jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hunterston-brystnålen

Hunterston-brystnålen eller brosjen, som ble lagd en gang på 700-tallet i dagens Skottland, er karakterisert av en oval ring som blir festet gjennom et hull i hodet på en lang nål etter at nålen har vært presset gjennom tøy. Brosjen er støpt i sølv, belagt med gull, sølv og rav og dekorert med dyrefigurer i filigran (fint ornamentarbeid). I dens senter er det et kors og en gyllen glorie som representerer den oppstandne Kristus.
Hunterston-brosjen er et meget kostbart smykke, som antagelig har blitt lagd ved et kongelig sted som Dunadd i Argyll og er antatt å ha vært et objekt av meget høy status som viste til høy makt og stor prestisje for dens eier. Smykket er verket til en meget dyktig håndverker og gullsmed, godt kjent med angelsaksiske, irske, norrøne og skotsk-piktiske teknikker for dekorativt metallarbeid. Smykket er i dag et ikonisk objekt fra vikingtiden og tidlig middelalder.
Hunterston-brosjen er karakteristisk for en såkalt keltisk gruppe av brosjer med lange nåler, vanligvis i bronse eller sølv, innfattet eller gravert med intrikate former av sammenslynget flettemønster eller drager i stil fra de illuminerte irske manuskripter mellom 600-tallet og 800-tallet. Som Tara-brosjen er Hunterston-brystnålen oval i sirkelen, men lukker nålen med en annen metode. Istedenfor å kreve en kjede eller streng for å sikre at nålen festes til klesplagget er nålen avtagbar. Straks den er tatt av kan tøyet bli dratt gjennom brosjens hode og nålen presset gjennom tøyet som presses opp gjennom ringen og festes på plass. Således var Hunterston-brosjen å betrakte både som tidlig eksperimentell og som en overgangsform.
I middelalderen var brosjen form vanligvis en enkel, flat sirkel med et åpent sentrum og nålen like lang som brosjens diameter. De var ofte innskrevet med religiøse formler som en talisman. Brosjer fra det skotske høylandet var vanligvis i denne formen, bare bredere og den sentrale åpningen mindre i proporsjon til brosjens størrelse.
200 år etter dens tilblivelse har det falt i hendene på norske vikinger, noe man kan se ved at den har fått inskripsjoner av runer. Sølvbrosjer av stor størrelse med lange nåler, en oval sirkel som lukkes i stor knagg som minner om vridde hoder er stundom funnet i norrøne utgravninger fra denne perioden.
Hunterston-brosjen ble gjenfunnet i 1826 av to menn fra West Kilbride som gravde et avløp ved foten av Goldenberry Hill i nærheten av Hunterston i Ayrshire. I dag blir den oppbevart i Royal Museum of Scotland i Edinburgh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
1911 Encyclopædia Britannica: Brooch
National Museums Scotland: Hunterston brooch
Karungi

Karungi (finsk: Karunki) er et tettsted i Haparanda kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 232 innbyggere.


== Referanser ==
Nikkala

Nikkala er et tettsted i Haparanda kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 435 innbyggere.


== Referanser ==
Seskarö

Seskarö (finsk: Seittenkaari) er et tettsted i Haparanda kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 491 innbyggere.Naturen består mest av furumoer, men det er også områder med gran og løvskog. De fleste badestrendene ligger på øyas sørside, men i viken Räpilahti nordøst på Seskarö er det sandstrand med en naturhavn der også større fritidsbåter kan legge til. Siden 1978 har Seskarö hatt broforbindelse med fastlandet via et antall mellomliggende øyer. Det nedlagte (siden 2008) sagbruket var stedets livsnerve fra sent på 1800-tallet. Av bedrifter som er i virksomhet i dag, er en liten elektronikkprodusent, en produsent av emballasjeprodukter, noen matvarebutikker, et vertshus og en bensinstasjon.


== Opprøret i 1917 ==
Tidlig på 1900-tallet hadde Seskarö rundt 2.900 fastboende og mange sesongarbeidere, flest fra Norrland og Nord-Finland, ved sagbrukene. I 1917 kom sulten. Isen lå fremdeles i Bottenviken i slutten av mai måned, og båtene med mel og poteter rakk ikke frem. Så ble det sagt at de to bakerne på Seskarö hadde brød til overs, men nektet å selge. Den ene sendte sine ansatte bort, lot døren stå ulåst og dro selv inn til fastlandet. 300 sagbruksarbeidere forsynte seg da med 186 tokilos pakker med brød, og la for dette 119 kroner og 75 øre i kassen. Brødpakkene kostet 65 øre hver, dermed manglet det 1 krone og 15 øre. Den andre bakeren ringte derfor lensmannen, som tok inn folk til avhør. Han og kronofogden rekvirerte deretter militæret fra Haparanda. De første som ankom, ble avvæpnet eller leverte våpnene frivillig. Neste dag kom en isbryter. Myndighetene hadde latt isen ligge da folk sultet, men da folk måtte hjelpe seg selv, ble isen ryddet vekk. 500 militære med maskingevær og en kanon ble landsatt, og utenfor lå et skip fra marinen med kanoner rettet mot Seskarö. Etter tre dager tok «landshøvdingen» (dvs. fylkesmannen) Walter Murray over. Han ankom Seskarö med en båt lastet med smør, kaffe, korn og tørrmelk. Men et titalls beboere ble dømt til straffarbeid for opprør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Seskarö Hembygdsföreningens hjemmeside
Seskarö i Bottenviken
Seskarös Befrielsearmé om Seskarös historie Arkivert 11. juli 2009 hos Wayback Machine.
Marielund

For tettstedet i Södermanland, se Marielund (Strängnäs).Marielund er et tettsted i Haparanda kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. Det ligger like nord for Haparanda. I 2010 hadde tettstedet 1 726 innbyggere.


== Referanser ==
Pysjma

Pysjma (russisk: Пышма) er ei elv i Sverdlovsk og Tjumen oblast i Russland. Den er ei sideelv til Tura, og er 603 kilometer lang.
Pysjma har sitt utspring på 290 moh på østsiden av Uralfjellene ved byen Verkhnjaja Pysjma, like nord for Jekaterinburg. Elva løper ut på den vestlige delen av Det vestsibirske lavland, og munner ut i elva Tura på 46 moh, ved landsbyen Sosonovo, rundt 40 kilometer øst for Tjumen. I sitt nedre løp meanderer elva kraftig. Den er her rundt 50 meter bred, tre meter dyp, med en strømhastighet på 0,2 m/s.
Pysjmas nedbørfelt er på 19 700 km². Middelvannføringen er på 34 m³/s (maksimum 1 300 m³/s, minimum 2 m³/s). De viktigste sideelvene er fra høyre Kunara og Bolsjaja Kalinovka, og fra venstre Reft.Pysjma fryser over i begynnelsen av november og forblir frosset til vårløsningen i april.
Byer ved Pysjma er Verkhnjaja Pysjma, Berjozovskij, Zaretsjnyj, Sukhoj Log og Kamysjlov.


== Referanser ==
Claudell Washington

Claudell Washington (født 31. august 1954 i Los Angeles i California, død 10. juni 2020) var en amerikansk baseballspiller som spilte i Major League Baseball for Oakland Athletics (1974–76), Texas Rangers (1977–78), Chicago White Sox (1978–80), New York Mets (1980), Atlanta Braves (1981–86), New York Yankees (1987-88, 1990) og California Angels (1989–90).
I 1986 ble Washington utestengt i 60 dager etter å ha vært involvert i en kokain-sak.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Claudell Washington – mlb.com 
(en) Claudell Washington – Baseball-Reference.com (Major League) 
(en) Claudell Washington – Baseball-Reference.com (Minor League) 
(en) Claudell Washington – Society for American Baseball Research 
(en) Claudell Washington – fangraphs.com
Hyphessobrycon

Hyphessobrycon er en gruppe karpelakser.
Det er fisk som lever i ferskvann i Sør-Amerika fra sørlige Mexico til Río de la Plata i Argentina.
Det er stor anatomisk mangfold i gruppen. Hyphessobrycon-artene blir fra 2 til 7 cm lange. 
De fleste artene er altetende, og lever stort sett av små krepsdyr, insekter, makk og dyreplankton.
Når de leker, sprer de eggene og vokter verken egg eller yngel.
Mange arter er populære akvariefisk.


== Arter ==

Colombiatetra (H. columbianus)
Dolkestikktetra (H. erythrostigma)
Gul fantomtetra (H. roseus)
Ildtetra (H. amandae)
Norsk flaggtetra (H. anisitsi)
Peru-tetra (H. peruvianus)
Rosentetra (H. rosaceus)
Serpatetra (H. eques)
Sitrontetra (H. pulchripinnis)
Svart fantomtetra (H. megalopterus)
Svart neontetra (H. herbertaxelrodi)


== Eksterne lenker ==
(en) Hyphessobrycon – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Hyphessobrycon i Encyclopedia of Life 
(en) Hyphessobrycon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hyphessobrycon hos ITIS 
(en) Hyphessobrycon hos NCBI 
(en) Kategori:Hyphessobrycon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hyphessobrycon – detaljert informasjon på Wikispecies
Fredrik Tervaniemi

Karl Fredrik Tervaniemi (født 16. mai 1980) er en svensk tidligere fotballspiller..
Ut 2009-sesongen spilte Tervaniemi for Nybergsund, men kontrakten med klubben ble ikke forlenget. Han har også spilt for Alta, Fredrikstad FK og Eidsvold Turn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fredrik Tervaniemi – Transfermarkt 
Karl Fredrik Tervaniemi fotball.no
Porjus

Porjus er et tettsted i Jokkmokk kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 328 innbyggere.Samfunnet vokste fram på begynnelsen av 1900-tallet i forbindelse med at Porjus kraftverk ble bygd her i Stora Luleälv, ved utløpet av Stora Lulevatten i årene 1910–1915. Den nye kraftstasjonen ble bygd i perioden 1971–1982. I dag er kraftverket i Porjus energiselskapet Vattenfalls tredje største vannkraftverk med en normal årsproduksjon på 1 233 GWh.
I kraftverkbyggets skygge vokste det frem et provisorisk samfunn, som man bare hadde tenkt skulle bestå i anleggsperioden, som man beregnet til fire år. Stadig flere funksjoner kom til for å dekke behovene for en stor stab anleggsarbeidere og tjenestemenn. Resultatet ble et på mange måter velordnet samfunn der styret i Vattenfall stod for både boliger og annen service. 
Som for de fleste andre kraftverksamfunnene, skulle man etter planen avvikle det så snart kraftverket stod ferdig. Porjus ble imidlertid værende, og hadde på det meste ca. 3000 innbyggere. I dag er Porjus det minste av Jokkmokk kommunes tre tettsteder. Porjus krysses av Luleälven, E45 og Inlandsbanan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Porjus.se, nettsted om Porjus av Porjus Bya- och Intresseförening.
Porjus Northern Light Village Arkivert 24. februar 2021 hos Wayback Machine.
Informasjon om kraftverket og visninger
Vuollerim

Vuollerim (lulesamisk: Vuolleriebme) er et tettsted i Jokkmokk kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 732 innbyggere.Stedet ligger ved samløpet mellom Lilla og Stora Luleälven. To mil nord for Vuollerim ligger det store myrområdet Vuoskunáhpe.


== Historie ==
Ved utgravninger har man funnet levninger av en steinalderbosetning som er datert til cirka 4000 f. Kr.
Vuollerim ble grunnlagt i 1756 som ei jordbruksbygd. Vattenfalls utbygging av Porsi kraftverk i 1956-61 førte til stor innflytting til stedet, og jordbruket var etter dette ikke lenger den viktigste næringsveien.


== Næringsliv ==
De viktigste næringsveiene er skogbruket og vannkraften, ettersom Vuollerim, foruten Porsi vannkraftverk, også er hjemsted for driftkontoret for store deler av de øvrige kraftverkene i Luleälven. Vattenfall er den største arbeidsgiveren med flest ansatte, og mange lokale foretak er underleverandører til Vattenfall.


== Fotogalleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==
Rosa Mota

Rosa Maria Correia dos Santos Mota (født 29. juni 1958 i Porto) er en tidligere portugisisk friidrettsutøver, olympisk mester på maraton.
Hun begynte med terrengløp allerede i skoletiden. I 1980 møtte hun Pedro Pedrosa, som ble hennes trener gjennom hele karrieren. I EM 1982 i Athen ble det for første gang arrangert maraton for kvinner i et internasjonalt mesterskap. Det var samtidig Motas aller første maratonløp, der hun slo favoritten Ingrid Kristiansen. Hun forsvarte tittelen to ganger, først i EM 1986 i Stuttgart, og deretter i EM 1990 i Split.
I OL 1984 i Los Angeles tok hun bronse, og året etter satte hun personlige bestenotering i Chicago Marathon med tiden 2:23:29. Det holdt imidlertid bare til tredjeplass, bak Joan Benoit og Ingrid Kristiansen.
I VM 1987 vant hun maratonløpet hele sju minutter foran sølvmedaljøren, og i OL 1988 i Seoul kronet hun karrieren med olympisk gullmedalje.
«A nossa Rosinha» (Vår lille Rosa, som hun ofte blir omtalt som i hjemlandet) er en av Portugals mest kjente idrettspersonligheter, ved siden av Eusébio, Carlos Lopes og Luís Figo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Rosa Mota – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Rosa Mota – Olympics.com 
(en) Rosa Mota – Olympic.org 
(en) Rosa Mota – Olympedia 
(en) Rosa Mota – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rosa Mota – World Athletics 
(en) Rosa Mota – Track and Field Statistics 
(en) Rosa Mota – TheSports.org 
(en) Rosa Mota – ARRS
Moskosel

Moskosel (umesamisk: Måskuossuvvane) er et tettsted i Arvidsjaur kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. Det ligger rundt 35 kilometer nord for Arvidsjaur. I 2010 hadde tettstedet 232 innbyggere.


== Referanser ==
Glommersträsk

Glommersträsk (umesamisk: Midtjá) er et tettsted i Arvidsjaur kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. Det ligger cirka 45 kilometer sørøst for Arvidsjaur. I 2010 hadde tettstedet 272 innbyggere.


== Referanser ==
Paracheirodon

Paracheirodon er en slekt med karpelakser, som blant annet omfatter neontetra, en av verdens aller mest populære akvariefisker.
Alle artene blir rundt 3 cm lange, og ligner på Hyphessobrycon. De har alle en karakteristisk iriserende blå lateral linje, men har noe forskjellige fargetegninger.
De foretrekker brøtt, surt vann og lever stort sett av små krepsdyr, insekter, makk og dyreplankton. 
Når de leker, sprer de eggene og vokter verken egg eller yngel.
Navnet Paracheirodon kommer fra gresk χείρ (hånd) og οδών (tenner), med forstavelsen παρά (ved siden av) for å skjelne dem fra den lignende gruppen Cheirodon.


== Eksterne lenker ==
(en) Paracheirodon – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Paracheirodon i Encyclopedia of Life 
(en) Paracheirodon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Paracheirodon hos ITIS 
(en) Paracheirodon hos NCBI 
(en) Kategori:Paracheirodon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Paracheirodon – detaljert informasjon på Wikispecies
Antroposofisk Selskap

Antroposofisk Selskap i Norge organiserer det antroposofiske arbeidet i Norge.
Det norske selskapet er en avlegger av Anthroposophische Gesellschaft, som har sete i Dornach i Sveits og som har over 30 frittstående avleggere i hele verden.
Antroposofisk Selskap i Norge ser sitt fremste mål i å anspore arbeidet med antroposofi i Norge. Selskapet arrangerer eller samarbeider om en rekke foredrag, kurser og stevner, både offentlig og for medlemmer. En annen viktig oppgave er å pleie kontakten med de forskjellige arbeidsfeltene som er inspirert av antroposofien. Selskapet utgir bladet «Antroposofi i Norge» som utkommer med fire numre i året.
Foruten å være et initiativorgan for antroposofi, utfører selskapets styre («Arbeidsledelsen») administrative og koordinerende oppgaver på vegne av medlemmene og de antroposofiske gruppene i Norge.
Det norske landsselskapet ble grunnlagt 17. mai under Rudolf Steiner (1861–1925) sitt besøk i Oslo 1923. I forhold til folketallet har Antroposofisk Selskap i Norge idag det fjerde høyeste antall medlemmer, etter Sveits, Nederland og Tyskland.


== Eksterne lenker ==
Antroposofisk Selskap i Norge Antroposofisk Selskap
Fra antroposofiens første tid i Norge, Terje Christensen, Libra 1988 2/3


== Litteratur ==
Terje Christensen: En kulturimpuls slår rot, Antropos Forlag, ISBN 978-82-79-40067-7
Tsjusovaja

Tsjusovaja (russisk: Чусова́я) er ei elv i Perm kraj, Sverdlovsk oblast og Tsjeljabinsk oblast i Russland. Den er ei sideelv til Kama. 
Elva er 592 km lang, med et nedbørfelt på 23 000 km². Den munner ut i Tsjusovojbukta i Kamskij-reservoaret. Den fryser vanligvis til i november, og forblir frosset over til vårløsningen i april–mai. Vårflommen varer vanligvis til midten av juni. 
Den  viktigste sideelver er Mezjevaja Utka, Serebrjanka, Kojva, Usva, Revda og Lysva. En annen interessant sideelv er Kumysj, som renner rundt 6 km under jorden. Stedet hvor den forsvinner heter Nyrok (russisk: нырок – oversatt: «dukk») blant lokalbefolkningen, mens stedet hvor den dukker opp igjen heter Bynyrok (russisk: вынырок – oversatt: «kommer til overflaten»).Tsjusovaja er mye brukt til vannforsyning, og forsyner blant annet Jekaterinburg. Elvehavner ved Tsjusovaja er Perm og Tsjusovoj.
Tsjusovaja er berømt for sine store klipper langs elvebredden. En av de mindre klippene er avbildet til høyre. Noen av klippene var farlige for båttrafikken under vårflommen, og ble kalt Bojtsy (russisk: бойцы – oversatt: krigere). Mange av de største klippene langs elva har navn. 


== Referanser ==
Tomasz Zahorski

Tomasz Zahorski (født 22. november 1984 i Barczewo) er en polsk fotballspiller som spiller for GKS Katowice i Polen.


== Klubbfotball ==


=== Karriere ===
Han startet karriereni lokalklubben Pisa Barczewo, og kjøpt opp av Stomil Olsztyn for senere å bli kjøpt opp av OKS 1945 Olsztyn. Etter et lite opphold i OKS Oltsztyn ble Zahorski solgt til eliteklubben Dyskobolia Groclin som spiller i Orange Ekstraklasa, etter en heller mislykket sesong med kun to nettkjenninger, ble spilleren lånt ut til Górnik Łęczna, men da denne klubben ble rammet av korrupsjonsskandalen i polsk fotball i 2007, og degradert til 3. divisjon, måtte de avbryte låneavtalen. Górnik Zabrze, som en stund hadde vært interessert i spilleren, fikk kjøpt ham fra Dyskobolia Groclin.


== Landslagsfotball ==
Den 2. oktober 2007 debuterte Zahorski på Polen under ledelse av Leo Beenhakker i en gruppekamp mot Kasakhstan som endte 1–0 til Polen. Det første landslagsmålet kom i en treningskamp mot Estland den 27. februar 2007, som endte 2–0 til Polen.
Til tross for sin unge alder ble Zahorski tatt ut til å spille i EM 2008, og i kampen mot Kroatia fikk han sin internasjonale mesterskapsdebut.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tomasz Zahorski – FIFA 
(en) Tomasz Zahorski – Transfermarkt 
(en) Tomasz Zahorski – national-football-teams.com 
(en) Tomasz Zahorski – WorldFootball.net 
(en) Tomasz Zahorski – FootballDatabase.eu 
(en) Tomasz Zahorski – Soccerway 
(en) Tomasz Zahorski – EU-Football.info 
(en) Tomasz Zahorski – FBref 
(pl) Profil på 90minut.pl
Tord Vardøen

Tord Vardøen spilte session keyboard for det norske black metal bandet Satyricon i 1993.


== Kilder ==
Satyricon Medlemmer
Schnals

Schnals (uttales «sjnals»; italiensk Senales) er en italiensk kommune i Ötztal-Alpene i Syd-Tirol. Kommunen er omtrent sammenfallende med dalen Schnalstal (italiensk Val Senales) og omfatter fem landsbyer:

Katharinaberg (italiensk Santa Caterina; 1245 moh.) i et utpreget landbrukslandskap;
Karthaus (Certosa; 1327 moh.), som ligger innenfor murene til et forhenværende karteuserkloster (grunnlagt 1326, opphevet 1782);
Unser Frau (Madonna; 1500 moh.), hovedstedet i dalen med kirke og museer;
Vernagt (Vernago; 1700 moh.), ved bredden av den regulerte Vernagtsee;
Kurzras (Maso Corto; 2011 moh.), tidligere en nokså isolert gård, som siden 1970-tallet har vokst seg til et turistisk senter med bl.a. alpinskianlegg (opp til 3211 moh.) og hoteller.Schnalstal er en nordlig sidedal av Vinschgau og er fra denne bare tilgjengelig gjennom et bratt og smalt juv, der elven Schnalser Bach forlater dalen. Den mindre og ubebodde Pfossental hører også til Schnals kommune. Inngangen til Schnalstal, som bevoktes av borgen Juval, ligger i kommunen Naturns. Schnalstal begrenses av Saldurkamm (opptil 3433 moh.) i syd og vest, av den fredete Texelgruppe (opptil 3336 moh.) i øst og av Ötztal-Alpenes hovedkam (opptil 3739 moh.) i nord. Med denne beliggenheten er Schnalstal et populært mål for både sommer- og vinterturister samt «Ötzi»-entusiaster.
Sammen med den nordlige nabokommunen, Sölden i Østerrike (Nord-Tirol), utgjør Schnalstal området med den høyest beliggende bosetningen i Øst-Alpene: Her befinner seg flere gårder som ligger på rundt 2000 meter over havet (bl.a. Kurzras og Finailhöfe). Venter Tal, som ligger nord for Alpenes hovedkam og i dag hører til Sölden, utgjorde i historisk tid en demografisk, økonomisk og forvaltningsmessig enhet med Schnalstal. Fremdeles brukes liene i Venter Tal som fjellbeite av bøndene i Schnalstal. På veien dit passerer de Alpenes hovedkam ved Hochjoch-passet og krysser noen mindre isbreer med sauene sine, ikke langt fra stedet der ismannen Ötzi døde for 5300 år siden på vei fra Schnals- til Venter Tal. Sauene drar på beite i midten av juni og føres normalt tilbake annen søndag i september.
Befolkningen er nesten rent tysktalende (98 %).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Schnals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Schnals – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Turistinformasjon om Schnalstal
Schnalstals alpinskianlegg
«Ötzi»-museet Archeoparc
Schnals kommune
Sociobiology

Sociobiology en engelsk sakprosabok fra 1975, skrevet av Edward O. Wilson. Boka førte til at forfatteren både ble berømt og beryktet, og regnes som grunnleggelsen av fagfeltet sosiobiologi.
Boka kom først ut i 1975 i forlaget Belknapp Press med undertittelen The new synthesis («Den nye syntesen»). I 1980 utga Wilson i samme forlag en kortere versjon (366 sider) med undertittelen The abridged version («Den forkorta versjonen»). Til 25-årsjubileet i 2000 ble bokas første utgave gjenutgitt med et nytt forord av forfatteren.
Boka omhandler på 697 sider og i 27 kapitler evolusjonen (del I) og mekanismene (del II) av sosial adferd, og presenterer særtrekk ved de ulike sosiale dyregruppene (del III). Det siste kapitlet (på 29 sider) er viet mennesket, og prøver å vise at de samme metodene som har vist seg å være fruktbare for andre dyrearter, med fordel også kan anvendes på vår egen art. Dette ene kapitlet har skapt furore og kan sies, spesielt utenfor biologenes kretser, å ha farget oppfatningen av hva både boka og faget sosiobiologi dreier seg om. Boka førte til sterke protester fra blant annet samfunnsvitere, men også fra en del marxistiske biologer. (Eksempler er amerikanerne Richard Lewontin og Stephen Jay Gould, mens briter som John Maynard Smith ikke hadde de samme problemene med boka). Årsaken til disse til dels voldsomme reaksjonene lå sannsynligvis i at kapitlet (og med det hele boka, og med den hele faget sosiobiologi) delvis ble misforstått til å innebære at menneskers atferd er genetisk determinert. Denne oppfatningen er imidlertid biologisk uholdbar, og formidles da heller ikke i boka.
Gendeterminisme

Gendeterminisme eller genetisk determinisme betegner oppfatningen om at biologiske egenskaper generelt – og menneskelig adferd spesielt – er fullstendig bestemt av arvematerialet. Gendeterminisme er dermed en variant av determinismen der den determinerende «kraften» tillegges genene. Det fins ingen vitenskapelig støtte for gendeterminismen. Tvert imot tilsier all tilgjengelig biologisk kunnskap at samtlige egenskaper ved levende vesener påvirkes av både arv og miljø.
Forestillingen om en genetisk determinisme dukker av og til opp i debatter om evolusjonspsykologi eller human sosiobiologi. Ofte kan den se ut til å springe ut av en feiltolkning av den biologiske litteraturen. Både Edward O. Wilson og Richard Dawkins har f.eks. blitt beskyldt for å forfekte gendeterminsme i sine respektive bøker (bl.a. Sociobiology og Det egoistiske genet), men bøkene uttrykker ikke noe slikt syn. Wilson, Dawkins og andre biologer uttaler seg ofte om effekten arvelige disposisjoner har for adferd, men det er ikke ensbetydende med at slike disposisjoner determinerer adferd. Arvelige effekter utelukker ikke andre påvirkninger, som miljø eller (hos mennesker) bevisste valg. Utsagnene om arvelige effekter er likevel berettiget og viktige for en fullgod forståelse av adferd, siden de under ellers like forhold er med på å bestemme handlinger.
Guslitsa (elv)

Guslitsa (russisk: Гу́слица) er ei elv i Moskva oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til elva Nerskaja. Elva er 36 kilometer lang og har et nedbørfelt på 368 km².Byen Jegorjevsk ligger ved Guslitsa.


== Referanser ==