jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aero L-29 Delfin

Aero L-29 Delfin (NATO-kallenavn: «Maya») er et tsjekkoslovakisk  treningsfly.
L-29 Delfin ble utviklet for å introdusere et jetdrevet treningsfly for det Tsjekkoslovakiske flyvåpenet. I 1961 ble flyet evaluert sammen med PZL-Mielec TS-11 Iskra og Jakovlev Jak-30, og som resultat av dette valgt som standard treningsfly for alle landene i Warszawapakten unntatt Polen, som valgte å bruke den polske TS-11 Iskra. Sovjetunionen var største bruker av flytypen og tok i mot 2 000 fly alene.
L-29 Delfin har også blitt eksportert til en rekke av de tradisjonelle sovjetiske klientstatene.
I tillegg til hovedvarianten ble bare én annen variant satt i produksjon, en en-seters variant for aerobatikk som ble produsert i et lite antall som L-29A Delfin Akrobat. En angrepsfly-variant under betegnelsen L-29R ble også utviklet, men ble aldri satt i produksjon.
L-29 VIPER
Opprinnelig ble denne maskinen som prototype utrustet med en kraftigere motor fra Rolce Royce. I nyere tid er disse
igjen blitt installert i flytypen som en modifikasjon. Disse benevnes da som L-29 Viper og med
performance som overgår de fleste andre en-motors jagerfly uten etterbrenner. 
Typen er da blant annet kjent fra å ha satt flere hastighetsrekorder under Reno Air Race i Nevada.
Med modifikasjonen er flyets rekkevidde øket med ca 100 NM og marshastighet øket til ca 611 km/t.


== Spesifikasjoner ==


== Eksterne lenker ==
(1961) Aero L-29 Delfin Flight Manual
Czech Jet Team — civilian display team.
Aircraft.co.za – The Complete Aviation Reference
Warbird Alley L-29 Page
Gauntlet Warbirds — L-29 Trening i Chicago region
Walkaround L-29 Delfin from Poltava
Walkaround L-29 Delfin from Yegoryevsk
Walkaround L-29 Delfin from Zaporozhye
Soviet Star, Christchurch, New Zealand
Double X Aviation Ltd, Queenstown, New Zealand
S.P.O.O.N.

S.P.O.O.N. var et norsk rockeband fra Kristiansand. Bandet ble grunnlagt i 1995 av bassist og låtskriver Kenneth Norum, gitarist Rune Hallandvik og vokalist Karl Jacobsen og fikk etter hvert med seg Erik Faber og Venke Knutson som korist. I 1996 ga de ut EP-en Another Day. Bandet vant i 1999 NM i rock.


== Referanser ==
Florence Ekpo-Umoh

Florence Ekpo-Umoh (født 27. desember 1977 i Lagos) er en nigeriansk-tysk friidrettsutøver som konkurrerer på 400 meter.
Siste gang hun representerte Nigeria var under junior-VM i 1994. I 1998 giftet hun seg med sin tyske trener, og fikk tysk statsborgerskap i 2000. 
I 2003 ble Ekpo-Umoh tatt for bruk av stanozolol, og utestengt i to år.Hun har en personlig rekord på 51,13 sekunder, oppnådd i juni 2001 i Stuttgart.


== Høydepunkter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Florence Ekpo-Umoh – Olympics.com 
(en) Florence Ekpo-Umoh – Olympic.org 
(en) Florence Ekpo-Umoh – Olympedia 
(en) Florence Ekpo-Umoh – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Florence Ekpo-Umoh – World Athletics 
(en) Florence Ekpo-Umoh – Track and Field Statistics 
(en) Florence Ekpo-Umoh – TheSports.org
Lishui (Zhejiang)

Lishui (kinesisk: 丽水市, pinyin: Líshuǐ Shì) er en by på prefekturnivå i sørvestre del av provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Den grenser til Quzhou, Jinhua og Taizhou i nord, Wenzhou i sørøst, og provinsen Fujian i sørvest. 


== Administrasjon ==
Lishui administrerer ett distrikt, ett byfylke, seks fylker og  ett autonomt fylke.

Bydistriktet Liandu (莲都区)
Byfylket Longquan (龙泉市)
Fylket Qingtian (青田县)
Fylket Jinyun (缙云县)
Fylket Yunhe (云和县)
Fylket Qingyuan (庆元县)
Fylket Suichang (遂昌县)
Fylket Songyang (松阳县)
Det autonome fylke Jingning She (景宁畲族自治县)


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 330 løper gjennom området. Den fører nordvestover fra Wenzhou i Zhejiang til Shouchang i Jiande i samme provins.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lishui – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lishui News
China Daily om Lishui
Lishui i Chinapages.com
Informasjon om Lishui
Hayat El Ghazi

Hayat El Ghazi (født i 1979) er en marokkansk sleggekaster. 
Hun vant bronsemedalje under Afrika-mesterskapet både i 2002 og 2004. I 2003 satte hun nasjonalrekord med 60,43 meter.I 2007 testet El Ghazi positivt på Norandrosteron, og ble utestengt i to år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hayat El Ghazi – World Athletics
Lishui

Lishui kan være 

byprefekturet Lishui i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina,
fylket Lishui i Nanjing i provinsen Jiangsu i Kina,
elven Lishui i provinsen Hunan i Kina.
Qingyuan (Lishui)

Qingyuan (kinesisk: 庆元县, pinyin: Qìngyuán Xiàn) er et fylke i byprefekturet Lishui i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Befolkningen pr 2000 var på 194.110. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Qingyuan County, Zhejiang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hemudukulturen

Hemudukulturen (kinesisk: 河姆渡文化, 5000 til 4500 f.Kr.) var en steinalderkultur som blomstret et lite stykke sør for Hangzhoubukten i Jiangnan i det moderne Yuyao i provinsen Zhejiang i Kina. 

Funnstedet, Hemudu, ble oppdaget i 1973. En annen navneform er Ho-mu-tu-kulturen. 
Andre funnsteder av hemudutype er funnet på øyer i byprefekturet Zhoushan.


== Materialkultur ==
Hemudukulturen eksisterte på samme tid som Majiabangkulturen. De var to separate og distinkte kulturer, skjønt de hadde kontakt og påvirket hverandre. To større oversvømmelser førte til at elven Yaojiang endret sitt løp og oversvømte jordsmonnet med salt, noe som tvang folket fra hemudukulturen til å oppgi sine bosetninger. 
Hemudufolket bodde i lange styltehus.
Hemudukulturen av en av de aller første kulturer som dyrket ris. De fleste gjenstander funnet av arkeologene er av dyrebein. For eksempel brukte man ploger ut av skulderblader. 
Kulturen produserte også lakkarbeider. Arkeologene har også funnet planterester, som vannkastanjer, Nelumbo nucifera, eikenøtter, bønner, Gorgon euryale  og kalebass, i Hemudu. Det antas at hemudufolket holdt seg med gris, vannbøffel og hund. Dessuten var de fiskere og jegere, noe som fremgår av rester av beinharpuner, buer og pilespisser. Det ble også funnet musikkinstrumenter som beinfløyter og tretrommer i Hemudu.
Kulturen produserte en tykk og porøs keramikk. Deres stentøy var for det meste svartfarget med hjelp av pulverisert kull. Den ble dekorert med plantemotiver og geometriske mønstre. Kulturen laget også ornamenter av jade,  elfenbein og små leirfigurer.


== Omgivelser ==
Fossiler etter amoeboider og pollen gjør det nærliggende at Hemudukulturen oppstod og utviklet seg i midten av Atlantikum.  En studie av strandlinjen på Ningshaosletten fra 7000 til 5000 f.Kr. viser at det kan ha vært stabilisert et lavere havnivå da, fulgt av en periode fra  5000 til 3900 med hyppige oversvømmelser.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Allan, Sarah (red.): The Formation of Chinese Civilization: An Archaeological Perspective, ISBN 0-300-09382-9
Chang Kwang-chih: The Archaeology of Ancient China, ISBN 0-300-03784-8
Zhu C, Zheng CG, Ma CM, Yang XX, Gao XZ, Wang HM, Shao JH.: «On the Holocene sea-level highstand along the Yangtze Delta and Ningshao Plain, East China», i Chinese Science Bulletin 48 (24): 2672-2683 DEC 2003
Lakkarbeider

Lakkarbeider er et begrep som favner flere tusen år gamle kunst- og kunsthåndverkstradisjoner særlig i Kina men også i andre asiatiske eller østasiatiske land.
Det er fra prehistorisk tid funnet lakkarbeider i Kina fra så lang tid tilbake som til steinalderen, og i Japan fra den senere Jōmon-kulturen. Det eldste kjente lakkobjektet, en rød trebolle, ble funnet under urgravninger på et felt fra Hemudukulturen (ca. 5. årtusen f.Kr.) i Zhejiang i Kina.Den lakk som benyttes, stammer fra saften fra lakktreet (Rhus verniciflua, synonym: Toxicodendron vernicifluum) som vokser i det sørlige Kina. Den tykke harpiksen fra treet er glinsende. Den beskytter de treoverflater som det appliseres på mot fukt og treormer. 
Lakken (kinesisk: qi) tappes om sommeren fra rundt ti år gamle lakktrær. Saften er svært giftig. Etter tappingen dør treet, skjønt gir næring for nye skudd som raskt vokser frem. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
East Asian lacquer: the Florence and Herbert Irving collection. New York: The Metropolitan Museum of Art. 1991. 
Japanese Lacquer, 1600–1900: selections from the Charles A. Greenfield collection. New York: The Metropolitan Museum of Art. 1980. 
Kawai, K.; Nakagawa, M.; Kawai, K.; Miyakoshi, T.; Miyashita, K.; Asami, T. (1992). «Heat treatment of Japanese lacquerware renders it hypoallergenic». Contact Dermatitis. 27 (4): 244–9. PMID 1451490. doi:10.1111/j.1600-0536.1992.tb03254.x. 
Kawai, K.; Nakagawa, M.; Kawai, K.; Liew, F. M.; Yasuno, H. (1991). «Hyposensitization to urushiol among Japanese lacquer craftsmen: results of patch tests on students learning the art of lacquerware». Contact Dermatitis. 25 (5): 290–5. PMID 1839723. doi:10.1111/j.1600-0536.1991.tb01876.x. 
Alexandra Dern: Leidenschaft für feine Lacke, Münster 2001, ISBN 3930090104
Monika Kopplin: Ostasiatische Lackkunst, Münster 1993, ISBN 3930090007
Monika Kopplin: Europäische Lackkunst, Münster 1993, ISBN 3930090066
Monika Kopplin: Japanische Lacke, Münster 2002, ISBN 3777492507
Norsk senter for barneforskning

Norsk senter for barneforskning (NOSEB) (etablert 1982 i Trondheim) er et norsk forskningsinstitutt, kjent for sine bidrag til forståelsen av barn og unge, og for sine metoder som vektlegger barnet som en viktig informant i sitt arbeid. NOSEB er en tverrfaglig gruppe, inntil 2017 organisert ved NTNU som en del av NTNU Samfunnsforskning (tidligere Allforsk). Senteret består av mellom 10 og 20 ansatte, og utdanner forskere i sine to utdanningsprogram, en mastergrad i Childhood studies og en doktorgrad i barneforskning. Internasjonalt deltar de i Childwatch International (et samarbeidende nettverk), har omfattende forskningsprosjekt, samt utgir to kvartalsvise tidsskrift, det engelskspråklige Childhood, a global journal of child research i samarbeid med Sage Publications, og det nasjonale Barn (1983–).Som en følge av fusjonen mellom NTNU, Høgskolen i Gjøvik (nå: NTNU i Gjøvik), Høgskolen i Sør-Trøndelag (HiST) og Høgskolen i Ålesund (nå: NTNU i Ålesund) blir det til dels store endringer i institutt- og fakultetsstruktur ved NTNU fra 1. januar 2017. Fra samme dato vil NOSEB inngå i Institutt for pedagogikk og livslang læring, under Fakultet for samfunns- og utdanningsvitenskap ved NTNU.Fusjonen trådte i kraft 1. januar 2016, men aktiviteten ved de ulike enhetene fortsetter med små endringer i 2016, samtidig som det blir arbeidet på ulike områder med planer for studier, faglig og administrativ organisering, og kvalitetssikring på alle områder, slik at alt er klart 1. januar 2017.


== Referanser ==


== Kilder ==
Saksfremlegg til NTNUs styremøte 25. august 2016
NTNUs informasjon om fusjonen


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kontaktlærer

En kontaktlærer er en lærer i norsk grunnskole eller videregående skole som har som tilleggsoppgave å være en form for bindeledd mellom skolen og elevenes foresatte. En kontaktlærer er ansvarlig for å ha jevnlige samtaler med foreldrene og de unge, og på den måten lage et tettere bånd og mer åpenhet mellom hjem og skole. Kontaktlæreren erstatter den tidligere klassestyreren. Lovhjemmelen for kontaktlærer finnes i opplæringslovens § 8-2.
Barbara Kopple

Barbara Kopple (født 30. juli 1946) er en amerikansk dokumentarfilm-regissør, hjemmehørende i New York. To ganger har hun vunnet Academy Award.Kopple fikk en Oscar-pris for den første filmen hun lagde, Harlan County USA fra 1976, som handler om en streik blant gruvearbeidere i Kentucky. Kopple var 26 år gammel da hun flyttet til Harlan County for å gjøre opptak av en fagforeningskonflikt ved en lokal gruve. Hun ble værende i fire år, hvor hun fulgte gruvearbeidernes kamp for å bli medlemmer av United Mine Workers, selv om de ofte ble utsatt for vold fra Eastover Mining Company.Hun fikk også en Oscar for dokumentaren American dream fra 1990, som handler om landarbeidere i Minnesota og deres kamp for bedre kår. Hun har også lagd filmen Fallen Champ om bokseren Mike Tyson. Den kom ut i 1992.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barbara Kopple på Internet Movie Database 
(sv) Barbara Kopple i Svensk Filmdatabas 
(da) Barbara Kopple på Filmdatabasen 
(da) Barbara Kopple på Scope 
(fr) Barbara Kopple på Allociné 
(en) Barbara Kopple på AllMovie 
(en) Barbara Kopple hos The Movie Database
Geitabru

Geitabru er ei bru i Gamlebyen i Oslo. Den nåværende brua ble bygget i 2007-2008. Brua er en del av gaten Oslo gate i retning sørøst-nordvest.


== Navnets opphav ==
I middelalderen lå ei bru med det samme navnet i området, og navnet (på middelalderens Geitabru) har sammenheng med geit som bufe i middelalderbyen Oslo: Brua var trasé for småfeet når det skulle på sommerbeite i Ekebergskrenten.


== Tidligere bruer ==
I 1989 ble den forrige brua, Oslo bru omdøpt, Geitabru.
I middelalderen lå ei bru med det samme navnet i området, og den er nevnt i sagaene, som et sentralt bindeledd over Alna. Brua var del av et vest-øst-gående veifar: Brua bandt sammen vestre og østre del av Klemetsallmenningen, også omtalt som Oslos første bygate. (Østre Clemensalmenning svarer til nedre del av dagens Ekebergveien.)
Brua nevnes i ulike eldre kilder, bl.a. i sagalitteraturen: I 1240 tok hertug Skule kongsnavn i Oslo. Kong Håkon Håkonsson kom fra Bergen med Birkebeinerhæren sin for å markere revir. I den forbindelse forsøkte Skules krigere å rive Geitabru, uten å lykkes.
Før 1925 var det formelle navnet på Gamlebyen Oslo.


== Nåværende bru ==
I dag går Geitabru over togsporene på Loenga–Alnabrulinjen like ved Loenga stasjon, og noe nord for den historiske plasseringa. Forøvrig går dagens bru i retning sørøst-nordvest, og er del av det sør-nordgående gateløpet Oslo gate, og er slik også en del av trikkestrekningen Ekebergbanen.
I 2013 ble det bygget et trappeanlegg i amfi ved foten av Geitabru i nordvest, som del av Erik Schias plass.

		
		
		
		


== Referanser og noter ==
Björn Månsson

Björn Månsson (5. januar 1986) er en  svensk skuespiller.


== Filmografi ==


=== Spillefilm ===
2004 – Fjorton suger – Patrik


=== Kortfilm ===
2006 – One of Us Is Going to Die Young


== Eksterne lenker ==
(en) Björn Månsson på Internet Movie Database 
(sv) Björn Månsson i Svensk Filmdatabas 
(en) Björn Månsson hos The Movie Database
Yuxian

Yuxian var en kinesisk embedsmann og general i siste del av Qing-dynastiet. 
Han var magistrat og guvernør i provinsen Shandong da bokseropprøret var i emning i 1898 og tok av i 1899. Blant annet hadde han bidratt til å styrke Storsverdbrorskapet, som var med på å påvirke og oppildne det som skulle bli den boksergruppe som antente opprøret der i det vestlige Shandong.
Yuxian overtok som guvernør i Shandong i mars 1899, fordi det ble ansett at hans forgjenger hadde sviktet i det viktige flomforebyggende arbeidet. Sommeren ble det også hans oppgave å forsøke å mildne den store nød og reparere dikene etter at Guleelven sommeren 1898 hadde en av denne tidens mest katastrofale oversvømmelser, som særlig rammet det vestlige Shandong og noen deler av provinsen Zhili. Yuxian var preget av en sterk motvilje mot kristendommen, og var generelt fremmedfiendtlig. Han grep ikke inn mot de opprørske boksere i nordøstre Shandong, og de oppfattet guvernøren som en forbundsfelle særlig da de begynte å gyve løs på kristne kinesere. Imidlertid var Yuxian ikke på deres parti da bokserne eskalerte angrepene kraftig, og i november 1899 grep hans styrker inn mot et lederskikt.       
I Beijing mante man imidlertid at Yuxians innsats ikke var overbevisende. Han ble så erstattet som guvernør av general Yuan Shikai. Selv ble han i desember forflyttet til Taiyuan der han ble guvernør for provinsen Shanxi. 
Sommeren 1900 sendte han troppeforsterkninger til Beijing, der boksere og de regjeringsstyrker ledet av de mest fremmedfiendlige elementer ved hoffet veleiret ambassadekvarteret. Selv beordret han og var personlig med på å utføre et massemord av kristne misjonærer i Taiyuan. Massakren, som fant sted i hans embedsgård den 9. juli, rammet katolske biskoper og flere prester og ordenssøstre, og et enda større antall protestantiske misjonærer og misjonærfamilier. De ble halshugget den ene etter den andre, 44 i alt. Mødre ble halshugget mens de holdt sine barn i hendene.
Påstander om at Yuxian utførte massakren på ordre av eller i samforstand med enkekeiserinne Cixi oppstod raskt, men må betraktes som del av den generelle bakvaskelse av enkekeiserinnen som ble bedrevet av personer i det utenlandske miljø i Beijing.    
Massakeren gjorde et uutslettelig inntrykk, og bidro antagelig til at omfanget og grusomheten til de vestlige intervensjonsstyrkers senere straffeekspedisjoner i det man mente var boksernes kjerneområder ble større. 
Kinesiske myndigheter entlediget Yuxian. Enkekeiserinne Cixi dekreterte tidlig i november 1900 at han skulle forvises på livstid til Kinas grensetrakter i Øst-Turkestan der han skulle utføre hardt straffearbeid. Dette ble imidlertid ikke ansett som strengt nok av åttenasjonsalliansen, som krevde henrettelse. Det var noen uker før blitt meldt at han hadde begått selvmord. 
Sannheten om hvordan han forlot historien og endte sitt liv, er ikke blitt avklart. I Bokserprotokollen av september 1901 hevdes det at han var blitt henrettet den 22. februar1901.
INorden.no

iNorden.org var en felles, nordisk satsing på borgerjournalistikk, der bloggere, skribenter, aspirerende og erfarne journalister bidro til en nyhetsportal for hele Norden.
Initiativet var privat, kollektivt, brukerstyrt og non-profit. Tjenesten ble etablert på idealistisk basis, med intensjoner om å få borgerjournalistikk som en faktor i det nordiske mediebildet.
iNorden.org var en paraplytjeneste, mens de nasjonale portalene ble etablert som iNorden.dk, iNorden.no og iNorden.se.  er for tiden under etablering, og vil, så snart redaksjoner er etablert, få selskap av iNorden.fi og iNorden.is. Det skulle også etableres en all-nordisk, engelskspråklig portal på english.iNorden.org, hvor engelskbloggende/-skrivende nordboere skulle få anledning til å bidra med journalistikk, kulturanmeldelser eller andre meningsytringer.
Nettstedet, som ble lansert 29. oktober 2007, og hadde et samlet 273.000 sideoppslag i februar 2008.
iNorden.org ble grunnlagt av Fred Rune Rahm, Pål Hivand, Jarle Petterson og Øyvind Strømmen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell side, snapshot arkivert 19. juli 2008 (WayBack Machine)
Jaslene González

Jaslene González (født 1986) er en modell fra Puerto Rico, som er kjent som vinneren av Cycle 8 av America's Next Top Model. Hun vant i finalen mot russiske Natasha og vant da 6 bilder i Seventeen magasin og $100 000 i Cover Girl cosmetics. Hun fikk i tillegg en kontrakt med IMG models.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jaslene Gonzalez – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jaslene Gonzalez – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jaslene Gonzalez på Internet Movie Database 
(en) Jaslene Gonzalez hos The Movie Database 
Jaslene Gonzalez på Twitter 
Jaslene Gonzalez på Myspace 
Bilder
Nyheter om Jaslene Gonzélez
Pailou

En pailou (kinesisk: 牌楼) er en port som utgjør et populært element i kinesisk arkitektur. Den kalles også gjerne for en paifang 牌坊.
Ordet pailou er sammensatt av pai (牌 = innskriftstavle) og lou (楼 = fleretasjes bygg). Sluttleddet fang (坊 = kvarter) benyttes gjerne der porten går inn til et avlukket boligkvarter eller lignende.
De kan ha vært inspirert av torana-tempelportene i India. Under Tangdynastiet ble de gjerne kalt wutoumen (乌头门, «svarttopport»), fordi øverste del av sidestolpene var smartmalte.
Pailouer ble oppført i Kina av stein eller tre. De har bølgende tak med en rekke buer. De kan tildels sammenlignes med europeiske triumfbuer, særlig dersom de skal minne om personer eller hendelser. De kan også rett og slett være særlig seremonielle eller høytidelige inngangsmarkeringer. 
Slike byggverk har også spredt seg til bruk utenfor Kina, – enhver Chinatown av noen størrelse gjør sitt ytterste for å få på plass en slik inngangsmarkering inn til sitt område.


== Kulturminner i Kina ==
På Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner er det blitt oppført en rekke verneverdige pailouer, blant annet:

Nange pailouqun (南阁牌楼群), en gruppe på fem – tidligere syv -, fra Mingdynastiet; i Yueqing i provinsen Zhejiang,
Taiheyan pailou (太和岩牌楼,  Qing-dynastiet, i Jiexiu i Shanxi,
Xidicun gu jianzhuqun (西递村古建筑群, i fylket Yi i Anhui.


== Historikk bak ordet Paifang ==
Ordet Pai-fang (牌坊) var opprinnelig en kollektiv betegnelse på de to øverste nivåer av de administrative inndelningene og underavdelningene av en tradisjonell kinesisk by.  Den største delen (avdelingen) av en by i eldre tiders Kina ble kalt fang (坊). Hver fang (坊) ble avskjermet av murer eller stakitt, og portene for hver inngjerdet/muromgitt avdelnng ble stengt hver kveld og ble befolket gjennom natten.  Hver fang (坊) ble videre inndelt i flere pai (牌), og de i sin tur i flere hutonger. Dette system nådde sitt høydepunkt under Tangdynastiet, og ble beholdt under de påfølgende dynastiene.  For eksempel bestod Beijing under Mingdynastiet av totalt 36 fang (坊). Paifang er altså en sammensetning av disse två underavdelinger av en kinesisk by. 
Opprinnelig ble ordet paifang (牌坊) brukt om en port til en fang (坊) og for markeringen av en inngang til et bygningskompleks eller en by. Allerede under Songdynastiet hadde slike paifang (牌坊) utviklet seg til å omfatte rent dekorative monumenter, en utsmykning i bylivet.

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Paifang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 牌坊 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Valhallveien (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Valhallveien.Valhallveien er et relativt nytt veiløp i bydelene Gamle Oslo og Nordstrand. Veien starter i krysset med Konows gate på Kværner, snor seg oppover Ekeberg gjennom øvre delen av Ekebergskrenten, og smelter sammen med søndre del av Ekebergveien i overgangen mellom Ekebergs nordhelling og Ekebergplatået. Veien ble påbegynt like før første verdenskrig, og navnsatt i 1914. 
Utsikten Husvilde-Barakker kom opp langsmed Valhallveien mellom 1917 og 1921, opprinnelig som midlertidige husvære. I dag er de regulert av Oslo kommune til spesialområde bevaring etter Plan- og bygningsloven. Husvildebarakkene ble tegnet av arkitekten Harald Hals.
Edward Munch fanget bakgrunnsmotivet til «Skrik» i utsikten nær Valhallveien.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Valhallveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 606-607. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
Hjernen bak idyllene
Bilder fra Oslo Byarkiv fra Valhallveien
Bilder fra Oslo Byarkiv fra Husvilde-barakkene (ca. 1920)
Catherine Jeppsson

Catherine Marie-Louise Jeppsson (født 9. januar 1958 i Helsingborg i Skåne) er en  svensk skuespiller.


== Filmografi ==


=== Spillefilmer ===
2007 – Hata Göteborg
2006 – Du & jag – Niklas mor
2004 – Fjorton suger – Mor
1987 – Jim & piraterna Blom – Agnes
1986 – War Dog – Patricia
1982 – Den enfaldige mördaren


=== TV ===
2005 – Wallander - Før frosten – Vanja Medberg
2002 – Den 5:e kvinnan – Ylva Brink, jordmor (mini-TV-serie)
2002 – Familjen – Charlotte (TV-serie)
1993 – Polisen och domarmordet – Brita Andersson (mini-TV-serie)
1988 – Som man ropar – hans hustru
1987 –  Sanning och konsekvens  – Sharon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Catherine Jeppsson på Internet Movie Database 
(sv) Catherine Jeppsson i Svensk Filmdatabas 
(en) Catherine Jeppsson hos The Movie Database
Hotellets nye Skopudser

Hotellets nye Skopudser er en dansk stumfilm fra 1912. Regissør er Eduard Schnedler-Sørensen.
Filmen er også kjent under tittelen Frederik Buch som skopudser, og denne tittelen oppgis av enkelte kilder som en norsk film.


== Medvirkende ==
Ingeborg Bruhn Bertelsen
Maja Bjerre-Lind
Frederik Buch
Mathilde Felumb-Friis
Alma Hinding
Otto Lagoni
Oscar Stribolt
Valda Valkyrien


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hotellets nye Skopudser på Internet Movie Database 
(no) Hotellets nye Skopudser hos Filmfront 
(da) Hotellets nye Skopudser i Danmark Nationale Filminstitut