jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Skrutvinge

En skrutvinge er et redskap som brukes for å holde på plass eller holde sammen materialer som skal limes, sveises, nagles eller festes sammen på annen måte.Tvingen er vanligvis u-formet, men gjerne med en lang stang i bunnen, der en av delene til «kjeften» kan skyves fram og tilbake for å lette tilpasningen i forhold til tykkelsen på det som skal holdes sammen. Den endelige sammenklemmingen foregår med en skrugang.
Slike tvinger er blitt brukt av snekkere og skipsbyggere i uminnelige tider. Dagens tvinger er i metall, men med så godt som uendret konstruksjon. Tvingene er lett flyttbare og enkle å plassere, og fås i flere størrelser til forskjellig bruk.
Andre holderedskaper finnes som høvelbenker, skrustikker, fileklør og nyere universalarbeidsbord. Disse brukes mest for å holde arbeidsstykket i ro under bearbeiding.


== Referanser ==
L.A. Ring

Laurits Andersen Ring (født Laurits Andersen) (født 15. august 1854, død 10. september 1933) var en dansk maler innen symbolismen.  
I 1881 tok han navn etter fødebyen Ring ved Prestø og kjennes siden som L.A. Ring. 
Ring vokste opp i beskjedne kår på en husmannsplass og kom etter konfirmasjonen i lære som håndverksmaler i Præstø. I en kort periode gikk han på Kunstakademiet i København, men gjorde aldri ferdig utdannelsen. Han tilbrakte en periode på Kunstnernes Frie Studieskoler under skagensmaleren P.S. Krøyer.De fleste av hans malerier har trekk av det sydsjællandske landsbylivet og landskapet fra Præstø til Næstved. Det finnes eksempler på hans verker på stort sett alle danske kunstmuseer, bl.a. Den Hirschsprungske Samling i København.
Maleriet «Sommerdag ved Roskilde Fjord» ble tatt opp i Kulturkanonen i 2006.


== Priser (utvalg) ==
1896 og 1901 – Eckersbergmedaljen
1906 – Thorvaldsenmedaljen


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==
Fredrik Björck

Fredrik Björck (født 22. oktober 1979 i Kållered, Sverige) er en svensk fotballspiller som spiller i midtforsvaret til BK Häcken.
Björck kom til Tromsø IL i februar 2010 fra den danske toppklubben Esbjerg, hvor han hadde vært lagkaptein siden 2008.
Han har ellers spilt for klubber som Helsingborg, AIK og Västra Frölunda IF.


== Eksterne lenker ==
(en) Fredrik Björck – Transfermarkt 
(en) Fredrik Björck – FootballDatabase.eu 
(en) Fredrik Björck – FBref
Apolo Ohno

Apolo Anton Ohno (født 22. mai 1982) er en amerikansk skøyteløper som konkurrerer i kortbaneløp. Han har seks medaljer fra vinter-OL, to gull, to sølv og to bronse.Han har gått på skøyter siden han var 12 år, og vant junior-VM i 1999. Han tok sin første verdenscupseier i 1999, og ble da den yngste som noen gang har seiret i verdenscupen, og ble den første amerikaner som tok verdenscupen totalt i 2001. I 2008 tok han sin første verdensmesterskapstittel, og til sammen har han ni gull, syv sølv og syv bronser i VM. Han tok sitt første gull i vinter-OL i Salt Lake City i 2002, og fulgte opp i 2006 i Torino med gull på 500 meter. Han tok i tillegg sine to bronser i samme mesterskap.
I OL i 2010 i Vancouver tok han sølv på 1500 meter.


== OL-medaljer ==
2002  Salt Lake City -  Gull kortbaneløp på skøyter, 1500 meter menn  USA
2006  Torino -  Gull kortbaneløp på skøyter, 500 meter menn  USA
2002  Salt Lake City -  Sølv kortbaneløp på skøyter, 1000 meter menn  USA
2010  Vancouver -  Sølv kortbaneløp på skøyter, 1500 meter menn  USA
2006  Torino -  Bronse kortbaneløp på skøyter, 1000 meter menn  USA
2006  Torino -  Bronse kortbaneløp på skøyter, 5000 meter stafett, menn  USA
2010  Vancouver -  Bronse kortbaneløp på skøyter, 1000 meter menn  USA
2010  Vancouver -  Bronse kortbaneløp på skøyter, 5000 meter stafett, menn  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Apolo Anton Ohno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Apolo Anton Ohno – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Apolo Ohno – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Apolo Ohno – Olympics.com 
(en) Apolo Ohno – Olympic.org 
(en) Apolo Ohno – Olympedia 
(en) Apolo Ohno – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Apolo Ohno – USAs olympiske komité 
(en) Apolo Ohno – ShorttrackOnLine.info 
ISU-profil
(en) Apolo Ohno på Internet Movie Database 
(en) Apolo Ohno hos The Movie Database 
«Nagano 1998 - Athlete profile: Apolo Ohno» (engelsk). CNN/SI. A Time Warner Company. 3. februar 1998. Arkivert fra originalen 22. februar 2014. Besøkt 5. mars 2015.  Wikiquote: Apolo Anton Ohno – sitater
Kaino Lempinen

Kaino Lempinen (født 8. februar 1921 i Lemo, død 13. september 2003 i Åbo) var en finsk turner.
Han har medaljer fra ett OL og ett VM for Finland. Han deltok i OL i 1952 i Helsingfors, der Finland vant bronse i lagkonkurransen. Individuelt kom han på 28.-plass sammenlagt, med delt 14.-plass i frittstående som beste enkeltresultat.
I VM-sammenheng har han medalje fra VM i 1950, der Finland fikk sølv i lagkonkurransen, bak Sveits. Han deltok også i VM i 1954, og i VM i 1958 var han dommer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kaino Lempinen – Olympedia 
(en) Kaino Lempinen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Profil på DatabaseOlympics
Kinloss

Kinloss (skotsk-gælisk: Cinn Lois) er en landsby i Moray i Skottland. Den ligger nær kysten, om lag 5 km fra Findhorn og 4 km fra Forres. Det er beregnet antall innbyggere for 2020 utgjør 1440 personer.


== Historie ==

Kong David I av Skottland fikk etablert Kinloss kloster for cistercienserordenen i 1150. Klosteret ble tildelt verdifulle rettigheter for laksefiske på elven Findhorn av Robert Bruce i 1312 og ble et av de største og rikeste religiøse husene i Skottland. Det første kjente kongelige charter ble gitt i 1532 til Robert Reid, abbed av klosteret. Under abbeden ble klosteret et senter for akademisk dyktighet på 1530-tallet. Ved hans død donerte han eiendommen sin for å grunnlegge Universitet i Edinburgh. Klosteret ligger nå nesten fullstendig ødelagt og i ruiner. Klosteret og byen var en del av den føydale baroniet Muirton.
Nordøst for landsbyenligger Kinloss Barracks, tidligere Royal Air Forces flybase RAF Kinloss, som åpnet 11. april 1939. Det antas at 1000 fly ble demontert ved Kinloss, etter slutten av andre verdenskrig. Det er pågående undersøkelser for å avdekke for mulig radioaktiv forurensning i RAF Kinloss.


== Klima ==
I likhet med resten av slettene i Skottland har Kinloss et maritimt klima (Köppen: Cfb). Det er et av de mildeste klimaene på denne breddegraden, og er mildere enn Angoon i Alaska for nesten identiske breddegradskoordinater, begge påvirket av plasseringen på vestkysten av den tempererte sonen, med iskalde netter den andre. Selv om den skotske landsbyen ligger på fastlandsøya i Storbritannia, er dens høyeste rekorder også høyere, noe som viser at det ikke bare er effekten av maritimt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kinloss – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Findhorn and Kinloss, samfunnsnettsted
Kinloss kloster
Clausholm

Clausholm er et dansk barokkslott som ligger ca. 12 km. sydøst for Randers i Voldum Sogn i Favrskov Kommune på Jylland.
Det er funnet spor av Clausholm helt tilbake fra 1100-tallet, men det nåværende slottet ble oppført av storkansler grev Conrad Reventlow i 1690-årene med Ernst Brandenburger som byggmester. Han er blant annet kjent for Frederiksberg slott. Den svenske arkitekten Nicodemus Tessin den yngre var også involvert.
Det er imidlertid mest Conrad Reventlows datter Anna Sophie Reventlow som har  gjort stedet kjent. Hun ble bortført i nattens mulm og mørke i 1712 av en forelsket kong Frederik IV. Han giftet seg med henne først til venstre hånd, men etter dronning Louise av Mecklenburgs død i 1721 gjorde han henne til dronning. Kongen kjøpte Clausholm i 1718 og fikk oppført de to store sidefløyene som kan sees fremdeles.Da kongen døde i 1730, ble Anna Sophie forvist til sitt gamle hjem Clausholm slott, hvor hun tilbragte sin enketid i selskap med sitt hoff.
Slottets kapell er innredet av Anna Sophie. Der finnes et av Danmarks eldste orgler, bygget rundt 1700 av Brødrene Botzen fra København. Slottet har fått ekstra berømmelse takket være funnet av de såkalte Clausholm-fragmentene, noteark som kom for en dag på 1970-tallet.Den 8 ha store barokkhaven med fontener og alléer ble anlagt på 1700-tallet. 
Det Jydske Haveselskab holder til på Clausholm, hvor det blant annet har en rekke temahaver.
Clausholm gods er på 900 hektar med Schildenseje, Sophie-Amaliegård, Sophienlund og Estrupgård.
Slekten Berner-Schilden-Holsten eier slottet i dag. Etter store restaureringer over 30 år fremstår slottet nærmest som på Frederik IVs tid. Restaureringen var ferdig på begynnelsen av 1990-tallet og i 1994 mottok Kim Alexander Berner Europa Nostra-prisen for 1993.Clausholm med omgivelser ble fredet i 1918.


== Eiere av Clausholm ==
(1320–1686) Div. eiere
(1686–1708) Conrad Reventlow
(1708–1718) Sophie Amalie von Hahn
(1718–1730) Kong Frederik IV
(1730–1743) Kong Christian VI
(1743–1757) Christian von der Maase
(1757–1800) Mathias Vilhelm Huitfeldt (se Huitfeldt)
(1800–1815) Hans Heinrich Friccius von Schilden
(1815–1819) Frederikke Juliane Mathiasdatter Huitfeldt
(1819–1859) Rosalie von Oppen Schilden
(1859–1906) Sophie Magdalene baronesse Berner-Schilden-Holsten
(1906–1925) Adam Christopher lensbaron Berner-Schilden-Holsten
(1925–1928) Hans Heinrich Adam lensbaron Berner-Schilden-Holsten / Jørgen Alexander Adam Berner/ Ebbe Helmuth Adam Berner
(1928–1955) Hans Heinrich Adam lensbaron Berner-Schilden-Holsten
(1955–1977) Henrik Alexander Berner
(1977–1985) Henrik Alexander Berner /Kim Alexander Berner
(1985–) Kim Alexander Berner


== Referanser ==
Ortmann, Jytte (1994). Slotte og Herregårde i Danmark. Viborg: Sesam. ISBN 87-7600-006-0. 


== Eksterne lenker ==
Clausholm
Musikhistorisk Museum om Clausholm
Notefunnet
Corioxenidae

Corioxenidae er en gruppe (familie) av insekter som hører til ordenen viftevinger (Strepsiptera). Disse lever som parasitter på andre insekter.


== Utseende ==
Et særtrekk ved familien er at hannene mangler mandibler (overkjever). Føttene er uten klør og består av fire ledd hos underfamilien Corioxeninae, fem ledd hos Triozocerinae. Hunnene har en vid fødselskanal som åpner seg på bakkroppsspissen.


== Liv og utvikling ==
Hunnene og larvene lever som endoparasitter i teger.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i alle fall i Afrika, Asia og Amerika. I Europa er arten Malayoxenos trapezonoti kjent fra Tyskland.


== Systematisk inndeling ==

Vingede insekter
Neoptera
Eumetabole insekter
Holometabole insekter
Neuropteriformia
Orden viftevinger (Strepsiptera)
Gruppe Stylopidia Kinzelbach, 1969
Familie Corioxenidae Kinzelbach, 1970
Underfamilien Corioxeninae
Australoxenos yetmanensis Kathirithamby, 1990 – Australia
Blissoxenos esaki
Slekten Corioxenos Blair, 1936 – tre arter
Corioxenos acucyrtophallus Cook, 2001
Corioxenos antestiae
Corioxenos raoi
Floridoxenos monroensis Kathirithamby & Peck, 1994
Loania canadensis Kinzelbach, 1970 – én art
Slekten Malayoxenos – to arter
Malayoxenos kitauka
Malayoxenos trapezonoti Pohl & Melber, 1996 – eneste art i Europa
Mufagaa talhouki
Perissoxenos cryophila Johnson, 1976
Proceroxenos jordanicus
Viridipromontoxius vanharteni
Underfamilien Triozocerinae
Slekten Dundoxenos – tre arter
Dundoxenos breviphelebs
Dundoxenos kinzelbachi
Dundoxenos vilhenai
Slekten Triozocera Pierce, 1909 – 25 arter
Underfamilien Uniclavinae – bare én art:
Uniclavus zambezensis Kathirithamby, 1989


== Kilder ==
Australian Faunal Directory – Corioxenidae
Foto av en nordamerikansk art (hann)


== Eksterne lenker ==
(en) Corioxenidae i Encyclopedia of Life 
(en) Corioxenidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Corioxenidae hos Fauna Europaea 
(en) Corioxenidae hos Fossilworks 
(en) Corioxenidae hos ITIS 
(en) Corioxenidae hos NCBI 
(en) Kategori:Corioxenidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Corioxenidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life: Strepsiptera Med flotte bilder.
Norsk Entomologisk forening For deg som er interessert i insekter.
Lydia og Herman Erikssons stipend

Lydia og Herman Erikssons stipend (svensk: Lydia och Herman Erikssons stipendium), som deles ut av Svenska Akademien og kommer fra et fond med donerte midler i 1976, skal tildeles en «ung lovende lyriker eller forfattare». Stipendbeløpet er 100 000 SEK.


== Mottakere (utvalg) ==


== Referanser ==
Albert Armitage

Albert Borlase Armitage (født 2. juli 1864 i Balquhidder i Perthshire, Skottland, død 31. oktober 1943) var en skotsk polarutforsker og kaptein i Royal Navy.
Han deltok som nestkommanderende på Jackson-Harmsworth-ekspedisjonen som utforsket Frans Josefs land fra 1894 til 1897. Der møtte de ved et sammetreff Fridtjof Nansen og Hjalmar Johansen, som i over ett år hadde oppholdt seg i isen siden de forlot «Fram» som var fastfrosset.
Armitage ble deretter Robert F. Scotts navigatør og nestkommanderende på Discovery-ekspedisjonen til Antarktis.
Cape Armitage på Hut Point-halvøya er oppkalt etter ham og utgjør det sørligste punktet på Rossøya.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi Cool Antarctica
Nekrolog Royal Geographical Society
Janez Pristov

Janez Pristov (født 10. januar 1907 i Jesenice) er en tidligere jugoslavisk turner. 
Han deltok på det jugoslaviske laget som tok bronse under VM i turn 1938, der Tsjekkoslovakia vant, foran Sveits.Han deltok i ett OL, i 1936, men fikk ingen OL-medaljer. Jugoslavia kom på 6.-plass i lagkonkurransen, og han kom på 61.-plass sammenlagt. 40.-plass i hopp ble hans beste enkeltresultat. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Janez Pristov – Olympedia 
(en) Janez Pristov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Aleksandra Kostenjuk

Aleksandra Konstantinovna Kostenjuk (russisk: Александра Константиновна Костенюк; født 23. april 1984 i Perm) er en russisk stormester og tidligere verdensmester i sjakk for kvinner (2008-2010). Kostenjuk ble stormester i 2004, og er den tiende kvinnen i historien som har oppnådd denne tittelen. I 2008 vant hun verdensmesterskapet i Russland, etter å ha slått favoritten, 14 år gamle Hou Yifan 2,5-1,5 i finalen.Ved siden av sjakken har Kostenjuk hatt flere modelloppdrag, blant annet for amerikanske Penthouse, og har også vært på forsiden av blader som Vogue og Elle. Hun refereres ofte til som "sjakkens Anna Kurnikova". Kostenjuk arbeider aktivt for å promotere sjakk, og kvinnesjakk spesielt, og har som motto at "skjønnhet og intelligens hører sammen".Kostenjuk bor i Miami, sammen med sin mann og datter.Kostenuk har sammen med 43 andre russiske elitesjakkspillere skrevet under på et opprop mot Russlands invasjon av Ukraina 2022. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Alexandra Kosteniuk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alexandra Kosteniuk – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aleksandra Kostenjuk – FIDE 
(en) Aleksandra Kostenjuk – US Chess Federation 
(en) Aleksandra Kostenjuk – chessgames.com 
(en) Aleksandra Kostenjuk – Chess.com 
(en) Aleksandra Kostenjuk – 365Chess.com 
(en) Aleksandra Kostenjuk på Internet Movie Database 
Aleksandra Kostenjuk på Twitter 
Aleksandra Kostenjuk på Facebook 
Aleksandra Kostenjuk på Instagram 
Aleksandra Kostenjuk på YouTube 
Aleksandra Kostenjuk på Twitch
Verbal metakommunikasjon

Verbal metakommunikasjon er en samlebetegnelse for alle de måter som man kan snakke om samtalen. Begrepet kan sees på som et forsøk på å utvikle en mer presis beskrivelse av deler av begrepet metakommunikasjon. Her handler det om å verbalisere samtalen man inngår i ved å "ta et steg ut av den". Grovt sett kan man definere begrepet inn i tre underkategorier:

Hva metakommuniserer man om?
Hvordan metakommuniserer man?
Når metakommuniserer man?
Spørsmålet om HVA man metakommuniserer om kan deles inn i tre undertema. For det første kan man snakke om samtaleinnholdet. Dette må man skille fra det å snakke om et innhold. Alle samtaler har et innhold, men det er ikke alltid vi snakker om samtaleinnholdet i en samtale. Her dreier det seg om å gjøre selve samtaleinnholdet til samtaleemne. Det kan for eksempel være at kona gir beskjed til mannen sin om at hun vil snakke om et annet tema: ”Nå har du snakket så mye om den bilen, kan vi heller snakke litt om hva vi skal gjøre i ferien?”. Her diskuterer de ikke hvilken bil de skal kjøpe eller hvor de skal reise på ferie, men de diskuterer hvilket samtaletema de skal samtale om.
For det andre kan man snakke om samtaleforholdet. Her dreier det seg om å vurdere hvordan samtalen fungerer. Det kan handle om at man snakker om ulike sider ved samtalerelasjonen. For eksempel: ”Bør vi ikke prøve å ha et litt mer åpent forhold?” (nærhet/distanse) ”Må du hele tiden fortelle meg hva jeg skal gjøre?” (assymmetri/symmetri). Man kan også snakke om meddelsesatferd til en av samtalepartene. Det kan gjelde både egen atferd og den andres atferd i samtalen: ”Hvorfor må du være så krass mot meg når du sier det?” (vurdering av den andre som samtalepart). ”Jeg virker nok litt usikker når jeg snakker med deg” (vurdering av seg selv som samtalepart).
For det tredje kan man snakke om bruk av samtaletiden. Dette kan man også gjøre på mange ulike måter. Det går an å snakke om samtalehyppigheten: ”Kan vi ikke treffe hverandre litt oftere?” Man kan snakke om samtalerekkefølgen: ”Kan jeg få si hva jeg mener først denne gangen?” Eller man kan snakke om samtalelengden: ”Jeg har litt dårlig tid, kan vi gjøre denne samtalen kort?” I tillegg kan man snakke om samtaletempoet: ”Jeg skal i et nytt møte så du må komme til poenget raskt.”


== Eksempler ==


=== Hva metakommuniserer man om ===


==== Å snakke om bruk av samtaletid ====


==== Å snakke om samtaleforholdet ====


==== Å snakke om samtaleinnholdet ====


=== Hvordan metakommuniserer man ===


==== Monologisk metakommunikasjon ====
Her er det en av partene som tydelig definerer premissene for samtalen. At dette lille samtaleutdraget får man inntrykk av at det primært er Mari som metakommuniserer. Det er på dette grunnlaget man kan definere dette som et eksempel på monologisk metakommunikasjon.


==== Dialogisk metakommunikasjon ====


== Samtaleverktøy ==
Reflekterende team kan sies å bygge på prosesser med mye bruk av verbal metakommunikasjon.


== Litteratur ==
Baltzersen, Rolf K. (2008): Å samtale om samtalen. Veiledning og metakommunikasjon. Bergen: Fagbokforlaget
Øiestad, Guro (2006): Kritikk. Oslo: Gyldendal Akademisk
Robert Lehmann

Robert Lehmann (født 9. januar 1984 i Erfurt) er en tysk skøyteløper som deltar i internasjonale konkurranser. Han har spesialisert seg på mellomdistanse og langdistanse.
Lehmann tok sølv i junior-VM allround bak nederlenderen Remco Olde Heuvel i Kushiro i 2003. Han debuterte i verdenscupen på Hamar i november 2004. Han deltok i Vinter-OL 2006 hvor han kom på 36.-plass på 1500 meter og 7.-plass i forfølgelse lag. I EM på skøyter 2009 i Heerenveen kom han på 6.-plass.


== Personlige rekorder ==


=== Høydepunkter i karrieren ===


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Lehmann – Olympedia 
(en) Robert Lehmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Robert Lehmann – Tysklands olympiske komité 
(en) Robert Lehmann – Speedskatingbase.eu 
(en) Robert Lehmann – SpeedSkatingNews.info 
(en) Robert Lehmann – SpeedSkatingStats.com 
«Athletes : Robert Lehmann». Sochi2014.com. 20. mars 2014. Arkivert fra originalen 20. mars 2014. Besøkt 5. september 2015. 
Statistikk hos Skateresults
Statistikk hos EffesportBilder(en) Bilder av Robert Lehmann på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
A.S.D. CF Bardolino

ASD CF Bardolino er en italiensk kvinnelig fotballklubb fra Bardolino i nærheten av Veneto. Laget har vunnet Serie A (kvinner) flere ganger.


== Historie ==
Bardolino begynte i den regionale divisjonen (tredje nivå), og rykket opp med et svært ungt mannskap i 1994. Laget rykket deretter rett opp til Serie A (kvinner) og nådde  semifinalen i Coppa Italia. Første sesong i Serie A ga 7. plass, etterfulgt av flere femteplasser. I 2000/01-sesongen, under sin første kvinnelige trener, Anna Mega, fulgte de opp femteplassen med en finaleplass i cupen, men de tapte 1–0 mot Torres Calcio Femminile. Ettersom Torres også hadde vunnet serien, ble Bardolino representant for cupmestrene i supercupen, der cupvinner og serievinner møtes.  De vant.
Femteplassen ble forbedret i de to neste sesongene med en tredje- og en fjerdeplass i serien. 2003/04-sesongen ble imidlertid en kaotisk og skuffende sesong, og Bardolino endte som sjuende beste lag. Alt forandret seg imidlertid i 2004/05-sesongen. Bardolino vant serien for første gang. Dette markerte også begynnelsen for Bardolinos storhetstid. De fulgte i serien opp med en andreplass, men har siden vunnet de tre siste seriene, og to av de tre siste cupmesterskapene.


== Bardolino i Europa ==
Bardolino har flere ganger vært med i Mesterligaen i fotball for kvinner. Deres første opptreden kom som følge av seieren i 2004/05-sesongen. Deres første sesong, 2005/06-sesongen, ble en uforbeholden skuffelse. Bardolino gikk ut av første kvalifiseringspulje på målforskjell, da østerrikske SV Neulengbach spilte uavgjort mot Bardolino og ellers scoret flere mål. Ettersom Neulengbach var ganske solid sist i neste kvalifiseringspulje er det på ingen måte sikkert at Bardolino hadde blitt en suksess om de så hadde scoret flere mål.
I 207/2008-sesongen var Bardolino at bedre lag. De møtte først relativt uproblematisk motstand, der de spanske mestrene Athletic Club Neskak (Athletic Bilbaos kvinnelag) var de nærmeste motstanderne, men Bardolino slo dem også. Neste hinder var andre kvalifiseringsrunde, der Bardolino nok en gang møtte Neulengbach, men også Arsenal LFC. Bardolino slo Neulengbach knepent og spilte uavgjort mot Arsenal, og kom videre som toer i gruppen til kvartfinalen. Bardolino møtte Brøndby, og kom videre etter straffesparkkonkurranse. I semifinalen møtte Bardolino 1. FFC Frankfurt, og tapte 4-2 borte og 0-3 hjemme. 
Bardolinos tredje deltakelse i mesterligaen året etter gikk også relativt bra. De spilte kvalifisering mot Umeå, og tapte mot Umeå, men slo Valur, og ble det nest beste laget. Bardolino kom til kvartfinalen, men tapte for Olympique lyonnais. Bardolinos fjerde deltakelse i Mesterligaen i fotball for kvinner 2009/2010, var mye kortere og mye mindre imponerende. Som direktekvalifisert gikk Bardolino direkte til sekstendelsfinalen, der de tapte for Fortuna Hjørring.
Elias R. Blindheim

Elias Ragnvald Blindheim (født 7. april 1894, død 27. juli 1971) var en norsk sjømann og offiser i handelsflåten. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges høyeste utmerkelse.
Blindheim var skipsfører på en av de såkalte Kvarstadbåtene, de norske skipene som lå i Göteborg under det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. Skipene ble forsøkt brakt over til alliert havn i Storbritannia.
Blindheim førte MT «B.P. Newton», som forlot Göteborg 31. mars 1942, samtidig som MT «Lind» og MT «Rigmor». MT «B.P. Newton» ble angrepet av en tysk tråler i posisjon 57°43′N 08°32′Ø, men kom seg unna. Senere på dagen ble skipet først utsatt for angrep fra jagerfly, deretter fra bombefly. Skadene var imidlertid begrenset, og i tiltagende mørke utover kvelden unnslapp de videre angrep. Hun ble møtt av den britiske jageren HMS «Valorous» på morgenen 2. april og ankom Leith i Storbritannia dagen etter.
I statsråd 21. august 1942 ble skipsfører Elias Blindheim, maskinmester Lorentz Lund og maskinist John Magnus Haaland tildelt Krigskorset for under tyske angrep å ha brutt blokaden og brakt MT «B.P. Newton» fra Göteborg til sikker havn i Storbritannia. Blindheim ble også utnevnt til offiser av Den britiske imperieordenen.


== Referanser ==