jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Antispila metallella

Antispila metallella er en sommerfugl som tilhører familien bladhullmøll (Heliozelidae). Denne sjeldne og antatt truede arten er bare funnet én gang i Norge, i Oslo (Christiania) i 1848. Larvene lever på blader av kornell (Cornus spp.). Den er listet som regionalt utdødd (RE) i Norsk rødliste for arter fra 2021.


== Utseende ==
En liten (vingespenn 7 – 9 mm), slank møll, vingene forholdsvis brede for kroppsstørrelsen. Gode kjennetegn er forvingenes varmt rødbrune fargetone og de to tydelig metallskimrende tverrbåndene. Antennene er perlekjede-formede og rundt halvparten så lange som forvingen. Hodet, kroppen og forvingene er varmt rødbrune med en kobberaktig glans. Forvingen har en smal, gullfarget tverrstripe ca. 1/4 ut i vingen. Ca 2/3 ut i vingen er det en trekantet, gullglinsende flekk ved bakkanten og en tilsvarende flekk rett overfor denne ved forkanten, disse når gjerne nesten sammen. Bakvingen er tilspisset med lange, gråbrune hårfrynser, tynt skjellkledt, brunlig med tydelig purpurglans. larven er gråhvit eller lyst grågrønn, med brun hodekapsel, lysbrun ryggplate på det første kroppsleddet og en mørkkantet plate på det bakerste kroppsleddet.


== Levevis ==
Arten finnes i skog der det vokser villkornell (Cornus sanguinea). Hunnen legger egg på unge blader, ett egg på hvert blad. Larven minerer inne i bladet og lager en stor flekkmine. Et karakteristisk trekk er at larvens ekskrementer er spredt jevnt utover og ikke danner noe mønster som hos mange andre bladminerere. Når larven er fullvoksen, skjærer den ut et rundt bladstykke og lager en hylse av dette. Dette etterlater et omtrent 7 mm langt, ovalt hull i bladet. Larven firer seg ned på bakken der den forpupper seg inne i en glatt kokong om høsten. 
De voksne sommerfuglene flyr i mai – juni i solskinn, helst på ettermiddagen.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Sør- og Mellom-Europa, og de sørligste delene av Nord-Europa. I Norden er den stort sett meget sjelden, blant annet fordi vertsplanten er ganske sjelden her. Unntaket er Öland og Gotland der den er forholdsvis vanlig. Fra Norge kjenner man bare ett funn, fra Oslo i 1848, og det er ikke sannsynlig at arten har bestander her i dag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 295 – 332. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Antispila metallella på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Antispila metallella i Encyclopedia of Life 
(en) Antispila metallella i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Antispila metallella hos Artsdatabanken 
(sv) Antispila metallella hos Dyntaxa 
(en) Antispila metallella hos Fauna Europaea 
(en) Antispila metallella hos NCBI 
(en) Kategori:Antispila metallella – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Antispila metallella – detaljert informasjon på Wikispecies
Heliozela hammoniella

Heliozela hammoniella er en sommerfugl som tilhører familien bladhullmøll (Heliozelidae). Den ble nylig oppdaget for første gang i Norge, og er foreløpig funnet i Akershus, Oppland og Vest-Agder.


== Utseende ==
En liten (vingespenn 5 – 7 mm), mørk møll med små, hvite flekker ved bakvingens bakkant. Den er vanskelig å skille fra Heliozela resplendella om man ikke kjenner næringsplanten, men er gjerne noe mørkere, framvingene litt mer avrundede, og forvingen har ofte to, ikke én, flekker ved bakkanten. For sikker bestemmelse av de to artene må man gjerne dissekere kjønnsorganene. Antennene er trådformede, mørkgrå, litt mindre enn halvparten så lange som forvingen. Hodet, kroppen og forvingen er mørkgrå til brunsvarte. Forvingen er ganske avrundet, vingespissen ikke markert. Den har en liten, hvit flekk ved bakkanten ca. 2/3 ut i vingen (der vingefrynsene begynner) og ofte også en liten flekk nær roten. Bakvingen er grå, tilspisset, med lange hårfrynser. Larven er hvitaktig med lysbrun hodekapsel, sidene på andre kroppsledd er grå.


== Levevis ==
Arten finnes på steder der det vokser bjørk (Betula spp.), helst unge trær. Hunnen legger eggene enkeltvis på barken av en kvist nær bladskaftet. Den nyklekte larven minerer først i kvistens marg, siden kryper den ut i et bladskaft og fortsetter langs bladets midtnerve. Til slutt lager den nå nesten utvokste larven en kort gang ut langs en av sidenervene i bladet, oftest nær roten, gnager ut en oval bladplate som den bruker til å bygge seg et hylster, og firer seg ned til bakken. Den etterlater seg et ovalt hull på ca. 2 x 5 mm. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i juni, men er vanskelige å finne. Den letteste måten å registrere denne arten på er å lete etter de karakteristiske minene med det ovale hullet som larven etterlot seg. Disse kan man finne i september.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa. I Norge ble den først funnet i 2008, da den viste seg å forekomme i Akershus, Oppland og Vest-Agder. Sannsynligvis har den en videre utbredelse på Øst- og Sørlandet.


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Heliozela hammoniella på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Heliozela hammoniella i Encyclopedia of Life 
(en) Heliozela hammoniella i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Heliozela hammoniella hos Artsdatabanken 
(sv) Heliozela hammoniella hos Dyntaxa 
(en) Heliozela hammoniella hos Fauna Europaea 
(en) Heliozela hammoniella hos NCBI 
(en) Kategori:Heliozela hammoniella – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Heliozela hammoniella – detaljert informasjon på Wikispecies
Heliozela sericiella

Heliozela sericiella er en sommerfugl som tilhører familien bladhullmøll (Heliozelidae). Den er funnet på Sørlandet og det sørlige Østlandet i Norge.


== Utseende ==
En liten (vingespenn 6 – 7 mm), bronseglinsende grålig møll. Antennene er trådformede og rundt halvparten så lange som forvingen. Hode, kropp og forvinger er grå med en litt grønnlig bronseglans. Forvingen har to små, hvite flekker ved bakkanten, den innerste av disse er ganske liten og kan mangle helt. Bakvingen er brungrå med lange hårfrynser av samme farge. Larven er gulhvit med brun hodekapsel og to svarte flekker på ryggplaten på første kroppsledd.


== Levevis ==
Arten finnes på steder der dek vokser eik ved kysten. Hunnen legger egg i barksprekker på eikekvister. Larven lager en mine, først under barken, siden ut langs skaftet på et blad og bladets midtnerve. Denne blir tykkere og derformeres på grunn av larvens gnaging. Når larven er utvokst, skjærer den ut et ovalt bladstykke ved siden av midtnerven, og lager seg et hylster av dette. Den firer seg så ned på bakken og forpupper seg inne i bladhylsteret. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i mai, helst på ettermiddagstid.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Europa, bortsett fra deler av middelhavsområdet. I Norge finnes den bare i et smalt belte langs kysten av Østlandet og Sørlandet.


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Heliozela sericiella i Encyclopedia of Life 
(en) Heliozela sericiella i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Heliozela sericiella hos Artsdatabanken 
(sv) Heliozela sericiella hos Dyntaxa 
(en) Heliozela sericiella hos Fauna Europaea 
(en) Heliozela sericiella hos NCBI 
(en) Kategori:Heliozela sericiella – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Heliozela sericiella – detaljert informasjon på Wikispecies
Heliozela resplendella

Heliozela resplendella er en sommerfugl som tilhører familien bladhullmøll (Heliozelidae). I Norge er det gjort spredte funn av den nord til Nordland, og den er den vanligste arten i familien i Norge.


== Utseende ==
En liten (vingespenn 5 – 7 mm), mørkbrun møll. Den ligner mye på Heliozela hammoniella, men vingene er litt lysere på farge og mer tilspissede. For å skille de to artene med sikkerhet må man undersøke kjønnsorganene. Antennene er trådformede, mørkbrune, omtrent halvparten så lange som forvingen. Hodet, kroppen og forvingene er mørkt gråbrune. Forvingen har en trekantet, hvit flekk ved bakkanten ca. 2/3 ut i vingen. Bakvingen er gråbrun, tilspisset med lange, gråbrune hårfrynser. Larven er gulgrønn, den mørke tarmen skinner gjennom. Hodekapselen er brun, og den har en stor, brun ryggplate på første kroppsledd, en mindre plate på andre kroppsledd, og en brun plate på bakerste kroppsledd.


== Levevis ==
Arten er knyttet til unge oretrær (Alnus spp.). Hunnen legger egg på blader som sitter ytterst på kvistene, enten på bladskaftet eller på kvisten rett innenfor. Den nyklekte larver gnager en mine ut langs bladskaftet, midtnerven og en sidenerve. Det dannes en gangmine som blir gradvis bredere, larvens ekskrementer danner en mørk stripe i midten. Den fullvoksne larven ganger ut en oval bladplate ved enden av minen, bruker denne til å lage et hylster rundt kroppen, og firer seg ned til bakken. Den etterlater dermed et ovalt hull i bladet. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i juni.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa. I Norge er den funnet spredt nord til Bodø i Nordland. Det er sannsynlig at denne lille arten er mye oversett og trolig er den egentlig ganske vanlig.


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Heliozela resplendella på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Heliozela resplendella i Encyclopedia of Life 
(en) Heliozela resplendella i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Heliozela resplendella hos Artsdatabanken 
(sv) Heliozela resplendella hos Dyntaxa 
(en) Heliozela resplendella hos Fauna Europaea 
(en) Heliozela resplendella hos NCBI 
(en) Kategori:Heliozela resplendella – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Heliozela resplendella – detaljert informasjon på Wikispecies
Antispila treitschkiella

Antispila treitschkiella er en sommerfugl som tilhører familien bladhullmøll (Heliozelidae). Den finnes bare på Öland i Norden, der den først ble oppdaget i 2006. Larvene lever på kornell.


== Utseende ==
En ganske liten (vingespenn 5 – 6 mm), kobberaktig mørkbrun møll med metalliske flekker på vingene. Den ligner på slektningen Antispila metallella men er tydelig mindre og mer tettbygd. Antennene er svakt fortykkede mot spissen, omtrent halvparten så lange som forvingen. Hodet, kroppen og forvingene er svartbrune med kobberaktig glans. Forvingen har et smalt, sølv-hvitt tverrbånd snaut 1/3 ut i vingen og to avrundede, sølvfargede flekker lenger ute i vingen, en ved bakkanten og en ved framkanten. Forvingens spiss er helt avrundet. Vingefrynsene er tofargede: den innerste delen rødbrun (litt lysere enn resten av vingen), den ytre delen sølvhvit. Bakvingen er smal og tilspisset med lange, grå vingefrynser, grå med antydning til purpurskjær. Larven er gråhvit med svart hodekapsel, svart ryggplate på første kroppsledd og en svart plate på bakerste kroppsledd.


== Levevis ==
Arten har larver som lever på ulike kornell-arter (Cornus spp.), i Norden er det bare villkornell (Cornus sanguinea) som er aktuell som viltvoksende næringsplante. Larven utvikler sge i en flekkmine inne i et korenllblad fra juli til september. Et karakteristisk trekk ved minen er at larvens ekskrementer er spredt jevnt utover og ikke danner noe mønster. Når larven er utvokst, skjærer den ut et ovalt bladstykke som den bruker til å lage en hylse rundt seg. Dette etterlater et høyst 6 mm langt, ovalt hull i bladet i utkanten av den tomme minen. Larven firer seg ned på bakken og forpupper seg i en kokong som har en tydelig kjøl. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli i solskinn.


== Utbredelse ==
Arten er funnet spredt i Europa fra middelhavsområdet i sør til Østersjøen i nord. I Norden var den ikke registrert før den ble funnet på Öland i 2006. Det er lite sannsynlig at den forekommer i Norge.


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Antispila treitschkiella på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Antispila treitschkiella i Encyclopedia of Life 
(en) Antispila treitschkiella i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Antispila treitschkiella hos Dyntaxa 
(en) Antispila treitschkiella hos Fauna Europaea 
(en) Antispila treitschkiella hos NCBI 
(en) Kategori:Antispila treitschkiella – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Antispila treitschkiella – detaljert informasjon på Wikispecies
Uruzgan (provins)

Uruzgan-provinsen er en av 34 provinser i Afghanistan.  Den ligger sentralt i landet. Administrasjonssenteret er Tarin Kowt.  28. mars 2004 ble den nye Daikondi-provinsen skilt ut nord i provinsen. Kartet viser de tidligere grensene.
I 2006 fikk provinsen tilbakeført Gizab distrikt fra Daikondi.


== Referanser ==
Aja (album)

Aja (uttales: ˈʔɛjʒə) er det sjette albumet fra amerikanske Steely Dan, utgitt i september 1977. Dette har blitt Steely Dans mest solgte album, og ble av Rolling Stone rangert som nummer 145 på magasinets liste over tidenes 500 beste musikkalbum. Albumet vant i 1978 en Grammy for beste ikke-klassiske lydproduksjon. 
Albumet er ambisiøst og sofistikert, og inneholder komplekse jazz-improvisasjoner, blant annet på tittelsporet «Aja» der Wayne Shorter fremfører en saksofonsolo. 


== Sporliste ==
Alle låtene er skrevet av Walter Becker og Donald Fagen.

«Black Cow» – 5:10
«Aja» – 7:57
«Deacon Blues» – 7:37
«Peg» – 3:57
«Home at Last» – 5:34
«I Got the News» – 5:06
«Josie» – 4:33


== Personell ==
Donald Fagen – synthesizer, keyboard, vokal
Walter Becker – bass, gitarer, vokal
Chuck Rainey – bass
Timothy B. Schmit – vokal
Paul Griffin – keyboard, elektrisk piano, vokal
Don Grolnick – keyboard, klavinett
Michael Omartian – piano, keyboard
Joe Sample – keyboard, elektrisk piano, klavinet
Larry Carlton – gitar
Denny Dias – gitar
Jay Graydon – gitar
Steve Khan – gitar
Dean Parks – gitar
Lee Ritenour – gitar
Pete Christlieb – fløyte, tenorsaksofon
Chuck Findley – horn, messingblåseinstrumenter
Jim Horn – fløyte, saksofon
Michael McDonald – vokal
Richard «Slyde» Hyde – trombone
Plas Johnson – fløyte, saksofon
Jackie Kelso – fløyte, horn, saksofon
Lou McCreary – messingblåseinstrumenter
Bill Perkins – fløyte, horn, saksofon
Tom Scott – dirigent, fløyte, tenorsaksofon, lyricon
Wayne Shorter – fløyte, tenorsaksofon
Bernhard «Pretty» Purdie – trommer på «Home at Last» og «Deacon Blues»
Steve Gadd – trommer på «Aja»
Ed Greene – trommer på «I Got the News»
Paul Humphrey – trommer på «Black Cow»
Jim Keltner – perkusjon, trommer på «Josie»
Rick Marotta – trommer på «Peg»
Gary Coleman – perkusjon
Victor Feldman – perkusjon, piano, keyboard, elektrisk piano, vibrafon
Venetta Fields – kor
Clydie King – kor
Rebecca Louis – kor
Sherlie Matthews – kor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aja på Discogs 
(en) Aja på MusicBrainz 
(en) Aja på Spotify 
(en) Aja på AllMusic 
Tekstene til Aja
Ausviga

Ausviga (også kalt Ausvika og Ausviken) er et boligområde og tettsted i Søgne i Kristiansand kommune i Agder. Tettstedet ligger på østsiden av Torvefjorden sørvest for det tidligere kommunesenteret Tangvall i tidligere Søgne kommune. Siden 2019 har Statistisk sentralbyrå regnet Ausviga og Tangvall som et samlet tettsted. Boligtomtene er skilt ut fra g.nr 30 Ausviga i Søgne kommune.


== Referanser ==
Ghuridene

Ghuridene eller ghoridene (Shansabānī) var et persisk og muslimsk dynasti i Kush, mest sannsynlig i Øst-Iran av tajik opprinnelse. Ghuridene kom fra Šansabānī-familien.  Ghuridenes overherredømme var basert i regionen Ghor (nå en provins i Afghanistan), og strekker seg over et enormt område som inkluderer hele Afghanistan, deler av det moderne Iran og Sør-Asia, dvs. India og Pakistan. 


== Historie ==


== Referanser ==
Språk er makt

Sjukehusopphaldet: Uhellet var ute - ein bil med eit mannfolk bak rattet køyrde på meg - eg vakna opp att på sjukehuset Ein stor, sterk sjukebror sat og heldt meg i handa. Da han såg at eg kom til meg sjøl att henta han legen. Legen - å kor vakker ho var i den kvite frakken - smilte til meg og spurte korleis eg kjende meg
Språk er makt er en norsk sakprosabok fra 1973, skrevet av Rolv Mikkel Blakar, professor i psykologi. Boka har blitt gjenutgitt i alt 6. utgaver, senest i 2006 (ISBN 82-530-2851-2). Boka handler om språkpsykologiske og språksosiologiske emner, og det er sagt at «boka opna eit nytt perspektiv på språk og vart raskt eit munnhell».Et hovedmål for Blakar var å synliggjøre hvordan språkets faste mønstre fungerer kvinneundertrykkende, og at det ikke finnes «nøytrale mønster» i språket. 

«Det heter "yrkeskvinne", men ikke "yrkesmann", fordi det inngår i definisjonen av en mann at han har et yrke» Andre emner i boka er forskjellsbehandling av bokmål og nynorsk i mediene, og språklige mønstre som uttrykk for klasseståsted eller underforstått politisk ståsted.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Knophs oversikt over Norges rett, Pax, 1973 - tilgang for norske IP-adresser
Malén Simonsen

Malén Anderson Simonsen  (født 1991 på Romsås i Oslo) er en norsk innebandyspiller. Hun spiller venstre løper for innebandyklubben Målløs.
I 2008 ble hun nummer to i eliteserien med Målløs. Hennes moderklubb var Romsås idrettslag. Hun har siden 2007 gått på idrettsfag ved Bjerke videregående skole.


== Se også ==
Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole
Kampene i Vinjesvingen

Kampene i Vinjesvingen foregikk i mai 1940 i Vinje kommune i Telemark. Det var ved siden av Hegra festning i Trøndelag et av de to siste stedene i Sør-Norge der norske styrker gjorde motstand under invasjonen i Norge under andre verdenskrig.


== Strategien ==
Under kommando av løytnant Thor Olaf Hannevig holdt de norske stillingen mot overlegne tyske styrker fram til 5.mai 1940. Hannevig hadde sikret seg forsyninger av våpen, utstyr og drivstoff fra militære lagre på Heistadmoen, kort tid før tyske styrker nådde Kongsberg. Utstyret ble fraktet til Vinje og Vågsli i Telemark, hvor Hannevig etablerte en militærstyrke som ble kjent under navnet Telemark infanteriregiment. Planen gikk ut på å hindre tysk fremmarsj vestover gjennom Telemark og Setesdal, og å støtte alliert innmarsj fra vest.


== Norske våpen ==
Det norske forsvaret var basert på Krag-Jørgensen gevær, Madsen maskingevær, Colt M/29, og 81 mm bombekastere, i tillegg til landminer og dynamitt for å sprenge bruer og veier.


== Kampen ==

Full mobilisering ble gjennomført i området, og på det meste talte styrken omkring 300 mann, men antallet skiftet. Det var flere trefninger mellom norske og tyske styrker. De norske forsvarerne sprengte bruer og ødela veier for å forsinke tyskerne i sin fremrykking.
Hovedkampen fant sted fra 3. til 5. mai. Store tyske styrker deltok i angrepet, og de tyske tapene var betydelige.
Første kontakt med fienden kom 21. april. En tysk fremrykning ble tatt under ild og stanset ved Åmot bro. Seks tyskere falt og 21 ble tatt til fange. Den tyske vurderingen av motstanden var at den var betydelig, og forsterkninger ble sendt. To bataljoner fortsatte framrykningen 1. mai. 
3. mai falt 15 tyskere til ved Liosvingen, og syv ble tatt til fange. Ved Leirli bro og ved Urdli falt til sammen seks tyskere til og sju ble såret. 
3. mai fikk Hannevigs «IR-3» nyheten om at 4. divisjon på Vestlandet hadde kapitulert. Med dette svant håpet om å få støtte vestfra, og styrken i Vinje begynte å gå i oppløsning. De 75 gjenværende flyttet til Edland. 
Da forsvarerne fikk nyheten om at hele Sør-Norge hadde kapitulert og de allierte hadde gitt opp etter kampene i Åndalsnes, tok Hannevig initiativ til forhandlinger om overgivelse. Hannevig gikk i forhandlinger med tyskerne om overgivelse, men den tyske overkommandoen godtok bare betingelsesløs kapitulasjon. Soldatene trakk derfor i sivil og ble sendt hjem. Restene av «regimentet» ble tatt til fange 8. mai 1940. Bortsett fra Hannevig selv var det tre soldater, seks lotter og 28 tyske krigsfanger. 
Kampene i Vinjesvingen hadde stor symbolsk betydning og ga styrke under en deprimerende okkupasjon.


== Litteratur ==
Lødrup, Hans P: "Vinjesvingen. Et lite blad av krigens historie i Norge", H. Aschehoug & Co. (W. Nygaard), Oslo 1945
St. Augustine (Florida)

St Augustine er en by i St. Johns County i Florida, USA, hvor den er administrasjonssenter. I 2007 hadde byen 12 284 innbyggere, og et metropolområde med flere enn 70 tusen innbyggere (per 2012).
Byen ble grunnlagt i 1565 av spanske oppdagere og nybyggere og er den eldste byen i det kontinentale USA.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) St. Augustine, Florida – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Songpyeon

Songpyeon er en koreansk riskake (tteok, 떡) laget av kortkornet, klissete ris. De er formet som små kaker, og er fylt med ting som kastanje eller ristede sesamfrø. De blir spist på Chuseok, en koreansk høsttakkefestlignende festival, eller andre festdager, og regnes som ett av flere symboler på koreansk mat. 
For å lage songpyeon kokes den klissete risen og moses til en seig deig, som formes og fylles med fyllet. Deretter dampes de på en seng av furunåler, som gir dem furunållukt. Det sies at en kvinne som kan lage fine songpyeon vil få vakre døtre.
De tidligste registrerte tilfeller av songpyeon stammer fra Goryeo-perioden.


== Eksterne lenker ==
(en) Songpyeon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Chuseok Holiday Food, SongPyeon
2. vesterlenske infanteriregiment

2. vesterlenske infanteriregiment var en norsk militæravdeling. Den ble opprettet ved reskript av 24. desember 1718, da Vesterlenske infanteriregiment ble delt i to.
2. vesterlenske regiment besto ved opprettelsen av 19 kompanier. Fra 13. august 1747 til 5. juli 1764 av 23 kompanier, rekruttert fra Rogaland. Regimentet bestod i 71 år.
Ved reskript 9. januar 1789 ble de to opprinnelige regimentene igjen slått sammen til et nyorganisert Vesterlenske infanteriregiment. Det kom til å bestå av to gevorbne kompanier og tre nasjonale bataljoner med i alt 19 kompanier. Regimentet ble nedlagt ved hærorganisasjonsplanen 3. junli 1817.


== Kompanier ==
Antallet kompanier i regimentet varierte. I 1766 var regimentet redusert til 6 kompanier og regimentet ble midlertidig slått sammen med 2. vesterlenske regiment før det ble etablert på nytt med 12 kompanier:
1. Ryfylkeske kompani
2. Ryfylkeske kompani
3. Ryfylkeske kompani
Etneske kompani
1. Listenske kompani
2. Listenske kompani
3. Listenske kompani
4. Listenske kompani
1. Stavangerske kompani
2. Stavangerske kompani
3. Stavangerske kompani
Skaanevigske kompani


== Se også ==
Vesterlenske infanteriregiment
1. vesterlenske infanteriregiment


== Referanser ==