jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fred Flakstad

Fred Ove Flakstad (født 29. mai 1965) er en norsk lokalpolitiker (Ap). Han var ordfører i Torsken kommune fra 2011 til 2019.


== Eksterne lenker ==
Ordføreren Arkivert 28. november 2007 hos Wayback Machine. – Torsken kommune
Aslak Pedersen Rist

Aslak Pedersen Rist (født 1822, død 11. mars 1860) deltok i «Kautokeino-opprøret» i november 1852. Han ble 14. februar 1854 dømt av Høyesterett til livsvarig straffarbeid. Han døde i fengselet.


== Eksterne lenker ==
Klassekampen: Hva forårsaket opprøret? av Ole Henrik Magga er professor ved Sámi allaskuvla/Sámi University College
NRK: – Bakgrunnen for 1852-opprøret må bli vektlagt
Dom av 6. august 1854
Kyrkjebok Kautokeino 1852, skrivet av sokneprest Hvoslef
Thomas Andersen Eira

Thomas Andersen Eira (født 20. oktober 1836, død ukjent) deltok i «Kautokeino-opprøret» i november 1852. Han ble 14. februar 1854 dømt av Høyesterett til livsvarig straffarbeid. Han ble benådet i 1865.


== Eksterne lenker ==
Klassekampen: Hva forårsaket opprøret? av Ole Henrik Magga er professor ved Sámi allaskuvla/Sámi University College
NRK: – Bakgrunnen for 1852-opprøret må bli vektlagt
Dom av 6. august 1854
Kyrkjebok Kautokeino 1852, skrivet av sokneprest Hvoslef
Doris Jørns

Doris Lillian Jørns (født Hansen 9. februar 1915 i Tønsberg, død 15. juli 2013) var en norsk populærforfatter med et omfattende forfatterskap knyttet til bladet  Romantikk. 


== Liv og virke ==
Under navnet Doris Lundin drev hun Mosquito Kunststopperi i Sandefjord. Hun drev tegneskole med fargelære samt utdannelse i kunststopping, før hun senere ble ansatt ved brukskunst-senteret Plus i Fredrikstad.
I Romantikk nr. 845 for 1961 forfattet Jørns hovedhistorien: Hun var hans ønskedrøm. I 1990 hadde hun skrevet 183 hovedfortellinger i Romantikk, drøye 30 føljetonger, leilighetssanger og en del artikler. Flere  av hennes føljetonger fra Romantikk er sendt ut som pocketbøker i Stjerneserien. Doris Jørns' manuskripter ble i starten skrevet med hånd, i stilbøker, og trengte nok å bearbeides innen de kunne trykkes. Hun hadde imidlertid en stil og en tone som passet svært godt i Romantikk, og var meget populær blant leserne.24 av hennes føljetonger er blitt utgitt i bokform av Bladkompaniet.


== Familie ==
Doris Jørns var datter av maskinist Arthur Kjær Hansen og Aagot Othilie Olsen. Hun ble første gang gift 20. juni 1942 i Tønsberg med elektriker Fritz Lundin, og annen gang 9. november 1946 i Fredrikstad med møbelsnekker John Hansen Jørns.


== Bokutgivelser i utvalg ==
1977: Da du var min, Bladkompaniet
1977: Tro på min kjærlighet, Bladkompaniet
1978: I skjebnens makt, Bladkompaniet
1978: Kjærlighetens medaljong, Bladkompaniet
1979: Vår over Solheim, Bladkompaniet
1979: Blodets bånd, Bladkompaniet
1979: En spire til kjærlighet, Bladkompaniet
1980: Deg må jeg ha!, Bladkompaniet
1980: Barnehjemspiken, Bladkompaniet


== Referanser ==
Aslak Olsen Somby

Aslak Olsen Somby (født 1793, død 15. februar 1868) deltok i «Kautokeino-opprøret» i november 1852. Han ble 14. februar 1854 dømt av Høyesterett til livsvarig straffarbeid. Han ble benådet i 1863.


== Familie som medvirket i «Kautokeino-opprøret» ==
Hustru, Inger Monsdatter Siri
Datter, Marit Aslaksdatter Somby
Sønn, Ole Aslaksen Somby
Sønn, Mons Aslaksen Somby
Svigerdatter, Inger Johannesdatter Hætta


== Kilder ==
Klassekampen: Hva forårsaket opprøret? av Ole Henrik Magga er professor ved Sámi allaskuvla/Sámi University College
NRK: – Bakgrunnen for 1852-opprøret må bli vektlagt
Dom av 6. august 1854
Kyrkjebok Kautokeino 1852, skrivet av sokneprest Hvoslef
Anders Pedersen Bær

Anders Pedersen Bær (født 16. juli 1825, død 12. november 1882) deltok i «Kautokeino-opprøret» i november 1852. Han ble 14. februar 1854 dømt av Høyesterett til livsvarig straffarbeid. Han ble benådet i 1863.  
De håndskrevne tekster Anders Bær og medfangen Lars Hætta skrev på nordsamisk i Agershuus Slaveri ble i 1923 og 1926 publisert i norsk oversettelse av Just Qvigstad. På samisk ble de publisert 1958 av Knut Bergsland, 1982 av Thor Frette og 2019 av Nils Oskal, Johanna Johansen Ijäs og Ivar Bjørklund, under tittelen Muitalusat og på norsk Erindringer. Dette er de eldste tekster som talere av nordsamisk har skrevet ("giehtačállosat leat boarráseamos teavsttat maid davvisámegielagat leat čállán", Muitalusat, 2019, s 9) og beriker kunnskapen om hvordan livet i Guovdageaidnu med omgivelser (Alta, Kvænangen, Skjervøy, Enontekis, Muonio, Karesuando) var i tiden rundt 1840. 

I 2013 reiste Kvænangen kommune en minnestein for Anders Pedersen Bær med følgende tekst: Anders Pedersen Bær (1825-1882)
   Deltok i Kautokeino-opprøret 1852 og fikk livsvarig fengsel. Benådet i 1863 og slo seg ned her på Antegieddi. I fengslet skrev han boken "Mu manavuođa muittalusat" - beretningen om sin oppvekst. "Vi ere Fattige og Rætferdige".
Lei mielde Guovdageainnu stuimmiin 1852 ja dubmehalai eallinahkái giddegassii. Árpmihuvvui 1863 ja ásaiduvai dása Ántegieddái. Giddagasas son čálii girjji "Mu mánnávuođa muitalusat" - iežas bajásšaddama vásáhusaid birra. 

"Mii leat geavit ja vanhurskásat"


== Eksterne lenker ==
Klassekampen: Hva forårsaket opprøret? av Ole Henrik Magga er professor ved Sámi allaskuvla/Sámi University College
NRK: – Bakgrunnen for 1852-opprøret må bli vektlagt
Dom av 6. august 1854
Kyrkjebok Kautokeino 1852, skrivet av sokneprest Hvoslef
Elen Andersdatter Spein

Elen Andersdatter Spein (født  1802, død 2. juni 1871 i Skjervøy) deltok i «Kautokeino-opprøret» i november 1852.
Spein ble 14. februar 1854 dømt av Høyesterett til livsvarig straffarbeid. Hun var enke etter John Aslaksen Sara. Datteren Marith Johnsdatter Sara ble også dømt til livsvarig straffarbeid. Hun ble benådet i 1864.


== Referanser ==
Kirsten Andersdatter Spein

Kirsten Andersdatter Spein (født 11. januar 1815, død 29. august 1899) deltok i «Kautokeino-opprøret» i november 1852. Hun ble 14. februar 1854 dømt av Høyesterett til livsvarig straffarbeid. Hun ble benådet i 1864.


== Kilder ==
Klassekampen: Hva forårsaket opprøret? av Ole Henrik Magga er professor ved Sámi allaskuvla/Sámi University College
NRK: – Bakgrunnen for 1852-opprøret må bli vektlagt
Dom av 6. august 1854
Kyrkjebok Kautokeino 1852, skrivet av sokneprest Hvoslef
Lukas Moodysson

Karl Fredrik Lukas Moodysson (født 17. januar 1969 i Lund) er en svensk filmregissør, manusforfatter og forfatter. Han er gift med Coco Moodysson. Moodysson er utdannet på Dramatiska institutets regilinje.
Lukas Moodysson anses å være blant Sveriges fremste filmregissører på 1990- og 2000-tallet. Som manusforfatter har han, sammen med Peter Birro, stått bak manuset til Geir Hansteen Jörgensens film Det nya landet fra 2000. Han har også skrevet flere bøker og fikk sin første diktsamling publisert som syttenåring. Som ung var Moodysson medlem i den litterære grupperingen Malmöligan.
Mammut (2009) er Moodyssons eneste engelskspråklige film. Den er innspilt i New York, Thailand, Trollhättan og på Filippinene.


== Filmografi ==
1995 Det var en mörk och stormig natt
1996 Uppgörelse i den undre världen
1997 Bara prata lite
1998 Fucking Åmål
2000 Tillsammans
2002 Lilja 4-ever
2003 Terrorister
2004 Ett hål i mitt hjärta
2006 Container
2009 Mammut
2013 Vi er best!


== Bibliografi ==
Døden & Co., 2011
Container, 2009
Apo kryp hos, 2006
Vårdcentralen Fontanellen, 2005 (sammen med Coco Moodysson)
Vad gör jag här, 2002
Mellan sexton och tjugosex, 2001
Souvenir, 1996
Kött, 1991
Vitt blod, 1990
Evangelium enligt Lukas Moodysson, 1989
Och andra dikter, 1988
Det spelar ingen roll var blixtarna slår ner, 1987


== Priser og utmerkelser ==
Stig Dagermanpriset 2003
Årets europé i Sverige 2000
TV4s filmpris Guldsolen 1998


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lukas Moodysson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lukas Moodysson på Internet Movie Database 
(sv) Lukas Moodysson i Svensk Filmdatabas 
(da) Lukas Moodysson på Filmdatabasen 
(da) Lukas Moodysson på Scope 
(fr) Lukas Moodysson på Allociné 
(en) Lukas Moodysson på AllMovie 
(en) Lukas Moodysson hos Turner Classic Movies 
(en) Lukas Moodysson hos The Movie Database
Anne Henriksdatter Sara

Anne Henriksdatter Sara (født 1797, død 16. desember 1870) deltok i «Kautokeino-opprøret» i november 1852. Hun ble 14. februar 1854 dømt av Høyesterett til livsvarig straffarbeid. Hun ble benådet i 1864. Hun var gift med Aslak Mortensen Skum.


== Eksterne lenker ==
Klassekampen: Hva forårsaket opprøret? av Ole Henrik Magga er professor ved Sámi allaskuvla/Sámi University College
NRK: – Bakgrunnen for 1852-opprøret må bli vektlagt
Dom av 6. august 1854
Kyrkjebok Kautokeino 1852, skrivet av sokneprest Hvoslef
Marit Jonsdatter Sara

Marit Jonsdatter Sara (født 1830, død 10. april 1901 ) deltok i «Kautokeino-opprøret» i november 1852. Hun ble 14. februar 1854 dømt av Høyesterett til livsvarig straffarbeid. Hun ble benådet i 1864. 


== Kilder ==
Klassekampen: Hva forårsaket opprøret? av Ole Henrik Magga er professor ved Sámi allaskuvla/Sámi University College
NRK: – Bakgrunnen for 1852-opprøret må bli vektlagt
Dom av 6. august 1854
Kyrkjebok Kautokeino 1852, skrivet av sokneprest Hvoslef
Cumberland Gap

Cumberland Gap (også kjent som Cumberland Water Gap) er en passasje gjennom Cumberland Mountains, som er en del av Appalachene. Den har en viktig posisjon i amerikansk historie for sin rolle som hovedpassasje gjennom de sentrale Appalachene; det var en viktig del av Wilderness Road. Passasjen ble lenge brukt av indianerne, men ble gjort mer tilgjengelig for pionerer da Daniel Boone brukte 35 øksemenn til å gjøre den videre. Dette førte til at pionerer kunne bruke vogner på sine reiser til vestgrensene av Kentucky og Tennessee. 


== Geografi ==
Cumberland Gap er lokalisert like nord for punktet hvor dagens delstater Kentucky, Tennessee og Virginia møtes. Den nærliggende byen Cumberland Gap har tatt sitt navn fra passasjen.
Passasjen ble opprinnelig formet av en urgammel bekk som strømmet sørover. Den banet vei gjennom terrenget som ble presset opp og formet fjellene. Etterhvert som terrenget steg, endret bekken retning og begynte å strømme inn i Cumberland River i nord. Passasjen ble brukt av indianerne og vandrende dyreflokker.
Carl Johan Ruth

Carl Johan Ruth (født 21. juli 1818, død 8. november 1852) var en svensk handelsmann som etablerte seg i Kautokeino, han var en av de to som ble drept av opprørerne under «Kautokeino-opprøret»  8. november 1852. Carl Johan Ruth fikk i 1844 tillatelse til å drive gjestgiveri og landhandel i Kautokeino, dette var første bevilling til sådant i Kautokeino. Ruth var gift med Hansine Ruth (f. Holmboe), de hadde to barn. Hansine var gravid under opptøyene, og barn nummer tre ble født i sommeren 1853.


== Eksterne lenker ==
Klassekampen: Hva forårsaket opprøret? av Ole Henrik Magga, professor ved Sámi allaskuvla/Sámi University College
NRK: – Bakgrunnen for 1852-opprøret må bli vektlagt
Dom av 6. august 1854
Kyrkjebok Kautokeino 1852, skrivet av sokneprest Hvoslef
Rasmus Rasmussen Spein

Rasmus Rasmussen Spein (død 1853) var en norsk same som ble dømt til 2 års straffarbeid etter et opprør under en konfirmasjonsgudstjeneste i Skjervøy i 1851. Denne hendelsen var en forløper til «Kautokeino-opprøret» i november 1852. Hans kone, Inger Andersdatter Spein ble dømt for medvirkning i «Kautokeino-opprøret». Rasmus Rasmussen Spein satt fengslet i Kristiania og døde der i 1853.


== Kilder ==
Klassekampen: Hva forårsaket opprøret? av Ole Henrik Magga er professor ved Sámi allaskuvla/Sámi University College
NRK: – Bakgrunnen for 1852-opprøret må bli vektlagt
Dom av 6. august 1854
Kyrkjebok Kautokeino 1852, skrivet av sokneprest Hvoslef
Waldemar Sommerfelt

Waldemar Ebbessen Sommerfelt (født 5. juni 1885 i Larvik, død 21. mars 1919 i Larvik) var en norsk komponist. Han var sønn av Harald Wilhelm Sommerfelt. Sommerfelt komponerte orkester- og pianoverk samt to operaer. Disse var:

Mellom slagene (første gang oppført i Coburg i 1906. Basert på Bjørnstjerne Bjørnsons Mellom slagene)
Den gamle spillemann (skrevet 1910??, aldri oppført, basert på en tekst av Bjørnstjerne Bjørnson)Sommerfelt døde bare 34 år gammel under spanskesyken.


== Referanser ==
Inger Andersdatter Spein

Inger Andersdatter Spein (født 1830, død 28. februar 1883) deltok i «Kautokeino-opprøret» i november 1852. Hun ble 14. februar 1854 dømt av Høyesterett til åtte måneders straffarbeid. 26. februar 1851 hadde hun giftet seg med Rasmus Rasmussen Spein som ble fengslet noen måneder senere. 


== Eksterne lenker ==
Klassekampen: Hva forårsaket opprøret? av Ole Henrik Magga er professor ved Sámi allaskuvla/Sámi University College
NRK: – Bakgrunnen for 1852-opprøret må bli vektlagt
Dom av 6. august 1854
Kyrkjebok Kautokeino 1852, skrivet av sokneprest Hvoslef
Yen Chia-kan

Yen Chia-kan (tradisjonell kinesisk: 嚴家淦, forenklet kinesisk: 严家淦, pinyin: Yán Jiāgàn, eller  Yen Chia-jin, født 23. oktober 1905  i Suzhou i Jiangsu i Kina, død  24. desember 1993 i Taipei), bedre kjent som C. K. Yen, etterfulgte Chiang Kai-shek som  president for Republikken Kina etter Chiangs død 5. april 1975. Han satt ut det som var igjen av  Chiangs periode til 20. mai 1978.
Han ble utdannet kjemiker ved St. John's University i Shanghai. 
Yen var tidligere også finansminister og guvernør for provinsen Taiwan. Han ble statsminister i 1963, og visepresident i 1966 (med gjenvalg 1972). Han overtok som president i 1975, og ble i 1978 etterfulgt av sin forgjengers sønn. 
Etters sin presidentsperiode var Yen formann for Rådet for kinesisk kulturell renessanse og formann for styret for  Det nasjonale palassmuseum til 1991.


== Referanser ==
Lingnanuniversitetet

Lingnanuniversitetet (kinesisk: 嶺南大學= i Kanton (Guangzhou) i Kina var et privat universitet grunnlagt av en gruppe amerikanske protestantiske misjonærer i 1888. Det hadde opprinnelig navnet Canton Christian College (格致書院). I 1903 ble det kinesiske navnet endret til 嶺南學堂 i Macao.  I 1916 ble det kinesiske navnet endret igjen, til 嶺南大學, som colleget utviklet seg til fullt universitet. I 1927 gikk ledelsen over på kinesiske hender, og det engelske navnet ble endret til  Lingnan University, en oversettelse av det kinesiske navnet. I løpet av 1930-årene fikk Lingnan internasjonalt ry. En gren for jordbruksstudier ble opprettet på øya Hainan i 1933.
Universitetet flyttet rundt flere ganger. Det flyttet til Macao i 1900 for å unnslippe repressive tiltak iscenesatt av Qing-regjeringen. Det var tilbake i Guangzhou i 1904. Under krigen mot Japan måtte det flytte på seg flere ganger i 1930- og 1940-årene. I 1937 var det havnet i Hongkong ettersom japanerne okkuperte Guangzhou, og i 1942 til Shaoguan i det nordlige Guangdong, de japanerne okkuperte Hongkong. Etter annen verdenskrig kunne det endelig vende tilbake til Guangzhou.
I 1953 ble Lingnan inkorporert i Sun Yat-sen-universitetet. Folk fra universitetet som flyktet unna kommunistene, grunnla  Lingnan College i Hongkong i 1967. Dette ble oppgradert til universitet i 1999: Lingnan University (Hongkong).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sun Yat-sen University Lingnan (University) College
Jilinuniversitetet

Jilinuniversitetet (JLU – kinesisk: 吉林大学, pinyin: Jílín Dàxué) er et statlig universitet grunnlagt i 1946 i Harbin i Kina. Det har skiftet navn flere ganger, og dets hovedcampus er også blitt flyttet. Universitetet har nå sitt tilhold i byen Changchun, hovedstaden for provinsen  Jilin.
Universitetet hadde i 2005 over 60 000 studenter og over 15 000 vitenskapelig ansatte.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jilin University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bao’an (Shenzhen)

Bao'an (kinesisk: 宝安区 pinyin: Bǎo'ān Qū) er et av seks distrikter i Shenzhen i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det er ett av de to distriktene som ligger utenfor Shenzhen Special Economic Zone. Det andre er Longgang. Med 5 millioner innbyggere er Bao'an Shenzhens største distrikt.


== Administrative enheter ==
Bao'an er inndelt i tolv subdistrikter. De er:

Subdistriktet Xin'an (新安街道), her ligger bydistriktets regjeringssete;
Subdistriktet Guangming (光明街道);
Subdistriktet Minzhi (民治街道);
Subdistriktet Longhua (龙华街道);
Subdistriktet Dalang (大浪街道);
Subdistriktet Xixiang (西乡街道);
Subdistriktet Fuyong (福永街道);
Subdistriktet Shajing (沙井街道);
Subdistriktet Songgang (松岗街道);
Subdistriktet Gongming (公明街道);
Subdistriktet Shiyan (石岩街道);
Subdistriktet Guanlan (观澜街道).


== Samferdsel ==


=== Lufthavn ===
I dette distriktet ligger Shenzhen Bao'an International Airport (深圳宝安国际机场).


=== Vei ===
Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.
Shaxi

Shaxi  (kinesisk: 沙溪镇) er en by og en storkommune i byprefekturet Zhongshan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Den dekker et areal på 55 kvkm og har en befolkning (2006) på  162 000, hvorav 100 000 er arbeidere tilflyttet fra landets indre. 
Det er beregnet at ca. 70 000 utenlandskinesere kan spore sine røtter tilbake til Shaxi. 
Byen er et av de ledende produksjonssentra for fritidsklær i verden, med stor produksjon av blue jeans og skjorter av forskjellig slag. En av verdens største handelsmesser for casual wear arrangeres her årlig, Chinese International Casual Wear Trade Show (中国休闲服装博览会).
Arbeidsforholdene ved fabrikkene her ble utsatt for kritisk granskning i dokumentarfilmen  China Blue i 2006.[1]


== Eksterne lenker ==
The Zhongshan News (kinesisk)
Shaxi Township Government (kinesisk)
Dokumentaren "China Blue" (engelsk)
Lifeng Factory (engelsk)
Derung

Derung (哈尼族 pinyin: Hānízú) er ett av de aller minste av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 er det 7.426 av dem i Kina, for det meste i det autonome fylke Gongshan for derung- og nu-folkene  og i det autonome prefektur Nujiang Lisu, begge nordvest i provinsen Yunnan.


== Eksterne lenker ==
The Drung ethnic minority (kinesisk regjeringsside)
Li Yuan-zu

Li Yuan-zu (født 24. september 1923 i Pingjiang i Hunan i Kina, død 8. mars 2017 i Republikken Kina) var en taiwankinesisk politiker tilhørende Kuomintang. 
Han var visepresident for Republikken Kina fra 1988 til 1996.


== Referanser ==
Inge Eberg Johansen

Inge Eberg Johansen (født 5. august 1936 på Nøss i Andøy, død 10. april 2022 på Teigan i Hadsel) var en norsk forfatter. Hans debutroman het Krig i kalosjar. Johansen publiserte også en lang rekke artikler med lokalhistorisk innhold, i første rekke selvopplevd. Han var i tillegg kjent for å ha bygget den populære Uværshula på Teigan.


== Bibliografi ==
2001 Krig i kalosjar – roman, Samlaget (ISBN 9788252158229)
2003 Tyskungen – roman, Samlaget (ISBN 9788252163148)


== Priser og utmerkelser ==
2001 Blix-prisen
2003 Frivillighetsprisen i Hadsel
2005 Hadsel kommunes kulturpris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forfatterpresentasjon, Samlaget
Lokal bibliografi
Simatai

Simatai (kinesisk: 司马台, pinyin:  Sīmǎtái ) er en seksjon av Den store kinesiske mur. Den er 120 km nordøst for Beijing, nord i fylket Miyun, som utgjør en del av byprovinsen Beijing. 
Denne delen av muren er blant de få der man fortsatt kan se opprinnelige deler av muren som  den fremsto under Ming-dynastiet. 
Simatai-partiet av Den kinesiske mur er 5,4 km lang og har 35 tårn. UNESCO har gjort Simatai-delen av muren til del av Verdensarven. 


== Eksterne lenker ==
(en) Great Wall of China at Simatai – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Fotografier fra Den kinesiske mur ved  Simatai
Flere fotografier fra Den kinesiske mur ved  Simatai Arkivert 7. februar 2006 hos Wayback Machine.
Beijingtrip
Monumenta Serica

Monumenta Serica er et vitenskapelig sinologisk fagtidsskrift grunnlagt i 1934 ved det katolske Fu Jen-universitetet i Beijing av pater Franz X. Biallas S.V.D. (1878–1936). Det måtte etter at Folkerepublikken Kina ble utropt i 1949 redigeres og utgis annensteds fra, og har nå sitt tilholdssted i Sankt Augustin i Tyskland. Det befatter seg med alle aspekter og faser ved Kina materielle og åndelige kultur, og – som dets kinesiske navn antyder (Huayi xuezhi – vitenskapelig tidsskrift om Kina og tilgrensende land), også med andre asiatiske kulturer særlig med den mongolske og den tibetanske.
Tidsskriftet utkommer årlig, og språkene som benyttes er engelsk, tysk, fransk og kinesisk.
Joseph Gan Junqiu

Joseph Gan Junqiu  (kinesisk: 甘俊邱, pinyin: Gān Jùnqiū, født 4. april 1964 i Guangdong i Folkerepublikken Kina) er katolsk erkebiskop av Guangzhou i Kina. 
Gan Junqiu fikk sin presteutdannelse ved Det sentrale og sørlige Kinas teologisk-filosofiske seminar i Wuhan i provinsen Hubei, og ble presteviet i 1991. 
Han underviste og var studierektor og rektor for allmenne anliggender ved presteseminaret i Wuhan frem til 2000. Da vendte han tilbake til Guangzhou hvor han ble kansellist og direktør for komiteen for kirkelig eiendom i kurien. 
Han er den første biskop i den sørkinesiske metropolen Guangzhou på mange år som er anerkjent både statlig av Folkerepublikken Kinas religionsmyndigheter og kirkelig av Paven. 
Godkjennelsene var i orden i slutten av 2006, seks år etter forgjengeren, den kinautnevnte biskop James Lin Bingliang, døde. Men ordinasjon og innsettelse ble forsinket på grunn av komplikasjoner rundt spørsmålet om hvem som skulle være de ordinerende biskoper og dermed manglende vigselsgodkjenning fra det regjeringsdirigerte katolske  patriotiske forening. Ordinasjonstillelsen ble ikke gitt før 21. november 2007. Ordinasjon og embedsinnsettelse fulgte 4. desember 2007 i Guangzhous katolske domkirke, hovedkonsekrator var den pavelig approberte og regjeringsanerkjente biskop John Fang Xingyao av Linyi.
Biskop Gan har engasjert seg for å få tilbakeført eller erstattet konfiskert katolsk eiendom; i selve storbyområdet Guangdong var det ved hans tiltreden kun en stor kirke (katedralen), én svært liten kirke og et enda mindre kapell.
Biskop Gan var i juli 2011 flere dager i kinesiske myndigheteres varetekt, sammen med sine embedsbrødre biskopene Liang Jiansen (Jiangmen), Liao Hongqing (Meizhou) og Su Yongda (Zhanjiang), som brakte dem til Shantou dor der å ordinere til biskop en kandidat som var blitt utvalgt til biskop av myndighetene, uten pavelig mandat.


== Referanser ==
Jean Lefeure

Jean Lefeuvre (født 1922 i distriktet Sarthe i Frankrike) er en fransk jesuitt og sinolog. 
Han trådte inn i jesuittordenen i 1940, og spesialiserte seg innen sinologi. 
Han ankom Beijing i 1947, og ble året etter den første jesuitt som fikk studere ved Pekinguniversitetet. Jean Lefeuvre fikk oppleve den kommunistiske seier i byen, og opparbeidet gode relasjoner med de nye makthavere. Men han ble utvist fra Folkerepublikken i 1952. 
Han har virket i Frankrike,  Beijing, Shanghai og Taiwan, og spesialiserte seg på formidling av kinesisk åndelig intuisjon innen kinesisk språk, kunst, politikk og religion. Han var med sin forskning og sine bidrag viktig for utviklingen av den syvbinds fransk-kinesiske ordboken Le Grand Dictionnaire Ricci de la Langua Chinoise (DBB, Paris, ferdigstilt i 2001). Hans livslange forskning på Jia guwen (orakelbensinnskrifter) var av særlig betydning.


== Verker ==
Shangaï: les enfants dans la ville, chronique de la vie chretienne a Shanghai 1949-1955, Casterman, 1956


== Biografi (basert på samtaler med forskeren) ==
Jean Lefeuvre, jésuite et sinologue: Entretiens recueillis et arrangés par Thierry Meynard, Paris: Cerf, 2007


== Referanser ==