jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sleepytime Gorilla Museum

Sleepytime Gorilla Museum (ofte forkortet til SGM) er et eksperimentelt rockband fra Oakland i California i USA.
Bandet ble dannet i 1999.
Bandets offisielle forklaring på navnet er at det kommer fra en liten gruppe dadaister, futurister og kunstnere kalt the Sleepytime Gorilla Press som eide og drev hva de kalte et fremtidsmuseum. Dette «museet» åpnet 22. juni 1916, og bandet holdt sin første konsert på denne datoen, 83 år senere.
Konsertopptredenene deres har inneholdt dukketeater, pseudovitenskapelige presentasjoner og performance-opptredener.
Bandet bruker mange hjemmelagde instrumenter.
Perkusjonistens instrumenter består av restaurantkjøkkenutstyr, søppelbokslokk og andre gjenbrukte metallgjenstander, i tillegg til tradisjonelle perkusjonsinstrumenter.
SGMs musikk kan sammenlignes med avant-rock, avant-prog eller avant-metal. 


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
Grand Opening and Closing (2001)
Of Natural History (2004)
Grand Opening and Closing (2006) [gjenutgivelse]
In Glorious Times (2007)


=== Konsertalbum ===
Live (2003)


=== DVD ===
The Face (2005)


=== Samlere ===
Mimicry CD Sampler (2004) — med en annen miks av 'Bring Back the Apocalypse'
Knormalities V.3: Posthumorites (2005) — med SGM som spiller en cover-versjon av This Heats 'S.P.Q.R.'


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sleepytime Gorilla Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sleepytime Gorilla Museum – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sleepytime Gorilla Museum på Internet Movie Database 
(en) Sleepytime Gorilla Museum på Discogs 
(en) Sleepytime Gorilla Museum på MusicBrainz 
(en) Sleepytime Gorilla Museum på Songkick 
(en) Sleepytime Gorilla Museum på Last.fm 
(en) Sleepytime Gorilla Museum på AllMusic
Punta del Este

Punta del Este er et celebert feriested på den sørligste del av Uruguay, sørøst for byen Maldonado og omkring 140 km øst for Montevideo. Selv om byen har en fast befolkning bare på 10 506 (2005), så fører sterk høytidsturisme i perioden mellom desember og februar til at omkring en million mennesker kommer til.
Byen er internasjonalt kjent blant annet som den viktigste og mest eksklusive resort i Sør-Amerika.


== Befolkning ==
Punta del Este har 12 423 innbyggere (beregning 2011)
Kilde:


== Kommune ==
Byens ordfører (alcalde) er Martín Laventure.


== Transport ==
 Ruta 10 forbinder Punta del Este med Canelones, Cabo Polonio og Rocha.
 Ruta 39 forbinder Punta del Este med Aiguá og Lavalleja.


=== Fly ===
Punta del Este har en flyplass,  Punta del Este internasjonale lufthavn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Punta del Este – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Punta del Este – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Webside om Punta del Este
Bilder fra Punta del Este og omgivelser
Bilder fra Punta del Este
Joseph Vogt

Joseph Vogt (født 23. juni 1895 i Schechingen ved Aalen, død 14. juli 1986 i Tübingen) var en tysk klassisk historiker.


== Liv og virke ==
Vogt studerte historie i Tübingen og Berlin, og tok doktorgraden i 1921. Han ble professor i klassisk historie ved Universitetet i Tübingen i 1923. Etter å ha virket ved universitetene i Würzburg, Breslau og Freiburg im Breisgau, var han igjen professor i Tübingen fra 1946 til han ble pensjonert i 1963.
Vogt er særlig kjent for sin forskning på romersk historie. Hans verk om den romerske republikk, som først utkom i 1932, og om det romerske samfunnet på Konstantin den stores tid, som først utkom i 1949, regnes som standardverk. Han startet også et omfattende forskningsprosjekt på slaveri i antikken ved vitenskapsakademiet i Mainz i 1950, som var tenkt som et svar på tilsvarende aktiviteter i østblokken.Vogts navn vil innen klassisk historie fremfor alt bli knyttet til det monumentale verket Aufstieg und Niedergang der römischen Welt, som startet som et festskrift til hans 75-årsdag i 1972.
Under det tredje rike var Vogt en overbevist nasjonalsosialist og medlem av flere nasjonalsosialistiske organisasjoner.


== Utvalgte publikasjoner ==
Die römische Republik. Herder, Freiburg 1932; Taschenbuchausgabe Heyne, München 1979, ISBN 3-453-48059-7.
Constantin der Große und sein Jahrhundert. Münchner Verlag, München 1949 (2. oppdaterte opplag 1960); Taschenbuchausgabe König, München 1973, ISBN 3-8082-0046-4.
Sklaverei und Humanität im klassischen Griechentum. Steiner, Wiesbaden 1953.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Karl Christ: Joseph Vogt (1895–1986). I: Karl Christ: Neue Profile der Alten Geschichte. Wiss. Buchgesellschaft, Darmstadt 1989, S. 63–124, ISBN 3-534-10289-4.
Diemuth Königs: Joseph Vogt. Ein Althistoriker in der Weimarer Republik und im Dritten Reich. Helbing & Lichtenhahn, Basel 1995 (Basler Beiträge zur Geschichtswissenschaft, 168), ISBN 3-7190-1436-3.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Joseph Vogt i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Davidsharpen

Davidsharpen er et symbol i jødisk og kristen salmetradisjon. Kong David skal ifølge Det gamle testamente ha muntret opp Saul med å spille på harpe.

«Men Herrens Ånd vek fra Saul, og en ond ånd fra Herren forferdet ham. Da sa Sauls tjenere til ham: Vi ser at en ond ånd fra Gud forferder dig. Herre, byd bare dine tjenere som står for ditt ansikt, å opsøke en mann som er kyndig i å spille på harpe. Når da en ond ånd fra Gud kommer over dig, skal han spille på sin harpe; da vil det bli bedre med dig. Da sa Saul til sine tjenere: Ja, finn mig en mann som spiller godt, og før ham hit til mig! En av de unge menn svarte og sa: Jeg har sett en sønn av betlehemitten Isai som er kyndig i å spille, en djerv mann og en stridsmann, god til å tale for sig og en vakker mann, og Herren er med ham. Da sendte Saul bud til Isai og lot si: Send hit til mig din sønn David, han som er med småfeet! Så tok Isai et asen, som han lesste brød på, og en skinnsekk med vin og et kje og sendte det med sin sønn David til Saul. Således kom David til Saul, og han blev i hans tjeneste; og Saul fikk ham meget kjær, og han blev hans våbensvenn. Og Saul sendte bud til Isai og lot si: Kjære, la David bli i min tjeneste! For han har funnet nåde for mine øine. Når da den onde ånd fra Gud kom over Saul, tok David harpen og spilte på den, og Saul fikk lindring, og det blev bedre med ham, og den onde ånd vek fra ham.» (1. Sam 16,14-23)Instrumentet det dreier seg om kalles kinnor på hebraisk og hører til gruppen av lyreinstrumenter. Det ble brukt under fremføring av salmer i tempelet i Jerusalem. Instrumentet kom senere til Antikkens Hellas, der det ble kalt kinyra.
Harry van Hoof

Harry van Hoof (født 16. mars 1943) er en nederlandsk dirigent, komponist og arrangør.Gjennom årene har han fått et godt omdømme i musikk- og TV-verden, og han har satt sitt navn på mange vellykkede produksjoner. Han har sitt eget produksjonsselskap. Han hadde sin første suksess som arrangør med Sofietje 'av Johnny Lion. I Nederland har han jobbet lenge sammen med BZN. 
Van Hoof er i Nederland best kjent som dirigent av de nederlandske bidragene til Melodi Grand Prix. Han stod for bidragene fra 1972 til 1979, 1986, 1988 og 1990 og 1992 og 1994. I 1975 var han også involvert i seieren med Teach-In med låten Ding dinge dong. Arrangementene til sangene i 1972 («Als het om de liefde gaat» av Sandra & Andres), 1973 («De oude muzikant» av Ben Cramer) og 1976 («The party's over» av Sandra Reemer) var alle laget av Van Hoof. 
Internasjonalt er van Hoof kjent for sitt mangeårige samarbeid med artisten Gheorghe Zamfir, og svært mange av panfløyte-artistens innspillinger er arrangert og dirigert av Van Hoof. På utgivelsen Harmony fra 1984 spiller Zamfir også van Hoofs egen komposisjon Themanuel.
16. mars 1967, giftet han seg med Trea Dobbs, som han senere har skilt seg fra.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harry van Hoof – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Harry van Hoof på Discogs 
(en) Harry van Hoof på MusicBrainz 
(en) Harry van Hoof på AllMusic
Kong Oscar IIs medalje til belønning for fortjenstlig virksomhet

Kong Oscar IIs medalje til belønning for fortjenstlig virksomhet (etter tidligere rettskrivning også: Kong Oscar II.s Medaille til Belønning for fortjenstlig Virksomhed) var en norsk kongelig utmerkelse innstiftet av kong Oscar II i forbindelse med feiringen av hans sølvbryllup 6. juni 1882. Medaljen ble tildelt i to valører, gull og sølv. Den var en av flere fortjenstmedaljer innstiftet av Oscar II og ble utdelt så lenge Bernadotte-dynastiet satt på Norges trone. I 1908 innstiftet kong Haakon VII en ny fortjenstmedalje, som stadig utdeles, Kongens fortjenstmedalje.


== Utforming ==
Kong Oscar IIs medalje til belønning for fortjenstlig virksomhet hadde først Oscar IIs monogram på avers. Baksiden har omskriften «BELØNNING FORFORTJENSTLIG VIRKSOMHED» sammen med «INDSTIFTET 6 JUNI 1882» og innenfor dette danner en krans et felt der mottakernes navn er inngravert. Noen år etter innstiftelsen, trolig i 1885, ble aversmotivet byttet ut, mens reversen forble uendret. Etter dette hadde forsiden av medaljen Oscar IIs brystbilde sammen med hans navn og tittel, «OSCAR II NORGES OG SVERIGES KONGE», og valgspråket «BRODERFOLKENES VEL». I 1888 graverte Ivar Throndsen medaljens motiver på nytt og ornamentene under kronen ble endret.Medaljen er opphengt i et bånd som er mørk rødt, men det kjennes også medaljer med rødfiolett bånd.Medaljen ble først produsert av firmaet Berliner Medaillen-Münze, deretter fra 1888 av Den Kongelige Mynt på Kongsberg.


== Tildeling ==
Kong Oscar IIs medalje til belønning for fortjenstlig virksomhet var en fortjenstmedalje som ble tildelt for innsats i både offentlig eller privat virksomhet, i Norge eller i utlandet. Medaljen ble også tildelt svenske og andre utenlandske statsborgere.


== Se også ==
Kong Oscar IIs belønningsmedalje
Kong Oscar IIs medalje til belønning for det norske landbruk


== Referanser ==


== Kilder ==
Hallberg, Harald: Norske dekorasjoner. Tildelt med bånd til å bæres på uniform eller sivilt antrekk, Ålgård: Dreyer bok, 2012
Norges statskalender for aaret 1906, efter offentlig foranstaltning redigeret af N. R. Bull, Kristiania: Alb. Cammermeyers Forlag, 1906, sp. 907-908.
Hugakøllen

Hugakøllen er et fjell i Vang i Valdres i Innlandet. Det har en høyde på 1 132 meter over havet. Fra toppen er det utsikt blant annet mot tettstedet Vang og Vangsmjøsa med fjellandskapet omkring opp til Øye, Rundemellen, Vestre Slidre, Nørdre Syndin og Gilafjellet.


== Referanser ==
Anne Holm

Anne Holm (født 10. september 1922 i Oksbøl, død 27. desember 1998; fødenavn Else Annelise Jørgensen) var en dansk journalist og forfatter av barnelitteratur. Bøkene hennes er beregnet på barn og ungdommer, men har også en voksen leserkrets. Hun er mest kjent for Hvem er David?, en sterk roman om et barn på flukt fra 1963.


== Referanser ==
Kong Oscar IIs medalje til belønning for det norske landbruk

Kong Oscar IIs medalje til belønning for det norske landbruk (etter tidligere rettskrivning også: Kong Oscar II.s Medaille til Belønning for det norske Landbrug) var en norsk kongelig utmerkelse innstiftet av kong Oscar II i forbindelse landbruksutstillingen i Kristiania i oktober 1877. Medaljen ble tildelt i to valører, gull og sølv. Den var en av flere fortjenstmedaljer innstiftet av Oscar II. Medaljen ble utdelt så lenge Bernadotte-dynastiet satt på Norges trone.  


== Utforming ==
Kong Oscar IIs medalje til belønning for det norske landbruk bærer på forsiden Oscar IIs brystbilde sammen med hans navn og tittel, «OSCAR II NORGES OG SVERIGES KONGE», samt valgspråk «BRODERFOLKENES VEL». Baksiden prydes av et landlig motiv der Oscarshall synes i bakgrunnen og har innskriften «BELØNNING FOR DET NORSKE LANDBRUG».Medaljen er opphengt i et bånd som er mørk rødt.Medaljen ble framstilt av firmaet Berliner Medaillen-Münze i Tyskland.


== Tildeling ==
Kong Oscar IIs medalje til belønning for det norske landbruk ble tildelt gårdbrukere, men også personer som arbeidet i næringsmiddelindustrien og i offentlig landbruksforvaltning eller på annen måte hadde ytt en fortjenstfull innsats for landbruket i Norge. Det ble utdelt sju gullmedaljer og 93 sølvmedaljer.


== Se også ==
Kong Oscar IIs belønningsmedalje
Kong Oscar IIs medalje til belønning for fortjenstlig virksomhet


== Referanser ==


== Kilder ==
Hallberg, Harald: Norske dekorasjoner. Tildelt med bånd til å bæres på uniform eller sivilt antrekk, Ålgård: Dreyer bok, 2012.
Norges statskalender for aaret 1906, efter offentlig foranstaltning redigeret af N. R. Bull, Kristiania: Alb. Cammermeyers Forlag, 1906, sp. 919–920.
Storevar

Storevar er et sted i Sandefjord kommune i Vestfold. Det ble av Statistisk sentralbyrå regnet som et eget tettsted fram til 2015, da det etter kriteriene ble å betrakte som en del av Melsomvik tettsted. Storevar ligger ved Tønsbergfjorden, tre kilometer sør for Melsomvik.
Skrivemåtene Storevar og Storevahr brukes om hverandre.


== Referanser ==
Peter Chung Hoan Ting

Peter Chung Hoan Ting (kinesisk: 鍾萬庭, født 10. september 1928 i Luinchi nær Laohekou i Hubei i Kina) er en emeritert kinesisk-malaysisk katolsk biskop med ansvar for Kuching i Malaysia fra 1975 til 2003.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Han studerte ved det sørkinesiske regionale presteseminar i Aberdeen i Hongkong fra 1949, og ble presteviet i Macao 26. september 1954. 
Han dro så samme år til Borneo og virket som misjonær i Sarawak. 
I 1963 sendte biskopen av Kuching ham til Det pavelige universitet Urbaniana i Roma, der han i 1966 tok doktorgrad i kirkerett. 
Han vendte så tilbake til Sarawak og ble rektor for juniorseminaret der.  


=== Apostolisk vikar, så biskop, av Kota Kinabalu ===
Den 1. september 1970 ble han utnevnt til titulærbiskop og koadjutor apostolisk vikar av det apostoliske vikariat Kota Kinabalu i Sabah i Malaysia. Han ble bispeviet 15. november samme år i Jesselton. Dette var under en vanskelig periode for den katolske kirke i Malaysia. Mange misjonærer, blant dem nonneordenen St. Pauls døtre), ble utvist. Kirken mistet styringsretten over undervisningen på sine mange misjonsskoler. Selv om Chung var malaysisk statsborger, ble han nektet oppholdstillatelse i Sabah. Senere ble hans nærvær i provinsen likevel tolerert, og han klarte etterhvert å mestre utfordringene ganske godt.Han overtok som apostolisk vikar av Kota Kinabalu 1972.


=== Erkebiskop av Kuching ===
I 1975 ble han forflyttet til det apostoliske vikariat Kuching, og ble erkebiskop da Kuching den 31. mai 1976 ble elevert til metropolitanerkebispedømme.
Han ble pensjonert 21. juni 2003.


== Referanser ==
Fylkesvei 353 (Vest-Agder)

Fylkesvei 353 (Fv353) i Vest-Agder går mellom fylkesgrensen ved Presthomman og Røynli bru i Åseral kommune. Veien er 8,9 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 3788.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Åseral
Endepunkt fylkesgrensen ved Presthomman → Fv302Fylkesvei 302 (Aust-Agder) til Riksvei 9 42Fylkesvei 42 Dåsnes i Evje og Hornnes
Fv351Fylkesvei 351 Røynli bru


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Fylkesvei 4036

Fylkesvei 4036 går mellom Lonevatn or Espelid i Åseral kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 359 (Vest-Agder).


== Kommuner og knutepunkter ==

 ÅseralAustegardsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4036
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Freden i Åbo

Freden i Åbo var en fredsavtale signert mellom Russland og Sverige i Åbo den 7. augustjul./ 18. august 1743greg. etter «lilla ofreden» 1741–1743.
Mot slutten av krigen okkuperte den russiske hær det meste av Finland, og dette fikk feltmarskalk Ivan Trubetskoj (Иван Трубецкой) og kansler Aleksej Bestuzjev (Алексей Бестужев) til å kreve at uti possidetis-prinsippet skulle oppfylles, dvs at landene skulle skulle tildeles de territoriene som de hadde besatt ved våpenstillstanden. Ved å kreve Finland ønsket de russiske myndighetene å flytte den svenske landegrensen langt lenger nord og dermed redusere faren for et svensk angrep på den russiske hovedstaden St. Petersburg. I håp om å oppnå selvstendighet tilbød landdagen i Finland tronen til hertug Peter av Holstein-Gottorp, den russiske kronprinsen. 
Et annet parti ved det russiske hoffet, representert ved den prosvenske grev Lestocq og Peters slektninger fra Holstein, foreslo å gi Finland tilbake til svenskene mot at hans onkel Adolf Fredrik av Holstein-Gottorp ble valgt som arving til den svenske tronen. Tsarinne Elisabeth av Russland gav støtte til dette forslaget ettersom Adolf Fredriks bror hadde vært hennes blivende ektemann før han døde noen måneder før bryllupet (i juni 1727).
Resultatet av avtalen var at Sverige avstod områdene øst for Kymmene älv til Russland med byene Fredrikshamn, Villmanstrand og Nyslott (med festningen Olofsborg). Dermed ble den svenske grensen flyttet nordover slik som Bestuzjev ønsket. Samtidig avtalte Sverige å velge Adolf Fredrik til kronprins. Dette gjorde at landet kom i fare for krig mot Danmark-Norge, og Østersjøflåten ble flyttet til Stockholm for å verne den svenske hovedstaden mot et dansk angrep. De russisk-erobrede områdene ble innlemmet i Viborgs guvernement.
Etter avtalen tok Russland kontroll over den sørlige delen av Karelen, men Elisabeth garanterte religion, eiendommer, lover og privilegier til innbyggerne i de nye russiske områdene. 


== Litteratur ==
Artikkel om lilla ofreden i Nordisk familjebok, bind 16, spalte 516, 1912
Lambertseter Idrettsforening

Lambertseter Idrettsforening (stiftet 10. april 1945) er en friidretts- og fotballklubb på Lambertseter i Oslo. Klubben ble stiftet i 1945 som Høgda Idrettsforening. Navnet spilte på stedene klubben opprinnelig rekrutterte fra, Bekkelagshøgda og Nordstrandshøgda. 1. oktober 1952 ble det vedtatt å endre navn til Lambertseter Idrettsforening for å knytte seg til drabantbyen og idrettsanlegget som ble laget for drabantbyens første innbyggere.
Lambertseter IF er tilknyttet Norges Idrettsforbund, og har siden oppstart representert de fleste grener innen friidrett og fotball. I dag driver klubben idrettene Sprintløp (60m, 100m, 200m og hekkeøvelser), lengdehopp, høydehopp og kulestøt, sammen med fotball for alle årsklasser.
Klubben bruker Lambertseter stadion som treningsarena, sammen med en gruppe fotballbaner i Lambertseterparken.
Lambertseter Flerbrukshall ble åpnet i desember 2017. https://lambertseterif.no/


== Tabell ==


== Kjente utøvere ==
Friidrettsfamilien Rooth fra Lambertseter
Anders Gjeldnes – 400 meter
Gøte Lundblad – 800-meterløper
Marit Wold (nå Mikkelsplass) ski


== Referanser ==


== Se også ==
Lambertseter Svømmeklubb
Lambertseter Skøyteklubb
Eker'n


== Eksterne lenker ==
Lambertseter IF
Lambertseter Stadion - Nordic Stadiums
Lambertseter Svømmeklubb

Lambertseter Svømmeklubb (stiftet 30. september 1965) er en norsk svømmeklubb på Lambertseter i Oslo. Klubbens hjemmebane er Lambertseter bad, et anlegg klubben har driftet selv siden 2004.
Klubben ble kåret til «årets idrettslag 2005» av Kultur- og idrettsetaten i Oslo.


== Kjente svømmeutøvere ==
Erik Clasen
Sara Nordenstam
Vibeke Olsen
Henrik Christiansen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Fylkesvei 4034

Fylkesvei 4034 går mellom Åseral kirke og Åsland i Åseral kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 356 (Vest-Agder).


== Kommuner og knutepunkter ==

 ÅseralGardsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4034
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
CGG

CGG (NYSE: CGV) er et fransk-basert seismikkselskap, som ble dannet ved sammenslåing i 2007 av Compagnie Générale de Géophysique (CGG) og Veritas DGC Inc.


== Historie ==


=== CGG ===
CGG ble etablert i 1931 av Conrad Schlumberger og samlet sin første seismiske survey i 1932.  I 1966 åpnet CGG sitt første seismiske dataprosesseringssenter i Massy, Frankrike.


=== Veritas DGC ===
Digital Consultants Inc. ble etablert i Houston, Texas i 1965 med visjon om å anvende digitial databehandling i seismikkindustrien.  I 1969 ble Digital Consultants reetablert som Digicon Inc. (DGC) og ble notert på American Stock Exchange. Digicon utførte både seismisk innsamling og seismisk prosessering.
I 1974 ble Veritas Energy Services  etablert i Calgary, Canada med kjøp av selskapet Rafael B. Cruz and Associates Ltd. av D. B. Robson.
I 1996 ble Veritas DGC dannet av Digicon og Veritas.


=== Sammenslåing av selskaper ===
I 2007 overtok CGG Veritas DGC og endret navnet til CGGVeritas.
I 2009 kjøpte CGGVeritas opp det norske selskapet Wavefield Inseis.


== Virksomheter ==
CGGVeritas' aktiviteter rangerer fra innsamling av data på land/gruntvann, dypt vann, havbunn, borehull og til prosessering og tolking av seismiske data og borehullslogger.
I tillegg driver selskapet utvikling og produksjon/salg av seismikkutstyr som streamere, obc-kabler og luftkanoner (G-gu) i regi av sitt heleide datterselskap Sercel i Frankrike.


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) CGG – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 4052

Fylkesvei 4052 går mellom Gåseland og Eikedal i Lindesnes kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 441 (Vest-Agder).


== Kommuner og knutepunkter ==

 LindesnesGåselandsveien 

Endepunkt Gåseland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4052
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
WesternGeco

WesternGeco er verdens største seismikkselskap. Det er heleid datterselskap av det internasjonale oljeservice selskapet Schlumberger Limited. 


== Virksomhet ==
WesternGeco utfører verden over reservoir imaging, måling, og utviklingstjenester, og dataprosessering.


== Historie ==
WesternGeco ble dannet ved sammenslåing i 2000 av to av verdens største seismikkselskaper, Western Geophysical og Geco-Prakla. Schlumberger, eier av Geco-Prakla, betalte kontant til Baker Hughes, som da eide Western, for en 70% andel i et joint venture av de sammenslåtte selskapene. I mai 2006 kjøpte Schlumberger ut Baker Hughes sin 30% andel for 2,4 milliarder dollar, og gjorde WesternGeco til ett av sine datterselskaper.
WesternGecos hovedkvarter ligger i Gatwick, England.


== Avslutning ==
I januar 2018 ble det annonsert at WesternGeco skal trekke seg ut av seismikk.  Både marin og landbasert innsamling avsluttes.Schlumberger ser ikke lenger noen økonomisk fremtid i å være verdens ledende aktør. Hele flåten skal selges, og produktutviklingen legges ned.
I november 2018 ble marinseismikken overtatt av Shearwater GeoServices, et selskap dannet av GC Rieber og Rasmussengruppen as.


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Fylkesvei 4082

Fylkesvei 4082 går mellom Austad og Austadstranda i Lyngdal kommune. Veien er 858 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 567 (Vest-Agder).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Lyngdal
Fv4080Fylkesvei 4080 Austad
Endepunkt Austadstranda


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4082
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 4088

Fylkesvei 4088 går mellom Meland og Røyseland i Lyngdal kommune. Veien er 1,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 583 (Vest-Agder).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Lyngdal
Fv4086Fylkesvei 4086 Meland
Fv4102Fylkesvei 4102 Røyseland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4088
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger