jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arne Rostad

Arne Rostad (født 4. mars 1894 i Verdal, død 21. juni 1969 i Gjøvik) var en norsk gårdbruker, organisasjonsmann og politiker (B).
Rostad vokste opp på storgården Trones i Verdal som sønn av proprietær Bernhard Rostad (1853–1921) og hustru Jøran Bruun (1860–1904). Etter middelskolen flyttet han til Østlandet, hvor han tok landbruksutdannelse ved Vinterlandbruksskolen og Norges landbrukshøgskole. I 1918 kjøpte Rostad storgarden Mustad i Vardal, vest for Gjøvik. Senere tok han også over farsgården Trones. Han ble i 1921 gift med Anborg Søberg (1902–1965), som han etter hvert fikk syv barn med.
Han var innvalgt på Stortinget fra Oppland 1945–1949, og var i denne perioden nestformann i Stortingets kommunalkomité. Rostad var formann i Norges Bondelag fra 1945 til 1951 og hadde en rekke tillitsverv innenfor landbrukssektoren. I 1959 ble han også valgt inn i Vinmonopolets styre.
Ved siden av sitt virke på det nasjonale planet satte Rostad også spor etter seg i Gjøvik-traktene, spesielt i landbrukets foredlingsbedrifter. Han var i en tredveårsperiode blant annet styreformann i Gjøvik meieri og Holmen Brænderi. Rostad var medlem av Vardal herredsstyre 1925–1940.


== Litteratur ==
Norske Gardsbruk, bind XV, Oppland fylke V. Oslo: 1957.


== Eksterne lenker ==
(no) Arne Rostad hos Stortinget 
(no) Arne Rostad hos Norsk senter for forskningsdata
Internasjonal Dugnad

Internasjonal Dugnad er den norske avdelingen av den verdensomspennende organisasjonen Service Civil International (SCI). Internasjonal Dugnad er en fredsorganisasjon som organiserer internasjonale frivillige dugnadsleirer i Norge og formidler frivillige til SCIs og partnerorganisasjoners dugnadsleirer i utlandet.
Grunntanken er: Når mennesker lever og arbeider sammen på et prosjekt, så skapes det forståelse mellom dem og barrierer brytes ned. Dessuten kan internasjonale dugnadsleirer være en øvelse i demokrati og samarbeid. Samtidig gjør de frivillige leirdeltakerne en innsats for et ideelt prosjekt som ikke kunne gjennomføres uten frivillig arbeid.
I tillegg til frivillig arbeid har leirene ofte temaer som for eksempel: fred, nedrustning, internasjonal solidaritet, etniske minoriteter, flyktninger, kulturminner, arkeologi, barn, funksjonshemmede, miljø- og naturvern.
IDs og SCIs leirer har oftest en varighet på 2-4 uker. Hvem som helst kan delta, hvis han/hun har fylt 18 år (for leir i Norge 16 år). For leir i Afrika, Asia og Latin-Amerika stilles spesielle krav.
ID sender også langtidsfrivillige til prosjekter som kan vare mellom tre og tolv måneder. For langtidsfrivillige gjelder spesielle betingelser.
Internasjonal Dugnad er medlem i Norges Fredsråd og FOKUS (Forum for kvinner og utviklingsspørsmål)


== Eksterne lenker ==
– Internasjonal Dugnad
– SCIs internasjonale side
Team LPR

Team LPR var et italiensk-irsk profesjonelt sykkellag som konkurrerte i UCI Kontinental Tourene, og enkelte ritt i UCI ProTour når det ble invitert.
Laget ble grunnlagt i 2004 som et sveitsisk lag, og har siden 2005 vært en del av UCI Kontinental Tourene. Før 2008-sesongen hentet laget inn Paolo Savoldelli fra Team Astana og Danilo di Luca og Alessandro Spezialetti fra Liquigas. Til 2009-sesongen hentet laget nok en italiensk stjernerytter, nemlig Alessandro Petacchi, som da kom tilbake etter sin ettårige dopingutstengelse.
Etter 2009-sesongen ble laget lagt ned, men en del ble videreført som De Rosa-Stac Plastic.


== Ryttere 2009 ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) LPR cycling team – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Crédit Agricole

Crédit Agricole kan vise til:

Crédit Agricole (bank), et fransk finanskonsern grunnlagt i 2000.
Crédit Agricole (sykkellag), et tidligere profesjonelt fransk sykkellag som tilhørte den øverste divisjonen i internasjonal sykkelsport, UCI ProTour.
Svein-Erik Gaardvik

Svein-Erik Gaardvik (født 11. mars 1938, død 13. juni 1983) var en norsk jazzmusiker (trommer). Han var kjent fra flere besetninger i Oslos jazzmiljø samt en rekke plateutgivelser. Han var kjent under kallenavnene «Atom» og «Atom-Jørgen».Gaardvik spilte i jazzbesetningene til Tore Sandnæs, Kåre Grøttum, Frode Thingnæs, Bjørn Johansen (artist), Jan Berger,Bernt Anker Steen/Harald Bergersen, Per Husby, Eivin Sannes, Per Høglend, Radiostorbandet Kjell Karlsen (1982) og Laila Dalseth.Ellers bidro han ved Det Nye Teater samt til innspillinger med Per Elvis Granberg (1974), Øystein Sunde (1974), Trond-Viggo Torgersen (1976) og Lars Klevstrand (1981). 
Gaardvik omkom i en drukningsulykke i 1983. Komposisjonen Ballade for Atom av Frode Thingnæs (utgitt 1994) var tilegnet ham.


== Diskografi ==


=== Per Husby ===
Peacemaker (1976)


=== Deltar på ===
Ríó Tríó: Allt í Gamni (1973)
Mackie Sookermany: Mackie (1973)
Frode Thingnæs: Feelin' All Right (1974)
Øystein Sunde: Ikke bare tyll (1974)
Per Elvis Granberg: Rockabye, Rollabye (1974)
Geirr Lystrup: Strengleikar (1975)
Jonas Fjeld: Take Two Aspirins and Call Me in the Morning (1975)
Anne-Karine Strøm: Anne-Karine (1975)
Egil Monn-Iversen: Tema fra Juster-filmen «Skraphandlerne» (1975)
Jens Book-Jenssen: Det går ingen veier tilbake (1975)
CBS: Skillingsviser (1975)
Gro Anita Schønn: Ikke gråt om det er vinter og det snør (1975)
Øystein Sunde: På sangens vinger (1976)
The Norwegian Big Band: Day In, Night Out (1976)
Trond-Viggo Torgersen: Kua med fletter og juret på tvers (1976)
Richard O'Brien: Rocky Horror Show – norsk versjon (1977)
Ivar Simastuen: Viser ved vinduskarmen (1977)
Jon Skolmen: Jon Skolmen + barn (1977)
Ivar Skippervold og Dyre Vaa: Nasaréer (1977)
Egil Solheim og Arne Gundersen: Takk, store gud (1978)
Åse og Magni Wentzel: Jeg synger for min lille venn (1978)
Snowflake Records: Speider – Si det med toner (1978)
Frode Thingnæs Quintet: Nightsounds (1978)
Laila Dalseth: Glad There Is You (1978)
Carl Hjalmby: Med Kalle på livet (1979)
Jack Dailey: Live Again at Down Town (1980)
Lars Klevstrand: Frie hender (1981)
Prima Vera: Fisle Narrepanne i Tyrol (1981)
Småfolk: Barne-Rock (1981)
Odin Records: Norsk jazz 1960–1980 (1983)
Øystein Sunde: Øystein Sunde i boks (1985)
The Norwegian Big Band: In the Hall of the Mountain King (1991)
Øystein Sunde: Øystein Sundes 40 beste (1991)
Trond-Viggo: Trond-Viggo Vol. I (1976–1978) (1992)
Prima Vera: The Prima Vera Show (1999)
Melodisc: Aérien Voyage – Rare and Unreleased Grooves and Fusion from Norway (2003)
Erik Amundsen: Erik Amundsen: Portrait of a Norwegian Jazz Artist (2005)
Øystein Sunde: Sundes verden – 52 av de aller beste (2006)
Plastic Strip: Black Is the Color of My True Love's Hair: A Selection of Norwegian Folk Jazz 1971–1977 (2009)
Terje Bjørklund: Yesterday Song (2014)
MAI/Universal Music: MAI 1973–1983 (2016)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi fra Jazzbasen.
Diskografi fra Jazzbasen.
Ulvhild av Norge

Ulvhild av Norge (på tysk kjent som Wulfhild, født omkring 1020, død før 24. mai 1071), var norsk kongsdatter.


== Opphav ==
Hun var mest kjent som datter av den svenske kongsdattera Astrid Olavsdatter (–1035) og Olav den hellige (995–1030). De hadde giftet seg i 1019.
Med en frille hadde faren også blitt far til kong Magnus den gode (1024–47) som fra 1035 var konge av Norge og fra 1042 konge av Danmark (1042–1047).  Ulvhild var altså hans halvsøster.  
Noen kilder hevder at også Ulvhild var datter av en frille, og ikke Astrid.
Faren dør i 1030, moren i 1035 og halvbroren i 1047.


== Giftermål ==
Ulvhild ble i november 1042 gift med Ordulf av Saksen (1022–72), også kalt Otto, latinisert Orthilius, av huset Billung. Ordulf var en av sønnene til hertug Bernhard II av Saksen og Eilica av Schweinfurt. Dette ekteskapet var satt i stand av broren, kong Magnus, for å sikre økt innflytelse i det nordlige Tyskland, og styrket Ordulfs allianse med skandinavene.Ifølge Adam av Bremen (død c.1080) ble de ekteviet av erkebiskopen av Bremen, mens biskopene av Hildesheim og Slesvig leste bibelske tekster.


== Etterfølgere ==
Med ham fikk Ulvhild sønnen Magnus av Sachsen, født en gang mellom 1043 og 1047, død 1106, og som etterfulgte Bernhard som hertug. Magnus var gift med Sophia, dattera til kong Béla I av Ungarn.  Deres datter er kjent som Wulfhild av Sachsen (1072–1126) og ble gift med Henrik "den svarte" av Bayern (c.1074–1126).  Blant deres etterkommerne finner vi via huset Oldenburg alle nåtidens norske konger og Winston Churchill.


== Familiebilder ==

		
		


== Referanser ==
Flikmålere

Flikmålere (Ennomos spp.) er en slekt av sommerfugler som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). De er forholdsvis store, kraftige, mer eller mindre gule målere med flikete vinger. Hannene har fjærformede antenner. De flyr for det meste om høsten og kommer gjerne til lys. Larvene lever på busker og løvtrær. Av åtte arter som er kjent fra Europa er fem funnet i Norge.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen Heteroneura
gruppen storsommerfugler
gruppen / overfamilie målere  (Geometroidea)
familien egentlige målere  (Geometridae)
underfamilien Ennominae, – 561 europeiske arter, 76 er funnet i Norge.
Slekten flikmålere, Ennomos Treitschke, 1825 – kraftige, gule målere
Oreflikmåler, Ennomos alniaria (Linnaeus, 1758) – nord til Hordaland
Løvflikmåler, Ennomos autumnaria (Werneburg, 1859) – Østlandet,Sørlandet, sjelden
Ennomos duercki Reisser, 1958 – ikke i Norge
Eikeflikmåler, Ennomos erosaria (Denis & Schiffermüller, 1775) – nord til Hordaland
Askeflikmåler, Ennomos fuscantaria (Haworth, 1809) – spredte funn til Hordaland
Ennomos lissochila (Prout, 1929) – ikke i Norge
Ennomos quercaria (Hübner, 1813) – ikke i Norge
Bøkeflikmåler, Ennomos quercinaria (Hufnagel, 1767) – Østlandet, sjelden


== Litteratur ==
Scoble. M.J. og Hausmann, A. (oppdatert 2007) Online list of valid and nomenclaturally available names of the Geometridae of the World (under prosjektet Barcode of Life) [1]
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) Flikmålere i Encyclopedia of Life 
(en) Flikmålere i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Flikmålere hos Artsdatabanken 
(sv) Flikmålere hos Dyntaxa 
(en) Flikmålere hos Fauna Europaea 
(en) Flikmålere hos ITIS 
(en) Flikmålere hos NCBI 
(en) Kategori:Ennomos – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ennomos – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr. [2]
The Real Bruce Lee

The Real Bruce Lee er en hongkongsk dokumentar og spillefilm fra 1977. Filmen består av en dokumentar om kamsportlegenden Bruce Lee samt en spillefilm med Dragon Lee.


== Handling ==
Filmen består av en dokumentardel på 32 minutter og en spillefilm på 86 minutter. Dokumentardelen inneholder en kort introduksjon av Bruce Lee der det presenteres flere klipp av gamle Hongkong-filmer som Lee og deltok i da han var barn. Blant dem Bad Boy, Orphan Sam, Kid Cheung, og The Carnival. Dokumentaren inneholder også en kort introduksjon om tiden da han flyttet til Seattle og slo seg opp som kampsport-trener og etterhvert som skuespiller i diverse TV-serier. Etter det følger en kort introduksjon av en mulig arvtaker kalt Bruce Li.
Etter dokumentaren følger en spillefilm på 86 minutter der seerne presenteres for en annen mulig arvtaker, Dragon Lee. Det er usikkert hvilken tittel denne filmen har siden den ikke har noen ordinær introduksjon.


== Om filmen ==
Ifølge IMDb er filmens spilletid på 93 minutter, mens den britiske VHS-versjonen fra 1979 er på 118 minutter. Begge versjonene inneholder både dokumentardelen og filmen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Real Bruce Lee på Internet Movie Database 
(fr) The Real Bruce Lee på Allociné 
(nl) The Real Bruce Lee på MovieMeter
Service Civil International

Service Civil International (SCI) er en internasjonal ikke-statlig fredsorganisasjon (NGO) som organiserer hjelpe- og fredstjenester på frivillig grunnlag. Organisasjonen ble startet av den sveitsiske ingeniøren Pierre Cérésole i 1920 og har i dag avdelinger i 45 land.
SCI har status som rådgivende organisasjon ved Europarådet og er medlem i paraplyorganisasjonene Coordinating Committee for International Voluntary Service (CCIVS), Youth Forum Jeunesse (YFJ), Association of Voluntary Service Organisations (AVSO) og UNITED for intercultural action. 1987 fikk SCI tildelt utmerkelsen Messenger of Peace av FN. 
SCIs arbeid baserer seg blant annet på verdiene frivillighet, ikkevold, menneskerettigheter, solidaritet, respekt for miljøet, inkludering og samarbeid.


== Eksterne lenker ==
SCIs offisielle side
SCIs fredsrelaterte side
SCIs internasjonale arkiv
Internasjonal Dugnad
Červar Porat

Červar Porat er et turiststed, 3 km syd for byen Porec i Kroatia. Stedet ligger i bukta St. Marin og har en strand  som er 1,5 km lang. Stedet har en havn med plass til ca. 450 båter og sykkelstier til Porec.


== Eksterne lenker ==
www.cervar-porat.com
Norsk grafisk museum

Norsk grafisk museum ble etablert i 1991 som en stiftelse i Stavanger. Stavanger har vært, og er et tyngdepunkt innen norsk grafisk industri.  Museet ligger ved sjøen, ytterst i vestre del av Stavanger havn ved Bjergsted, og holder til i et gammelt hermetikklager fra 1913. Lokalene er restaurert og tilbakeført til opprinnelig stand. Norsk Grafisk Museum ble offisielt åpnet 23. oktober 1993. I 2006 ble museet konsolidert med Stavanger Museum. 1. juli 2010 ble Stavanger Museum og Rogaland Kunstmuseum slått sammen til MUST – Museum Stavanger AS. Norsk Grafisk Museum er nå en del av MUST.


== Kilder ==
om Norsk Grafisk Museum
Aram Khalili

Aram Khalili (født 28. juli 1989) er en norsk fotballspiller som spiller for Innstrandens Idrettslag.Han debuterte i Tippeligaen i 2006, 17 år gammel, og har spilt for Norges U18- og U21-lag.  I 2008-sesongen for Start skåret han på et brassespark fra 17-18 meter mot Sandnes Ulf. Start vant kampen 5-1, i comebacket til Erik Mykland. I 2009 var Khalili utlånt til Bryne. I januar 2011 ble han hentet til Bodø/Glimt. Han har også spilt for Notodden, på lån fra Bodø/Glimt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aram Khalili – Transfermarkt 
(en) Aram Khalili – Soccerway 
(no) Aram Khalili – Norges Fotballforbund 
(en) Aram Khalili – FBref
Butikkjeden Høyer

Butikkjeden Høyer er en norsk klesbutikkjede som ble startet av Ørnulf Høyer i 2004. Kjeden har 20 forretninger per 15. oktober 2014. Siden oktober 2013 har Høyer også en nettbutikk.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Håkon Haugsbø

Håkon Haugsbø (født 17. oktober 1973 i Førde) er en norsk programleder og journalist, fra mars 2019 programleder i P2-programmet "Desse dagar" på NRK. Gjennom firmaet 'Haugsbø' har han siden høsten 2018 drevet programledelse i tillegg til debatt og konferanseledelse.  Fra november 2013 til oktober 2018 var han kommunikasjonssjef i Kirkens Nødhjelp. Før den tid arbeidet han 21 år som journalist i NRK.  
Haugsbø var programleder for NRK Brennpunkt fra 2008 til 2013, før det var han i fem år dokumentarprodusent i samme redaksjon. Fra 2001–2003 var han programleder i programmet Forbrukerinspektørene (FBI). Før dette var han programleder for to TV-aksjoner (2003 og 2004) og blant annet reporter i programmet Sommeråpent og mangeårig politisk reporter i NRK Dagsrevyen.
Han var også flerårig leder av Stiftelsen for en Kritisk og Undersøkende Presse (SKUP), som hvert år deler ut SKUP-prisen. Han har også ledet juryen for Kulturdepartementets nynorskpris til journalistar, og vært medlem i Fagpressens prisjury.
I 2019 var Håkon Haugsbø tilbake i NRK som programleder for den nye satsningen fra NRK P2, Desse dagar. Programmet ble tatt av luften i 2020.


== Referanser ==

https://journalisten.no/hakon-haugsbo-munck-studios-nrk-p2/hakon-haugsbo-tilbake-pa-nrk/355061


== Kilder ==
Håkon Haugsbø starter for seg selv. Artikkel i journalisten.no
Comeback i NRK. Artikkel i medier24.no
Anne Jortveit

Anne Jortveit (født 13. februar 1967 i Grimstad) er en norsk journalist. Hun var informasjonsrådgiver i Zero 2010-2014, og fra 2014 prosjektleder i Norsk klimastiftelse . Hun har arbeidet for radiostasjonen Kanal 24, og tidligere politiker som representerte Senterpartiet i Aust-Agder. Jortveit var leder i Senterungdommen i 1990.
Jortveit har vært daglig leder i redaksjonen i Kanal 24 fra april 2008, før dette var hun programdirektør samme sted. Jortveit kom til radiokanalen fra konkurrenten P4, hvor hun blant annet har ledet aktualitetsprogrammet Sytten Tretti.


== Referanser ==
Kristoffer Vangen

Kristoffer Vangen (født 17. september 1972) er en norsk journalist, som fra mars 2008 er kanalsjef i Kanal 24. Han har lang radioerfaring fra Norge, Sverige og Danmark, og var kanalsjef i den Oslo-baserte radistasjonen Radio 1 fram til 2008.


== Referanser ==
Gustave Garrigou

Gustave Garrigou (født 24. september 1884 i Vabre-Tizac, død 28. januar 1963 i Esbly) var en fransk landeveissyklist som er mest kjent for å ha vunnet Tour de France i 1911. I tillegg til denne seieren avsluttet han blant de tre beste i Tour de France hele fem ganger.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Gustave Garrigou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gustave Garrigou – ProCyclingStats 
(en) Gustave Garrigou – Cycling Archives 
(en) Gustave Garrigou – CycleBase 
(en) Gustave Garrigou – TheSports.org
Finnmark sykepleierhøyskole

Finnmark sykepleierhøgskole var en høgskole for sykepleierutdanning i Hammerfest. Skolen er i dag en del av UiT Norges arktiske universitet.
Høyskolen ble etablert i 1960 under navnet Finnmark sykepleierskole. 1. august 1994 fusjonerte den med to andre høyskoler i fylket til Høgskolen i Finnmark. I 2013 ble høgskolen slått videre sammen med det daværende Universitetet i Tromsø.
Finnmark sykepleierhøgskole hadde en kvoteordning som tilsa at 80 % av studentene skulle være fra Finnmark eller ha bodd to år i fylket, og 10 % av opptaket skulle være samisktalende søkere.


== Referanser ==
Gråelva

Denne artikkelen er om elva som munner ut ved Stjørdal sentrum. For elva med samme navn litt lenger øst i kommunen, se Gråelva (Skjelstadmark).Gråelva er en elv i Stjørdal kommune i Trøndelag. Deler av elva er også kjent under navnene Brekkelva og Mælaselva, begge med hentydning til steder den renner forbi. Gråelva har utspring fra Buvatnet i Vassbygda på Skatval, og munner ut i Stjørdalsfjorden ved Stjørdalshalsen. Stjørdalselva har sitt utløp lengre sør, og de to elvene avgrenser dermed Stjørdalshalsen i henholdsvis nord og sør, selv om tettstedet nå også spenner over på nordsiden av Gråelva. Gråelva danner grensen mellom bydelen Tangmoen (sør) og Kvislabakken (nord).
Navnet kommer fra norrønt grodr, som betyr «svulme opp» eller «flomme». På det nye kartet over Stjørdal (kartblad 1621 I, utgitt i 2004), ble Gråelva feilaktig omtalt som «Gråbrekkelva».


== Vannkraft ==
Fallet mellom Ausetvatnet og Buan-Almovatnet ble allerede i 1622 utnyttet til å drive Borrås sag. Fallene lenger ned i vassdraget har også blitt brukt til sagbruk, kverner og stampevaskeri.Liavatnet, Buan-Almovatnet og Ausetvatnet har vært regulert til kraftproduksjon i rundt hundre år. I 1910 startet byggingen av Skulbørstadfoss kraftverk nedenfor Liavatnet. Buan-Almovatnet ble oppdemt og regulert i 1923. I 1926 ble Ausetvatnet regulert og Kaldåa overført til Ausetvatnet. De to sjøene har reguleringshøyder på henholdsvis 5,3 og 5,0 meter, mens Liavatnet har reguleringshøyde 4,0 meter. Liavatnet er inntaksmagasin for Skulbørstadfoss kraftverk, som har fallhøyde på 22,5 meter. Rundt to kilometer lenger ned elva ligger Mælafoss kraftverk, som ble bygget i 1917–18 og har en fallhøyde på 38 meter. Begge kraftverkene ble restaurert på 1980-tallet.


== Referanser ==
University of Dayton

University of Dayton (forkortet UD) er et privat, katolsk universitet i Dayton i delstaten Ohio, USA. Det ble opprettet i 1850.
Presteseminaret ved skolen er blant verdens største, og ellers har UD meget høye rangeringer innen jus – særlig patent- og industrirett – og innen program for entreprenørskap.

Ved universitetet var det 10.503 studenter og 914 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 23.970 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) University of Dayton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
University of Delaware

University of Delaware er et privat, delstatsfinansiert sea-grant, space-grant- og land-grant-universitet i Newark i delstaten Delaware, USA. Det er fire underliggende campuser i delstaten. Det ble opprettet i 1743 som New London Free School og registrert av koloniregjeringen i 1769, men akkreditert som høyere lærested først i 1833 for å unngå konkurranse med University of Pennsylvania.
I dag regnes det blant de kvalitetsmessig høyt rangerte Public Ivy-universitetene. Særlig kjemi- og business-studiene er svært høyt rangert. Den omkringliggende farmasiindustrien i Delaware har omfattende forskningssamarbeid med universitetet.
Universitetet har 76 studieprogrammer i mer enn 40 fag i utlandet, til sammen i 35 land på alle kontinenter. I tillegg er IT-nettverk og -tjenester svært godt utbygd ved lærestedet.
Collegene ved University of Delaware er:

College of Agriculture and Natural Resources
College of Arts and Sciences
Alfred Lerner College of Business and Economics
College of Engineering
College of Health Sciences
College of Human Services, Education and Public Policy
College of Marine and Earth StudiesVed universitetet var det 19.742 studenter og 1.421 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 7.740 for studenter folkeregistrert i Delaware. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) University of Delaware – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Finnmark distriktshøgskole

Finnmark distriktshøgskole var en distriktshøgskole i Alta. Skolen er i dag en del av Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet.
Høyskolen ble etablert i 1981. Allerede fra 1976 hadde det imidlertid vært undervist i «DH-fag» ved Høgskolen i Finnmark. Høgskolen i Finnmark skiftet i 1979 navn til Høgskolen i Alta, og høgskolen ble i 1981 delt i to skoler: Finnmark distriktshøgskole, og Alta lærerhøgskole.
1. august 1994 fusjonerte disse to høyskolene med Finnmark sykepleierhøyskole til Høgskolen i Finnmark, og i 2013 fusjonerte denne igjen med Universitetet i Tromsø. 


== Referanser ==