jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Oljekraftverk

Oljekraftverk er et varmekraftverk som benytter olje som brenseltype, ofte i form av tungolje, fyringsolje eller dieselolje. Noen få kraftverk kan også brenne råolje direkte. Denne typen kraftverk er mindre vanlige i Europa, men er spesielt mye brukt i Midtøsten i tilknytning til avsaltingsanlegg, og er dessuten en god del brukt i Russland, Mexico og noen andre oljeproduserende land. Hver enkelt kraftverksblokk kan yte inntil 1 000 MW, og kraftverkene som helhet yter sjelden mer enn 4 000 MW totalt (Surgut, Al-Shuaibah, Ghazlan).
De minste kraftverkene installeres ofte i land som er helt uten andre energikilder og som er avhengige av importbrensel – ikke minst i øystater i Stillehavet og Karibia. Disse kraftverkene bruker ofte standard dieselolje med blokkytelse omkring 10-20 MW. Også mange nødaggregater er oljefyrte.
Oftest er gasskraftverkene nyere enn oljekraftverkene, både fordi oljeutvinning og -utnytting har en lengre historie, og fordi gasskraft har fått et sterkt oppsving med den senere tids fokus på global oppvarming og miljø. Gass har et av de største spesifikke energiinnhold av de fossile brenslene,
og har minst karboninnhold per energiinnhold. Dermed  gir avbrenning av gass det minste utslipp av CO2 per produsert energimengde. 
Fyring med naturgass er om lag 65 % så utslippsintensivt som kullfyring og om lag 90 % så utslippsintensivt som oljefyring.
Fordi gasskraftverk ofte har nyere og mer effektivt utstyr, kan utslippene være så lave som 30 % av kullfyrte kraftverker per produsert kraftmengde.
Oljefyrte kraftverk ligger omtrent midt mellom gass- og kullkraftverk hva angår CO2-utslipp.
De seneste ti årene har det nesten bare blitt bygget gasskraftverk i Europa og USA, og mange tidligere kull- eller oljekraftverk har blitt omstilt til gassdrift, ofte ved at det er installert gassturbiner til erstatning for dampturbiner.
Det bygges ikke oljekraftverk i Europa idag, og det eksisterer ingen slike i Norge. Mange av oljekraftverkene utenfor Europa har kombinert fyring med olje og naturgass. Det sveitsiske Chavalon oljekraftverk var i drift fra 1965 til 1999, men typisk for Europa ble det ombygd til gasskraftverk fra 2007.


== Se også ==
Varmekraftverk
Gasskraftverk
Kraftvarmeverk
Kullkraftverk
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk
Liste over verdens største varmekraftverk
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Satellitenbild Chavalon oljekraftverk – beskrivelse.
Hydrofon

Hydrofon (fra gresk ὕδωρ, hydor: «vann» og φωνή, fone: «stemme», «lyd»)  betegner et apparat som omformer undervannslyd (trykkendringer) til en elektrisk vekselspenning. En annen betegnelse er undervanns-mikrofon. Hydrofoner er gjerne kapasitive.


== Eksterne lenker ==
(en) Hydrophones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Müller-Platte nålesonde
Oleg Velyky

Oleg Velyky, ukrainsk Олег Володимирович Великий - Oleh Volodymyrovytsj Velykyj (født 14. oktober 1977 i Brovary, Ukrainske SSR, Sovjetunionen, død 23. januar 2010 i Kiev, Ukraina) var en tysk håndballspiller av ukrainsk opprinnelse som spilte for Bundesligaklubben HSV Hamburg. Han kom til klubben i 2008, etter å ha spilt fire sesonger hos ligarivalene Rhein-Neckar Löwen. Velyky fikk tysk statsborgerskap 1. april 2004.
Han var gift og hadde én sønn. 


== Landslag ==
Velyky nådde før sitt bytte av statsborgerskap 59 kamper på det ukrainske landslaget. Han debuterte på det tyske landslaget i 2005, og har spilt 38 landskamper og scoret 123 mål for tyskerne. Han var blant annet med å vinne VM-gull i 2007.


== Kreft ==
Han fikk diagnosen hudkreft i 2003. Han ble erklært frisk etter behandling, men ble syk igjen i 2008, og døde i 2010. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Oleg Velyky – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Oleg Velyky – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
Spillerinfo
Sodin skole

Sodin skole er en barne- og ungdomsskole på Kyrksæterøra i Heim kommune i Trøndelag. Skoleåret 2021/2022 har skolen ca. 410 elever.Rektor per 2021 er Siv Tove Sødal.


== Historikk ==


=== Skoleåret 2009/2010 i tall ===
I skoleåret 2009/2010 hadde skolen totalt 534 elever, hvorav 323 på barnetrinnet og 211 på ungdomstrinnet. Rektor for skolen var Svein Ustad. Skolen hadde 73 lærere, 11 assistenter, 3 SFO-ansatte, 4 PPT-ansatte, 1 sekretær, 2 vaktmestre og 11 renholdere. 


=== Rektorer ===
?–2011: Svein Ustad
2011–2016: Siv Tove Sødal
2017–d.d.: Siv Tove Sødal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Sodin skole på nettsidene til Heim kommune. Besøkt 24. november 2021.
Davanger

Davanger er et tettsted i Askøy kommune i Vestland.
Bygden har egen barneskole, Davanger skole, som også gir skoleplass til elever fra nabobygda Breivik. Ved skolen ligger kunstgressbane som disponeres av fotballklubben Apollo IL.
Davanger er omgitt av områder med skog, myr og en rekke vann, blant disse er Hammyrsvatnet, Sagavatnet, Skogatjern og Svartetjønn de største. Øst i bygden ligger også høydedraget Storekletten (121 moh.). Fra området ved barneskolen går det skogssti inn til hytteområdet Skotnes, som ellers kun har adkomst sjøveien.
I mange år har Davanger vært tilholdssted for fabrikken til Rieber & Søn som har produsert King Oscar sardiner. I 2008 ble imidlertid driften nedlagt og overtatt av fabrikk i Polen.
Tidligere hadde bygden egen landhandel og bensinstasjon, men dette ble nedlagt på 1980-tallet. Dampbåten la til med Davanger kai som et av stoppestedene på rundturen rundt Askøy og nærliggende områder. 


== Referanser ==
Gonâvebukta

Gonâvebukta (fransk: Golfe de la Gonâve) er en stor bukt på vestkysten av Haiti.
Hovedstaden i Haiti, Port-au-Prince, og byene Gonaïves, Saint-Marc, Miragoâne og Jérémie ligger langs bukta. En finner også flere øyer der, blant annet Les Cayemites og den største øya i landet, La Gonâve.
Elva Artibonite, som er den lengste på hovedøya Hispaniola, renner også ut i bukta.
Truls Vaagan

Truls Vaagan (født 23. mars 1977 i Hamar) er en tidligere norsk fotballspiller som i sin aktive karriere spilte forsvar for Hamarkameratene (1996–1997), Ullern Fotball (1998–2000) og Bærum SK (2001–2003). Vaagan har gått gradene i Hamarkameratenes yngre avdeling og fikk én sesong på førstelaget før han på grunn av studier flyttet til Oslo hvor han spilte for Ullern og Bærum. Han avsluttet fotballkarrieren etter 2003-sesongen som kaptein på Bærum SK i 1. divisjon.
Odd Arild Amundsen

Odd Arild Amundsen (født 6. juni 1951) er en tidligere fotball- og bandyspiller fra Drammen. Han tilbrakte sine ungdomsår i Bragerøen, men spilte fra 1968 fotball i Strømsgodset. Der ble han med på klubbens storhetstid og var med på å vinne tre norgesmesterskap (1969, 1970 og 1973) og ett seriegull i 1970. Amundsen spilte 176 obligatoriske kamper for Strømsgodset og scoret 29 mål fram til han ga seg i 1975. Han spilte midtbane og var kjent for sitt gode skudd og sin målteft.
I 1976 gikk Amundsen til Lyn og ble der i en sesong før han meldte overgang til Drafn hjemme i Drammen. I Drafn ble han fra 1977 til 1982, fra 1979-1980 var han spillende trener. Han gjorde comeback for Strømsgodset i 1984 i daværende 2. divisjon.
I bandy spilte Odd Arild Amundsen for sin moderklubb Bragerøen, senere Sparta/Bragerøen så å si hele karrieren. I sesongene 1969/70 og 1970/71 var han imidlertid i Strømsgodset, men slapp ikke til på førstelaget fordi han ikke hadde tid til å trene for fullt. Han gikk derfor tilbake til Bragerøen i 1971. Han spilte senest i bandyens øverste divisjon i 1985/86-sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Spillerprofil på Strømsgodsets offisielle hjemmeside
Spillerprofil på lynfotball.net
Ronald Jenkees

Ronald Jenkees er en amerikansk musiker og komponist. Han er kjent for sine forestillinger postet på YouTube, og har blitt dekket av Attack of the Show! og Paste Magazine.
Jenkees slapp det selvtitulerte debutalbumet Ronald Jenkees i 2007 og har siden utgitt fire studioalbum. Hans musikk har også blitt brukt i videospill som Before the Echo og There Came an Echo av Iridium Studios.


== Diskografi ==
2007: Ronald Jenkees
2009: Disorganized Fun
2012: Days Away
2014: Alpha Numeric
2017: Rhodes Deep


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ronald Jenkees på Internet Movie Database 
Ronald Jenkees på Twitter
Femten ferske

Femten ferske er et musikkalbum av Ole Ivars, utgitt i 2009.


== Sporliste ==
«Bare går og tar en øl» (William Kristoffersen)
«I taxikø med paraply» (William Kristoffersen)
«Ingen låter swinger bedre» (William Kristoffersen)
«Nå har dama dratt» (William Kristoffersen)
«Da disco'n kom tel dal'n» (William Kristoffersen)
«Oktobermorgen» (William Kristoffersen), (saksofonsolo)
«Ut på landevegen» (William Kristoffersen)
«Linda» (William Kristoffersen)
«Sol og måneformørkelse» (William Kristoffersen)
«Alle vil leva» (William Kristoffersen)
«Senorita» (William Kristoffersen), (gitarsolo)
«Chevrolet'n og kjerringa» (William Kristoffersen)
«Nå er det opp tel deg» (William Kristoffersen)
«Som je har kosa meg» (William Kristoffersen)
«Plutselig er det for sent» (William Kristoffersen)


== Medvirkende ==


=== Ole Ivars ===
Tore Halvorsen – sang, gitar
William Kristoffersen – bassist, kor, låtskriver, vokal
Arne Willy Foss – saxofon, klarinett, fløyte, kor
Ole Ødegård – orgel, synth, kor
Bjørn Elvestad - gitarer, banjo, mandolin, steelgitar, trekkspill, keyboard, fele, orgel
Arild Engh – trommer, rytmeinstrumenter


=== Andre medvirkende ===
Morten Nyhus - produsent, tekniker, keyboard


== Kilder ==
Femten ferske
Hugh McGregor Ross

Hugh McGregor Ross (født 31. august 1917 i Nairobi, Kenya, død 1. september 2014, Painswick, Gloucestershire, England) var en tidlig pionér innen den britiske databehandlingsprosessen. Han var involvert i standardiseringen av ASCII og ISO 646 og jobbet tett sammen med pioneren Bob Bemer. ASCII ble først allment kjent i Europa som Bemer-Ross koden. 
Ross var også en av de tre designerne bak ISO 6937 som han lagde sammen med Peter Fenwick og Luek Zeckondorf. Han var en av de viktigste arkitektene bak den universelle Tegnsett ISO / IEC 10646 da den først ble unnfanget. Hugh var ekspert i Thomas-evangeliet i Bibelen og han skrev flere bøker om dette evangeliet. Han var også kveker og har skrevet om George Fox.


== Referanser ==
James Robertson

James Robertson (født 1813 i Middlesex, England, død 18. april 1888 i Yokohama, Japan) var en britisk fotograf og myntgravør. Fra 1841 arbeidet han som myntgravør i Konstantinopel, og det var mens han var her at han ble interessert i fotografering, noe som etter hvert førte ham til Krim og muligens i India. Han var en av de første krigsfotografene i verden. 


== Robertson og Beato ==
I 1853 begynte han å fotografere sammen med den britiske fotografen Felice Beato, som han etablerte et firma sammen med i den europeiske delen av Konstantinopel, Peran. Etter hvert kom også broren Antonio Beato med i fotograferingen og var med dem på turer til Malta, Hellas og Jerusalem. Firmaet fikk en rekke oppdrag, blant annet overtok de fotograferingen av Krimkrigen fra Roger Fenton. De ble også tildelt oppdraget med å fotografere britiske tropper under det indiske opprøret i 1857, trolig var det bare Beato som dro dit.
Robertson giftet seg med Leonilda Maria Matilda Beato, søster til de to brødrene. De hadde de tre døtrene Catherine Grace (født i 1856), Edith Marcon Vergence (født i 1859) og Helen Beatruc (født i 1861) sammen. Robertson er mest kjent for sine reportasjer angående Krimkrigen og fra Aten. 
I 1860 dro Felice Beato til Kina for å fotografere den andre opiumskrigen, Antonio dro til Egypt og James Robertsen ble igjen i Konstantinopel. Der samarbeidet han med Charles Shepherd.  Firmaet Robertson & Beato ble oppløst i 1867. De hadde da besøkt en lang rekke steder og laget reportasjer fra blant annet Malta, Hellas, Tyrkia, Damaskus, Jerusalem, Egypt, Krim og India.


== Imperial Ottoman Mint ==
Robertson ga etter hvert opp fotograferingen og gikk i 1860-årene tilbake til arbeidet som myntgravør ved Imperial Ottoman Mint, en jobb han beholdt til han gikk av med pensjon i 1881. Da flyttet han til Yokohama, hvor han ankom våren 1882 og hvor han ble boende til han døde i 1888.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kōnstantinou, Phanē: Photographs by James Robertson : "Athens and Grecian antiquities", 1853-1854, from the photographic archive of the Benaki Museum Utstillingskatalog. 148 sider, 1998  ISBN 9608452570
Bahattin Öztuncay: James Robertson : pioneer of photography in the Ottoman Empire  128 sider, 1992 ISBN 9757622087
Julie Lawson: James Robertson – photographer of Istanbul, Utstillingskatalog. 35 sider 1991 ISBN 0863551238


== Eksterne lenker ==
Om James Robertson hos Benaki Museum
Karl Robert von Nesselrode

Karl Robert von Nesselrode (russisk: Карл Васильевич Нессельроде; Karl Vassiljevitsj Nesselrode; født 13. desember 1780 i Lisboa, Portugal, død 11. marsjul./ 23. mars 1862greg. i St. Petersburg) var en russisk greve og diplomat som var en ledende skikkelse i Russlands utenrikspolitikk.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Nesselrode tilhørte en opprinnelig tysk greveslekt som var innvandret til Russland fra Rhinlandet. Da han ble født, var faren stasjonert som Russlands ambassadør i Portugal. 


=== Karriere ===
I en alder av 16 år begynte han i den russiske marinen og tjenestegjorde deretter i hæren. Han gikk så inn i diplomatisk tjeneste under tsar Paul I sin sønn og etterfølger tsar Aleksander I. Han var knyttet til den russiske ambassaden i Berlin og ble senere overført derfra til Haag. I august 1806 mottok Nesselrode en kommisjon for å reise i Sør-Tyskland for å rapportere om de franske troppene der og deretter ble han vedlagt som diplomatisk sekretær for de russiske generalene Kamenski, Buxhoewden og Bennigsen.Nesselrode ble statssekretær i 1814 og var leder for Russlands offisielle delegasjon til kongressen i Wien. I 1816 ble Nesselrode utnevnt til utenriksminister. Mellom 1845 og 1856 jobbet han som kansler. Som utenriksminister i 1824 var han i flere forhandlinger med USA for å definere grensen mellom den russiske delen av Amerika og det amerikanske Oregon Country. Forhandlingene førte med seg den russisk-amerikanske traktaten av 1824. Et århundre senere, i 1924, ble Mount Nesselrode i Boundary Ranges på grensen mellom Alaska og Britisk Columbia oppkalt etter ham.Nesselrode jobbet med å utvide Russlands innflytelse på Balkan og i Middelhavet og denne innsatsen førte til mange konflikter med andre land blant annet Tyrkia, Storbritannia, det daværende hertugdømmet Savoie og Frankrike som var allierte under Krimkrigen (1853–1856). Storbritannia og Frankrike var bekymret over Russlands økende innflytelse i verden og var fast bestemt på å støtte Tyrkia for å kunne begrense Russlands innflytelse utenfor den russiske grensen.
Hans selvbiografi ble utgitt posthumt i 1866.


== Referanser ==
ESBF Besançon

Entente Sportive Bisontine Féminin (ESBF) er en fransk håndballklubb fra Besançon i  Bourgogne-Franche-Comté i Frankrike. Klubben ble grunnlagt i 1970 og spiller i Championnat de France de handball som er øverste nivå i fransk kvinnehåndball. Klubben har fire seriemesterskap, fra 1988, 1998, 2001 og 2003. I sesongen 2002/2003 vant klubben cupvinnercupen i håndball for kvinner.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Entente Sportive Bisontine Féminin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Klubbinformasjon Arkivert 25. januar 2010 hos Wayback Machine. hos European Handball Federation
Tribschen

Tribschen i utkanten av Luzern er en liten landtunge som stikker ut i Vierwaldstättersee. Stedet er kjent fordi komponisten Richard Wagner bodde her fra 1866 til 1872. I dag fungerer stedet som Wagner-museum.  
Tribschen var bebygd allerede i senmiddelalderen, de første beboerne ble kalt «Herren zu Tripschen». På 1700-tallet kjøpte den rike familien Am Rhyn fra Luzern huset og bygde det rundt år 1800 om til den form det har i dag. Walter Ludwig am Rhyn leide ut landstedet til Wagner i årene 1866 til 1872. 
Etter mange omstreifende år var Tribschen det første stedet Wagner slo seg til ro, han kalte det «mitt asyl». Her bodde han i seks år sammen med Cosima og barna, og det var her han fullførte Die Meistersinger von Nürnberg, arbeidet videre på Ring des Nibelungen og skrev Siegfried-Idyll som fødselsdagsgave til Cosimas 33-årsdag. 
Mange av Wagners venner kom på besøk her, som Franz Liszt, Gottfried Semper, kong Ludwig II av Bayern og ikke minst Friedrich Nietzsche. 17. mai 1869 kom Nietzsche på sitt første besøk, og i løpet av de tre årene Wagner hadde igjen her besøkte han stedet over 20 ganger. Nietzsche disponerte sitt eget gjesterom i huset, forelsket seg i Cosima og betegnet i blant tiden i Tribschen som sin aller lykkeligste. Senere brukte han formuleringer som «die bestverehrte Frau, die es in meinem Herzen giebt» og sin «heimlich geliebte Ariadne» om Cosima. 
Wagner forlot det han kalte min «idyll i Tribschen» for å virkeliggjøre sine planer om en egen festival i Bayreuth.
Byen Luzern kjøpte huset og den 300 000 m² store parken i 1931 og gjorde to år senere eiendommen til museum. 


== Litteratur ==
Wagner, Cosima: Die Tagebücher. München 1976
Colli, Giorgio und Montinari, Mazzino (red): Friedrich Nietzsche; sämtliche Schriften. Berlin 1967 og 1988


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Richard-Wagner-museets hjemmesider
Port Arthur (Texas)

Port Arthur er en by i Jefferson County i delstaten Texas i USA. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 53 818 innbyggere. Byens totale areal er 372,3 km², hvorav 214,8 km² er land mens 157,6 km² er vann.


== Kjente personer fra Port Arthur ==
Amy Acuff, høydehopper
G. W. Bailey, skuespiller
Janis Joplin, sangerinne
Mildred Ella «Babe» Didrikson Zaharias, friidrettsutøver og golfspiller


== Referanser ==
Grigorij Mkrtytsjan

Grigorij Mkrtytsjevitsj Mkrtytsjan (russisk: Григорий Мкртычевич Мкртычан; født 3. januar 1925 i Krasnodar, død 14. februar 2003) var en sovjetisk ishockeyspiller av etnisk armensk opprinnelse, som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Mkrtytsjan ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var målvakt på det sovjetiske laget som vant turneringen foran USA og Canada. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale 10 poeng foran USA mee 8 og Canada med 6.
Mkrtytsjan ble verdensmester i ishockey to ganger, 1954 i Stockholm og  i 1956, OL-turnering i Cortina d'Ampezzo var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey. Han spilte 25 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey som målvakt.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1954  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1956  Cortina d'Ampezzo -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1955  Köln/Düsseldorf/Krefeld -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grigorij Mkrtytsjan – Olympics.com 
(en) Grigorij Mkrtytsjan – Olympic.org 
(en) Grigorij Mkrtytsjan – Olympedia 
(en) Grigorij Mkrtytsjan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Grigorij Mkrtytsjan – Eurohockey.com 
(en) Grigorij Mkrtytsjan – Eliteprospects.com 
(en) Grigorij Mkrtytsjan – Eliteprospects.com (personale)
Den hellige Carls orden

Den hellige Carls orden (fransk: Ordre de Saint-Charles) er en monegaskisk orden innstiftet 15. mars 1858 av fyrst Karl III til belønning av innsats for fyrsten og staten. Den ble oppkalt etter Sankt Karl. Ordenen tildeles både monegaskere og utenlandske borgere. Den hellige Carls orden er Monacos fremste orden og rangerer foran Grimaldiordenen, Kroneordenen og Den kulturelle fortjenstorden. Regjerende fyrste er stormester.  


== Inndeling ==
Den hellige Carls orden er inndelt i fem grader:

Storkors (Grand-Croix)
Storoffiser (Grand Officier)
Kommandør (Commandeur)
Offiser (Officier)
Ridder (Chevalier)


== Insignier ==
Ordenstegnet for Den hellige Carls orden består av et malteserkors i hvit emalje med røde kanter. Korsendene er besatt med kuler. Midtmedaljongen er rød og bærer innstifterens speilmonogram, bestående av to sammenslyngede og kronede bokstaver «C». Korset er satt på en gull laurbærkrans med blader i grønn emalje og med røde bær. Medaljongen er omgitt av en hvitemaljert bord der innskriften «PRINCEPS ET PATRIA» (fyrste og fedreland) står. Reversen har en medaljong som bærer rutene fra Monacos riksvåpen omgitt av omskriften «DEO JUVANTE» (med Guds hjelp). Dette er landets motto. Korset er opphengt i båndet ved hjelp av et element utformet som en krone. Ordensbåndet er rødt, med en bred sentral midtstripe i hvitt og to smale hvite kantstriper. Rødt og hvitt er fargene i Monacos riksvåpen og flagg.
Ordensstjernen er i sølv og har åtte grupper av stråler. Den har ordenstegnet uten krone i midten. Ordenskjedet består av seksten ledd, åtte medaljonger med ukronede doble Cer og åtte medaljonger med Monacos riksvåpen. Medaljongene er ovale og er omgitt av laurbærkranser. Ordenstegnet er opphengt direkte i kjedet.


== Tildeling ==
Den hellige Carls orden tildeles også i diplomatisk sammenheng. Storkors et er tildelt andre lands statsoverhoder.


== Norske innehavere ==
Den hellige Carls orden er også tildelt nordmenn, blant dem Christian Thams og Gustav Natvig-Pedersen. 


== Kilder ==
Rafal Heydel-Mankoo: «Monaco» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 669–675


== Eksterne lenker ==
Royal Orders and Decorations, Fyrstepalasset i Monaco
Jind

Jind (hindi: जींद, panjabi: ਜੀਂਦ) er en by i den nordvestindiske delstaten Haryana. Det er administrasjonssentrum i distriktet med samme navn. Byen ligger i et av eldste områdene av Haryana, og området er kjent for å ha vært et av de første sikh-rikene. Jind ligger sentralt i delstaten, omtrent 54 km fra Rohtak. Byen ligger i gjennomsnitt 227 moh.. 
Rani Talab er en stor turistattraksjon og Pandu-Pidara og Ramrai er de viktigste religiøse stedene som tiltrekker troende for Amaavas bad.
Byen var hovedstad i vasallstaten med samme navn. Kongefamilien er sikher av klanen Sidhu Jat gotra.


== Demografi ==
Ved den offisielle folketellingen i 2001 hadde Jind 136 089 innbyggere. Menn og kvinner utgjorde henholdsvis 54 % og 46 % av befolkningen. Jind hadde da en gjennomsnittlig lesekyndighet på 69 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 75 % av mennene var lesekyndige, mens kun 61 % av kvinnene var det samme. Barn under 6 år utgjorde 14 % av befolkningstallet til byen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Distriktets offisielle nettside (engelsk)
Portal med mer info og bilder (engelsk)