Vålerenga Fotball

For inneværende sesong, se Vålerenga Fotball i 2023Vålerenga Fotball er allianseidrettslaget Vålerengens Idrettsforenings (VIF) elitesatsing på fotball for menn, etablert i 1989. Fotball har vært med i VIF siden klubben ble stiftet 29. juli 1913. Med økt økonomisk satsing på fotball kom behovet for å etablere egen avdeling for denne satsingen. Dette er for å beskytte moderlagets arbeid med barne- og ungdomsidrett som i stor grad er basert på frivillighet, og skille dette fra den profesjonelle delen av idrettslaget som kan være utsatt for økonomisk underskudd.
Klubben har sin opprinnelse i bydelen Vålerenga på Oslos østkant, og har siden oppstarten vunnet fem norske seriemesterskap og fire cupmesterskap.
Vålerengas fotballsatsing har hatt to storhetsperioder, først på 1960-tallet og siden på 1980-tallet. På 1960-tallet var Vålerenga kjent for sine mange fargerike spillertyper og offensive spillestil, og fikk dermed kallenavnet «Bohemene». I neste storhetsperiode på åttitallet var imidlertid Vålerenga kjent for sin stramme defensive organisering, under ledelse av svensken Gunder Bengtsson.Vålerengas supportergruppering heter Klanen og talte i 2016 rundt 7 200 betalende medlemmer.Vålerenga Fotball spiller hjemmekampene på Intility Arena. Klubben har tidligere hatt Ullevaal Stadion og Bislett stadion som hjemmebaner.


== Eliteserien 2023 ==


== Historie ==
Historien til Vålerenga går tilbake til fotballgruppa Spark, som var underlagt Vaalerengens Ynglingeforening (speider´n), og ble dannet i 1898. Dette var forløperen til Vålerengens Idrettsforening som ble stiftet 29. juli 1913. Det første året het klubben Idrætsforeningen Spring. 
Vålerengen (klubbens tidligere navn) vant kretsserien i Oslo fire ganger før en nasjonal serie (Norgesserien) kom i 1937.
I 1946 ble den karismatiske Helmuth Steffens klubbens oppmann, og i løpet av de neste 20 årene bygget han opp klubbens image som «bohemer». I Hovedseriens debutår 1948/49-sesongen endte Vålerengen på 2.-plass, og i 1965 ble Vålerengen seriemester for første gang. Bohemlaget gikk i oppløsning etter at Vålerengen rykket ned i 1968.
Etter noen magre magre år på 1970-tallet kom Vålerenga tilbake i norsk toppfotball i 1977, og 1980-årene ble en ny storhetstid for klubben. Under Leif Eriksens ledelse ble det cupmesterskap i 1980 og seriegull i 1981, og under svensken Gunder Bengtsson vant VIF seriegull i 1983 og i 1984.


=== 1990-tallet ===
I 1990 rykket VIF Fotball ned til 1. divisjon etter 14 sesonger i toppdivisjonen. Klubben var også nær ved å rykke ned til 2. divisjon i 1992-sesongen, men klarte å holde seg i den nest øverste divisjonen, etter en kamp mot Eik-Tønsberg på bortebane som endte 3-0. I 1994 returnerte VIF til toppdivisjonen, men rykket ned igjen fra 1996, takket være Stabæk i siste serierunde. I 1997 vant Vålerenga cupen og 1. divisjon og ble igjen forfremmet til Tippeligaen. I løpet av 90-tallet var Vålerenga bare noen få sesonger i den øverste divisjonen.


=== 2000-tallet ===
I 2000 tapte Vålerenga kvalifiseringskampene (én hjemmekamp og én bortekamp hvor resultatene, totalt, avgjør) mot Sogndal og rykket ned til 1. divisjon. I 2002 var Vålerenga tilbake i Tippeligaen. 2003-sesongen var dårlig for Vålerenga, og de endte på 12.-plass i ligaen, den såkalte kvalifiseringsplassen. I kvalifiseringskampene måtte Vålerenga slå Sandefjord for å beholde plassen. Resultatet var 0-0 i Sandefjord og 5-3-seier til Vålerenga i en dramatisk kamp i Valhall i Oslo.
Vålerenga gjorde det bra i 2004-sesongen og var en seriøs utfordrer til Rosenborg i kampen om seriegullet. Etter en nervepirrende finalerunde vant Vålerenga 3-0 over Stabæk i siste serierunde og fikk revansjert nedrykket i 1996, men de tapte ligatittelen til Rosenborg som vant 4-1 over Lyn. Vålerenga tok sølv etter å ha endt på samme poengsum og målforskjell som Rosenborg, men Vålerenga hadde scoret 12 færre mål i løpet av ligaen og Rosenborg vant serien.
På starten av 2005-sesongen så det ut som det skulle gå dårlig for Rosenborg, og at Vålerenga skulle vinne serien. Etter en sterk sesongåpning skulle det vise seg at «sensasjonen» Start, som nettopp hadde rykket opp til Tippeligaen, kunne gi Vålerenga kamp helt til siste spark på ballen i siste serierunde. De to klubbene byttet også på å lede serien underveis, helt til siste runde. 29. oktober så ut til å bli en thriller som året før, siden Vålerenga og Start hadde akkurat samme poengsum, men Start hadde en mye bedre målforskjell. Start skulle møte Fredrikstad hjemme mens Vålerenga skulle møte Odd Grenland borte. Da dommerne blåste kampene i gang, var det duket for noen nervepirrende minutter rundt om i Fotball-Norge. Fredrikstad ville rykke ned hvis de ikke vant over Start. De vant 3-1 mens Vålerenga klarte 2-2 mot Odd Grenland. Vålerenga vant serien med ett poeng. Det var det første seriegullet på hele 21 år, og klarte dermed å dytte Rosenborg ned fra tronen i norsk fotball. De hadde sittet der i 13 år.
Starten av 2006-sesongen var ikke så bra av de regjerende mestrene. De lå helt sist på tabellen etter sju serierunder med bare fem poeng. Da sesongen var halvspilt hadde de kommet seg opp på sjetteplass. I slutten av juli kom et av de pinlige tapene mot byrival Lyn og exit fra Mesterligakvalifiseringen mot tsjekkiske FK Mladá Boleslav 5-3 i andre runde. Vålerenga hadde røket ut av Mesterligaen året før også i tredje runde i kvalifiseringen mot belgiske Club Brugge etter straffesparkkonkurranse. Etter å ha tapt fem av sju kamper fra 22. juli til 19. august bestemte hovedtreneren Kjetil Rekdal seg for å forlate klubben. Assistenttrener Petter Myhre tok over og som en konsekvens av dette, etter å ha ledet laget til 25 av 31 mulige poeng, endte de til slutt på 3.-plass og tok sin tredje medalje på like mange sesonger. Vålerenga kvalifiserte seg også til Royal League, den skandinaviske turneringen hvor de fire beste lagene fra Norge, Sverige og Danmark får delta. Der røk de ut i kvartfinalen mot svenske Helsingborgs IF.
Sesongen 2007 startet også på verst tenkelige måte for blåtrøyene fra Oslo Øst. Etter 14 serierunder hadde klubben sanket begredelige 14 poeng og scoret bare 11 mål. Det toppet seg med cuptap 3-1 mot 2.-divisjonslaget Nybergsund IL-Trysil. Dagen etter – som konsekvens av det pinlige tapet – trakk hovedtrener Petter Myhre seg med umiddelbar virkning, og assistenttrener Harald Aabrekk tok midlertidig over jobben som hovedtrener. Etter det ble poenghøsten blitt bedre og laget kvalifiserte seg til 1. runde i UEFA-cupen hvor de til slutt tapte 2-4, totalt, mot østerrikske Austria Wien.
I søken etter ny trener ble både Nils Arne Eggen og hans sønn, Knut Torbjørn Eggen, gitt tilbud om å ta trenerjobben i Vålerenga, men begge sa nei. Mot slutten av sesongen ansatte klubben Martin Andresen, daværende kaptein i SK Brann, som spillende manager. Mellom sesongene 2007 og 2008 ble det lagt store fremtidsplaner for Vålerenga som fotballklubb, som blant annet involverte en stor utvidelse av staben i klubben; totalt syv personer ble ansvarlige for sitt eget felt: Tor Ole Skullerud som hovedtrener, Mike Speight som offensiv trener, David Brocken som defensiv trener, Andrea Loberto som toppspillerutvikler, Truls Hallen som fysisk trener og fysioterapeut, Johan Kaggestad som overordnet mental og fysisk ansvarlig, mens Gjermund Østby fortsatte som keepertrener.
I lys av finanskrisa ble trenerstaben ansett som for tung økonomisk sett, noe som førte til at kontraktene til Brocken, Speight og Hallen ikke ble fornyet i november 2008. Kaggestad sluttet deretter i desember 2009.2008-sesongen ga supporterne troen på et gryende Vålerenga som Martin Andresen hadde sagt lovord om før sesongen, med 4-1 seier i finalen i cupen mot Stabæk Fotball. I ligaen endte de derimot opp på en 10.-plass, noe som var spesielt skuffende i sammenligning med tidligere år. Dette var også året vi fikk se gjennombruddet til Moa med sine to første scoringer mot LSK på Åråsen. Han ble også toppscorer for Vålerenga dette året.
Martin Andresen gikk fra å bli spillende manager til å bli spillende hovedtrener i august 2009 etter at den daværende hovedtreneren Tor Ole Skullerud trakk seg.


=== 2010-tallet ===
Andresen valgte å legge opp som spiller fra og med 2010 og gikk dermed over til en rolle som kun hovedtrener. Oktober 2012 kom nyheten om at han valgte å trekke seg som manager.
Jakten på ny trener startet umiddelbart etter nyheten om Andresens avgang og varte helt til januar 2013. Etter flere lekkasjer og spekulasjoner, endte Vålerenga opp med å ansette Kjetil Rekdal, som også var trener for Vålerenga i perioden mellom 2001 og halve 2006-sesongen. Da fikk han ikke bare klubben opp fra Adeccoligaen til Tippeligaen, men vant også sølv-, gull- og bronse-medalje.


=== Tidligere navn og skrivemåter ===
1903–1912: Vaalerengens Ynglingeforenings fotballparti Spark (forløper til VIF)
1912–1913: Vaalerengens Fotboldklub (forløper til VIF)
1913–1914: Idrætsforeningen Spring
1914–1989: Vaalerengens Idrætsforening, Vaalerengens Idrettsforening, Vålerengens Idrettsforening.
1989–1995: VIF Fotball
1995-d.d: Vålerenga Fotball


=== Draktfarger ===
I 1913 var draktene mosegrønne. Vålerengen byttet drakt i 1914. Norges Statsbaner hadde et billig draktsett i blått og rødt som Vålerengen kjøpte. Siden da har Vålerengas offisielle drakter vært blå og røde.
I 2006-, 2007- og 2008-sesongen hadde Vålerenga en liten anelse mosegrønt i sine hvite bortedrakter. Nytt av 2007 var også en tredjedrakt som ble introdusert for å unngå såkalte «bastard-drakter». Denne drakten er hel-turkis og erstattet den hvite bortedrakten i 2009-sesongen.


=== Hjemmebane ===

Ullevaal Stadion var den tidligere hjemmebanen til Vålerenga. Den eies av Norges Fotballforbund.
Fra Vålerenga ble opptatt i NFF i 1917 ble kretskampene i Oslo spilt på banene til Kristiania/Oslo fotballkrets. Fram til den landsomfattende Norgesserien begynte i 1937 ble derfor kretsens kamper spilt på Dæhlenengen, Frogner, Bislett, Ullevaal, Gressbanen (Holmen) og Jordal uavhengig av hvem som spilte mot hverandre.
Fra 60-tallet til 80-tallet og litt på slutten av 90-tallet var hjemmebanen Bislett Stadion. Dårlige forhold og vedlikehold gjorde at Vålerenga flyttet til Ullevaal Stadion og delte hjemmebane med landslaget.
Planer om å bygge et nytt stadion sirkulerte i mange år, men ble ikke konkrete før Vålerenga fikk kjøpe en tomt hjemme på Valle Hovin for én krone. I 2014 ble planene for et stadion med tilskuerkapasitet på 18 000 godkjent av bystyret. Den tiende juni 2015 ble avtalen godkjent av ESA.
Byggestart var sommeren 2015, og stadionet åpnet i 2017.


== Meritter ==


=== Eliteserien ===
Seriemesterskap (5): 1965, 1981, 1983, 1984 og 2005.
Seriesølv (3): 1948/49, 2004 og 2010.
Seriebronse (5): 1960/61, 1974, 1985,  2006 og 2020.


=== Cupen ===
Cupmesterskap (4): 1980, 1997, 2002 og 2008.
NM-sølv (2): 1983 og 1985.


=== Annet ===
Oslomester i fotball (4): 1927, 1932, 1933 og 1934
Finalister i superfinalen: 2009.
La Manga Cup: 2007, 2012


=== Akademi ===
NM G19 : 1967, 1968
NM G16 : 2012
NTFU19 : 2006, 2009, 2012, 2013, 2014
NTFU16 : 2014


== Vålerenga i Europacup ==
En oversikt over alle Vålerengas kamper i Europacupen 1964-2005. 

1964 Messebycupen:Everton H 2-5 E. Larsen, Eriksen
Everton B 2-4 Eriksen, Olsen

1965 Messebycupen:Hearts B 0-1 
Hearts H 1-3 Knudsen

1966 Serievinnercupen:Linfield FC H 1-4 E. Larsen 
Linfield FC B 1-1 T. Larsen 

1975 UEFA-cupen:Athlone Town B 1-3 Olsen 
Athlone Town H 1-1 Olavson 

1981 Cupvinnercupen:Legia Warszawa H 2-2 Jacobsen 2 
Legia Warszawa B 1-4 Moen 

1982 Serievinnercupen Kval D. București (Rom) B 1-3 GranD. București (Rom) H 2-1 Davidsen, Jacobsen 

1984 Serievinnercupen 1. Sparta Praha (Tsj) H 3-3 Jacobsen 2, BergsvandSparta Praha (Tsj) B 0-2 – 

1985 Serievinnercupen 1. Z. Leningrad (Sov) B 0-2 –Z. Leningrad (Sov) H 0-2 – 

1986 UEFA-cupen 1. SK Beveren (Bel) B 0-1 –SK Beveren (Bel) H 0-0 – 

1998 Cupvinnercupen 1. R. București (Rom) B 2-2 Carew 2R. București (Rom) H 0-0   
2. Beşiktaş (Tyr) H 1-0 Levernes 
Beşiktaş (Tyr) B 3-3 Haraldsen, Kaasa, Carew 

1999   Kvartfinale Chelsea FC (Eng) B 0-3 –Chelsea (Eng) H 2-3 Kjølner, Carew 

2003 UEFA-cupen 1. Grazer AK (Øst) H 0-0 –Grazer AK (Øst) B 1-1 Berre 
2. Wisła Kraków (Pol) H 0-0 – 
Wisła Kraków (Pol) B 0-0   

2004   3. Newcastle (Eng) H 1-1 NormannNewcastle (Eng) B 1-3 Hagen 

2005 Mesterligaen Kval 2 FC Haka (Fin) H 1-0 Dos SantosFC Haka (Fin) B 4-1 Flo 2, Wæhler, Iversen 
Kval 3 Club Brugge (Bel) H 1-0 Iversen 
Club Brugge (Bel) B 0-1 – 
UEFA-cupen 1. S. București (Rom) H 0-3 – 
S. București (Rom) B 1-3 Hulsker

Deltatt: 12 ganger Kamper: 36 Vunnet: 6 Uavgjort: 12 Tapt: 18 Målforskjell: 36-66 (uten straffesparkmål)
Toppscorere i Europacupen: 5 Pål Jacobsen, 4 John Carew, 2 Einar Bruno Larsen, Leif Eriksen, Steffen Iversen og Tore André Flo, 1 Terje Olsen, Knut Henry Haraldsen, Dag Olavson, Kjell Roar Kaasa, Arnfinn Moen, Fredrik Kjølner, Stein Gran, Morten Berre, Egil R. Olsen, Vidar Davidsen, Rune Normann, Per Knudsen, Jo Bergsvand, Erik Hagen, Thorvald Larsen, Bjørn Arild Levernes, Kjetil Wæhler, Freddy dos Santos og Bernt Hulsker.


== Spillerstall ==
Oppdatert 3. februar 2023.


=== Utlånte spillere ===


== Spillere og trenere ==


=== Nåværende støtteapparat ===
Sportslig leder:  Joacim Jonsson
Hovedtrener:  Dag-Eilev Fagermo
Assistenttrener:  Jan Frode Nornes
Assistenttrener:   David Ribeiro
Toppspillerutvikler:  Trond Fredriksen
Keepertrener:  Gjermund Østby
Medisinsk ansvarlig:  Erik Rosenlund
Medisinsk koordinator:  Carl Fredrik Birkemo
Fysisk trener:  Mohammad Dajani
Fysioterapeut:  Martin Flesland
Materialforvalter:  Egil Larsen
Utviklingsleder:  Thomas Hafstad
Hovedtrener, rekruttlag:  Øystein Sanden
Spillerutvikler, akademiet:  Bryant Lazaro
Trenerutvikler:  Jovi Carrascosa
Keepertrener, utviklingsavdelingen:  Łukasz Jarosiński


=== Hovedtrenere i Vålerenga 1944– ===
Hovedtrenere i Vålerenga Fotball siden 1944:


=== Fremtredende spillere ===

Mohammed «Moa» Abdellaoue
Kjetil Rekdal
Erik «Panzer» Hagen
Ronny Johnsen
Steffen Iversen
Jørn Andersen
Egil «Drillo» Olsen
Nils Arne Eggen
Paal Fredheim
Odd Iversen
Tom Henning Hovi
John Carew
Tor Brevik
Pål Jacobsen
Harmeet Singh
Vidar Davidsen
Egil «Snapper'n» Johansen
Einar Bruno Larsen
Henry «Tippen» Johansen
Terje «Henger'n» Hellerud
Leif Eriksen
Erik Foss
Viggo Johansen
Petter Belsvik
Henning Berg
Lasse Eriksen
Arnfinn Moen
Aasmund Bjørkan
Lars Bohinen
Knut Henry Haraldsen
Espen Haug
Pål Jacobsen
Tom Jacobsen
Trond Sollied
Jon Eirik Ødegaard
Knut Arild Løberg
Daniel Fredheim Holm
Freddy dos Santos
Morten Berre
Árni Gautur Arason
Kristofer Hæstad
Stian Ohr
Vidar Örn KjartanssonFor oversikt over Vålerenga-spillere omtalt på Wikipedia, se også Kategori:Fotballspillere for Vålerenga Fotball.


== Tidligere sesonger ==


== Klubbrekorder ==
Største seier i en obligatorisk kamp: 12-1 borte mot Oldenborg i 1. runde i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 2011.
Største seier uansett kamp: 13-1 mot Fredensborg i 1935 i en privatkamp.
Største tap i en obligatorisk kamp: 0-9 borte mot Kvik/Halden F.K. 17. august 1930 i 2. runde i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1930.
Største tap uansett kamp: 0-12 borte mot Fredrikstad 29. oktober 1933 i 6. seriekamp i Odds private pokalserie.
Høyeste tilskuertall noensinne: Borte mot Dinamo Bucureşti, Romania (1-3) i Europacupen i 1982. 65 000 tilskuere.
Høyeste tilskuertall på en hjemmekamp: Mot Rosenborg Ballklub (0-2) i 25. serierunde i 2005 på Ullevaal Stadion. 24 895 tilskuere.
Laveste tilskuertall: Borte mot Moss Fotballklubb (1-5) 7. oktober 1990. 443 tilskuere.
Laveste tilskuertall hjemme: Mot Fyllingen (2-0) på Bislett Stadion 30. september 1990. 550 tilskuere.
Flest obligatoriske kamper:Morten Berre med 348 kamper (2003–2014)

Flest sesonger: Henry «Tippen» Johansen 1923–1946. 20 sesonger.
Flest kamper i øverste divisjon: Freddy dos Santos 185 eliteseriekamper.
Raskeste scoring i eliteserien: Kjell Roar Kaasa borte mot Lillestrøm Sportsklubb (2-3) 27. april 1998. Scoring etter 13 sekunder.
Raskeste hat-trick: Vidar Örn Kjartansson, 8 minutter 45 sekunder, (14' 16' 23') hjemme mot Brann SK (5-1) 
Flest landskamper som Vålerenga-spiller: Henry «Tippen» Johansen, 48 kamper (1926–1938)


=== Flest scoringer i eliteserien for Vålerenga 1948– ===
Spillere med minst 25 mål på øverste nivå for Vålerenga siden Hovedserien ble innført i 1948:
Morten Berre 62
Leif Eriksen 58
Per Knudsen 58
Einar Bruno Larsen 56
Vidar Örn Kjartansson 43
Mohammed «Moa» Abdellaoue 39
Vidar Davidsen 37
Pål Jacobsen 37
Odd «Ivers» Iversen 35
Daniel Fredheim Holm 32
Freddy dos Santos 31
Bård Finne 30
Ghayas Zahid 29
Yngve Andersen 29
Egil «Snapper'n» Johansen 29
Leif Olsen 26
Bojan Zajić 26
Eivind Arnevåg 25
Erik Foss 25oppdatert 14. september 2022


=== Flest eliteseriekamper for Vålerenga 1948– ===
Spillere med minst 100 kamper på øverste nivå for Vålerenga siden Hovedserien ble innført i 1948:
Morten Berre 298
Daniel Fredheim Holm 240
Freddy dos Santos 223
André Muri 205
Christian Grindheim 204
Tom Henning Hovi 178
Per Knudsen 175
Jonatan Tollås Nation 174
Kjetil Wæhler 170
Åge Sørensen 162
Bjarne Hansen 158
Helge O. Sørlie 158
Lasse Eriksen 157
Einar Bruno Larsen 155
Erik Foss 149
Kristofer Hæstad 147
Thorleif «Toffa» Olsen 146
Vidar Davidsen 144
Bojan Zajić 143
Leif Eriksen 142
Ivan Näsberg 137
Bjørn Arild Levernes 136
Arne Jakobsen 132
Mohammed Fellah 128
Egil «Snapper'n» Johansen 124
Fredrik Kjølner 121
Yngve Andersen 119
Simon Larsen 119
Henning Bjarnøy 116
Petter Morstad 115
Magnus Lekven 114
Erik «Panzer» Hagen 111
Ghayas Zahid 111
Knut Arild Løberg 106
Bård Finne 104
Jo Bergsvand 102
Terje Olsen 102
Harmeet Singh 101
Tom R. Jacobsen 100oppdatert 14. september 2022


== Supportere ==

Vålerengas supporterklubb Klanen ble stiftet 5. mai 1991, og med sine 10 000 medlemmer er det den største supporterklubben i Norge. Klanen blir sett på som en av de beste supporterklubbene i Norge, og er kjent for sin fremførelse av sangen «Vålerenga kjerke» før hver hjemmekamp. Klanen har et stort repertoar av sanger og kamprop, og kan handle om alt fra erkerival Lyn, samt «bønder» (folk som ikke støtter Vålerenga), til sanger og rop som handler om klubben. Draktnummeret «12» er reservert for Klanen.
I 2009 hadde Vålerenga i gjennomsnitt 10 788 tilskuere på hjemmebane.


== Vålerenga mot rasisme ==

Slagordet «Vålerenga mot rasisme» har siden starten i 1996 vært en sterk merkevare i norsk fotball. Vålerenga mot rasisme er en organisasjon innad i Vålerenga Fotball som kjemper imot vold og rasisme på og rundt Vålerengas fotballkamper. VMR ble startet i 1996 med et samarbeid mellom klubben og Klanen. På denne tiden hadde Vålerenga et problem med rasisme, etter noen uheldige episoder som senere fulgte klubben i lang tid. Etter dette bestemte Vålerenga Fotball seg for å gå tydelig ut og vise at klubben tok sterk avstand til vold og rasisme. Vålerenga Fotball spiller med slagordet "mot rasisme" på sine drakter, og dette begrepet blir ofte tatt i bruk under VIFs hjemmekamper. Alle trenere og spillere i klubben må undertegne en holdningskontrakt som binder dem til å ta avstand fra vold og rasisme. Vålerenga Fotballs tydelige nei til rasisme er bare noe av det som har gjort klubben til det den er i dag. Mange vil assosiere seg med holdningene  klubben har vist, og dette har vært med på å gjøre klubben sterkere og enda mer populær blant publikum.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Viggo Johansen (1983). Vål'enga i våre hjerter. Grøndahl. ISBN 8250406494. 


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Vålerenga fotball – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vålerenga Fotball – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Vålerenga på nett (VPN)
Klanen – supporterklubben
Vålerengasjappa på nett Arkivert 16. januar 2016 hos Wayback Machine.
Statistikk og historikk
VIF-TV