jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kristin Vinje

Kristin Vinje (født Sørby 10. juni 1963 i Oslo) er en norsk statstjenestekvinne, forskningsleder og politiker for Høyre. Hun var finansbyråd i Oslo kommune fra 2009 til 2013 og stortingsrepresentant for Oslo fra 2013 til 2017. I september 2020 ble hun direktør for Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen (NOKUT).


== Liv og virke ==
Vinje vokste opp på Grefsen i Oslo og i Moss. Hun flyttet tilbake til Oslo etter å ha fullført Kirkeparken videregående skole. Vinje meldte seg inn i Unge Høyre mens hun gikk videregående skole.


=== Doktorgrad, forskning og direktør ===
Hun tok hovedfag, cand.scient., i kjemi ved Universitetet i Oslo i 1988 og doktorgraden, dr.scient., i 1994. Hun var postdoktor ved Universitetet i Oslo 1994–1996, forsker og gruppeleder innen materialteknologi ved SINTEF 1996–2002, avdelingsdirektør i Nærings- og handelsdepartementet 2002–2005, assisterende direktør ved Simula Research Laboratory 2005–2007 samt direktør ved Simula School of Research and Innovation 2007–2009.Våren 2019 var Vinje en av søkerne til stillingen som direktør for Utdanningsetaten i Oslo. Selv om direktørstillingen ikke er en politisk stilling fikk ikke Vinje stillingen. Den ble tildelt Marte Gerhardsen med bakgrunn fra Arbeiderpartiet og ingen erfaring fra utdanningsfeltet. Ansettelsen utløste kritikk fra opposisjonen.I september 2020 fikk Vinje stillingen som direktør for Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen (NOKUT).


=== Byråd og stortingsrepresentant ===
Hun ble på nytt medlem av Høyre i 2005. Hun ble medlem av Oslo bystyre i 2007 og overtok som finansbyråd etter Stian Berger Røsland, som ble byrådsleder, høsten 2009. Hun var Høyres 2. vararepresentant til Stortinget fra Oslo i perioden 2009–2013 og stortingsrepresentant i perioden 2013–2017, da hun satt i Stortingets kirke-, utdannings- og forskningskomité. Høsten 2015 vikarierte Vinje som byråd for kunnskap og utdanning i 10 uker for Anniken Hauglie.


=== Privatliv ===
Kristin Vinje er gift med geofysiker og tidligere roer Vetle Vinje


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristin Vinje – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Kristin Vinje hos Stortinget 
(no) Kristin Vinje hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Publikasjoner av Kristin Vinje i BIBSYS
(en) Kristin Vinje på Internet Movie Database
Elisabet Truchs

Elisabet Truchs var en norsk kokk og kokebokforfatter. Hun var født i Kristiansand, men holdt et Table d'hote (en abonnementsrestaurant) i Kristiania.
I 1843 gav hun ut Husholdnings- og Koge-Bog.
Kokeboken hennes inneholder over 600 oppskrifter og er preget av at hun var en profesjonell og avansert kokk med egen restaurant. 
Hun var ikke gift.
Et eksempel fra hennes kokebok:
Lutefiskpostei
Fisken opskjæres, lægges i koldt Vand og lidt Salt, hvori den bliver liggende 2 a 3 Timer, derefter koges den, og naar den er kogt, lægges den paa et Hulfad, at vandet kan afrinde. Saa tages de heleste Stykker; det sorte Skind, Been og deslige aftages, derpaa kommes den i kogende Melk, for paany at faa et Opkog; den kommes da atter igjen paa et Fad at Melken kan afrinde. 2 Mærker smaaskaaren Fisk stuves. I 3 Pægle Fløde kommes 7 Lod Meel, 9 Lod Smør, Muskateblomme, lidt Citronskal, 2 ophakkede Sardeller, lidt Charlotter, lidt Cajenne; naar dette koger, kommes 3 pidskede Æggeblommer i tillige med Fisken og omrøres. En Farce af Gjedde eller Kolje tillaves, som i Nr. 33 er anført. Naar fadet er smurt med Smør og bestrøet med Tvebakker, belegges det med et Par Fingers Tykkelse af Farcen. Heri kommes den kolde stuvede Fisk; nu tildækkes Fadet med Farce, den overstryges med Æggeblommer, afklaret Smør og Tvebakker.


== Kilder ==
J. B. Halvorsen, Norsk Forfatter-Lexikon 1814 – 1880 Femte bind, Kristiania 1901
Elisabet Truchs, Husholdnings- og Koge-Bog, Christiania 1843
Otto von Guericke

Otto von Guericke (født 20. novemberjul./ 30. november 1602greg., død 11. maijul./ 21. mai 1686greg.) var en tysk vitenskapsmann, oppfinner og politiker. Hans viktigste bidrag til vitenskapen var arbeide med vakuum. Guericke ble født i Magdeburg, Tyskland, og var borgermester i byen fra 1646 til 1676.
I 1650 oppfant han en vakuumpumpe som kunne pumpe luft ut fra ethvert hulrom den var forbundet til. Han brukte den til å undersøke egenskapene til vakuum i mange eksperimenter. Guericke demonstrerte kraften i lufttrykket med dramatiske eksperimenter. Han fikk laget to halvkuler av kopper med en diameter på 51 cm. – de ble senere kjent som Magdeburgske halvkuler – og pumpet luft ut av dem mens de dannet kuleform. Han lot så 8 hester dra fra hver sin halvkule, uten at det lyktes dem å dra halvkulene fra hverandre. Når han så lot luften slippe inn igjen, var det naturligvis ingen sak å skille halvkulene fra hverandre. Guericke gjentok denne demonstrasjonen i 1663 i Berlin, hos fyrst Fredrik Vilhelm av Brandenburg, da ble det brukt 24 hester.
Guericke brukte barometeret til å forutsi været, og banet derved veien til meteorologien. Han siste arbeider satte fokus på elektrisiteten, men lite er bevart av resultatene. Han regnes som oppfinneren av elektrostatisk generator.
Etter sin død ble universitetet i Magdeburg oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Die Welt im leeren Raum.
Otto von Guericke 1602-1686., Ausstellungskatalog, 2002.,
ISBN 3-422-06374-9Otto von Guericke.
Schneider, Ditmar: Ein Leben für die Alte Stadt Magdeburg. 2004,
ISBN 3-519-25153-1Neue 'Magdeburgische' Versuche über den leeren Raum 
Otto von Guericke,
Reihe Ostwalds Klassiker, Bd. 59: Übersetzung von Guerickes "Experimenta nova Magdeburgica de vacuo spatio", 1672. (Magdeburger Halbkugeln) 1996,
ISBN 3-8171-3059-7Guericke, Otto von: Gesamtausgabe, 24 Bde.
Bd.2/1/1 Guericke, Otto von: Otto von Guerickes Neue (so genannte) Magdeburger Versuche über den leeren Raum. Ottonis de Guericke Experimenta Nova (ut vocantur) Magdeburgica de Vacuo Spatio. Faksimile d. latein. Ausg., 1672. 2002.
ISBN 3-89923-015-9,


== Eksterne lenker ==
Kort biografi
Omfattende sider om Guericke i Magdeburg
De berømte halvkulene
Tamburmajor

Tamburmajor er personen som leder et marsjerende musikkorps, sekkepipeorkester eller buekorps. Tamburmajoren er plassert foran korpset og bruker tamburstokk, kommandoer og eventuelt en fløyte til å gi ordre til korpset. Typiske tegn er for start, holdt, oppslag og sving. En annen viktig oppgave for tamburmajoren er å stille opp for korpset.
Ordet er dannet av det franske tambour  som betyr «liten tromme». Tamburmajor betyr da omtrent «første (eller hoved-) trommeslager».


== Se også ==
Drill (korpsdrill)
Heikki Savolainen

Heikki Ilmari Savolainen (født 28. september 1907 i Joensuu, død 29. november 1997) var en finsk turner.
Han var med i hele fem OL for Finland. Han deltok i sitt første OL i 1928 i Amsterdam, der han vant bronse i bøylehest. Han kom på sjetteplass sammenlagt, og det finske laget kom på femteplass i lagkonkurransen.
I neste OL, i 1932, fikk han fire medaljer. Finland fikk bronse i lagkonkurransen, og individuelt fikk han sølv i svingstang og bronse i skranke og i mangekampen. I tillegg kom han på sjetteplass i frittstående og syvendeplass i bøylehest og ringer. I svingstang fikk han samme poengsum som sin landsmann Einari Teräsvirta, men det finske laget besluttet at Savolainen skulle få sølvet, og Teräsvirta bronsen.
Under OL i Berlin i 1936 fikk han én medalje; bronse i lagkampen. Denne gangen kom han på niendeplass sammenlagt, etter bl.a. femteplass i svingstang, syvendeplass i skranke og åttendeplass i ringer. Han ble nest best av finnene; Martti Uosikkinen ble lagets bestemann på delt femteplass sammenlagt.
Etter andre verdenskrig deltok han i ytterligere to OL; i 1948 og 1952. I 1952 var han 44 år gammel, noe som gjorde ham til den eldste medaljevinneren i denne olympiaden. Han var også den eldste deltakeren av de 319 deltakerne i turn i denne olympiaden. Det var også Savolainen som avla den olympiske ed under åpningsseremonien i dette OL-et. Han vant medaljer i begge disse etterkrigsolympiadene; han vant gull i bøylehest i 1948, delt med sine to landsmenn Veikko Huhtanen og Paavo Aaltonen. Selv om de tre finnene delte gullmedaljen i bøylehest i 1948, fikk de to italienerne Luigi Zanetti og Guido Figone tildelt hhv. sølv- og bronsemedalje, til tross for at de kom på fjerde- og femteplass. I tillegg vant finnene bronse i lagkonkurransen.
I sitt siste OL fikk han bronse i lagkampen, og fikk fjerdeplass i svingstang som beste resultat individuelt.
I VM-sammenheng har han én medalje; han var med på det finske laget som fikk sølv i lagkonkurransen under VM i 1950, der Sveits vant på hjemmebane.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heikki Savolainen (gymnast) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Heikki Savolainen på Internet Movie Database 
(en) Heikki Savolainen – Olympics.com 
(en) Heikki Savolainen – Olympic.org 
(en) Heikki Savolainen – Olympedia 
(en) Heikki Savolainen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Heikki Savolainen – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Heikki Savolainen – FIG 
(en) Heikki Savolainen – FIG 
«Heikki Savolainen». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-4428-1416928957034.
Strandeiner

Strandeiner (latin: Juniperus conferta) er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser bare på nordkysten av øya Sakhalin, og er en mulig underart eller variant Juniperus rigida var. conferta av arten tempeleiner.
Treet likner på einer og tempeleiner, men er krypende og lavt. Høyden blir maksimal t 50 cm, men radiusen av bladverket kan bli inntil 30 meter. Hunn-bærene er søvfargete eller blå-svarte. Bladene er myke med spisse, og har ofte et voksaktig, skinnende dekke. Undersiden har en synlig, lys rekke av stomata.

Kultivaren 'Blue Pacifica' har blågrønne nåler.
Kultivaren  'Compacta'  er mer kompaktog max 30 cm høy.
Kultivaren 'Silver Mist'  har nessten sølvfargede nåler.
Kultivaren 'Emerald Sea' er lysegrønn og høyere enn de andre, og tåler kulde godt.
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Strandeiner i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Strandeiner hos ITIS 
(en) Strandeiner hos The International Plant Names Index 
(en) Strandeiner hos Tropicos 
(en) Kategori:Juniperus conferta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Juniperus conferta – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juniperus conferta – detaljert informasjon på Wikispecies 
Floridata – «Juniperus conferta»
Syrisk einer

Syrisk einer (latin: Juniperus drupacea) er en art av bartrær innenfor einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser i fjellstrøk på Peloponnes og det sørlige Tyrkia, i vestre Syria og i Libanon. Den er truet av utryddelse.
Treet blir 10–25 m høyt, i sjeldne tilfelelr opp til 40 meter, med inntil 2 m tykk stamme. Den er en spiss-nålet einerbusk med mellom- eller mørkegrønne, tette og inntil 2,5 cm lange nåler (tre i gruppen) og to hvite bånd av spalteåpninger under bladene. Den er oftest særbu, med hann- og hunnblomster på separate individer.
Fruktne er bær-liknende, og de største i hele einerslekten. De utvikler seg på 25 måneder fra grønne knopper, og modner til brun-purpur kongler med et blåaktig vokslag, slik at de kan framtre som brunaktig blåsvarte. Diameteren på bærene er inntil 2,7 cm. Hann-konglene er også unike ved at de sitter samlet i store klaser, og er inntil 4 mm i diameter.


== Eksterne lenker ==
(en) Syrisk einer i Encyclopedia of Life 
(en) Syrisk einer i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Syrisk einer hos ITIS 
(en) Syrisk einer hos NCBI 
(en) Syrisk einer hos The International Plant Names Index 
(en) Syrisk einer hos Tropicos 
(en) Kategori:Juniperus drupacea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Juniperus drupacea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juniperus drupacea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Gymnosperm Database: Juniperus drupacea
Esa Seeste

Esa Seeste (født 4. juli 1913 i Viborg, død 2. oktober 1997 i Helsingfors) var en finsk turner.
Han var med i ett OL for Finland. Han deltok i OL i 1936 i Berlin, der Finland fikk bronse i lagkonkurransen. Han fikk ingen medaljer individuelt, og fikk 15.-plass i frittstående som beste resultat. Han kom på 24.-plass sammenlagt.
På nasjonalt nivå har han gull i det finske mesterskapet i lagturn fra 1939, 1941 og 1945.Seeste deltok i filmen Danske og finske elitegymnaster i 1944, sammen bl.a. Savola Seeste, Einari Teräsvirta og Harry Nielsen.Etter sin karriere som aktiv var han formann i det finske turnforbundet fra 1970 til 1974.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Esa Seeste – Olympedia 
(en) Esa Seeste – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Esa Seeste – databaseOlympics.com (arkivert) 
Profil på DatabaseOlympics
Magdeburgske halvkuler

De magdeburgske halvkuler var et par store halvkuler laget av kopper, ca. 50 cm i diameter, og slipt slik at de passet akkurat til hverandre. Kantene med smurt inn med fett og lufta pumpet ut. Det ble da dannet et vakuum inni hulommet, og de to halvkulene kunne ikke bli dratt fra hverandre, selv ikke med åtte hester som dro fra hver sin side.Magdeburgske halvkuler ble oppfunnet av den tyske vitenskapsmannen og borgermester i Magdeburg Otto von Guericke. Det var i 1650 han hadde funnet opp ei luftpumpe. Det første kunstige vakuum hadde blitt laget noen år tidligere av den italienske vitenskapsmannen Evangelista Torricelli, og han inspirerte Guericke til å gjøre dette eksperimentet. Det var den 8. mai 1654 den dramatiske demonstrasjonen fant sted, foran Riksdagen i Regensburg, med keiser Ferdinand III til stede. 30 hester – 15 på hver side – lyktes ikke å dra halvkulene fra hverandre. I 1656 gjentok han eksperimentet i Magdeburg – hvor han også var borgermester – nå med åtte hester på hvert drag. I 1663 (noen kilder sier 1661) gjentok han forsøket i Berlin, da med 24 hester.Kraften som holder de to halvkulene sammen er lik trykket på det arealet avgrenset av sammenføyingen av halvkulene, i dette tilfellet arealet av en sirkel med diameter = 50 cm. Det er usikkert hvor godt vakuumet var som Guericke laget, men vi må regne med at luftpumpa hans neppe klarte å dra ut all luft. Imidlertid skulle trykket være lik krafta som skal til for å løfte en bil eller en liten elefant.
Eksperimentet ble svært populært for å demonstrere prinsippet med lufttrykk, og mange mindre kopier med magdeburgska halvkuler ble laget, og blir brukt i dag også. Eksperimentet har blitt brukt som motiv på i alle fall to tyske frimerker.
De originale halvkulene er bevart i Deutsches Museum i München.
I Magdeburg er det også en statue som viser eksperimentet.


== Litteratur ==
H. Dittmar-Ilgen: Warum platzen Seifenblasen, Hirzel-Verlag; S. 16: Die Magdeburger Halbkugeln
Walter Basan: Das Geheimnis der Magdeburger Halbkugeln, 1954


== Eksterne lenker ==
(en) Magdeburg hemispheres – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Magdeburg hemispheres – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Magdeburg Hemispheres
Litteraturåret 1957

Litteraturåret 1957 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1957.


== Prisvinnere ==
Nobelprisen i litteratur: Albert Camus
Nils Holgersson-plaketten: Edith Unnerstad
Gustaf Fröding-stipendiet: Fritiof Nilsson Piraten
Se Boklotteriets stipendiater 1957
Boklotteriet deler ut Litteraturfrämjandets stora pris til Gunnar Ekelöf
Kritikerprisen (Danmark) deles ut for første gang og tilfaller Karen Blixen og Per Lange.


== Hendelser ==
Eyvind Johnson blir medlem av Svenska akademien
Kritikerprisen (Danmark) innstiftes


== Nye bøker ==
4.50 from Paddington (4.50 fra Paddington) av Agatha Christie
Arvtagarna av Jan Fridegård
Badrumskranen av Jan Myrdal
De nøgne træer – Tage Skou-Hansen
De som beveger verden av Ayn Rand
Доктор Живаго (Doktor Zhivago) av Boris Pasternak –. Første gang publisert på italiensk, som Il dottor Zivago. Boken ble ikke publisert i Sovjetunionen før 1987.
The Door into Summer av Robert A. Heinlein
Ordeal by Innocence (Døde spor) av Agatha Christie
Fuglane av Tarjei Vesaas
Ikaros – ung mann i Sahara av Axel Jensen
Kanonene på Navarone – Alistair MacLean
Med hilsen fra Moskva av Ian Fleming
The Naked Sun av Isaac Asimov
På kjøret (On the Road) av Jack Kerouac
Rasmus, Pontus og Trille av Astrid Lindgren
Sidste fortællinger av Karen Blixen
Trollvinter av Tove Jansson
Vi har ham nå av Johan Borgen
Villervalle i Söderhavet av Bengt Danielsson


== Fødsler ==
Alderen på levende personer født i 1957 er enten: 65 eller 66 år.


== Dødsfall ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1957 in literature – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mauri Nyberg-Noroma

Mauri Nyberg-Noroma (født 31. januar 1908 i Viborg, død 23. desember 1939 i Muolaa) var en finsk turner.
Han var med i tre OL for Finland. Han deltok i sitt første OL i 1928 i Amsterdam, men fikk ingen medaljer. Han kom på delt sjetteplass sammenlagt, etter bl.a. femteplass i ringer og syvendeplass i bøylehest og skranke. Det finske laget kom på femteplass i lagkonkurransen.
I neste OL, i 1932, fikk Finland fikk bronse i lagkonkurransen. Individuelt fikk han ingen medaljer, men han kom på fjerdeplass i skranke, 1,4 poeng bak sin landsmann Heikki Savolainen som fikk bronse. Sammenlagt kom han på niendeplass.
Under OL i Berlin i 1936 gjentok det finske laget resultatet fra forrige OL, og vant bronse i lagkonkurransen. Denne gangen kom han på 16.-plass sammenlagt.


== Eksterne lenker ==
(en) Mauri Nyberg-Noroma – Olympedia 
(en) Mauri Nyberg-Noroma – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mauri Nyberg-Noroma – databaseOlympics.com (arkivert) 
Profil på DatabaseOlympics
Øystein Bonvik

Øystein Bonvik (født 16. februar 1971) er en norsk kommunikasjonsrådgiver, forfatter og foredragsholder. Han driver i dag egen virksomhet – i tillegg til utviklingen av en rekke bokprosjekter og undervisning i PR og markedskommunikasjon ved Handelshøyskolen BI. 
Bonvik var en av gründerne i det norske konsulentselskapet PR-operatørene – et selskap han også ledet i flere år. Han har vært informasjonssjef i Coca-Cola Norge, kommunikasjonsrådgiver i JKL Oslo og Burson-Marsteller samt informasjons­medarbeider ved det norske NATO-hovedkvarteret i Stavanger. Han er utdannet avisjournalist ved University of Georgia, og har hatt praksis i CNN i Washington, D.C. samt i flere norske aviser. 
Bonvik ble i 2014 tildelt den norske PR-bransjens høyeste utmerkelse – Hedersprisen – for sitt mangeårige faglige, omdømmemessige og kommersielle bidrag til bransjen.  


== Utgivelser ==
Bonvik har vært forfatter eller medforfatter av følgende bøker:

Praktisk og enkelt om arbeidsrett (2016)
En innføring i PR (2015) 
Frist meg ikke inn i ledelse (2014) 
Suksess med egne medier (2013) 
Få som fortjent (2012) 
Virksomhetens stemme (2010) 
PR-tips (2007) 
God PR. Norsk markeds-PR i praksis (2007) 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
Veikko Pakarinen

Veikko Ilmari Pakarinen (født 12. september 1910 i Viborg, død 6. desember 1987 i Australia) var en finsk turner.
Han var med i to OL for Finland. Han deltok i sitt første OL i 1932, her fikk Finland bronse i lagkonkurransen. Individuelt fikk han ingen medaljer, men han kom på fjerdeplass i svingstang, kun 0,4 poeng bak sin landsmann Einari Teräsvirta som fikk bronse. Sammenlagt kom han på 13.-plass.
Under OL i Berlin i 1936 gjentok det finske laget resultatet fra forrige OL, og vant bronse i lagkonkurransen. Denne gangen kom han på 28.-plass sammenlagt. Hans beste resultat individuelt var sjetteplass i svingstang.


== Eksterne lenker ==
(en) Veikko Pakarinen – Olympedia 
(en) Veikko Pakarinen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Veikko Pakarinen – databaseOlympics.com (arkivert) 
Profil på DatabaseOlympics
Verdensmesterskapet i cricket

For VM i 20-over cricket, Twenty20, se ICC World Twenty20

VM i cricket, offisielt ICC Cricket World Cup, er det største mesterskapet som arrangeres innen en-dags cricket, 50 overe, for landslag. Det første VM ble arrangert i 1975, og det har siden blitt arrangert elleve mesterskap, det siste i England og Wales i 2019. Australia har flest titler, med fem.
VM 2011 ble arrangert i India, Sri Lanka og Bangladesh. Pakistan var opprinnelig også nevnt som arrangørland, men grunnet den usikre sikkerhetssituasjonen i landet tok man avgjørelsen å flytte kampene fra landet. India ble verdensmester.
VM 2015 ble arrangert i Australia og New Zealand. Australia ble verdensmester.
VM i cricket 2019 blir arrangert i England og Wales.


== Kilder ==
Dampslupp

Dampslupp er et mindre dampskip fra midten av 1800-tallet som også var den enkleste typen blant dampfartøyene i Norge. Som et fartøy for passasjer- og godsbefordring hadde denne typen vært hyppige brukt langs kysten og på elvene samt sjøene i Norge.
Dampsluppen som forresten ofte var ansett for være elegant, var en åpen båt uten overdekt rom med dørken under vannlinjen, og under dørken var det verken plass for gods eller maskineri. Maskineriet stod synlig midtskips uten vesentlige beskyttelse mot vær med en tynn skorstein som blikkfang. Skipperen som styrte dampsluppen stod på en plattform midtskips, men på de minste hadde styreposisjonen vært flyttet til akter. Dampsluppen oftest er grunt og smalt i sammenligning med andre dampfartøyer i sin samtid.
Som en typisk «bybåt» var denne typen egnet for passasjertransport og dermed var for det meste benyttet i innelukket farvann, spesielt i større havnebyer. Et kalesje kalt «solseil» med seilduk reist på et rammeverk langs hele båten eller den forreste halvdelen gav passasjerene litt vern mot vind og vær. I senere tid hadde enkle overbygg vært reist på dampsluppene, men gjerne ikke for høye eller for tunge.
En av de norske dampsluppene som er kjent, var den første propellbåten på innsjøen Mjøsa, D/S Lettvindt bygget i 1867 for gods- og passasjerfrakt. De første lokalbåtene på Mjøsa var dampsluppene  med åpent dekk for gods forut og en enkel salong som ikke utgjort en del av skroget, akterut for passasjerene.


== Litteratur ==
Damp- og motorbåter på Mjøsa Arne Julsrud Berg 1996 ISBN 82-994067-0-6
Twenty20-VM i cricket for menn

Twenty20-VM i cricket for menn, offisielt ICC World Twenty20, er verdensmesterskap i Twenty20-cricket. Mesterskapet arrangeres av det internasjonale cricketforbundet og består av 12 landslag som spiller kamper over 20 overe.


== Arrangerte mesterskap ==
Den første turneringen ble arrangert i Sør-Afrika i 2007, hvor India slo Pakistan med 5 poeng i finalen i Johannesburg.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) ICC World Twenty20 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Russefestivalen

Russefestivalen er en lukket festival kun for russ.
Festivalen ble nedlagt i 1993, men gjenstartet i 2009. Festivalen er potensielt Norges største russefestival med en kapasitet på 16 000 gjester. Den blir avholdt på Hellerudsletta, et område på 375 000m² I 2009 ble festivalen arrangert 15. – 16. mai.


== Artistliste ==


=== 2009 ===
Samsaya
Manatee Racket
Dance Floor Magnets
Chris Lee
Freddy And The Casuals
Madcon
Fragma
Bjørn Rosenstrøm
Vengaboys
Hermes House Band


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted