jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lou Ye

Lou Ye (kinesisk: 娄烨, pinyin: Lóu Yè, født 1965 i Shanghai i Kina) er en kinesisk filmregissør. Han ble utdannet ved Beijing filmakademi. Hans første film var fra 1993, (Weekend Lover), men den ble ikke satt opp før i 1995. Han fikk internasjonal berømmelse med sin andre film, Suzhou River. I 2006 kom Summer Palace, som handler om et ungt studentpar i Beijing under og etter Tiananmendemonstrasjonene i 1989. Filmen ble forbudt, og Lou Ye ble nektet å produsere nye filmer for fem år som straff. 


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lou Ye på Internet Movie Database 
(fr) Lou Ye på Allociné 
(en) Lou Ye på AllMovie 
(en) Lou Ye hos The Movie Database
Hengdian World Studios

Hengdian World Studios (kinesisk: 横店影视城) er et av de største filmstudioer med store kulisser som finnes (2008) i Folkerepublikken Kina og i Asia. Det ligger i provinsen Zhejiang i byprefekturet Jinhua i byfylket Dongyang i storkommunenn Hengdian. 
Studioet drives av den privateide Hengdiangruppen, som ble grunnlagt av Xu Wenrong, en bonde som ble millionær. Studiet har også tilnavnet «Chinawood». 
Byggingen begynte i 1990-årene, og har pågått siden. Blant de senere tilskudd er en replika av Beijings gamle keiserlige sommerpalass. Andre større kulisser egner seg for filmer som skal utspille seg under Qin-dynastiet og Han-dynastiet. Her er også gatestrøk fra Guangzhou og Hongkong og palasser fra Ming- og Qing-periodene.  


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hengdian World Studios – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
[1] Offisiell webside
[2] Hengdian Group
Vår Frue av Lourdes i Guangzhou

Vår Frue av Lourdes (露德圣母堂) er en liten katolsk kirke i Guangzhou i Kina. Den ligger på Shamianøya og ble bygd på den franske delen av øya i 1892. Kirken er blitt restaurert etter kulturrevolusjonen, men trenger sårt til ytterligere restaurasjon (2010). 
Den er en meget populær bryllupskirke.
Karin Buder

Karin Buder (født 28. juli 1964 i Sankt Gallen i Steiermark i Østerrike) er en tidligere østerriksk alpinist.
Hun feiret karrierens største triumf i VM 1993 i japanske Morioka, da hun ble verdensmester i slalåm. Tidligere hadde hun to ganger havnet like utenfor seierspallen. I VM 1987 i Crans-Montana kom hun på fjerdeplass, og i OL 1992 i Albertville kom hun på femte.
VM-seieren ble hennes siste renn, kort tid etterpå kunngjorde hun at hun la opp. I verdenscupen vant hun ett renn, slalåmrennet i Stranda i Norge 11. mars 1990.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karin Buder – Olympedia 
(en) Karin Buder – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Karin Buder – FIS (alpint) 
(en) Karin Buder – ski-db.com
Hannes Reichelt

Johannes Reichelt, kjent som Hannes Reichelt, (født 5. juli 1980 i Altenmarkt im Pongau) er en østerriksk alpinist.
1. desember 2005 vant han sitt første renn i verdenscupen, super-G-rennet i Beaver Creek. Han ble nummer ti i super-G-rennet i Vinter-OL 2006 i Torino. Han vant super-G-cupen 2007/08. I VM i alpint 2011 i Garmisch-Partenkirchen tok Hannes Reichelt sølv i super-G. I VM 2015 i Beaver Creek tok han gull i super-G.


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Verdenscupseire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hannes Reichelt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Hannes Reichelt – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Hannes Reichelt – Olympics.com 
(en) Hannes Reichelt – Olympic.org 
(en) Hannes Reichelt – Olympedia 
(en) Hannes Reichelt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hannes Reichelt – FIS (alpint) 
(en) Hannes Reichelt – ski-db.com
Askeladdprisen (Norges bondelag)

Askeladdprisen fra Norges Bondelag er en pris som blir delt ut til ungdommer under 30 år med konkrete ideer til, eller som er i ferd med å etablere, ny næringsvirksomhet i bygdesamfunn. Prisen ble opprettet i forbindelse med Bondelagets 100-årsjubileum i 1996. Da gav Statens Landbruksbank 100 000 kroner til et idéutviklingsfond med navnet Askeladden. Fondet kunne maksimalt dele ut 20 000 kroner til hver prisvinner, men er seinere økt til 30 000 kroner. De første vinnerne var båtbyggeren Jørn Magne Flesjå og motorsykkelentusiasten Jo Sætre.
Liwan

Liwan (kinesisk: 荔湾; pinyin: Lìwān) er et distrikt i den sørkinesiske metropolen Guangzhou. Den omfatter det gamle Guangzhou, noe gatebildet fremdeles (2008) bæres sterkt preg av. Her er Shamianøya med mange minner fra fremmedmaktenes nærvær i byen, de gamle Xiguan-husene og en rekke gamle markeder og innkjøpsområder. 


== Kulturminner ==
Forfedretempelet til familien Chen (陈家祠堂, Chen jia citang) og Kantons gamle tollhus (粤海关旧址, Yuehaiguan jiuzhi) står på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Administrative enheter ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Liwan District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Industriell økonomi

Industriell økonomi (industrial management eller industrial organization på engelsk) er et fagfelt som kombinerer teknologi, økonomi og administrasjon. Fagfeltet er opptatt av å utvikle metoder og verktøy for å kunne foreta gjennomtenkte strategisk og operasjonelle beslutninger i virksomheter. 
Det blir undervist i industriell økonomi på masternivå ved NTNU, Norges miljø- og biovitenskapelige universitet, Universitetet i Sørøst-Norge, Universitetet i Agder og Universitetet i Stavanger.


== Eksterne lenker ==
Institutt for industriell økonomi og teknologiledelse ved NTNU
Norges miljø- og biovitenskapelige universitet   (NMBU)
Masterstudiet i industriell økonomi ved UiA
Masterstudiet i industriell økonomi ved UiS Arkivert 12. august 2017 hos Wayback Machine.
Unni Sands bildebokpris

Unni Sands bildebokpris ble opprettet i 1987 til minne om den nettopp avdøde Unni Sand, mangeårig bibliotekar ved Deichmanske bibliotek i Oslo og styremedlem i Norsk barnebokforum.
Hennes etterlatte ønsket å hedre hennes minne ved å gi 100 000 kroner til en pris som skulle bære hennes navn. Prisen ble utdelt av Norsk barnebokforum i samarbeid med familien. Prisen besto av 25 000 kroner hver gang. På grunn av liten oppmerksomhet ble prisen ikke videreført.

Vinnere1996 – Malgorzata Piotrowska for Et tre
1997 – Lars Elling for To og to
1998 – Oddmund Hagen og Akin Duzakin for Over jordet
1999 – Svein Nyhus for Verden har ingen hjørner
Merete Alfsen

Merete Alfsen (født 14. februar 1950) er en norsk oversetter. Hun har oversatt en rekke romanklassikere fra engelsk til norsk, og er blant annet den britiske samtidsforfatteren Ali Smiths faste oversetter til norsk.


== Bakgrunn og arbeid ==
Alfsen er datter av ingeniør Petter Wilhelm Alfsen. Sine første barndomsår tilbragte hun på Østlandet før familien flyttet til Bergen. På slutten av 1970-tallet studerte Alfsen litteraturvitenskap, og det var i denne perioden hun tok sine første oversetteroppdrag. Hun debuterte som skjønnlitterær oversetter i 1981. Siden ble studiene avbrutt, og Alfsen tok jobb i NRK. I NRK arbeidet Alfsen som hallodame frem til 1986 da hun gikk over til å jobbe i radioen. 
I 1988 var hun redaktør for antologien I min fars hus (Pax forlag), der fjorten kjente, norske kvinner skrev om far-datter-forholdet.Hun har i mange år vært fast oversetter for Pax forlag, men har også vært tilknyttet andre forlag som Aschehoug med flere. Alfsen har også vært fast litteraturanmelder i Dagbladet. Alfsen oversetter hovedsakelig fra engelsk til bokmål. Hun har også oversatt fra svensk.


== Priser ==
Alfsen har mottatt flere priser for sine oversettelser.

1992: Kultur- og kirkedepartementets oversetterpris for barne- og ungdomslitteratur – for oversettelse av John Marsdens roman Så mye å si deg...
1994: Bastianprisen – for oversettelse av Virginia Woolfs roman Orlando
1997: Bokklubbenes skjønnlitterære oversetterpris
2006: Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur – for oversettelse av William Nicholsons barnebok Vindsangeren
2011: Kritikerprisen for beste oversettelse – for oversettelse av A.S. Byatts roman Barnas bok
2016: Det Norske Akademis Pris til minne om Thorleif DahlHun var også nominert til Kritikerprisen for beste oversettelse 2007, for sin oversettelse av Ali Smiths roman LIKE.

Ved tildelingen av Det Norske Akademis Pris til minne om Thorleif Dahl i 2016 ga juryen følgende begrunnelse:«Det Norske Akademis pris til minne om Thorleif Dahl går i år til en av våre fremste skjønnlitterære oversettere, Merete Alfsen. Siden debuten i 1981 har hun oversatt nærmere nitti bøker. Sentralt i hennes oversettergjerning står forfattere som Ali Smith, Alice Hoffman, Amy Tan, Jane Austen og Virginia Woolf. (---) Før hun ble oversetter på heltid arbeidet Merete Alfsen i studietiden frilans i NRK som sendeleder i TV og programleder i Nitimen og Reiseradioen. Hun har også vært fast litteraturanmelder i Dagbladet. (---) Akademiets pris gis hvert år til en forfatter eller oversetter for fremragende bruk av det riksmål som etter de siste rettskrivningsreformer faller sammen med offisielt bokmål i sin moderate variant. Prisen på kr 100 000 overrekkes på årsfesten til Det Norske Akademi for Språk og Litteratur 21. november.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oversikt over Alfsens oversettelser 1986-2010 på Nasjonalbibliotekets hjemmesider
Maria Höfl-Riesch

Maria Höfl-Riesch (født Maria Riesch; 24. november 1984 i Garmisch-Partenkirchen) er en tysk tidligere alpinist. Hun er dobbelt olympisk mester fra OL i Vancouver. Hun vant verdenscupen sammenlagt i 2011. Hun giftet seg og skiftet navn til Höfl-Riesch 14. april 2011. Hennes yngre søster Susanne er også tidligere alpinist.


== Karrière ==
Maria Riesch debuterte i verdenscupen i sesongen 2000/01. Under junior-VM 2001 i Verbier ble hun verdensmester i kombinasjonsøvelsen. I tillegg tok hun sølv i super-G og bronse i utfor.
Sesongen 2001/02 fortsatte fremgangen. I Tarvisio ble hun juniorverdensmester i super-G, og tok sølv i slalåm. Ssongen 2002/2003 ble hun nummer 14 sammenlagt i utforcupen. Hun vant flere medaljer i junior-VM, denne gang gull i kombinasjonen og bronse i storslalåm.
Vinteren 2003/2004 var Rieschs til da beste sesong. I Maribor ble hun dobbelt juniorverdensmester (storslalåm og utfor), og etablerte seg som alpinist i verdenstoppen. I løpet av en måned gikk hun til topps i verdenscuprenn i slalåm, super-G og utfor. Hun endte på tredjeplass i verdenscupen sammenlagt.
De neste to sesongene slet Riesch med store skadeproblemer, blant annet skulder- og kneskader. Sesongen 2005/06 startet hun bare i seks renn. I sesongen 2006/07 gjorde hun et vellykket comeback ved å vinne sesongens første utforrenn i Lake Louise.
Fremgangen fortsatte, og Riesch endte på 3.-plass sammenlagt i verdenscupen 2007/08. Den påfølgende sesongen ledet hun verdenscupen sammenlagt ved nyttårstider, etter blant annet å ha vunnet tre slalåmrenn på rad.
Maria Riesch ble verdensmester i slalåm i Val-d’Isère i 2009. I samme mesterskap ble hun nr 4 i super-kombinasjon, nr 8 i super-G, nr 10 i utfor og nr 28 i storslalåm.
Riesch ble olympisk mester i Vancouver i 2010 både i slalåm og i kombinasjon. Hun var den første kvinnelige alpinist som plasserte seg blant de ti beste i samtlige fem OL-grener. Maria Riesch ble 30. april 2010 tildelt utmerkelsen Silberne Lorbeerblatt av forbundspresident Horst Köhler for sine prestasjoner.
VM i Garmisch-Partenkirchen 2011 tok hun bronse i utfor og super-G. I VM i alpint 2013 i Schladming tok hun gull i superkombinasjonen og bronse i utfor.
Hun la opp i 2014. Hun ble kåret til årets sportskvinne av tyske sportsjournalister både i 2010 og 2014.


== Største meritter ==


=== OL-medaljer ===


=== VM-medaljer ===


=== Verdenscupseire ===
28 seiere (elleve i utfor, tre i super-G, ni i slalåm, fire i superkombinasjon, én i lagøvelsen )


=== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Maria Höfl-Riesch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Maria Riesch på Internet Movie Database 
(de) Maria Riesch – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Maria Riesch – Olympics.com 
(en) Maria Riesch – Olympic.org 
(en) Maria Riesch – Olympedia 
(en) Maria Riesch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Maria Riesch – Tysklands olympiske komité 
(en) Maria Riesch – FIS (alpint) 
(en) Maria Riesch – ski-db.com 
Maria Riesch på Twitter 
Maria Riesch på Instagram
Syrtveit Fiskeanlegg

Syrtveit Fiskeanlegg er lokalisert ved Syrtveitsfossen i Otra, like nedstrøms utløpet av Byglandsfjorden i Evje og Hornnes kommune. Fiskeanlegget ble bygd av Otteraaens Brugseierforening i 1992 for å oppfylle utsettingspålegg gitt i konsesjonsvilkår for reguleringer i Otravassdraget. 
Syrtveit Fiskeanlegg eies av Otteraaens Brugseierforening, men Agder Energi Vannkraft har ansvaret for drift av anlegget. Anlegget produserer i dag 100 000 yngel av bleke og ca. 20 000 yngel av ørret. Hovedproduksjonen av fisk går til konsesjonspålagde fiskeutsettinger, men anlegget driver også salg av settefisk av ørret til privatpersoner.
Erik Follestad

Erik Follestad Johansen (født 22. juni 1989 i Tromsø) er en norsk tømrer, tidligere ishockeyspiller og landslagsspiller, som i perioden 2007–2012 spilte på Frisk Asker Ishockey, som også er moderklubben hans. Han spilte fra sesongen 2012–2013 for Vålerenga Ishockey, fram til han la opp i 2016 på profesjonelt nivå.


== Spillerkarriere ==
Erik Follestad Johansen vokste opp i Asker og begynte å trene og spille ishockey for ishockeyklubben Frisk Asker som tiåring. Som tenåring fikk han plass på laget til Frisk Asker2/NTG i 1. divisjon, og spilte deretter fem sesonger på A-laget til Frisk Asker. Han ble tatt ut på landslaget foran Ishockey-VM i 2011. I 2012 hadde han begynt som lærling i tømrerfaget, men fikk permisjon fra læretiden for å spille hockey for Vålerenga Hockey på heltid. Han har siden fullført utdanningen med svennebrev som tømrer. Han var lenge assisterende kaptein hos Vålerenga, og tok kapteinsbindet da Brede Csiszar ble skadet.De to siste sesongene som han spilte i Vålerenga medvirket han også i dokumentarserien Iskrigerne på TV 2. Etter at han la opp som spiller ble han hockeyekspert på TV 2.


== Klubber ==
2006–2012 Frisk Asker
2012–2016 Vålerenga
2016–2017 Bergen Ishockeyklubb


== Meritter som ishockeyspiller ==
Seriemester i GET-ligaen: Et med Frisk Asker 2007/08 og to med Vålerenga 2012/13 og 2013/14.
Sølv i NM i ishockey 2008, NM i ishockey 2013 og NM i ishockey 2014.
Deltok i Ishockey-VM 2011
Spilt 25 offisielle kamper for Norges herrelandslag i ishockey.
Kaptein på U18- og U20-landslaget.
Kaptein: Hos Frisk Asker sesong 2011/12.


== Underholdningsbransjen ==
Erik Follestad Johansen deltok i Iskrigerne og Skal vi danse i 2017. Per 2020 er fast medlem av panelet i Spårtsklubben på VGTV, sammen med programleder Jon Martin Henriksen, Ida Fladen og Mads Hansen. Follestad var også ishockeyekspert for TV2 frem til 2020.I november 2018 publiserte Follestad og Linni Meister sangen «Juletragedien». Sangen toppet Spotify Norge topp 50 etter kun en dag.I 2020 deltok han i kjendisversjonen av 71° nord på TVNorge, der kom han på 4. plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Follestad Johansen på Internet Movie Database 
(en) Erik Follestad Johansen – Eliteprospects.com
Kari Bolstad

Kari Bolstad (født 23. mars 1950) er en norsk oversetter.
Bolstad er utdannet adjunkt med fagene norsk, tysk, folkeminnevitenskap og mediekunnskap/informasjon.
Sammen med Erling Langleite fikk hun i 1991 Kultur- og kirkedepartementets oversetterpris for barne- og ungdomslitteratur for oversettelse av Hunden som sprang mot ei stjerne av Henning Mankell. I 2020 ble hun tildelt Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur for oversettelse fra svensk av Johan Theorins Slaget om Salajak.


== Oversettelser (utvalg) ==


== Bibliografi ==
PONS Reisewörterbuch : Norwegisch (1995) sammen med flere
Norwegisch : Sprachführer mit Insider-Tipps ; Sprechen und Verstehen – ganz einfach (1997/2003) sammen med Erling Langleite


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kari Bolstad hos oversetterforeningen.no
Oversetterblogg
Erling Langleite

Erling Langleite (født 17. desember 1943) er en norsk oversetter.Sammen med Kari Bolstad fikk han i 1991 Kultur- og kirkedepartementets oversetterpris for barne- og ungdomslitteratur for oversettelse av Hunden som sprang mot ei stjerne av Henning Mankell. 


== Bibliografi ==
PONS Reisewörterbuch : Norwegisch (1995) sammen med flere
Norwegisch : Sprachführer mit Insider-Tipps ; Sprechen und Verstehen – ganz einfach (1997/2003) sammen med Kari Bolstad


== Referanser ==
Siri Ness

Siri Ness (født 7. desember 1946) er en norsk oversetter.
Ness har mottatt flere priser for sitt virke som oversetter:

Kultur- og kirkedepartementets oversetterpris for barne- og ungdomslitteratur 1982 for oversettelse av Maria Gripe: Agnes Cecilia – en selsom historie
Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur 1985, for oversettelse av Mary Norton: Lånerne til værs
Kultur- og kirkedepartementets oversetterpris for barne- og ungdomslitteratur 1989 for oversettelse av Janni Howker: Udyret
Aud Kari Steinsland

Aud Kari Steinsland (født 27. april 1950 i Askvoll) er en norsk lokalpolitiker fra Arbeiderpartiet. Hun var ordfører i Askvoll kommune i Sogn og Fjordane fra 2003 til 2011. Hun var første Ap-ordføreren i kommunen, og første ordfører fra et annet parti enn Senterpartiet på 32 år. Hun var fylkestingsrepresentant i perioden 1999-2003, men hadde ikke tidligere sittet i kommunestyret. 
Steinsland var fylkesleder i Sogn og Fjordane Arbeiderparti 2007-2009. Hun er leder av Askvoll Arbeiderparti fra 2014.Steinsland har lærerskoleeksamen fra Sogndal lærerskole fra 1974 og er lærer av yrke. 


== Referanser ==
Emanuel Witz

Emanuel Witz (født 27. juni 1717 i Biel, død 11. desember 1797 samme sted) var en sveitsisk maler. 
Han startet ut i yrkeslivet som skriver (i betydningen skrivekyndig person, sekretær). Broren var billedhugger, og hos ham lærte han å tegne, som ble fulgt opp hos Robert Huber i Bern. Han dro til Paris for å fortsette skoleringen under maleren Louis Galloche. Til venne- og bekjentskapskretsen kan nevnes: Edmé Bouchardon, François Boucher, Pierre-Jacques Cazes, Charles-Joseph Natoire og Charles André van Loo.
Han virket i lengre tid som genre-, historie- og portrettmaler i Spania og Portugal. Etter en del viderverdigheter i Spania, kom han tilbake til Biel i 1760, og ble der livet ut.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Friedrich Müller: Die Künstler aller Zeiten und Völker, Band 3, Stuttgart 1864
G.K Nagler: Neues allgemeines Künstler-Lexicon, Band 22, München 1852 (Google Buchsuche)


== Eksterne lenker ==
Schweizerisches Institut für Kunstwissenschaft - SIKART Lexikon - Witz, Emanuel
Werke von Emanuel Witz in der Kunstsammlung Biel
Dictionnaire du Jura - Witz, Emmanuel
Serhij Sednjev

Serhij Anatolijovytsj Sednjev (ukrainsk Сергій Анатолійович Седнєв, russisk Сергей Анатольевич Седнев [Sergej Anatoljevitsj Sednev], født 19. desember 1983 i Hlukhiv) er en ukrainsk tidligere skiskytter.
Han debuterte i verdenscupen i 2004 i Ruhpolding. I de følgende årene deltok han vekselvis i europacup- og verdenscupløp. Hans foreløpig beste resultat er en tredjeplass på 20 km under verdenscupløpene i Pokljuka i desember 2007.
Han avla positiv dopingprøve i Antholz 22. januar 2013. Han ble avslørt først to år etterpå etter at nye testmetoder var tatt i bruk.


== Plasseringer i verdenscupen ==
(Per 25. februar 2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Serhij Sednjev – Olympedia 
(en) Serhij Sednjev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Serhij Sednjev – IBU 
(en) Serhij Sednjev – biathlon.com.ua 
(en) Serhij Sednjev – TheSports.org 
Sednev på Biathlonworld
Edward B. Lewis

Edward B. Lewis (født 20. mai 1918 i Wilkes-Barre i Pennsylvania i USA, død 21. juli 2004) var en amerikansk biolog og genteknolog. Han vant nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1995.


== Priser (utvalg) ==
1991 – Albert Lasker Basic Medical Research Award


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1995 hos Nobelprize.org
(en) Edward B. Lewis hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1995
Diego Tristán

Diego Tristán Herrera (født 1. mai 1976 i La Algaba) er en spansk tidligere fotballspiller.
Han har blant annet spilt for Mallorca, Deportivo La Coruña, Livorno, West Ham og Cádiz. Han fikk også 15 kamper og fire mål for Spanias herrelandslag i fotball, hvor han blant annet var med i troppen til VM i fotball 2002.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Diego Tristán – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Diego Tristán – FIFA 
(en) Diego Tristán – UEFA 
(en) Diego Tristán – Transfermarkt 
(en) Diego Tristán – national-football-teams.com 
(en) Diego Tristán – WorldFootball.net 
(en) Diego Tristán – Soccerbase.com 
(en) Diego Tristán – FootballDatabase.eu 
(en) Diego Tristán – Soccerway 
(en) Diego Tristán – EU-Football.info
Kunst på Arbeidsplassen

Kunst på Arbeidsplassen (KpA) (etablert 22. juni 1950 i Oslo) er en norsk medlemsorganisasjon som leier ut kunst til bedrifter og organisasjoner over hele landet. Initiativtager var kunsthistoriker Harry Fett, som beskrev sin idé i to bøker, Kunst på arbeidsplassen (1946) og Mere kunst på arbeidsplassen (1948).  Initielt var organisasjonen støttet av LO og Norsk Arbeidsgiverforening og hadde medlemmer fra det private næringslivet, som Akers mekaniske verksted, Christiania Spigerverk, Freia og Tiedemanns Tobaksfabrik.
KpA forvalter en samling på mer enn 6000 bilder og 300 utstillinger, og har 160 medlemmer fordelt over landet.
Av nasjonale kunstnere nevnes Jakob Weidemann, Frans Widerberg, Odd Nerdrum, Inger Sitter,
Gunnar S. Gundersen og Kåre Tveter.  Av internasjonale kunstnere kan følgende nevnes,
Jeff Koons, Cindy Sherman, Thomas Struth, Candida Höfer, Jenny Holzer,
Matthew Barney, Olafur Eliasson, Takashi Murakami og
Raymond Pettibon.


== Referanser ==
Hans Braarvig

Hans Braarvig (født 17. april 1905, død 11. februar 1986) var en norsk forfatter, oversetter, forlagsmann og tegneseriepioner. Han brukte også pseudonymet Håkon Bjerre, både som forfatter og oversetter.
Braarvig skrev både voksenbøker og guttebøker. For sine barnebøker benyttet han pseudonymet Håkon Bjerre. Pseudonymet brukte han også ofte også når han oversatte barnebøker. Det finnes fram til midten av 1950-tallet igjen på seriebøker som Den ensomme rytter og Biggles, men også på de første oversettelsene av Pippi Langstrømpe og andre.
Braarvig var ansatt i Damm forlag, og ledet under andre verdenskrig forlaget etter at eieren Arne Damm ble arrestert og sendt til Tyskland i 1942. I denne tiden ble han en foregangsmann for norske tegneserier ved sitt arbeide med Damms billedserier - Norges første tegneseriehefte. Han fikk tegneren Jacob Grundt til å lage tegneserie av Edward S. Ellis Hjortefot-bøker, og skrev selv manus til serien basert på bøkene. Fra 1943 skrev han som Håkon Bjerre manus for en egenforfattet tegneserie ved navn Den grå ulv.I 1966 fikk Braarvig Bastianprisen for sin oversettelse av Günter Grass Hundeår. I 1978 fikk han Kultur- og kirkedepartementets oversetterpris for barne- og ungdomslitteratur for sitt arbeide med Paula av Christina Kövesi.
Hans Braarvig er far til religionshistorikeren Jens Braarvig.


== Bibliografi ==
Helt mot høvding – (1938)
Grønne djevler – sakprosa, historien om No. 5 Troop 10 Interallied Commando (1950)
Stormen – (1950)
Uvær ved Sankt-Hans – (1957)
Kadetten fra «Bounty» – (1964)
Eventyr fra Tusen og en natt – eventyr i gjenfortelling (1976)


=== som Håkon Bjerre ===
Hjalle og vi – (1937)
Hjalle og vi i Spania – (1938)
Den flyvende skarabé – (1942)
Japps underlige eventyr – (1942)
Fetter John – (1944)
Keiseren av Spania – (1946)


== Referanser ==