jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Moldovas nasjonalbank

Moldovas nasjonalbank (moldovsk: Banca Națională a Moldovei, engelsk: The National Bank of Moldova) er sentralbanken i Moldova. 


== Historie ==
Moldova fikk sin uavhengighet fra Sovjetunionen 27. august 1991. Tidligere samme år, 4. juni, ble sentralbanken etablert, på basis av den sovjetiske statsbanken, Gosbank. 11. juni vedtok regjeringen Sentralbankloven, og 12. juni Lov om banker og bankvirksomhet. 
I 1993 fikk Moldova sin egen valuta, moldovsk leu ble innført 29. november dette året. Dette, sammen med andre tiltak for å redusere inflasjonen, gjorde at landet fikk bedre kontroll på inflasjonen. Mens den i 1993 var over 2700 % var den i 1994 nede i 104 % og i 1995 23,8 %.I 1995 vedtok det moldovske parlamentet et nytt lovverk; Lov om Moldovas nasjonalbank og Lov om finansinstitusjonene. Førstnevnte lov sikrer sentralbankens uavhengighet, men underlegger den regjeringen i forhold til rapportering. 
Fra 1. juli 2004 kom landets innskuddsgarantifond i gang, dette gir sikkerhet for om lag 90% av personlige innskudd. Alle bankene i landet er pliktig til å delta i dette samarbeidet. I 2006 innførte Moldova AIPS – automated interbank payment system, et sanntids betalingssystem mellom bankene.
I 2009 innførte BNM en ny strategi innen pengepolitikk; inflasjonsstyring (inflation targeting). Denne ble implementert fra 2010, og definerte 5 % inflasjon (± 1%) som mål. For 2012 var målet 5% ± 1%.


== Sentralbanksjef ==
Pr mai 2014 er Dorin Drăguţanu sentralbanksjef, han har hatt denne stillingen siden november 2009. Første visesentralbanksjef er Marin Moloşag.


== Se også ==
Liste over verdens sentralbanker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Leonid P. Talmaci

Leonid P. Talmaci (født 26. april 1954 i Reteni) er en moldovsk økonom. 
Han var sentralbanksjef i Moldovas nasjonalbank fra 1991 til 2009. Talmaci har doktorgrad i økonomi, og jobbet før dette i Financial and Economic Institute of Leningrad. 
Talmaci var presidentkandidat ved presidentvalget i Moldova 2011-2012. 


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
FLK «Benguela»

FLK «Benguela» var et flytende hvalkokeri, opprinnelig bygget som lasteskipet «Oakmore» i 1897. Hun ble i 1911 kjøpt av Hvalfangerselskabet Kastor med disponent Nils Bugge fra Tønsberg og konvertert til hvalkokeriet «Benguela» i Rotterdam for kr. 668 190. «Benguela» ble utstyrt med forsterkede bommer og vinsjer, og var det første hvalkokeriet som var i stand til å heise opp små knølhvaler på dekk. Hun var også utstyrt med åtte åpne kokekjeler for spekk og 18 presskokere for kjøtt og bein.«Benguela» ble sendt på hvalfangstekspedisjon til Angola, men suksessen uteble og selskapet og skipet ble overført til Bugges selskap Hvalfangerselskabet Hektor i 1914. «Benguela» erstattet da Hektors gamle kokeri «Ronald» som fanget fra Deceptionøya i Antarktis. Utbruddet av første verdenskrig medførte imidlertid at mange hvalkokerier, inkludert «Benguela», gikk inn i mer lukrativ tankfart.Den 14. juni 1917 ble «Benguela» oppbrakt av den tyske ubåten «U 155» på reise fra Avonmouth til Philadelphia. Skipet fikk tysk prisebesetning, og 29. juni ble fullriggeren «Siraa» tatt som prise. Dagen etter ble besetningen ført over i et spansk fartøy og «Benguela» ble senket nord for Asorene.Skipet har navn etter havnebyen Benguela i Angola.


== Se også ==
Liste over flytende hvalkokerier


== Referanser ==
Stefan Ahnhem

Stefan Ahnhem (født Stefan Percyval Ahnhem 24. november 1966 i Tyska Sankta Gertruds församling, Stockholm) er en svensk manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==


=== Manus ===
2009 – Wallander – Lekkasjen
2008 – Irene Huss - Glassdjevelen
2007 – Irene Huss – Tatovert torso
2006 – Wallander – Luftslottet
2006 – Wallander - Fotografen
2005 – Som man bäddar ...
2005 – Wallander - Mastermind
2005 – Wallander - Før frosten
2004 – Den som frykter ulven
2004 – Dieten - kortfilm
1995 – Rena rama Rolf
1993 – Tvättstugan – kortfilm


== Bibliografi ==
2014 – Offer uten ansikt
2015 – Den niende graven
2016 – Atten grader minus
2018 – Motiv X
2019 – X måter å dø på
2021 – Siste spiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stefan Ahnhem på Internet Movie Database 
(sv) Stefan Ahnhem i Svensk Filmdatabas 
(da) Stefan Ahnhem på Filmdatabasen 
(en) Stefan Ahnhem hos The Movie Database 
Stefan Ahnhem hos Filmdelta.se
Snøball

En snøball er en ball av snø, vanligvis laget ved å presse sammen kram snø med hendene til en om lag knyttnevestor ball. Man kan bruke snøballer til å lage snømann, snølykt og lignende, og til å holde snøballkrig.

En snøball kan også være en større ball av snø som har blitt laget ved å rulle en liten snøball bortover et snødekt strekke. Den lille snøballen vokser ved at den klabber på seg mer snø etter hvert som den blir rullet bortover. Begrepet «snøballeffekt» kommer fra dette.
Hvor hard snøballen blir, avhenger av tilstanden til snøen den er laga av og hvor hardt snøen er pakka sammen.


== Snøballen i historien ==

Snøballkrig er kjent som en lek fra middelalderen. Ambrogio Lorenzetti (ca. 1290–1348) lot sin malte personifisering av vinteren holde en snøball.
5. mars 1770 ledet snøballpepringen mot britiske soldater og følgende hendelser til Bostonmassakren, som igjen ble en av gnistene som satte i gang den amerikanske revolusjonen.


== Naturlige snøballer ==
Snøballer kan også oppstå naturlig ved at snø ruller ned en bratt skråning eller hvis vinden blåser snøballen bortover.

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Om snøballkriger i middelalderen
Bygdelagskoret

Bygdelagskoret Blåne er et kor i Oslo. Det ble startet i 1929 som et fellestiltak av bygdelaga i Bygdelagssamskipnaden i Oslo og er et lag under Noregs Ungdomslag.
Koret er et blandakor, og ett av få kor med hovedvekt på folkemusikk. Dette viser seg i både repertoarvalg, stemmebruk og sangteknikk. Hovedvekten ligger på norske folketoner, i både nye og kjente arrangement. Koret har bunad som kordrakt, og har medlemmer fra mange deler av landet.
Koret byttet navn fra Bygdelagskoret til Bygdelagskoret Blåne i 2016.


== Eksterne lenker ==
Bygdelagskorets hjemmeside
Sônia Braga

Sônia Maria Campos Braga (født 8. juni 1950) er en brasiliansk skuespillerinne som har vært nominert til Golden Globe tre ganger.
Hun ble født i Maringá i delstaten Paraná i Brasil som datter av Maria José «Zeze» Braga. I 1975 ble hun berømt i Brasil med The telenovela Gabriela (basert på boken Gabriela, Cravo e Canela av Jorge Amado). Hun spilte hovedrollen i filmen Dona Flor og hennes to ektemenn («Dona Flor e Seus Dois Maridos») i 1976.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sônia Braga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sônia Braga på Internet Movie Database 
(sv) Sônia Braga i Svensk Filmdatabas 
(da) Sônia Braga på Filmdatabasen 
(da) Sônia Braga på Scope 
(fr) Sônia Braga på Allociné 
(en) Sônia Braga på AllMovie 
(en) Sônia Braga hos Turner Classic Movies 
(en) Sônia Braga hos Rotten Tomatoes 
(en) Sônia Braga hos The Movie Database 
Sônia Braga på Twitter
Mollešjohka

Mollešjohka (nordsamisk) eller Mollisjoki (kvensk) er ei østlig sideelv til Reisaelva i Nordreisa og Kvænangen kommune i Troms og Finnmark. Den er 42 kilometer lang, har et nedbørfelt på 275 km², og en middelvannføring på 10,6 m³/sek.
Elva har utspring fra det lille vatnet Bajimus Mollešjávri sørvest for fjellet Áborášša, lengst sørvest i Kvænangen kommune, og renner derfra først mot sør, deretter sørøst. Den munner ut i Reisaelva gjennom Mollisfossen, Troms og Finnmark fylkes høyeste fossefall med en total fallhøyde på 269 meter. Den øverste delen av elva, fra Stuora Mollešjávri (786 moh), er overført til Ábojávri som er hovedmagasinet for Kvænangsbotn kraftverk og de øvrige kraftstasjonene i Ábojohka.


== Referanser ==
Turkmenistans riksvåpen

Turkmenistans riksvåpen ble antatt i sin nåværende form i 2003. Våpenet er et åttekantet grønnt emblem. Fasongen er stjernen Rub el Hizb (۞), a islamsk symbol med gull ramme. I midten en sirkulær blå skive med et naturlig, ikke-stilisert bilde av en Akhal-Teke-hest. Omkring skiven en rød ring med fem tradisjonelle teppemønstere kalt gul, ett for hver av de mest betydningsfulle turkmenske stammene: Teke, Yomut, Arsary, Choudur, og Saryk. Omkring våpenet ligger to hveteaks og syv bomullsblomster. Øverst en sølv månesigd og fem sølv femtakkete stjerner, en for hver av de fem provinsene: Ahal, Balkan, Daşoguz, Lebap, og Mary.


== Historisk utvikling ==

		
Turkmenske SSR fikk eget riksvåpen 2. mars 1937, etter forbilde av Sovjetunionens riksvåpen. Det viser symboler for jordbruk (bomull og hvete), for oljeutvinning (boretårn og rørledning), og et Yomut teppe for turkmensk kultur. Oppadstigende sol, rød stjerne, samt hammer og sigd er kommunistiske symboler. På et banner står det teksten Proletarer i alle land, foren dere! med kyrilliske bokstaver på turkmensk Әхли юртлариң пролетарлары, бирлешиң! (Ähli ýurtlaryň proletarlary, birleşiň!) og russisk. TSSR er sovjetrepublikkens navn både på turkmensk og på russisk.
Etter oppløsningen av Sovjetunionen fikk Turkmenistan et riksvåpen som ligner på det nåværende, men med farger nærmere det sovjetiske.


== Referanser ==
M1910 Maxim

M1910 Maxim (Pulemyot Maxima na stanke Sokolova – Пулемёт Максима на станке Соколова) er et tungt maskingevær brukt av Russland i første verdenskrig og Sovjetunionen andre verdenskrig.
Den ble approbert av den russiske hæren i 1910, og er en variant av Hiram Maxims Maxim maskingevær. Den er kamret for ammunisjon i kaliber 7,62 x 54R, som var standard kaliber på den tiden. Den kom montert på en vogn med to hjul.  I tillegg til infanterimodellen fantes det versjoner for montering i fly og på skip. Den ble erstattet under sovjetisk tjeneste i 1943 av SG-43 Goryunov.


== Se også ==
Liste over maskingeværer


== Eksterne lenker ==
(en) Maxim M1910 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Maxim M1910 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Dansk film

Danmarks filmhistorie er historien om en lokal industri, som i stumfilmstiden oppnådde ganske markante globale markedsandeler, men i dag med sviktende billettsalg stort sett kun har betydning som prestisje på diverse filmfestivaler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Danmarks Nationalfilmografi hos Det Danske Filminstitut
Dansk Filmhistorie hos Det Danske Filminstitut
Dansk Film Database
WMAP

Wilkinson Microwave Anisotropy Probe (WMAP) er en NASA-romsonde som har som oppgave å måle den kosmiske mikrobølgebakgrunnsstrålingen som har sitt opphav i Big Bang. Den ble oppskutt fra Cape Canaveral i Florida 30. juni 2001. WMAP er en etterfølger til COBE-satellitten og har liksom COBE som oppgave å måle og kartlegge de ørsmå fluktuasjonene i den kosmiske bakgrunnsstrålingen for å hjelpe til å teste kosmologiske teorier om universet.
Siden 1. oktober 2001 befinner WMAP seg i en bane rundt det andre Lagrangepunktet L2 i sol-jordsystemet, 1,5 millioner km fra jorden i retning bort fra solen. Dets instrumenter observerer fem ulike frekvenser av mikrobølgestråling for å måle temperaturforskjellen mellom to punkter på himmelen.
Forskerteamet bak WMAP har offentliggjort data to ganger, de hittil siste data kom i mars 2006 og var basert på tre års observasjoner. De bekrefter teoretiske forutsigelser fra Big Bang-kosmologien i form av den såkalte Lamda-CDM modellen med svært stor nøyaktighet. De viktigste resultatene er: 
Universets alder er 13,7 milliarder år (med en feilangivelse på +100/-200 millioner år)
Universet består av
4% vanlig baryonisk materie
22% mørk materie, som ikke avgir eller reflekterer lys
74% mørk energi, som leder til at universets ekspansjon akselererer
Data er konsistente med en flat topologi
Hubbles konstant er 73 (km/s)/Mpc, +3/-4
Polariseringen av den kosmiske bakgrunnsstrålingen verifiserer inflasjonsteorien og favoriserer de enkleste versjonene av teorien.Resultatene har også vist at alternative teorier som kvasi-Steady State-kosmologi og en modell der den mørke materien erstattes med modifisert gravitasjon à la MOND gir mye dårligere teoretiske beskrivelser av data.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
WMAP:s website hos NASA
Sammenfatning av resultatene
Jannie Faurschou

Jannie Faurschou (født 10. juni 1950) er en dansk skuespiller. Hun er utdannet på Skuespillerskolen ved Odense Teater i 1974. 
Hun er kjent fra TV for sin medvirkning i seriene Strandvaskeren (1978) og Hjem til fem (1995–1997).


== Priser og utmerkelser ==
I 1991 mottok hun Bodilprisen for beste kvinnelige birolle, for sin rolle i filmen Springflod. I 2005 ble hun tildelt Lauritzen-prisen på kr. 100.000.


== Familie ==
Jannie Faurschou er søster til instruktør og skuespiller Jørn Faurschou, og har tidligere vært gift med Preben Østerfelt.


== Filmografi (utvalg) ==
1977 – Pas på ryggen, professor
1978 –Vinterbørn
1979 –Johnny Larsen
1981 –Har du set Alice?
1981 –Ulvetid
1983 –Otto er et næsehorn
1984 –Busters verden
1989 – Tekno Love
1990 – Springflod
1992 – Det skaldede spøgelse
1992 – Snøvsen
1993 – Roser & persille
1995 – Farligt venskab
1997 – Riget II
1998 – Albert (film)
1999 – Den eneste ene
2002 – Små ulykker
2006 – Næste skridt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jannie Faurschou på Internet Movie Database 
(sv) Jannie Faurschou i Svensk Filmdatabas 
(da) Jannie Faurschou på Filmdatabasen 
(da) Jannie Faurschou på danskefilm.dk 
(da) Jannie Faurschou på danskfilmogtv.dk 
(da) Jannie Faurschou på Scope 
(fr) Jannie Faurschou på Allociné 
(en) Jannie Faurschou på AllMovie 
(en) Jannie Faurschou hos The Movie Database 
(da) Jannie Faurschou hos danskefilmstemmer.dk
SG-43 Goryunov

SG-43 Goryunov er et tungt maskingevær fra Sovjetunionen.
Våpenet ble approbert av Den røde armé i 1943 under andre verdenskrig. Det er kamret for ammunisjon i kaliber 7,62 x 54R, som var standardammunisjon på den tiden. Den erstattet den eldre M1910 Maxim-maskingeværet. Den kom montert på små vogner, tripoder og på kjøretøy.
Etter andre verdenskrig ble den forbedret og fikk navnet SGM («m» for modernisert). En panservognmodell ble også laget med navnet SGMT. Den ble erstattet på 1960-tallet av PK-maskingeværet.


== Brukere ==
 Afghanistan
 Albania
 Bulgaria
 Kambodsja
 Kina som Type 53
 Cuba
 Tsjekkoslovakia
 Egypt
 Etiopia
 Ungarn
 Irak
 Laos
 Mongolia
 Nord-Korea
 Vietnam
 Polen
 Romania
 Sovjetunionen
 Syria


== Se også ==
Liste over maskingeværer
Unni Evjen

Unni Evjen (født 3. august 1943, død 27. september 2019) var en norsk skuespiller.
Hun fikk sin utdannelse ved Statens teaterhøgskole og debuterte på Oslo Nye Teater i 1965 i Anne-Cath. Vestlys barnekomidie Ut av trolldommen. Et gjennombrudd fikk hun på Det Norske Teatret i 1968 som Hedvig i Vildanden. I årene 1970-1974 var hun en av Fjernsynsteatrets mest markante unge profiler. Fra 1974 til 2010 var hun ansatt ved Oslo Nye Teater der hun hadde flere store roller.Hun var også tilknyttet Riksteatret hvor hun blant annet hadde  tittelrollen i Hamsuns Victoria.
Hun var også med i mange TV-produksjoner, blant annet spilte hun Rosa i Benoni og Rosa.


== Filmografi ==
1981 Martin
1979 Lucie
1973 Kirsebærhaven   (TV)
1973 Benoni og Rosa  TV
1971 Smilet  (TV)
1971 Samfunnets støtter   (TV)
1968 De ukjentes marked
1968 Hennes meget kongelige høyhet
1968 Smuglere


== Referanser ==


== Kilder ==
Oslonye.no om Unni Evjen
www.imdb.com


== Eksterne lenker ==
(no) Unni Evjen hos Sceneweb
Viggo Sundmoen

Viggo Sundmoen (født 24. april 1954) er en norsk tidligere fotballspiller som har spilt for både Rosenborg Ballklub og Hamarkameratene. Sundmoen spilte rundt 90 kamper og skåret rundt 30 mål i eliteserien hos begge klubber i perioden 1978 til 1983. 
Sundmoen var en angrepsspiller kjent for sin store hurtighet og rykk, derav kallenavnet «Os-ekspressen». Han ble toppskårer i Rosenborg både i 1979 og i 1980 med henholdsvis syv og elleve mål.Han tok over som trener for Hamarkameratene på slutten av 1998–sesongen sammen med Terje Kojedal, men klarte ikke å redde klubben fra nedrykk. Sundmoen er styreleder for Briskeby Gressbane og daglig leder for Hamar Olympiske Anlegg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
HamKam.no – Sundmoens spillerprofil hos Hamarkameratene
Supplering av Verneplan for vassdrag

Supplering av Verneplan for vassdrag er betegnelsen som brukes på utvidelsen av Verneplan for vassdrag, som ble vedtatt av Stortinget i 2005. Verneplanen var opprinnelig ment å avsluttes med Verneplan IV, som ble vedtatt i 1993.
Stortinget vedtok våren 2001 at verneplanen for vassdrag skulle suppleres. Vassdragene som ble vurdert var delvis de vassdragene i Samlet Plan hvor de negative konsekvensene ved kraftutbygging var størst, delvis vassdrag som skulle inngå i andre runde av Nasjonale laksevassdrag, og delvis vassdrag som ble foreslått vernet gjennom en forslagsrunde i forkant av vurderingen.  I tillegg ble de tre vassdragene i Saltfjellet/Svartisen-området hvor utbygging i 2000 ble stanset av regjeringen også tatt med.
I alt ble 81 vassdrag vurdert, og i forslaget til supplering av verneplanen ble 50 nye vassdrag foreslått vernet. Det ble også foreslått endringer i grensene til tidligere vernede vassdrag. Suppleringen av verneplanen ble vedtatt av Stortinget 18. februar 2005.Under følger en fylkesvis liste over vassdrag som ble vernet under Supplering av Verneplan for vassdrag:


== Hedmark ==
Imsa
Sølna
Tunna (sideelvene Magnilla og Lona)


== Oppland ==
Tora
Glitra
Måråi
Åfåtgrovi
Jora


== Buskerud ==
Nedalselva


== Vestfold ==
Dalelva


== Telemark ==
Kåla
Rauda
DigeråiVernegrensene for følgende tidligere vernede vassdrag ble justert:

Lifjellområdet
Mjella
Hørteåa
Gjuvsåa
Bjønndøla
Klevaråa
Området mellom Seljordsvatn og Flåvatn
Kileåi
Flåmelva
Østeråa
Bygdaråi
Bamle-Solum-Drangedal
Åbyelva
Lona
Hullvannvassdraget
Rørholtfjorden
Grensen endret til å omfatte hele nedbørfeltet, ikke bare selve innsjøen.


== Aust-Agder ==
Tovdalsvassdraget ovenfor Herefossfjorden


== Vest-Agder ==
Kosåna
Litleåna ovenfor Eftestøl


== Rogaland ==
Bjerkreimsvassdraget
Åbødalsvassdraget


== Hordaland ==
Rylandselva
Loneelvi
Øvstedalsvassdraget
Hesjedalsvassdraget
Vaulo m/Langfossen og Saltåna


== Sogn og Fjordane ==
Nærøydalselvi med unntak av sideelva Jordalselvi
Erdalselvi
Sørebøelva i Guddalsvassdraget
Nausta


== Møre og Romsdal ==
Måna


== Sør-Trøndelag ==
Svorka
Hena
Homla
Nordelva


== Nord-Trøndelag ==
Verdalsvassdraget
Jørstadelva
Nesåa
Kvistaelva
Kongsmoelva m/Nordfolda


== Nordland ==
Urdvollelva
Glomdalselva
Tollåga
Store Gjeddåga
Tverråga (Beiarn)
Lakselva (Misvær)
Laksåga (Rago)
Forsaelva
Østervikelva
Sneiselva
Nykvågvassdraget


== Troms ==
Straumselva


== Finnmark ==
Sør-Tverrfjordvassdraget
Skillefjordelva


== Avsluttende supplering, 2009 ==
I april 2009 ble det i tillegg lagt fram et forslag til «avsluttende supplering» av verneplanen. Dette dreide seg om elva Vefsna i Nordland, samt de tre vassdragene Tovdalselva i Aust-Agder, Øystesevassdraget i Hordaland og Langvella i Sør-Trøndelag, som regjeringen ble oppfordret av Stortinget til å vurdere vern av i forbindelse med behandlingen av suppleringen av verneplanen i 2005. Av de fire vassdragene ble Vefsna og Tovdalsvassdraget foreslått tatt inn i verneplanen.


== Referanser ==
Daniel Rendón Herrera

Daniel Rendón Herrera (født i 1964 i Amalfi i Antioquia i Colombia), best kjent under kallenavna «Don Mario» og «El Paisano», er en colombiansk narkotikasmugler, mafialeder og paramilitær. Han var landets mest ettersøkte narkotikasmugler fram til han ble arrestert 15. april 2009 i Antioquia nord i Colombia. Det var utlyst en dusør på to millioner amerikanske dollar for å bidra til at han ble arrestert.
Rendón betalte tidligere 6 000–7 000 kroner til mennene sine for hver politimann de drepte. Han var en god venn av Carlos Castaño Gil, og Rendóns kriminelle organisasjon ble døpt Heroes de Castaño («Castaños helter») til ære for ham. «Don Mario» tok over mange av smuglingsrutene til blant annet Salvatore Mancuso, Don Berna og Ramiro Vanoy, etter at disse ble arrestert og utvist fra landet.
I 2011 ble han dømt til 17 års fengsel for å ha beordret kidnappingen og drapet på advokaten Jose Absalom Achury Florez. Han ble utlevert til USA i 2017.


== Referanser ==
La Chingada

La Chingada er et område i kommunen Perote i den meksikanske delstaten Veracruz. La Chingada har 5 innbyggere.På meksikansk-spansk betyr uttrykket «vete a la chingada» (bokstavelig «dra til la chingada») tilnærma det samme som det norske «dra til helvete». Imidlertid er det stedsnavnet som har tatt navnet sitt etter uttrykket, og ikke motsatt.


== Referanser ==
Tlatlauquitepec

Tlatlauquitepec er en by og en kommune i Sierra Norte de Puebla, i den meksikanske delstaten Puebla. Kommunen har et innbyggertall på rundt 60 000, og grenser til Cuetzalan i nord, Chignautla, Atempan og Yaonáhuac i øst, Cuyoaco i sør, og Zautla, Zaragoza og Zacapoaxtla i vest.
I Tlatlauquitepec ligger Mazatepec-demningen.
Navnet Tlatlauquitepec betyr «Ås som farger» på nahuatl.


== Referanser ==
Aoraki/Mount Cook

Aoraki / Mount Cook er New Zealands høyeste fjell. Det er 3 724 moh (justert ned fra 3 754 moh i 2014, på grunn av ras og erosjon) og befinner seg på Sørøya. Fjellet er del av fjellkjeden Søralpene.
Det offisielle navnet på fjellet ble i 1998 Aoraki / Mount Cook som en del av en avtale mellom maorinasjonen og de newzealandske styresmaktene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aoraki/Mount Cook – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aoraki/Mount Cook – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Aoraki/Mount Cook National Park homepage
Norges sterkeste mann

Norges sterkeste mann (NSM) er en årlig strongman-konkurranse der de sterkeste i Norge får delta. Norges sterkeste mann-konkurranser har vært arrangert fra iallfall tidlig på 1990-tallet. 1998 var imidlertid det første året da konkurransen var godkjent av The International Federation of Strength Athletes (IFSA).


== Resultater fra NSM ==


=== Resultater ===


=== Medaljeoversikt (1998-2020) ===


== Resultater fra vektklassebasert NSM ==


=== Norges sterkeste mann -105 kg ===


=== Norges sterkeste mann -90 kg ===


=== Norges sterkeste mann -80 kg ===


== Vanlige øvelser ==
Yoke race
Farmers walk
Truckpull
Apollons axle
Stokkpress
Vikingpress
Dekkvelt
Atlassteiner
Markløft
Medley (kombinasjon av to eller flere øvelser)


== Referanser ==
Maridalsspillet

Maridalsspillet ble etablert i 1974 og er Oslos friluftsspill med ruinene av Margaretakirken i Maridalen som scene. 
Trilogien «Tre Maridalsspill» inneholder «Kirkebyggeren», «Svartedauen» og «Kirkesølvet» og ble skrevet av Carl Fredrik Engelstad nettopp for kirkeruinene. Disse tre samt flere andre spill har vært spilt nesten årlig siden 1974.
Maridalsspillet ble etablert av Maridalens Venner, Markautvalget og mange ildsjeler, og har vært spilt av både frivillige og profesjonelle skuespillere. 
Med stor suksess og høye besøkstall var Maridalsspillet en særegen del av kulturen i Maridalen. På åttitallet var spillet det nest største friluftsspillet i Norge.


== Regissører ==
Bjørn Jenseg
Kari Wang
Stein Winge
Trond Brænne
Magne O. Brevik
Svein Gundersen (regisserte "Svartedauen" fra 2004-2008)
Bjørn Sæter (satte opp "Svartedauen i 2009 og 2010)
Bente Lavik (satte opp "Svartedauen" i 2011 og "Kirkebyggeren" i 2012)


== Skuespillere ==
Rolf Arly Lund
Ellen Horn
Marit Kolbræk
Alf Malland
Thomas Fasting
Sverre Wilberg
Grethe Randsborg
Wilfred Breistrand
Ronny Fagereng
Erik Hivju
Karl Sundby
Hedda Sandvig
Morten Svartveit
Fred Borg
Henrik Høie
Anne-Marthe Lund
Per Arne Løset
Karen Høie
Svend Erichsen
Ole Kristian Thomassen


== Musikere ==
Eli Storbekken
Sverre Jensen
Simen Vangen


== Eksterne lenker ==
Maridalsspillet
Maridalens Venner