jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Laurent Heinrich

Lifelike er pseudonymet til den franske musikeren Laurent Heinrich, som produserer elektronisk musikk. Han er fra Strasbourg, Alsace i Frankrike.


== Diskografi ==


=== Singler ===
Ferris Bueller – Go 2000 (Pliable Records 1999)
Ferris Bueller – House Emergency Room (Pliable Records 1999)
Ferris Bueller – Digitalement Votre EP (Pliable Records 2000)
Ferris Bueller – Work Ur Body EP (Pliable Records 2000)
Lifelike – The Soul Of My Love (20000ST, ColorZ 2001)
Lifelike – The Cult – (20000ST 2002)
Lifelike – My Precious Diamond (20000ST, ColorZ 2002)
Lifelike – Running Out (Work It Baby 2005)
Lifelike – So Electric (Play It Again Sam / Wall of Sound 2007)


=== Samarbeider ===
Lifelike & Roman Salzger – Regina EP (Eyezcream Recordings 2002)
Lifelike & Kris Menace - Discopolis (Vulture Music|Vulture 2005, Defected Records|Defected 2006)


=== Remixer ===
Ledge – Icarus (Ledgemusic 2002)
Curtis – Funkiss (Worldwide/Incamusic 2002)
Demon – Don't Make Me Cry (20000ST 2003)
Vicarious Bliss – Theme From Vicarious Bliss (Ed Banger Records 2004)
O.T. Quartet – Hold That Sucker Down (Champion Records 2005)
Alyoa – It's Been Too Long (Archibell Records 2005)
Joachim Garraud – Rock the Choice (Fuck Me I'm Famous Records 2005)
Ben Macklin ft. Tiger Lily – Feel Together (Serial Records Promo 2006, Free2air Recordings 2007)
Nu-Matic – In The Morning (Swift Records, Klik Records 2006)
Stars On 33 – I Feel Music In Your Heart (Vulture 2006) – With Kris Menace
Paté No 1 – Shining Star (Big Star Records 2006)
Geyster – Under The Fuse Of Love (Somekind Records 2006)
Belle – What The Hell (Mercury Records Promo 2006) – With Kris Menace
Super Mal – Bigger Bigger/Bigger than Big (Bandito 2006, Eye Industries 2007)
Rossell ft. Emma – Dancing With Strangers (Brandnewvibe 2007)
Turbofunk – Gotta Move (Data Records 2007)
Demon – Happy Therapy (Help Yourself 2007)
Shapeshifters – Pusher (Positiva, Nocturnal Groove 2007)
Kruse & Nürnberg ft. Tamara Nile|T.Nile - Sunrises (Slip 'n' Slide 2007)
Ny-Lon ft. Kate Smith – When You Love Someone (Eyezcream 2007)
DK7 – Fashion Feelings (Process 2008)
Chromeo – Needy Girl (Back Yard Recordings 2008)
Cazals – Somebody, Somewhere (Kitsuné Music 2008)
The Presets – This Boy's in Love (Modular Recordings 2008)
Sneaky Sound System – Kansas City (Bedlam 2008)
Does It Offend You, Yeah? – Epic Last Song (Virgin 2008)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lifelike på Internet Movie Database 
(en) Lifelike på Discogs 
(en) Lifelike på MusicBrainz 
(en) Lifelike på Spotify 
(en) Lifelike på Songkick 
(en) Lifelike på Last.fm 
Lifelike på Facebook 
(en) Laurent Heinrich på MySpace
Kris Menace

Kris Menace er pseudonyment til den tyske musikeren Christoph Höffel, som produserer elektronisk musikk. Han er kjent for sitt samarbeid med franske Lifelike. I 2005 ga de to ut låten Discopolis, som ble en hit på klubber verden over.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kris Menace – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kris Menace på Apple Music 
(en) Kris Menace på Discogs 
(en) Kris Menace på MusicBrainz 
(en) Kris Menace på SoundCloud 
(en) Kris Menace på Spotify 
(en) Kris Menace på Songkick 
(en) Kris Menace på MySpace
Otto Gelstedprisen

Otto Gelstedprisen er en dansk pris som deles ut fra Otto Gelsteds Mindefond som ble opprettet i 1970 av Otto Gelsteds universalarving.  Prisen deles ut hvert år av Det Danske Akademi og er på DK 65 000. Formålet er: «å støtte diktere, oversettere, journalister på den måte og i det omfang, som fondets styre til enhver tid bestemmer». Prisen har tidligere tradisjonelt vært tildelt unge forfattere for deres andre eller tredje bok.


== Liste over mottakere ==


== Kilder ==

Gelstedprisen hos Litteraturpriser.dk
Ulriken

Ulriken (av norrønt Alrek, som betyr «Det ruvende») er det høyeste av de syv fjell rundt Bergen sentrum. Høyden er 643 meter over havet. På Ulriken er det bygd mast for kringkasting og telekommunikasjon. Det er også en kafé og restaurant på toppen. Gondolbanen Ulriksbanen gjør det enkelt å komme seg til toppen av fjellet.


== Turgåing ==
Ellers går det turstier opp mot fjellet og innover i et flatere turterreng, Vidden. En av de første fotturene til Ulriken skal ha blitt foretatt i 1853 av en gruppe bergensere. Med i gruppen var blant annet teaterinstruktør Henrik Ibsen. Ved denne anledningen skrev han sangen «Vi vandrer med freidig mot».Ulriken er kjent fra Bergens bysang, som har tittelen «Udsigter fra Ulrikken». Etter første strofen går den på folkemunne under navnet «Jeg tok min nystemte», eller «Nystemten». Sangen ble skrevet av biskop Johan Nordahl Brun ca. 1790. Det er uvisst om Brun noen gang var på Ulriken, men han skal ha gått på ski i Byfjellene og til toppen av Lyderhorn. Hans datter Ingeborg giftet seg med kjøpmann Michael Wallem, som kjøpte et landsted ved Ulrikens fot – et område som var åpnet for gående og kjørende trafikk etter at stiftamtmann Bull i 1808 anla Fjæreveien fra Fløen til Damsgård. Ingeborg og mannen feiret kjøpet på sin bryllupsdag med avstemning om hva landstedet skulle hete. Noen forslo «Kalosjen», andre «Familiesetet», men flest stemmer fikk «Ulrikstå», da eiendommen lå som en tåspiss på Ulrikens fot. Men vertinnen syntes ikke noe om navnet, og for å redde stemningen foreslo man at også vertsparet avgav sin stemme. Siden vertinnen var eneste dame (i de tider ble bare menn bedt i selskap), fikk hun den avgjørende stemmen, og landstedet ble i stedet hetende «Nordahlsætt» til ære for hennes far, biskopen. Pavels beretter at stemningen likevel var ødelagt for kvelden.


== Lysdansen ==
I kulturbyåret i Bergen ble lysdansen på Ulriken slått på 17. februar 2000. Prosjektet skyldtes lyskunstneren Atle Tokvam som hadde fått med seg Christian Svenkerud, Bill Schjelderup og Øivind Johannessen. Åtte halogenpærelyskastere ble rigget opp. I februar 2011 ble disse skiftet ut med 14 todelte ledpærelyskastere som ville redusere strømforbruket til en tredjedel, samtidig som lyset ble mer intenst, mens behovet for vedlikehold bli mindre. Frem til 2011 hadde lysdansen kostet bortimot kr 250.000 i året for strøm og vedlikehold. Halogenlampene måtte sjekkes 24 ganger i året, mens ledpærene bare trenger tilsyn et par ganger årlig.


== Referanser ==


== Se også ==
Ulriken Basketball Klubb
7-fjellsturen
Ulriksbanen
Ulrikstunnelen
Arnatunnelen


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Ulriken
Bergens Tidende har et webkamera på toppen av Ulriken.
Ulriken Janitsjar
Sankt Vladimirs orden

Sankt Vladimirs orden (russisk: Орден Святого Владимира) var en russisk orden. Den ble innstiftet 22. september 1782 av keiserinne Katarina II i anledning tjueåret for hennes regjering. Ordenen er oppkalt etter Vladimir den hellige, storfyrste av Kyiv. Sankt Vladimirs orden skulle belønne livslang fortjenstfull innsats, sivil eller militær, samt fremragende fortjenester av keiserriket. Ordenen kunne også tildeles utlendinger, men dette forekom sjeldent. Ordenen rangerte som nummer fire i det russiske ordensvesenet, etter Sankt Georgsordenen, men før Aleksander Nevskij-ordenen. Ordenen opphørte som følge av keiserrikets fall i 1917.


== Inndeling ==
Sankt Vladimirs orden var inndelt i fire grader, kalt klasser:

1. klasse, også kalt storkors
2. klasse
3. klasse
4. klasse


== Insignier ==

Ordenstegnet for Sankt Vladimirs orden besto av et rødemaljert kors med utbøyde armer. Begge sider av korset var rødt. Midtmedaljongen var svart med bokstavene СВ, helgenenes initialer, plassert på en kronet, fyrstelig hermelinskappe. Baksiden bar en innskrift med innstiftelsesdatoen. Ordensstjernen hadde åtte tagger og var av sølv og forgylt sølv. Midtmedaljongen bar det utbøyde korset, i denne sammenheng med initialene «CPKB», omgitt av en rød bord der ordenens motto, «девиз ордена: ПОЛЬЗА, ЧЕСТЬ И СЛАВА», var innskrevet. Ordensbåndet var svart med røde striper.
Ordenstegnene kunne utstyres med forskjellige tilleggstegn. Mest vanlig var sverd, for militære fortjenester. Andre tilleggstegn var tall som indikasjon på antall tjenesteår.


== Tildeling ==
Sankt Vladimirs orden nøt høy anseelse, fordi den var en orden som måtte fortjenes personlig. Ordenen ble ikke tildelt noen automatisk, heller ikke medlemmer av tsarfamilien. Tildeling skjedde etter keiserens ønske og vilje. 
Fra innstiftelsen i 1782 til det keiserlige ordensvesens fall i 1917 ble 1. klasse av Sankt Vladimirs orden tildelt omkring 800 personer. Blant dem som ble hedret med ordenens øverste klasse var framtredende vitenskapsmenn, forfattere, poeter og statsmenn. Storkors, eller 1. klasse, ble også tildelt rikets aller høyeste sivile embetsmenn, samt generaler og admiraler. En av disse var admiral Fabian Gottlieb von Bellingshausen, som utforsket sørishavet. 
Offentlige tjenestemenn måtte ha en tjenestetid på minst 40 år bak seg før en kunne vente seg tildeling av ordenen. Det var vanligere å bli tildelt ordenen etter 50 års tjeneste. For mange innebar utnevnelse til Sankt Vladimirs orden også tildeling av adelskap, da mange mottagere av denne ordenen i utgangspunktet ikke var adelige. Fram til år 1900 medførte tildeling av 3. og 4. klasse arvelig adelskap, etter dette året kun personlig adelskap. Ordenens 3. og 4. klasse ble vanligvis tildelt statstjenestemenn etter 25 til 30 års tjeneste. 4. klasse ble tildelt for militær tjeneste av bestemt lengde eller omfang.
Sankt Vladimirs orden ble bare unntaksvis tildelt utlendinger. I 1916 ble ordenen tildelt Serbias statsminister Nikola Pašić.


== Kilder ==
Ulla Tillander-Godenheim: The Russian Imperial Award System, 1894-1917, Helsingfors: Vammalan Kirjapaino, 2005, s. 113–118.
Taunton (Massachusetts)

Taunton er en by i delstaten Massachusetts i USA. Den er administrativt senter for Bristol County. Innbyggertallet var 55 976 ved folketellingen i 2000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Taunton, Massachusetts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bukseseler

Bukseseler er et par reimer som brukes for å holde oppe bukser. Selene festes med knapper eller klyper foran og bak på bukselinningen og plasseres på hver av skuldrene. Bukseseler er et alternativ til livreimer og belter.


== Bruk av bukseseler ==
Selene ble vanlig brukt når snittet i buksene (livlinjen) ikke passet til bruk av belte. Hvite seler under sjakett eller vest er fortsatt vanlig til gallaantrekk. I perioder ble selene også brukt til å holde oppe lange underbukser med. Underbuksene ble da utstyrt med løkker eller knapphull, mens selefestene besto av stropper som ble festet til knapper på innsiden av buksene. En vanligere modell i dag har klyper som griper over bukselinningen. 
Bukser med fast monterte seler kalles for snekkerbukser eller overaller og forekommer periodevis som moteplagg.


== Historie ==
Det har vært flere forgjengere til bukseselene de siste 300 år, men den moderne versjonen ble oppfunnet i 1822 av Albert Thurson. Under første verdenskrig mistet bukseselene popularitet som en følge av at menn oftere brukte belte til uniformen. Etter en oppgang i 1920-årene, ble bukseselene mindre populære igjen utover 1930-årene, og den dag i dag er ikke bukseseler vanlig å bruke blant yngre menn. Blant eldre er derimot bukseseler oftere i bruk.


== Se også ==
Bandolær, skulderreim
Belte
Sikkerhetssele, ofte setebelte
Stropp
Seletøy, seler til trekkdyr


== Eksterne lenker ==
(en) Suspenders – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«DigitaltMuseum: Søk:  'bukseseler'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.
Bjarte Askeland

Bjarte Askeland (født 6. april 1965) er lagdommer ved Gulating lagmannsrett. 
Askeland tok juridisk embetseksamen i 1991, var dommerfullmektig og konstituert herredsrettsdommer ved Jæren herredsrett fra 1992 til 1994, ansatt ved juridisk fakultet fra 1994, dr. jur. i 2001 og professor ved fakultetet fra 2005 til 2019.
Askeland arbeidet som professor særlig med emner innenfor erstatningsretten og rettsteori.


== Bibliografi ==
Erstatningsrettslig identifikasjon (2002)
Tapsfordeling og regress ved erstatningsoppgjør (2006)


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Bjarte Askeland i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Bjarte Askeland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Makrellbekken

Makrellbekken er et boligområde i Bydel Vestre Aker vest i Oslo. Det ligger mellom Smestad og Holmen, og avgrenses av Sørkedalsveien i sør og Røabanen i nord.
Navnet kommer fra en bekk ved samme navn, som også gav navn til to tidligere husmannsplasser under Søndre Smedstad. Våningshuset på den ene av disse ble flyttet til Bygdøy i 1953. Der Njårdhallen ligger i dag lå plassen Trasop, og litt bortenfor denne ligger Gjetebråten, rehabilitert i nyere tid og fortsatt i bruk som bolig.
Navnet «Makrellbekken» kommer ikke av fisken makrell, men er derimot en fordansking av «Markskjellbekken», et navn som kommer av at bekken dannet grensen mellom gårdene Huseby, Voksen, Smedstad og Holmen.Makrellbekken fikk sitt første forretningsbygg på 1920-tallet, og T-banen kom i 1935 med Makrellbekken stasjon. Før og under okkupasjonen hadde Makrellbekken et steinbrudd, der tennisbanene til Njård nå ligger. Her arbeidet sovjetiske krigsfanger under krigen.
I dag ligger Njårdhallen like ved Makrellbekken stasjon, og her står en statue over krigshelten Gregers Gram, som var aktiv i idrettklubben Njård. Tomten ovenfor Njårdhallen er den såkalte «Ambassadetomta», hvor USAs ambassade er plassert.


== Referanser ==


== Kilder ==
Oslo byleksikon
Bovim, Bjørn; Fjerdingstad, Knut og Kristoffersen, Svend: «Og neste stasjon var» i Rødevand, Øivind (red.): Skøyen i sentrum, side 209-210. Ullern Historielag, 2004. ISBN 82-91666-05-9
Buksesmekk

Buksesmekk, bukseklaff eller gylf betegner to overlappende stoffdeler med en åpne- og lukkeinnretning foran på bukser eller andre beinklær. Innretningen har vanligvis én eller flere knapper eller en glidelås. Slike lukninger gjør at buksene blir videre rundt livet når de åpnes. Dermed blir det enklere å ta dem av og på. Åpninga gjør det også lettere for gutter og menn å tisse. Ekstra tildekking med stoff skjuler åpninga og dekker den for vind og vær. Gylfer finnes også i noen kjoler og skjørt.
Ordet gylf betegner en skjult, vertikal lukning med knapper og tøyklaffer på såvel jakker, frakker som bukser. Åpninger der knapper og knappehull er skjult bak en slik tøykant, var imidlertid sjeldne før 1800-tallet. På 1700-tallets knebukser ble splitten og knapperaden foran isteden dekket av en brei klaff eller klapp, et tøystykke med to vannrette knappehull i sidene som ble knappet fast til bukselinninga. Slike buksesmekker ble avløst av gylfen i herrebuksene omkring 1850. 
Breie, klaffeformede buksesmekker er imidlertid beholdt i for eksempel tradisjonelle bunadsbukser, såkalte klaffebrøker, og tyske lederhosen.


== Buksesmekk og gylf ==


=== Historikk ===


=== Ordbakgrunn for gylf og fly ===


== Annet ==
Det blir fortsatt ansett som ufint, komisk og pinlig å gå med (ufrivillig) åpen buksesmekk. Tidligere var det også upassende å vise underbuksene offentlig. Ungdomsmoten med saggebukse har imidlertid gjort dette akseptabelt i mange miljøer. Denne moten innebærer at vide jeans bæres med bukselivet omkring rumpa slik at underbuksene under blir synlige, Sagging ble vanlig i USA på 1990-tallet.


== Se også ==
Skamkapsel, belgformet frontstykke på beinklær for menn på 1500-tallet


== Referanser ==
Pentadactylos

Pentadactylos er den vestlige delen av fjellkjeden Kyrenia, ei lang og smal fjellkjede som går om lag 150 km langs nordkysten av Kypros. Navnet Pentadactylos (stundom skrevet Pendathaktilos) blir av og til brukt synonymt med hele fjellkjeden Kyrenia. Navnet betyr «fem fingrer» på gresk, og kommer av et fjell nær den nordlige kystbyen Kyrenia (Girne) som har fem fingerlignende utspring.
En ødeleggende skogbrann i juli 1995 brente ned store skogområder og naturlige bosteder i disse fjellene.
Fjella har mange historiske borger og klostre, blant annet St. Hilarion Castle, og mange turistattraksjoner.


== Sagn ==
Det finnes mange sagn knyttet til Pentadactylosfjellene. Et forteller om en innbilsk landsbyboer som var forelsket i den lokale dronningen og ba om å få gifte seg med henne. Dronningen ønsket å bli kvitt den uforskammede unge mannen, og ba ham om å hendte vann fra en kilde ved Apostolos Andreas-klosteret i Karpas, en farlig reise i gamle dager. Mannen dro av sted, og etter noen uker kom han tilbake med noe av det verdifulle vannet. Dronningen ble sjokkert over at han hadde greid det, men ville ikke gifte seg med ham. I rent raseri tømte mannen vannet ut på bakken og greip gjørme fra det som han forsøkte å kaste mot dronningen. Hun dukket og gjørmeklumpen seilte av sted til det landet på toppen av Kyreniafjellet. Der kan man fortsatt se de fem fingrene til landsbyboeren.
Et annet sagn handler om den bysantinske helten Digenis Akritas. Dette sagnet forteller at hånda til Digenis Akritas greip om fjellet da han skulle klatre ut av sjøen for å frigjøre Kypros fra muslimenes invasjon.
The Lost Continent

The Lost Continent har flere betydninger:

The Lost Continent: The Story of Atlantis, en eventyrroman fra 1899 skrevet av C J Cutcliffe Hyne.
Beyond Thirty, en sciencefictionroman fra 1915 skrevet av Edgar Rice Burroughs (senere utgitt under tittelen The Lost Continent).
Lost Continent (1951 film), en am. sciencefictionfilm fra 1951.
Lost Continent (1954 film), en italiensk dokumentarfilm fra 1954..
The Lost Continent (1968 film), en britisk eventyr- og sciencefictionfilm fra 1968.
The Lost Continent: Travels in Small-Town America, en reisebok fra 1989 av Bill Bryson.
The Lost Continent (opera), en opera fra 2004 av Neil Edwards.
Europaparlamentsvalget i Storbritannia 2009

Europaparlamentsvalget i Storbritannia 2009 avholdes torsdag 4. juni 2009. Det skal velges 72 mandater til Europaparlamentet, noe som er seks mandater mindre enn valget i 2004. Storbritannia er delt opp i tolv valgkretser, hvorav tre er Nord-Irland (3), Skottland (7) og Wales (4). De andre er regionene i England: Stor-London (9), Sørøst-England (10), Sørvest-England (7), Vest-Midlands (7), Nordvest-England (9), Nordøst-England (3), Yorkshire og Humber (6), Øst-Midlands (6) og Øst-England (7).
Valgresultatet var som følger:
Det konservative parti (25 representanter, 27,7 % andel av stemmene), Storbritannias uavhengighetsparti (UKIP) (13 representanter, 16,5 % andel av stemmene), Arbeiderpartiet (Labour) (13 representanter, 15,7 % andel av stemmene), Liberaldemokratene (11 representanter, 13,7 % andel av stemmene), De grønne (2 representanter, 8,6 % andel av stemmene), Det britiske nasjonalistparti (BNP) (6 representanter, 2 % andel av stemmene), Det skotske nasjonalistparti (SNP) (2 representanter, 2,1 % andel av stemmene), PC (1 representant, 0,8 % andel av stemmene), SSP (0 representanter, 0,1 % andel av stemmene), andre partier (0 representanter, 8,4 % andel av stemmene). (Ref. 1)

Ref. 1: http://news.bbc.co.uk/1/shared/bsp/hi/elections/euro/09/html/ukregion_999999.stm
Erik Sjöberg

Erik Sjöberg (født 14. januar 1794 i Ludgo i Södermanland, død 4. mars 1828 i Stockholm) var en svensk romantisk dikter og forfatter. Han var kjent under pseudonymet Vitalis.

Sjöberg kom fra fattige forhold, men lyktes å komme til universitetet i Uppsala, hvor han tok eksamen i 1824. Ved siden av forfatterskapet tjente han til livets opphold ved å gi undervisning.


== Referanser ==
Erik Johan Stagnelius

Erik Johan Stagnelius (født 14. oktober 1793 i Gärdslösa på Öland, død 3. april 1823 i Stockholm) var en svensk romantisk dikter.


== Liv ==
Stagnelius stammet fra presteslekter både på fars- og morssiden. Faren, Magnus Stagnelius, var professor i gresk, en tid sogneprest i Gärdslösa på Öland, siden biskop i Kalmar stift. I 1811 begynte Erik Johan å studere ved Lunds universitet, men i 1812 flyttet han til Uppsala og avla eksamen der i 1814. Han ble ansatt i kanselliet i Stockholm, og levde her inntil sin død i 1823.


== Diktning ==
Bare en mindre del av Stagnelius’ diktning ble utgitt i hans levetid: heksameterdiktet «Wladimir den store» (1817), tre hefter Liljor i Saron (1821) og sørgespillet Bacchanterna eller Fanatismen (1822), alle tre anonymt. Den første samlede utgaven av hans dikt ble foretatt av Lorenzo Hammarsköld 1824–26.


== Referanser ==
Karl Gether Bomhoff

Karl Gether Bomhoff (født 6. august 1842 i Larvik, død 23. september 1925) var en norsk bankmann og politiker (V). Han var direktør for Norges Bank 1893–1920 og stortingsrepresentant 1895–1897.
Bomhoff var opprinnelig farmasøyt og kjemiker, og var 1875–78 administrerende direktør for Trondhjems Mekaniske Værksted, før han i 1885 ble medlem av direksjonen av Norges Bank, hvor han ble direktør i 1893. Som direksjonsformann var han opptatt av Norges Bank måtte være selvstendig, og fri fra politisk press. Han uttalte bl.a. at «Jeg har sagt det før, at jeg tror, Bankens Ledelse ligesaa godt kan foregaa fra Trondhjem som fra Kristiania, og jeg tror, bedre, fordi den i Hovedstaden vil være udsat for et Tryk, som man ikke kan vide, hvorlænge en Direction vilde kunne modstaa»(...). Norges Bank lå i Trondheim fram til 1897, da dens hovedsete ble flyttet til Christiania. 
Fra 1895 til 1897 var han stortingsrepresentant fra Trondhjem og Levanger krets. Han ble også valgt inn for 1897-sesjonen, men søkte fritak på grunn av Norges Banks flytting til Christiania. Denne søknaden ble innvilget med 76 mot 33 stemmer. 
Han var styremedlem i Trondhjems Kvinnesaksforening i 1880-årene.Fra 1912 var han medlem av styret for Carnegies Heltefond i Norge. I 1920 gikk han av som direktør for Norges Bank og ble etterfulgt av Nicolai Rygg.


== Referanser ==


== Kilder ==
Salmonsens konversationsleksikon, 2. utg., bind III, s. 614. København: J. H. Schultz, 1915.


== Eksterne lenker ==
(en) Karl Gether Bomhoff – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Karl Gether Bomhoff hos Norsk senter for forskningsdata
Johan Ludvig Alver

Johan Ludvig Alver (født 28. februar 1848, død 21. august 1897) var en norsk skolemann, lærebokforfatter og oversetter.
Johan Ludvig Alver var en yngre bror av Amalie Skram, gift med Isabella Vibe (1870–1937) og far til Inger Alver Gløersen (1892–1982). Etter hans død ble hustruen gift på ny med Sigurd Høst.
Alver var adjunkt flere steder på Østlandet, blant annet i Fredrikshald og på Kongsberg, og hadde i perioder søsteren Amalie Skram boende hos seg. Hos ham har hun for eksempel skrevet deler av Hellemyrsfolket. Ved sin død etterlot han seg en dagbok som er en kilde til informasjon om den mer berømte søsteren.
Selv skrev han lærebøker i engelsk og en turistbok for Kongsberg, utgitt av Kongsberg og Omegns Turistforening. Han oversatte også teologiske verker fra engelsk, som Johannes og Antikristen av Frederic Wilhelm Farrar og Rationalismens historie av William Lecky. Et par artikler av ham finnes i de tidlige årgangene av Samtiden.


== Verker ==
Kongsberg (1889)
Engelsk: praktisk Lærebog (1890)
Engelsk grammatik for middelskolen (1894)


=== Oversettelser ===
Frederic Wilhelm Farrar: Apostelen Johannes og Antikristen (1893)
Kristus i nutiden: prækener for søn- og helligdag i kirkeaaret (1894)
William Lecky: Rationalismens historie (1897)