskolen i Oslo.
Skeivsnuen Danselag bygger på tradisjon fra dansegruppen Drengeleik. Den ble etablert som møtested for homofile som ønsker å lære god danseteknikk, og ha det gøy med dans sammen med andre homofile.


== Se også ==
Homofili
LLH
LLH Oslo og Akershus
Frans-Albert Schartau

Franz-Albert Schartau (født 13. juli 1877, død 6. juni 1943) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Schartau vant en olympisk sølvmedalje i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen rifle 50 og 100 yards bak Storbritannia. Sverige fikk 737 poeng og Storbritannia 771. De andre på laget var Vilhelm Carlberg, Johan Hübner von Holst og Eric Carlberg. Schartau skjøt 186 poeng det nest beste resultatet på det svenske laget.


== OL-medaljer ==
1908  London –  Sølv i skyting, 50 og 100 yards rifle lagskyting  Sverige


== Eksterne lenker ==
(en) Frans-Albert Schartau – Olympics.com 
(en) Frans-Albert Schartau – Olympic.org 
(en) Frans-Albert Schartau – Olympedia 
(en) Frans-Albert Schartau – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Frans-Albert Schartau – Sveriges olympiske komité 
(en) Frans-Albert Schartau – ISSF
Sorry

Sorry er et album av det norske rockebandet, King Midas. Albumet ble utgitt i 2007 av Universal. Albumet er produsert av K.M.I.


== Sporliste ==
Alle sanger er skrevet av King Midas. Tekster av Ando Woltmann.

«As I Lay Dying»
«Saturday Night»
«97 Tears»
«The Penalty»
«Common Kids»
«Honky Tonk Symphony»
«Sunken Sun»
«West End Boys»
«Music From a Window»
«Don't Go Carry Your Heart»
«Walk Away, Ringo»


== Eksterne lenker ==
Bandets offisielle hjemmeside
(en) Sorry på Discogs 
(en) Sorry på MusicBrainz 
(en) Sorry på Spotify
Drengeleik

Drengeleik er en folkedansgruppe i Oslo bare for karer. Gruppa startet i 1999. Det ble utprøvd ulike navn på dansegruppa, blant annet Glideringen. Men det slo ikke an. Så navnet ble Drengeleik, en dansering for kåte karer. Dansegruppa ble markedsført som Skikkeleg mannfolkedans for homofile drenger. Drengeleik var en undergruppe av LLH Oslo og Akershus. Drengeleik drev voksenopplæring med statsstøtte for å arrangere dansekurs. De drev grunnopplæring særlig i runddans og Rørospols. Det var ingen forutsetning å ha dansekunnskaper for å bli med i dansegruppa. Kontaktperson for gruppa var Jan Heier Gulbrandsen som også instruerte dansegruppa i mange år. Gruppa var ikke en konkurrent til andre dansegrupper, men et supplement. Den vokste frem på grunnlag av at homofile menn hadde ønske om å danse med andre menn, ikke bare kvinner som i tradisjonell pardans. Det var ca. 20 homofile karer som danset sammen først annen hver tirsdag, så hver tirsdag i måneden, unntatt i sommermånedene. Karene som ble ført fikk en klesklype festet på seg, slik at det ble lettere å holde orden på danserollene ved hyppig partnerbytte, noe som er vanlig i norsk folkedans.
Gruppa møttes i LLH Oslo og Akershus' lokaler, både i BLS-gården i Nordahl Bruns gate ved Blitz huset og Kongens gate 12. I overgangen i flyttingen fra Kongens gate 12 danset gruppa i lokale på Mortensrud skole.
Sommeren 2000 danset Drengeleik i homoparaden i Oslo, i World Pride i Roma og under Oslo sin 1000 års feiring. Drengeleik ble også intervjuet på Dagsrevyen på NRK, samt i flere avisartikler.


== Tegninger ==
Drengeleikkarene ble flere ganger tegnet av bildekunstner Harald Aadnevik.


== Tauseleik ==
Det ble i 2004 tatt initiativ til å danne en tilsvarende dansegruppe for kvinner: Tauseleik. Tauseleik ble i 2006 sammenslått med det nydannede Skeivsnuen Danselag.


== Eksterne lenker ==
Artikkel i Aftenposten 15. juni 2003
Paul Voss

Paul Voss (født 26. mars 1986 i Rostock) er en profesjonell tysk landeveissyklist som sykler for Bora-Argon 18.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Paul Voß – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Paul Voss – ProCyclingStats 
(en) Paul Voss – Cycling Archives 
(en) Paul Voss – Cycling Quotient 
(en) Paul Voss – CycleBase
Planoise

Planoise er et strøk i den sørvestre delen av Besançon i Frankrike.


== Historie ==
Utgravninger i området fant de en menneskelig tilstedeværelse siden neolittisk tid. Et snev av flint og ulike gjenstander beviser tilstedeværelsen av hjemme siden -3500 år før Jesus Kristus. I middelalderen området er et jordbruksareal, produserer hovedsakelig hvete. Etter krigen, er det nødvendig å rekonstruere mange bygninger. Nettstedet Planoise blir en av de største byggeplass i Frankrike på 1970-tallet mer enn 8000 boliger ut av jorden. I dag Planoise har over 20700 innbyggere


== Geografi ==
Området ligger sørvest for Besançon, og grenser til landsbyen Avanne-Aveney. Området er omgitt av to åser.


== Eksterne lenker ==
(en) Planoise – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mercedes-Benz 190SL

Mercedes-Benz 190SL var en todørs såkalt GT-roadster produsert av den tyske bilprodusenten Mercedes-Benz fra 1955 til 1963. Prototypen ble første gang presentert på bilutstillingen i New York i 1954.
190SL ble solgt parallelt med den dyrere og raskere Mercedes-Benz 300SL, og bilene var svært like både i utseende og oppbygning. Begge var utstyrt med såkalt doble fjærbein-hjuloppheng foran og pendelaksel bak. 190SL var dog ikke bygget på 300SLs plattform, W198, men derimot på en forkortet utgave av R121-plattformen, som var hentet fra Mercedes-Benz' W121-plattform, opprinnelig laget for mindre sedanmodeller.
190SL var utstyrt med en nyutviklet 1,9-liters rekkemotor med fire sylindre og overliggende kamaksel, som var basert på den sekssylindrede motoren fra 300SL. Motoren, som hadde en ytelse på 105 hestekrefter, var utstyrt med doble Solex-forgassere, og ble også benyttet i modellene W120 180 og Mercedes-Benz W121 190.
Bilen var tilgjengelig som cabriolet med stofftak, eller med en avtagbar hardtop. De tidlige modellene kunne også leveres som spesielle racingmodeller med en mindre frontrute, laget av plast, samt dører av aluminium.
Både 190SL og 300SL ble erstattet av 230SL i 1963.


== Eksterne lenker ==
(en) Mercedes-Benz W121BII – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Johnny Hoogerland

Johnny Hoogerland (født 13. mai 1983) er en nederlandsk landeveissyklist som sykler for det profesjonelle kontinentallaget Team Roompot.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johnny Hoogerland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Johnny Hoogerland – ProCyclingStats 
(en) Johnny Hoogerland – Cycling Archives 
(en) Johnny Hoogerland – Cycling Quotient 
(en) Johnny Hoogerland – CycleBase 
(en) Johnny Hoogerland – TheSports.org
Court of Ecclesiastical Causes Reserved

Court of Ecclesiastical Causes Reserved, «Domstol for kirkesaker», er en kirkelig domstol som hører til under den engelske kirke. I denne domstolen behandler de saker som omfatter kirkens lære, og den har jurisdiksjon over begge kirkeprovinsene av Canterbury og York. Domstolen ble opprettet i 1963, men møtes svært sjelden. Per 2009 har retten møttes kun to ganger siden den ble opprettet.
I domstolen sitter det fem dommere som utnevnes av den britiske monarken. To av disse må være dommere som har eller eller tidligere har hatt høye juridiske stillinger og må være medlemmer av kirken. Tre av dommerne må være eller tidligere ha vært biskoper i bispedømmene i England.


== Saker ==
Per 2009 har retten møtes kun to ganger:

Angående St Michael and All Angels, Great Torrington
Angående St Stephen WalbrookDen første saken behandlet introduksjonen av et ikon og en lysestake til en kirke uten at fakultet (unntak fra den vanlige praksis) hadde gitt tillatelse på forhånd. Den andre saken tillot bruken av en marmorstatue av skulptøren Henry Moore som et alterbord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ecclesiastical Jurisdiction Measure 1963
Hit the Road Jack

«Hit the Road Jack» er en amerikansk sang med melodi og tekst av rhythm and blues-artisten Percy Mayfield. En versjon med  sangeren og pianisten Ray Charles ble på single utgitt for ABC Records i 1961.
Sangen er rangert som nummer 377 på magasinet Rolling Stones liste over The 500 Greatest Songs of All Time.


== Coverversjoner ==
Richard Anthony (1961) – fransk versjon – («Fiche la camp Jack»)
The Animals (1966)
Suzi Quatro spilte inn sangen og ga den ut på albumet Quatro i 1974
Big Youth – en reggaeversjon på hans album «Hit the Road Jack» fra 1976. Den er også inkludert på Natty Universal Dread 1973–1979
The Stampeders med Wolfman Jack (1976)
The Residents (1987)
Buster Poindexter (1989)
Tokyo Ska Paradise Orchestra (1990 – Ska Para Toujou)
Hermes House Band (1990 – Get Ready to Party)
Miyavi (2005 – live)
Basement Jaxx (2006)
Tic Tac Toe (2006)
Renee Olstead – på hennes album Skylark fra 2009
Monica Zetterlund – svensk versjon med tittelen «Stick iväg Jack». Teksten var skrevet av Beppe Wolgers
Mo' Horizons (på portugisisk som «Pe Na Estrada»)
The Easybeats
Sha Na Na


== Norsk versjon ==
Viggo Sandvik har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «For en råtass». Sandvik har spilt inn sangen. Den ble utgitt på albumet Fisking i Valdres (Slagerfabrikken/Opal SLP 99009 (LP), Slagerfabrikken/Opal SCD 99009 (CD)) i 1988. Produsent var Philip A. Kruse.¨


== Listeplasseringer ==
Ray Charles versjon kom på den britiske singlelisten 21. oktober 1961 og lå der i tolv uker med nummer seks som høyeste plassering.«Hit the Road Jack» lå på førsteplassen på den amerikanske Billboard Hot R&B Sides-listen i fem uker og ble Charles' sjette nummer én-plassering på den listen.Den lå på førsteplassen i to uker på Billboard Hot 100-listen fra mandag 9. oktober 1961.


== Referanser ==
Petria Thomas

Petria Ann Thomas (født 25. august 1975 i Lismore, New South Wales) er en australsk svømmer som under sommer-OL 2004, i Athen, vant tre gullmedaljer på 100 m butterfly, 4x100 m frisvømming og 4x100 m medley stafett. Hun har også fire sølvmedaljer og en bronsemedalje fra sommer-OL 1996 og 2000.
Thomas har i tillegg fire gullmedaljer, åtte sølvmedaljer og fire bronsemedaljer fra VM, samt ni gullmedaljer, to sølvmedaljer og en bronsemedalje fra Samveldelekene
Thomas har også blitt tildelt Order of Australias medalje, Den australske sportsmedaljen og den australske Hundreårsmedaljen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Petria Thomas på Internet Movie Database 
(en) Petria Thomas – Olympedia 
(en) Petria Thomas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Petria Thomas – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Petria Thomas – Australian Olympic Committee 
(en) Petria Thomas – Sport Australia Hall of Fame 
(en) Petria Thomas – Commonwealth Games Federation 
(en) Petria Thomas – Swimming Hall of Fame
Historikk over verdensmesterskapsrekorder på 400m

Dette er en liste over utviklingen av mesterskapsrekorder for 400 meter ved verdensmesterskapene i friidrett utendørs.


== Herrer ==


== Damer ==
Jodie Henry

Jodie Clare Henry (født 17. november 1983 i Brisbane, Queensland) er en australsk svømmer som under sommer-OL 2004, i Athen, vant tre gullmedaljer på 100 m frisvømming, 4x100 m frisvømming og 4x100 m medley stafett. Hun har også tre gullmedaljer, en sølvmedalje og to bronsemedaljer fra VM, samt fire gullmedaljer og tre sølvmedaljer fra Samveldelekene.
Henry har også blitt tildelt Order of Australias medalje.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jodie Henry – Olympics.com 
(en) Jodie Henry – Olympedia 
(en) Jodie Henry – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jodie Henry – Australian Olympic Committee 
(en) Jodie Henry – Sport Australia Hall of Fame 
(en) Jodie Henry – Commonwealth Games Federation 
(en) Jodie Henry – FINA 
(en) Jodie Henry – Swimming Hall of Fame 
(en) Jodie Henry – swimrankings.net
The Gathering (album)

The Gathering er det første samlealbumet fra norske Jorn.
Albumet ble utgitt 29. januar 2007 i Europa, samme dag som albumet Unlocking the Past, mens et ble først utgitt i USA på samme dag ett år senere. 
Albumet inneholder låter fra Jørn Landes solokarriere samt fra band han har vært med i, som Milliennium, ARK og The Snakes, og fra hans samarbeid med Russell Allen.


== Sporliste ==
«Something Real» (Lande/Lofstad) – 5:24
Fra Jorns Out to Every Nation
«Gonna Find The Sun» (Lande/Moody) – 3:08
Fra The Snakes Once Bitten
«Bridges Will Burn» (Lande/Moren) – 5:33
Fra Jorns Worldchanger
«Young Forever» (Lande/Lofstad) – 4:50
Fra Jorns Out to Every Nation
«Tungur Knivur» (Lande) – 6:17
Fra Jorns Worldchanger
«One Day We Will Put Out The Sun» (Lande/Lofstad) – 6:00
Fra Jorns Out to Every Nation
«Sunset Station» (Lande/Moren) – 4:28
Fra Jorns Worldchanger
«Hourglass» (Lande/Santolla/Binder/Hanson) – 6:41
Fra Millenniums Hourglass
«Gate Of Tears» (Lande) – 4:52
Fra Jorns Starfire
«House Of Cards» (Lande/Moren) – 4:57
Fra Jorns Worldchanger
«My Own Way» (Karlsson) – 4:45
Fra Allen / Landes The Battle
«Worldchanger» (Lande) – 4:49
Fra Jorns Worldchanger
«Abyss Of Evil» (Lande) – 4:40
Fra Jorns Starfire
«Where The Winds Blow» (Lande/Macaluso/Østby) – 4:44
Fra ARKs ARK
«Christine» (Lande) – 2:52
Fra Jorns Worldchanger
«Big» (Lande/Lofstad) – 3:39
Fra Jorns Out to Every Nation (bonusspor)


== Personell ==
Jørn Lande – Vokal
Jørn Viggo Lofstad – Gitar på spor 1, 2, 4, 6, 9, 13, 14, 15, 16
Tore Moren – Gitar på spor 1, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 12, 13, 15, 16
Morty Black – Bassgitar på spor 1, 2, 6, 13, 14
Magnus Karlsson – Gitar, bassgitar og keyboard på spor 11
Ralph Santolla – Gitar spor 8
Shane French – Gitar spor 8
Jan Axel Blomberg – Trommer på spor 3, 5, 7, 10, 12, 15
Stian Kristoffersen – Trommer på spor 1, 4, 6, 14, 16
Oliver Hanson – Trommer på spor 8
Sid Ringsby – Bassgitar på 3, 5, 7, 9, 10, 12, 15
Manfred Binder – Bassgitar på spor 8
Magnus Rosén – Bassgitar på spor 4, 16
Don Airey – Keyboard på spor 8