jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Breaking Up Is Hard to Do

«Breaking Up Is Hard to Do» er en amerikansk popsang med melodi av Neil Sedaka og tekst av Howard Greenfield. Den ble utgitt på single for RCA Victor av Sedaka. Sangen er beskrevet av Allmusic som «to minutter og seksten sekunder med ren popmagikk». Den blir betraktet som Sedakas signatursang.
Sangen ble en stor hit over hele verden, noen ganger med teksten oversatt til fremmede språk. For eksempel ble den italienske versjonen kalt «Tu no lo sai» (Du vet ikke) og spilt inn av Sedaka selv.
«Breaking Up Is Hard to Do» var opprinnelig en uptemposang. Sedaka gjorde en nyinnspilling av den som ballade i 1975. 


== Coverversjoner ==
Coverversjoner av «Breaking Up Is Hard to Do» har blitt spilt inn av tallrike artister i årenes løp, deriblant The Carpenters, Dee Dee Sharp, Nick Carter, Gloria Estefan, Freddy Fender, The Four Seasons, Eydie Gormé, Lucy Hale, Garrett Haley, The Happenings, Tom Jones, Killola, Ilona Knopfler, Little Eva, Renee Olstead, The Partridge Family, Zoogz Rift, Ruben Studdard under topp fem-kvelden (1960-årene/Neil Sedaka-kveld) på American Idol, sesong to, hvor Studdard mootok stående ovasjoner av Sedaka som gjestedommer samt meddommerne Paula Abdul og Randy Jackson, Svenne & Lotta, Sylvie Vartan (med den franske tittelen «Moi je pens encore a toi» (Jeg tenker på deg også)), Lenny Welch, en duett med Sedaka og Sissel Kyrkjebø, Mak and the Dudes, Clark Gamul og Damian McGinty fra Celtic Thunder.


== Norsk versjon ==
Ove Thue har skrevet en norsk tekst på bergensdialekt og M. Kjøs har skrevet en norsk tekst. Thues versjon bærer tittelen «Si ikkje nei». Kjøs' versjon heter «Det er for trist og si farvel».


=== Innspillinger ===


== Listeplasseringer ==
I Sedakas tilfelle var det første gang at en utøver lå på Billboard Top 10-listen med forskjellige versjoner av samme sang.


== Referanser ==
Rudolf Kempe

Rudolf Kempe (1910–1976) var en tysk dirigent. 


== Liv og virke ==
Kempe ble regnet som spesialist på det senromantiske tysk-østerrikske repertoaret, særlig Richard Wagner, Anton Bruckner, Johannes Brahms, og i enda høyere grad Richard Strauss. 
Kempe studerte ved orkesterskolen i Dresden og begynte i 1928 som oboist i Dortmund. Fra 1929 til 1936 var han førsteoboist og pianist ved Gewandhausorchester Leipzig. I 1937 ble han dirigent for samme orkester, i en alder av bare 27 år. I 1949 ble han Generalmusikdirektor i Dresden, og i 1951 også leder for byens opera. Fra 1952 til 1954 var han musikkdirektør ved Bayerische Staatsoper i München, og i 1960-årene ledet han Royal Philharmonic Orchestra og Tonhalle-Orchester Zürich. På denne tiden var han en av de mest etterspurte dirigentene i verden, med oppdrag blant annet i New York, Buenos Aires, Milano og Salzburg. Han ble Generalmusikdirektor for Münchner Philharmoniker i 1967, og satt i denne stillingen frem til sin død i 1976. Han ble etterfulgt av Sergiu Celibidache.
Kempe var en dirigent med en svært behersket stil, og han stilte hele sin store tekniske viten til disposisjon for orkesteret, musikerne og sangernes. Han så og opplevde musikk mindre som et fenomen som var skapt for å underholde publikum, enn som en kilde til felles musikkutfoldelse. Derfor var han en tilhenger av ensembleteatre. Han førte taktstokken på en klar og tydelig måte, og dette var med på å underbygge hans strukturalistiske fortolkningsstil som lett gjenkjennes i det faktum at han gjorde musikkens kammermusikalske kvaliteter, sidestemmene og de fine klangsjatteringene hørbare selv i de store, senromantiske partiturene.


== Diskografi, utvalg ==
Richard Strauss, samtlige tonedikt og konserter (EMI)
Richard Wagner, Die Meistersinger von Nürnberg; Lohengrin (EMI)
Johannes Brahms, Ein deutsches Requiem (EMI)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rudolf Kempe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rudolf Kempe på Internet Movie Database 
(en) Rudolf Kempe på Discogs 
(en) Rudolf Kempe på MusicBrainz 
(en) Rudolf Kempe på AllMusic 
(de) Verk av og om Rudolf Kempe i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(fr) Webside med fullstendig diskografi
Hanne-Vibeke Holst

Hanne-Vibeke Holst (født 21. februar 1959 i Hjørring) er en dansk forfatter og utdannet journalist som var ansatt i Berlingske Tidende og Søndags B.T.
Hun er datter av forfatterne Knud Holst Andersen (1936–1995) og Kirsten Johanne Høybye (1936–2008). Hun giftet seg i 1984.
Holst er medlem av VL-gruppe 67.


== Bibliografi ==
Som pesten (2017), utgitt på norsk 2018
Knud, den store (2013), norsk tittel Heretter er jeg ingen
Undskyldningen (2011)
Dronningeofret (2008)
Kongemordet (2005)
Kronprinsessen (2002)
Min mosters migræne - eller Hvordan jeg blev kvinde (1999)
En lykkelig kvinde (1998)
Det virkelige liv (1994)
Thereses tilstand (1992)
Hjertets renhed (1990)
Chicken (1987)
Nattens kys (1986)
Til sommer (1985)
Mor er løbet hjemmefra (1986)
Ud af røret, Maja! (1981)
Hejsa, Majsa! (1980)


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
2008 – De Gyldne Laurbær for Dronningeofret.
2003 – Søren Gyldendal-prisen
1997 – Egholtprisen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Hanne-Vibeke Holst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Hanne-Vibeke Holst på bibliografi.dk
(en) Hanne-Vibeke Holst på Internet Movie Database 
(da) Hanne-Vibeke Holst på Filmdatabasen 
(da) Hanne-Vibeke Holst på danskefilm.dk 
(da) Hanne-Vibeke Holst på danskfilmogtv.dk 
(da) Hanne-Vibeke Holst på Scope
Fjæra

Fjæra er ei grend i Etne kommune i Vestland fylke. Stedet ligger innerst i Åkrafjorden, ved utløpet av Fjæraelva, og kalles også Åkrabotn.
På Fjæra ligger det et anlegg for produksjon av settefisk for oppdrettsselskapet Marine Harvest. Det skal ha 15 arbeidsplasser og produsere 7,5 millioner sjøklar smolt årlig.På grunn av beliggenheten innerst i fjorden med vei mot Odda og Haukelifjell har Fjæra tidligere vært et aktivt sted med skole, ferjekai, butikk, bensinstasjon og postkontor. I dag har stedet ingen av disse funksjonene, og har bare en håndfull fastboende.
I 1913 ble Fjæra kapell bygget. Nå er det gudstjeneste her om lag seks ganger i året.
Europavei 134 passerer Fjæra like ved utløpet av Fjæratunnelen. Veien gjennom grenda var hovedvei fram til 1982, da hovedveien ble lagt på den andre siden av Fjæraelva.


== Referanser ==
Trondhjems Hospital

Trondhjems Hospital  er en veldedig stiftelse i Trondheim som har vært i kontinuerlig drift siden 1277. Før det har et Mariehospital eksistert på samme sted allerede på 1100-tallet. Hospitalet har alltid ligget på det som nå heter Hospitalsløkkan i utkanten av Trondheim sentrum.  Hospitalet driver i dag bl.a. sykehjem, omsorgsboliger og hjemmetjenester. Betydelige bygg i stiftelsens besittelse på Hospitalsløkkan ved siden av sykehjems-/omsorgskomplekset er Hospitalskirken fra 1705.


== Eksterne lenker ==
(no) Trondhjems Hospitals hjemmeside
«Trondhjems Hospital». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Det Kriminalpræventive Råd

Det Kriminalpræventive Råd er et råd under Rikspolitiet i Danmark som ved hjelp av opplysninger, sikkerhetsfremmende initiativer og samarbeid mellom myndigheter sørger for å forebygge kriminalitet.
Rådet ble stiftet i 1971 som følge av 1960-tallets voldsomme stigning i kriminaliteten.
Rådets har ingen formann pt.


== Tilsvarende myndigheter i resten av Norden ==
Tilsvarende organ i Norge heter Det kriminalitetsforebyggende råd, i Sverige Brottsförebyggande rådet og i Finland Rådet för brottsförebyggande.


== Eksterne lenker ==
Det Kriminalpræventive Råds hjemmeside
Buratino

Buratino (på russisk Буратино) er hovedpersonen i den russiske barneboka  «Gullnøkkelen eller Buratinos eventyr» fra 1936 skrevet av den russiske forfatteren Aleksej Tolstoj (1883–1945). Fortellingen er fritt basert på Carlo Collodis «Pinocchio» fra 1883.  Da boka kom ut i 1936, ble Burantino raskt svært populær blant barn i Sovjetunionen. Det er den fortsatt, selv om dagens barn er like kjent med den vestlige varianten.


== Bakgrunn og utbredelse ==


=== Handling ===
Forfatteren har fortalt at handlingen i boka oppstod da han gjenfortalte og bearbeidet Pinocchio for sine barn fritt etter hukommelsen, ei bok han ikke hadde lest siden han var barn. Buratino er – som Pinocchio – en levende dokke, men i motsetning til Pinocchio har Buratino konstant lang nese, skåret ut av Papa Karlo (папа Карло). Sammen med venner på et dokketeater forsøker Buratino å finne en gullnøkkel til en hemmelig dør i Papa Karlos hus, en nøkkel som også den onde dokketeaterdirektøren Karabas Barabas (Карабас-Барабас) er på jakt etter.


=== Navn ===
Den russiske skikkelsen har lånt navn fra Burattino (også skrevet  Burrattino og Burratino), en mindre viktig tjenerfigur i den italienske teatertradisjonen commedia dell'arte, der burattino betyr «dokke (av tre)» eller «sprellemann».
Buratino ga navn til flere produkter i Sovjetunionen, blant annet en brus med karamellsmak. Også rakettoppskytningssystemet TOS-1 ble populært kalt buratino på grunn av det store nesepartiet.


=== Filmatiseringer ===
1939: Gullnøkkelen, en film fra 1939 med levende skuespillere og stop-motion-animasjon
1960:  Buratinos eventyr, tegnefilm (i amerikansk TV-versjon 1998)
1975: Burations eventyr, TV-film


== Se også ==
Pinocchio, italiensk barnebokfigur fra 1883
Burattino, figur i commedia dell'arte
Zäpfel Kern, tysk variant av Pinocchio


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Buratino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vannbåren varme

Vannbåren varme er oppvarmingssystemer (eller kjølesystemer) som bruker vann som energibærer, også kalt varmebærer. Begrepet blir mest brukt til å omtale oppvarmingsmetode i bygninger, med vannbåren gulvvarme, radiatorer eller viftekonvektorer. Vannbåren varme kan også benyttes til oppvarming av gater og uteareal for snø- og isfjerning, da iblandet frostvæske.
I bygninger blir rør lagt inn i bygningskonstruksjonen, deretter varmes vann opp av en varmekilde for så å sirkulere i rørsystemet. Eksempler på varmekilder er varmepumpeløsninger, fjernvarme, solcellepaneler, elektrisitet, olje, pellets. Varmekilder kan også kombineres. Vannbårne gulvvarmesystem og vannbårne radiatorrørsystem er de vanligste metodene for bruk av vannbåren varme.


== Regulering ==
På grunn av den store termiske massen, kan vannbårne gulvvarmesystemer og elektriske varmekabler nedstøpt i betong ha dårligere reguleringsegenskaper (stor treghet), sammenliknet med direkte elektrisk oppvarming (eksempelvis panelovner), radiator og viftekonvektorer. Dette kan imidlertid kompenseres ved at vanntemperaturen reguleres i forhold til utetemperatur, også kalt klimakompensert regulering. Sammenhengen mellom vanntemperatur og utetemperatur angis av en såkalt fyringskurve. Det benyttes mange ulike løsninger for vannbåren gulvvarme. Mange av disse har liten termisk masse, og dermed tilsvarende gode reguleringsegenskaper.


== Se også ==
Varmeanlegg
Termostatventil, brukt for regulering av radiatorer for vannbåren varme i boliger


== Eksterne lenker ==
Om vannbåren varme hos enøk.no
Vannbåren varme i nye hus
Avspenningsmiddel

Avspenningsmiddel er et produkt til bruk i oppvaskmaskiner. Formålet med avspenningsmiddelet er dels å bløtgjøre vannet, dels å redusere vannets overflatespenning, slik at små dråper av vann ikke setter seg på f.eks. glass, hvor de kan tørke inn og etterlate flekker av kalk. Ved å redusere vannets overflatespenning renner vannet lettere av glassene, og etterlater dermed ingen kalkflekker.
Avspenningsmidler inneholder vanligvis fettalkoholalkoxylat, natriumkumensulfonat og sitronsyre.
Amarant (farge)

Amarant er et fargestoff som er godkjent til å tilsettes i matvarer. Tilsetningstoffet har E-nummeret E 123.
Oppholdstillatelse

Oppholdstillatelse er en tillatelse til å oppholde seg i et land for en kortere eller lengre periode.


== Norge ==
I Norge kan en utlending oppholde seg utover tre måneder etter å ha fått vedtak om oppholdstillatelse. 
Permanent oppholdstillatelse kan  ifølge utlendingsloven gis etter minst tre års sammenhengende, tillatt opphold i Norge. Tidligere ble permanent oppholdstillatelse kalt bosettingstillatelse.


== Se også ==
Pass
Visum
Schengen-traktaten
Turist
Asyl
Opphold på humanitært grunnlag
Innvandring
E123

E123 kan vise til

Amarant (farge), et fargemiddel for næringsmidler
Europavei 123, en europavei mellom Russland og Tadsjikistan
E.123, en standard definert av Den internasjonale telekommunikasjonsunion
Ammoniumdikromat

Ammoniumdikromat er en uorganisk kjemisk forbindelse som har den kjemiske formelen (NH4)2Cr2O7. 


== Generelt ==
Ammoniumdikromat, (NH4)2Cr2O7, er et kreftfremkallende kjemikalie. Det består av oransje eller rødlige krystaller uten lukt.
Ammoniumdikromat skal merkes eksplosiv, meget giftig og miljøfarlig.

		
		


== Forsøk ==
Ammoniumdikromat ble tidligere anvendt i folkeskoler til forsøket "ammoniumdikromat-vulkanen" (en dekomponering av ammoniumdikromat som settes i gang ved å oppvarme det med en flamme til det antenner.Når forbindelsen har tent på, skjer følgende reaksjon:
(NH4)2Cr2O7(s) → Cr2O3(s) + N2(g) + 4H2O(g)
Victoria (roman)

Victoria er en kjærlighetsroman av Knut Hamsun. Den ble skrevet i 1898, og dens viktigste temaer er ulykkelig kjærlighet, ungdomsforelskelse og klasseskille. Boken er en av Hamsuns mest kjente bøker, og har kjennetegn fra nyromantikken.


== Handling ==
Johannes er hovedpersonen, en møllersønn som i starten av sitt liv ville bli fyrstikkmaker. Han er forfatter og glad i naturen, men kan aldri få den han elsker, «rikmannsdatteren» Victoria. De to møtes første gang når Johannes er 14 år gammel, Victoria er fire år yngre. Vi følger dem helt til voksen alder, og ser særlig hvordan Johannes gjør alt for å imponere Victoria og for å klatre på den sosiale rangstigen. Han prøver å imponere i alt, men lykkes ikke. De møtes flere ganger og forteller om sine følelser, men hindres i å bli sammen på grunn av Victorias høyere stilling i samfunnet. Videre er Victoria tvunget til å gifte seg med den rike Otto på grunn av familiens økonomiske problemer. Otto dør i en jaktulykke og etterlater seg en ustabil fremtid for foreldrene. Til slutt dør Victoria i ung alder av tuberkulose, og etterlater seg kun et brev til Johannes der hun forklarer hvorfor hun har avvist Johannes og om det påtvungne ekteskapet med Otto.


== Filmatisering ==

Viktorija, russisk stumfilm fra 1917, regi av Olga Preobrazjenskaja, antas tapt
Viktorija, latviskspråklig film fra 1988 (Sovjetunionen), regi Olgerd Dunkers
Victoria, svenskspråklig film fra 1979, regi og manus ved Bo Widerberg, delvis innspilt i Norge
Victoria, tysk film fra 1935, regi ved Carl Hoffmann, innspilt i Bergen og Hardanger, vist i Oslo i februar 1936
Victoria, norsk film fra 2013, regi og manus ved Torun Lian


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utgaven fra 1898 | 1995 | 1998 hos Nasjonalbiblioteket.
Epic (Borknagar-album)

Epic er Borknagars sjette studioalbum og ble utgitt i 2004


== Sporliste ==
«Future Reminiscence» (5:26)
«Traveller» (5:03)
«Origin» (4:58)
«Sealed Chambers of Electricity» (4:13)
«The Weight of Wind» (3:59)
«Resonance» (4:29)
«Relate (Dialogue)» (4:29)
«Cyclus» (5:26)
«Circled» (4:46)
«The Inner Ocean Hypothesis» (5:12)
«Quintessence» (5:32)
«The Wonder» (4:16)


== Eksterne lenker ==
(en) Epic på MusicBrainz 
(en) Epic på AllMusic 
Borknagar-Epic Arkivert 15. april 2012 hos Wayback Machine. (2006 sjette Album på den Offisielle Borknagar Nettsiden)
SBS Broadcasting Group

SBS Broadcasting Group var en europeisk kringkastingsgruppe som drev kommersielle TV-kanaler, radiostasjoner og relaterte virksomheter i Vest-og Sentral-og Øst-Europa. SBS hadde kringkastingstjenester i Norden, Belgia, Bulgaria, Finland, Hellas, Ungarn, Nederland, Romania og Storbritannia. 
SBS ble grunnlagt av Harry E. Sloan og Brendan Atkinson etter at de kjøpte en eierandel i København stasjonen Kanal 2 og TVNorge. I 1991 kjøpte Harry svenske Nordic Channel, som snart ble omdøpt til Kanal 5. Selskapet var opprinnelig kjent som TV1, men ble omdøpt til Scandinavian Broadcasting Systems i 1991. Etter å ekspandert inn i Benelux og Øst-Europa, ble navnet endret igjen.
I 2005 ble SBS kjøpt av kapitalfirmaet Permira og Kohlberg Kravis Roberts (KKR). De kjøpte den tyske kringkasteren ProSiebenSat.1 Media tidlig i 2007 og 27. juni 2007 ble det kunngjort at ProSiebenSat.1 Media kjøpte SBS Broadcasting Group for 3,3 milliarder euro. Dermed ble ProSiebenSat.1 Media den nest største kringkasteren i Europa med 48 TV-stasjoner.
I Norge eier SBS Radio Norge og Radio 1 Hits i Oslo og Bergen, tidligere også i Trondheim og Stavanger. SBS Radio driver også musikk-TV-kanalen The Voice TV Norge, i tillegg til radiostasjonen The Voice Radio i Oslo, Stavanger og Trondheim.


== Referanser ==
Konstantinordenen

Konstantinordenen, eller Den hellige militære konstantinske Sankt Georgs Orden, er en katolsk ridderorden som ifølge sin egen tradisjon ble stiftet av keiser Konstantin i år 313. Mer sannsynlig oppstod den på midten av 1500-tallet. Frem til 1860 ble ordenen utdelt både i Parma og Sicilia. Deretter ble Roma ordenens sentrum. Den arvelige verdigheten som stormester har i mange hundre år ligget hos fyrstehuset Bourbon.
Sankt Gregor den stores orden

Sankt Gregor den stores orden (latin: Ordo Sancti Gregorii Magnii) er en pavelig orden. Den ble innstiftet 1. september 1831 av pave Gregor XVI, syv måneder etter at han ble valgt til pave. Ordenen er oppkalt etter pave Gregor I med tilnavnet «den store», pave fra 590 til 604. Ordenen ble innstiftet for å kunne belønne innbyggere i Kirkestaten, særlig slike som ikke var adelige og som dermed ikke ble tildelt Kristusordenen eller Den gylne spores orden. Sankt Gregor den stores orden rangerer etter Den gylne spores orden, som den fjerde av de fem ordener i Den katolske kirke.


== Inndeling ==
Sankt Gregor den stores orden var opprinnelig inndelt i tre grader, men med storkorsgraden delt i to klasser, slik at antallet trinn ble fire. Ordenen er senere omorganisert slik at den nå er inndelt i fire grader med betegnelsene:

Storkors
Kommandør med stjerne
Kommandør
Ridder


== Insignier ==
Ordenstegnet for Sankt Gregor den stores orden består av et rødemaljert malteserkors med gullkuler. Midtmedaljongen bærer et portrett av Gregor den store. Den er omgitt av en bord med innskriften «S • GREGORIUS • MAGNUS» og en stjerne. Baksiden bærer innskriften «PRO DEO ET PRINCIPE» (For Gud og Fyrste). Korset er opphengt i båndet i en grønn laurbærkrans. Når ordenen tildeles for militære fortjenester, byttes kransen ut med et trofé. Ordenstegnet er det samme for alle grader, men er av ulik størrelse og er opphengt i bånd av ulik utforming. Ordensbåndet er rødt med gule kantstriper. Ordensstjernen er i sølv og har grupper av åtte stråler. Det har ordenskorset i midten.
Ordenen har sin egen ordensdrakt med tilhørende fjærhatt. Til uniformen bæres sverd.


== Tildeling ==
Ordenen ble opprinnelig tildelt både for sivile og militære fortjenester og ble i særdeleshet bruk som belønning for dem som forsvarte kirkens verdslige makt i de italienske statene der kirken også utøvde den verdslige myndighet. Senere har ordenen blitt til en allmenn fortjenstorden, som tildeles for innsats for Den katolske kirke. Tildeling for militære fortjenester er ikke lenger vanlig. Kvinner er siden 1994 tildelt ordenen på lik linje med menn. Nominasjon skjer gjennom det biskopene og behandles av den pavelige nuntius for de respektive land. Nominasjoner sendes så til statssekretariatet i Vatikanet.


== Norske innehavere ==
Ordenen er også tildelt nordmenn. Et eksempel på en norsk mottagere er pavelig kammerherre Christopher Tostrup Paus, som var innehaver av storkors av Sankt Gregor den stores orden. Diplomat og ambassadør Per Thee Nævdal var også innehaver av ordenen. Lars Roar Langslet ble i 1980 utnevnt til kommandør med stjerne av ordenen. Norges ambassadør til Den hellige stol 2009–2013, Rolf Trolle Andersen, mottok i 2014 storkorset av ordenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Alessandra Malesci Baccani: The Knights of The Holy See.
Bus Stop (sang)

«Bus Stop» er en britisk popsang med melodi og tekst av Graham Gouldman. Den ble spilt inn på plate av den britiske gruppen The Hollies og utgitt på singlen Parlophone R5469 (Storbritannia) og Imperial 66186 (USA). Produsent var Ron Richards.Gouldman hadde med en versjon på sitt debutsoloalbum, The Graham Gouldman Thing, i 1968. Den har også blitt spilt inn på plate av Herman's Hermits samt Classics IV.


== Norsk versjon ==
G. Johansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Ære være regnværet». Nordre Sving har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Gammalpop 1 (Tambourine TAM 1000) i 1974.


== Bakgrunn ==
I et intervju i 1976 fortalte Gouldman at idéen til sangen hadde kommet mens han satt på bussen på vei hjem fra arbeidet. Åpningslinjene ble skrevet av hans far, forfatteren Hyme Gouldman. Graham Gouldman fortsatte med resten av sangen på sitt soveværelse, bortsett fra broen, som han fullførte på bussen på vei hjem til arbeidet (en klesforretning for menn) neste dag.


== Listeplasseringer ==
«Bus Stop» var The Hollies første amerikanske Top 10-hit.


== Referanser ==
Alliansekorpset Arna

Alliansekorpset Arna er et janitsjarkorps fra Espeland i Arna i Bergen. Korpset ble stiftet 24. juni 2006 og er en sammenslutning mellom Arna Janitsjar (1998) og Musikklaget Janus (1936). Korpset eier Espelandshallen sammen med Idrettslaget Fri.


== Eksterne lenker ==
Alliansekorpset korpsets hjemmeside.
Mira (andre betydninger)

Mira kan ha flere betydninger:

Mira – stjerne i stjernebildet Hvalfisken.
Mira (Veneto) - en by i den italienske regionen Veneto
Mira (navn) – kvinnenavn
Mira (tegneserie)
DS «Mira» – norsk passasjerskip fra 1891.
MiRA – norsk frivillig organisasjon for å bedre minoritetskvinners levekår.
3633 Mira – en nummerert småplanet
Midtre Romerike Avløpsselskap
Kanarifuglen

Kanarifuglen er en norsk dramafilm fra 1973 med Julie Ege og Arne Lindtner Næss i hovedrollene. Pål Bang-Hansen stod for regi og manus. Kanarifuglen var en av de første filmene som ble belagt med merverdiavgift  Den fikk lunken mottagelse av kritikerne, men ble likevel etter forholdene en godtselgende film.Filmen ble vist på NRK i 1979.


== Handling og rolleinnehavere ==
Filmen handlet om Jan, spilt av en debuterende Arne Lindtner Næss. Han er familiefar med to små barn; hans kone spilles av Gry Enger. Jan arbeider som personalkonsulent på et stort mekanisk verksted, og drømmen hans er å få råd til å flytte fra blokkleiligheten i drabantbyen til nybygd enebolig finansiert gjennom husbanklån. På en firmareise til Kanariøyene blir han kjent med flyvertinnen Kari, spilt av Julie Ege. På en svømmetur sammen med Jan drukner personalsjefen, og tilbake i Norge overtar Jan stillingen hans. Sjefen for bedriften som Jan arbeider i spilles av Pål Skjønberg, mens Lasse Kolstad har rollen som personalsjefen. Jans kollega ble spilt av Arne Aas, og Kjersti Døvigen spilte en ung kontordame. Jans barn ble spilt av Bent Bang-Hansen og Simen Bang-Hansen. Andre biroller ble spilt av Jan Erik Düring og Bonne Gauguin. En filmskaper ble spilt av Terje Helweg, Sverre Holm spilte en globusselger, Elna Kimmestad en religiøs dame, Lars Andreas Larssen en mann ved navn Jenssen, Sverre Anker Ousdal var en bilselger og Rolf Sand spilte en kristen mann.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kanarifuglen på Internet Movie Database 
(no) Kanarifuglen i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Kanarifuglen hos Filmfront
Laurentiuskirken i Trondheim

Laurentiuskirken var en middelalderkirke viet Laurentius av Roma (St.Lavrans) på Munkholmen, en øy utenfor Trondheim. Kirken tilhørte Nidarholm kloster på øya. Kirken var muligens en romansk rundkirke ifølge et segl fra 1280, men utgravinger fra 1989, som avdekket deler av en rett korvegg tyder mer på en vanlig rektangulær kirke.