jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dykket

Dykket er en norsk spillefilm fra 1989 regissert av Tristan DeVere Cole, med Bjørn Sundquist og Eindride Eidsvold i hovedrollene. Filmen er en actionthriller med handling fra dykking i Nordsjøen. Den har blitt gitt ut på DVD sammen med flere andre norske klassikere fra Filmeffekt AS.


== Handling ==
Dypdykkeren Bricks har jobbet med å inspisere og reparere oljeinstallasjoner på havbunnen i Nordsjøen i mange år. Etter 524 dykk har han fått nok. Bricks, Gunnar og hans nye partner, Rolf, har satt seg i helikopteret for å ta en velfortjent ferie på fastlandet. Da kommer meldingen fra oljeselskapet Scanoil om at en trål har satt seg fast rundt en oljerørledning og stenger for en ventil på 110 meters dyp. Gunnar og Rolf blir bedt om å foreta et kort rutinedykk for å åpne ventilen. Scanoil lover bra betaling for jobben. Den stengte ventilen koster selskapet 2 millioner kroner i minuttet i upumpet olje.
Gunnar og Rolf tar jobben, men på 100 meters dyp henger dykkerklokka seg fast i trålen.


== Rollebesetning ==
Bjørn Sundquist ... Gunnar
Eindride Eidsvold ... Rolf
Marika Lagercrantz ... Ann
Michael Kitchen ... Bricks
Sverre Anker Ousdal ... skipsfører
Frank Grimes ... Dobs
Nils Ole Oftebro ... Akselsen
Inger Lise Westby ... Sonja
Steinar Raaen ... Helicopter Pilot
Thomas G. Stoudt ... Marius
John T. Stoudt ... diving supervisor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dykket på Internet Movie Database 
(no) Dykket i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Dykket hos Filmfront 
(no) Dykket på NRK TV 
(sv) Dykket i Svensk Filmdatabas 
(nl) Dykket på MovieMeter 
(en) Dykket på AllMovie 
(en) Dykket på Rotten Tomatoes
Liste over kommuner i delstaten Durango

Den meksikanske delstaten Durango består av 39 kommuner (municipios):
Liste over kommuner i delstaten Guanajuato

Den meksikanske delstaten Guanajuato består av 46 kommuner (municipios):
Bryllupsfesten

Bryllupsfesten er en norsk filmkomedie fra 1989, av filmskaperparet Wam & Vennerød. De har selv kategorisert filmen som en «FamilieForviklingsKriminalKomedie». Filmen ble lansert på DVD i 2007 sammen med fire andre filmer fra Wam og Vennerød.


== Handling ==
Finansdirektør «Totto» Holm er på randen av konkurs. I dekke av datterens bryllup planlegger han å redde familieformuen gjennom en utspekulert forsikringssvindel. Bestilte innbruddstyver skal stjele familiens Munch-bilder, og Totto produserer kopier for å sikre seg dobbelt utbytte. Etter hvert vet ingen hva som er hvor og hvem som vet hva.
Etter vielsen i kirken begynner festen mellom familien Holm og Balstad i investorens hage. Rakel og hennes kollega Tony sørger for serveringen, mens Fatter og Mutter sørger for maten. Familien Pedersen kræsjer båten sin i Holms brygge, en tante og en nevø finner tonen, og brudens svenske fadder Eugene overrekker paret en ny hvit Honda Prelude. Videre følger et skipsforlis, magesjau, politibesøk og trusler fra innbruddstyvene. Når morgenen gryr forlater alle gjestene festen i godt humør. Carl Otto gir kopiene til kreditorene som pant for gjelden, for bare å bli fortalt av moren at originalene også er falske. Når så servitørene drar av gårde med helikopteret oppdager Carl Otto at Rakel fortsatt har med seg sin siste gullbarre i vesken sin.


== Rollebesetning ==
Knut Husebø	 ... 	Carl Otto Holm
Eli Anne Linnestad	... 	Dyveke Holm
Julie Wiggen	... 	Lise Holm
Are Sjaastad	... 	Are Holm
Anders Hatlo	... 	Anders Holm
Svein Sturla Hungnes	... 	Fredrik Holm
Anne Marie Ottersen	... 	Mary Holm
Sossen Krohg	... 	Ingegerd B. Holm
Ernst-Hugo Järegård	... 	Eugene Borchrewink
Monna Tandberg	... 	Charlotte Holm
Runa Granlund	... 	Cecilie Holm
Maria Toming	... 	Liv Holm
Jon Eikemo	... 	Henry Balstad
Mari Bjørgan	... 	Gerd Balstad
Philip Tellmann	... 	Roger Balstad


== Eksterne lenker ==
(en) Bryllupsfesten på Internet Movie Database 
(no) Bryllupsfesten i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Bryllupsfesten hos Filmfront 
(sv) Bryllupsfesten i Svensk Filmdatabas 
(nl) Bryllupsfesten på MovieMeter 
(en) Bryllupsfesten på AllMovie 
(en) Bryllupsfesten på Turner Classic Movies 
(en) Bryllupsfesten på Rotten Tomatoes
Embouchure

Embouchure, anblåsning eller ansats er den måten en spiller på et blåseinstrument gjennom hvordan en setter instrumentet til munnen og anvender ansiktsmusklene og lepper til å få lyd og til å kontrollere tonehøyde, klang på det beste viset. Teknikkene som anvendes kan variere mellom ulike typer instrument, som treblåsere og messingblåsere, men også mellom de ulike typer instrument innen for samme hovedgruppe og samme instrument, skoler og tradisjoner.
Ordet kommer av fransk bouche som betyr munn, og er noen ganger fornorsket til amasjør. Ulike instrumenter krever ulik amasjør og god kontroll over amasjøren er avgjørende for god tonekvalitet og intonasjon.


== Kilder ==
O.J's Trumpet Page: What is a good embouchure? Besøkt 25. mai 2015
Fredrick Ashton

Fredrick Ashton (1904–1988) var en britisk ballettdanser og koreograf. Han var instruktør (director) ved Royal Ballet i London og studerte hos Leonide Massine og Marie Rambert før han i 1935 sluttet seg til Saddler Wells Ballet (nå Royal Ballet) som koreograf.
Hans mange verk og lange samarbeid med Margot Fonteyn bidro til det gode ry som britisk ballett fikk, og til den popularitet som ballett nøt i midten av 20-årene. Han skapte mange av de mest berømte rollene for Margot Fonteyn.
Hans mest kjente oppsetninger er La Fille Mal Gardee, Symphonic Variations, The Two Pigeons, The Dream, A Month in the Country, Cinderella (den første helaftens ballett av en engelsk koreograf), og Enigma Variations. Hans innsats fikk full offentlig anerkjennelse da han fikk tittel Sir Fredrick Ashton i 1962, som etterfulgt av enda mer prestisjetunge utmerkelser som Companion of Honour og Order of Merit.
Fredrick Ashtons innsats bidro sterkt til at Royal Ballet ble etablert blant verdens aller fremste ballettkompanier. Hans koreografi er kjennetegnet av en myk og smidig, klassisk-lyrisk patos., med en harmonisk og naturlig musikkvalitet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frederick Ashton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fredrick Ashton på Internet Movie Database 
(no) Fredrick Ashton hos Sceneweb 
(en) Fredrick Ashton hos The Movie Database 
(en) Fredrick Ashton hos Internet Broadway Database
Dis (film)

Dis – en historie om kjærlighet er en norsk spillefilm fra 1995 laget av Aune Sand. Filmen regnes som en av de dårligste norske filmene noensinne. Norske kinosjefer kalte på denne tiden filmen for et makkverk, mens regissør Aune Sand omtalte den som et mesterverk.Filmen har blitt slaktet i de fleste medier og er blant de 30 dårligste filmene på filmdatabasen IMDb. Harald Kolstad i Dagsavisen sprengte karakterskalaen og ga terningkast 0. Han skrev følgende: «Å gi Dis en 1’er ville være å innrømme produktet rett til kalle det en film; dét er jeg ikke villig til». Tabloidavisene Verdens Gang, Dagbladet og Aftenposten ga filmen dårligste karakter; terningkast 1.Filmen handler om  seks mennesker og deres møter og kjærlighet i Kairo, Paris, Oslo, Normandiekysten, og New York. Filmen kostet 300 000 NOK å lage, og består av små, korte glimt av scener med fortellerstemme.


== Skuespillere ==
Beate Halkjelsvik – Synne
Beate Charlotte Lunde – Maria
Einar Lund – Andreas
Aune Sand – Mathias
Siv Stubsveen – Una
Charlotte Thiis-Evensen – Paula


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dis på Internet Movie Database 
(no) Dis i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Dis hos Filmfront 
(nl) Dis på MovieMeter 
Filmforumet - Dis, Makkverk eller mesterverk?
Eva Korpela

Eva Korpela (født Lundgren 31. oktober 1958) er en tidligere svensk skiskytter. I 1980-årene tilhørte Korpela verdenseliten i skiskyting. Hun vant verdenscupen sammenlagt i både 1986 og 1987. Hun ble også verdensmester på 10 km under VM 1986 i Falun. 


== Eksterne lenker ==
(en) Eva Korpela – TheSports.org
Kaja Parve

Kaija Parve-Helinurm (født 14. juni 1964) er en tidligere skiskytter som representerte Sovjetunionen. Hun kom fra Estiske SSR, i dag Estland. I 1980-årene tilhørte hun verdenseliten i skiskyting. Hun hadde sitt beste år i 1985, da hun vant VM-gull på 10 km i VM i Egg am Etzel (Einsiedeln, Sveits) og samme år ble hun også nummer tre sammenlagt i verdenscupen.


== Referanser ==
Polsk owczarek nizinny

Polsk owczarek nizinny er en polsk gjeterhund med røtter tilbake til 1500-tallet. Den påminner mye om bearded collie, som noen mener kan nedstamme fra denne hunden. Rasens navn kan oversettes til norsk som «Polsk lavlands hyrdehund». Hunderasen er en sjelden i Norge, med rundt 25 registrerte individer, men er langt mer vanlig i Tyskland og Polen. 


== Referanser ==
Quyang

Quyang (kinesisk: 曲阳; pinyin: Qūyáng Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det er administrativt del av byprefekturet Baoding, og har 516 470 innbyggere (1999).Arealet er på 1 064 km².
Arkeologene har avdekket tydelige spor etter Shang-kulturen i området.


== Kulturminner ==
Det sentrale produksjonsstedet for Ding yao-porselen i landsbyen Jianci (Jiancicun Dingyao yizhi 涧磁村定窑遗址) i fylket Quyang ble i 1988 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. Dette porselenet var  særlig populært under Songdynastiet.


== Administrative enheter ==
Quyang består av fire storkommuner og 14 kommuner:

Storkommunene Hengzhou (恒州镇, hovedsete), Lingshan (灵山镇), Yanzhao (燕赵镇), Yangping (羊平镇);
Kommunene Luzhuangzi (路庄子乡), Xiahe (下河乡), Zhuangke (庄窠乡), Xiaomu (孝墓乡), Wende (文德乡), Dongwang (东旺乡), Xiaolin (晓林乡), Dicun (邸村乡), Chande (产德乡), Qicun (齐村乡), Dangcheng (党城乡), Langjiazhuang (郎家庄乡), Fanjiazhuang (范家庄乡), Beitai (北台乡).


== Nasjonalgrupper ==
Ved folketellingen i 2000 var den nasjonale sammensetningen av befolkningen som følger:


== Referanser ==
Sebastian (film)

Sebastian (svensk: När alla vet) en norsk-svensk-dansk dramafilm fra 1995 i regi av Svend Wam. Manuset ble skrevet av Wam, Petter Vennerød og Hansi Mandoki. Det bygger på Per Knutsens ungdomsroman Svart kajal fra 1988.


== Handling ==
Den snart 17-årige Sebastian bor i en svensk småby. Han har problemer med sin seksuelle identitet. Sebastian har gjort det slutt med kjæresten Lisbeth. Han funderer på hvorfor han ikke kan elske henne, men føler seg samtidig tiltrukket av sin beste venn Ulf. En kveld når Sebastian følger Ulf hjem slåss de på moro. Leken blir avbrutt når Sebastian spøker om at folk kan tro at de er «homo». Ulf liker ikke denne spøken.Hjemme bekymrer Sebastians foreldre seg over sønnens grublerier. Moren, som er psykolog, prøver flere ganger å få Sebastian til å «snakke ut». En kveld følger Ulf med Sebastian hjem. Mens foreldrene er på kino danser guttene til hardrock, lekeslåss, drikker sprit, bader og sminker seg. Idet Ulf skal gå kysser Sebastian ham plutselig på munnen. Ulf rygger forskrekket tilbake og går sin vei. Sebastian får angst. Han frykter at han ikke kan fortsette vennskapet med Ulf og gjengen nå som han har avslørt seg.Foreldrene kommer hjem, skjeller ham ut for ødeleggelsen, men prater senere ut om hans homoseksualitet. De sier at de godtar hans seksuelle legning, men de er tydelig triste og tafatte. Med tiden blir foreldrenes holdning til sønnen mer naturlig. Ulf er ikke sint for det som skjedde. Lisbeth oppsøker Sebastian for å fortelle ham at alle i gjengen vet om og aksepterer hans homoseksualitet.


== Innspillingsfakta ==
Filmen ble spilt inn i 1994 i Arvika og Morsarvet Studio i Åmotsfors.


== Rolleliste (i utvalg) ==
Hampus Björck - Sebastian
Nicolai Cleve Broch - Ulf
Rebecka Hemse - Lisbeth
Emil Lindroth - Jan
Lena Olander - Linda
Ewa Fröling - Mamma
Helge Jordal - Pappa
Mira Mandoki - Lisa
Karin Hagås - Inga
Stig Torstensson - Fyllik
Sara Alström - Jente 1
Johanna Sällström - Jente 2
Bård Torgersen - Gateselger


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sebastian på Internet Movie Database 
(no) Sebastian i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Sebastian hos Filmfront 
(sv) Sebastian i Svensk Filmdatabas 
(da) Sebastian i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Sebastian på Allociné 
(nl) Sebastian på MovieMeter 
(en) Sebastian på AllMovie 
(en) Sebastian på Turner Classic Movies 
(en) Sebastian på Rotten Tomatoes
Sigrid Bjørgum

Sigrid Olavsdatter Bjørgum  (født 6. oktober 1874 i Hegra, død 22. mars 1964 samme sted) var en norsk diakonisse og kinamisjonær tilknyttet Det norsk-lutherske Kinamissionsforbund.
Hun var datter av lærer, klokker, gårdbruker og ordfører Olav Torsteinsen Bjørgum og hustru Anna Pedersdatter Fornes på gården Breidablikk i Hegra. Foreldrene var ledere i lokale misjonslag.Hun var sykepleierske, og hadde også musikkutdannelse. Hun kom til Kina sammen med sin søster Aasta Bjørgum i 1899, og virket ved Puninggai misjonsstasjon i Laohekou. Hun var i Kina frem til 1906, da hun kom hjem på grunn av svekket helse, blant annet som følge av malariainfeksjon. I Hegra virket hun som sykepleierske og pianolærer.


== Referanser ==
Camõeshaven

Camõeshaven  (portugisisk: Jardim Luís de Camões) er et parkanlegg sentralt i Macao. Det er til minne om den portugisiske nasjonalskalden Luiz Vaz de Camões (1524–1578) som kan ha tilbragt noe tid i Macao i 1557, da han skrev sitt mest berømte verk, det episke diktet Os Luisades om Vasco da Gamas sjøreise. En tradisjon fra tidlig 1600-tall vil at ikke bare besøkte han Macao, men han innehadde også et offentlig embede der. Det er ikke utenkelig at tradisjonen stemmer. På denne tiden var han blitt forvist fra Lisboa til Goa, og det er vel kjent at han reiste meget omkring.
I haven er den såkalte Camõesgrotten, der han skal ha fått dikterisk inspirasjon. 
Det er også satt opp en statue til minne om den koreanske katolske prest Andreas Kim som ble drept under kristenforfølgelser i sitt hjemland i 1836. Han fikk sin presteutdannelse i Macao.
Anlegget omfatter også Camões-grotten, der Luís de Camões etter sigende bodde. Dessuten ligger er en av Macaos offentlige biblioteks avdelinger, Biblioteca de Wong Ieng Kuan no Jardim Luís de Camões Garden; 白鴿巢公園黃營均圖書館)Ved siden av haven ligger Casa Garden, og nær ved er også  Macaos  gamle protestantiske kirkegård.


== Referanser ==
Erligangkulturen

Erligangkulturen 二里岡文化 (1600 – 1400 f.Kr.) er et uttrykk benyttet av arkeologer for å betegne en arkeologisk bronsealderkultur i Kina. Det primære funnstedet for denne kulturen har gitt den dets navn, nemlig Erligang, rett utenfor den moderne byen Zhengzhou i provinsen Henan. Funnene ble gjort i 1951.
Mange kinesiske arkeologer mener at Zhengzhou var stedet for en gammel Shang-hovedstad, og setter dermed likhetstegn mellom Erligangkulturen og Shang-dynastiets aller tidligste fase. De fleste vestlige arkeologer har ikke tatt til seg dette synspunkt, ettersom det til forskjell fra hva gjelderdet senere Anyang-bosettingen, ikke er blitt funnet noen skriftlige kilder som kan knytte de arkeologiske funnene til gammel kinesisk historieskrivning.
Byen var omringet av en stor mur som var på nesten 7 kms lende hele veien rundt. Store verksteder lå utenfor bymurene, blant annet et som arbeidet med bein, et pottemakerverksted of to bronsekarverksteder. 
Ettersom den moderne bybebyggelsen overlapper Erligangbyen, er det meget begrenset hva som er mulig av arkeolgiske utgravninger, og det må uansett påregnes at særlig den mer moderne byggevirksomhet har ført til at meget arkeologisk interessant materiale ikke lenger er der. Derfor er det meste man vet om Erligangkulturen kunnskap man har erhvervet fra helt andre funnsteder.
Erligang-kulturen var sentrert rundt et parti av Den gule flods lavere løp. Erligang var den første arkeologiske kultur i Kina der det ble benyttet støpeformer for store bronsekar. På et tidlig tidspunkt eksanderte kulturen raskt og kraftig, og nådde helt ned til Yangtzeelven, noe som bevitnes av et meget stort funnsted ved Panlongcheng i Hubei. Ettersom Zhengzhou ikke hadde lokal tilgang på bronsemetaller var fjernere steder som Panlongcheng brnyttet for å sikre denne ressursen. 
Kulturen sank gradvis sammen etter sin «gullalder». Erligangkulturen var påvirket av Erlitoukulturen, noe man kan se av bronsearbeidene. 


== Litteratur ==
The Cambridge History of Ancient China : From the Origins of Civilization to 221 BC, redigert av Michael Loewe og Edward L. Shaughnessy.  ISBN 0-521-47030-7
Li Liu 2003, «The products of minds as well as of hands: production of prestige goods in the Neolithic and early state periods of China» i Asian Perspectives: the Journal of Archaeology for Asia and the Pacific 42(1): 1-40.
Åpen framtid

Åpen Framtid er en norsk spillefilm fra 1983. Filmen er laget av regissør-duoen Svend Wam og Petter Vennerød. 
Filmen er første del i en trilogi som har fått benevnelsen Sangen om den knuste drømmen.


== Handling ==
Den 16 år gamle Pål er på vei mot en framtid han ikke kjenner, men som han gjerne vil definere selv, og på egne premisser. Han velger derfor å slutte på skolen og får seg jobb på havnen. Sammen med sine venner Erik og Ruth eksperimenterer Pål med livet. De danner band, røyker hasj, bader naken, debuterer seksuelt, og drikker seg fulle. Samtidig vil de orientere seg i samfunnet rundt seg, og på hver sin måte finne ut hva de skal bruke livet sitt til. De drømmer om et godt liv med kjærlighet, ubrytelig vennskap, trygghet og samhold, spenning og en utfordrende jobb. Pål velger til slutt å reise til Stockholm for å studere fotografi.


== Om filmen ==
Filmen er den første av en trilogi som har fått fellesbenevnelsen Sangen om den knuste drømmen som filmskaperne har beskrevet som «et oppgjør med den selvhøytidelige 1968-arven». De to andre er Drømmeslottet og Adjø solidaritet. Trilogien har en avvikende produksjonskronologi og verkkronologi, noe Wam og Vennerød ikke egentlig ønsket, men som ble et resultat av problemene med finansieringen. Manusene var ferdige i 1982 og de søkte om en støttegaranti på 10 millioner fra Statens Filmproduksjonsutvalg for alle tre filmene. Det gikk ikke slik de ønsket. Utvalget støttet Adjø solidaritet da de likte det manuset. Åpen framtid fikk de til slutt finansiering til da Norsk films kunstneriske leder, Lasse Glomm, likte manuset og han ansatte Wam som regissør og Vennerød som produsent.


== Roller ==
Thomas Robsahm: Pål
Are Sjaastad: Erik
Espen Moreite: Pål
Julie Wiggen: Ruth
Jorunn Kjellsby: mor til Pål
Frank Iversen: far til Pål
Wenche Foss: hybelvertinne
Anders Hatlo: skuespiller
Per Theodor Haugen: regissør
Audun Meling: billedhogger


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Åpen framtid på Internet Movie Database 
(no) Åpen framtid i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Åpen framtid hos Filmfront 
(sv) Åpen framtid i Svensk Filmdatabas 
(en) Åpen framtid på AllMovie
Acta Sanctae Sedis

Acta Sanctae Sedis var den offisielle meldingsbulletinen til Den hellige stol. Den ble utgitt fra 1865, da med en noe lengre tittel: Acta Sanctae Sedis in compendium redacta.
Navnet ble endret til Acta Apostolicae Sedis under pave Pius X den 23. mai 1904, slik at årsnummereringen fra da av tar utgangspunkt i år 1904.
Anthony Dowell

Anthony Dowell (født 16. februar 1943 i London) er en britisk danser. 
Dowell ble utdannet ved Royal Ballet School i 1960 og sluttet seg til kompaniet det påfølgende år, og avanserte raskt til hovedroller. Frederick Ashton benyttet Dowell som Oberon i The Dream (1964), og motspiller for Antoinette Sibley. Dowells repertoar omfatter de fleste av det 19. århundres klassikere, så vel som mange samtidsverk som, f.eks. Shadowplay som ble skapt for ham av Antony Tudor i 1967, Hans van Manens Four Schuman Pieces i 1975. På slutten av 1970-tallet var han gjestedanser ved The American ballet Theatre og i 1982 danset han i Rudolf Nurejevs «The Tempest».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anthony Dowell på Internet Movie Database 
(en) Anthony Dowell hos The Movie Database 
(en) Anthony Dowell hos Internet Broadway Database 
(en) Anthony Dowell på MusicBrainz
Jørn Sætevik

Jørn Atle Sætevik (født 11. mars 1972) er spillende manager for Sandefjordsklubben Sandar IL. Ved siden av denne jobben er han vaktmester på Ringkollen i Sandefjord. Han har tidligere spilt fotball for Runar IL i norsk 1. divisjon. Sætevik har også vært i Fram Larvik som spiller og trener.


== Referanser ==
James B. Sheffield Olympic Skating Rink

James B. Sheffield Olympic Skating Rink er en kunstisbane for hurtigløp på skøyter i Lake Placid, New York, USA. Banen ligger 568 moh.
Banen som ligger på området til Lake Placid High School, ble anlagt som skøytebane til de olympiske vinterlekene i 1932. Foruten hurtigløpsøvelsene var dette også arena for åpnings- og avslutningsseremonien, start og mål for langrennsøvelsene og hundekjøring (demonstrasjonsgren), samt noen av ishockeykampene. Tribunen som hadde plass til 7500 tilskuere, ble revet etter at lekene var over.To uker etter OL ble allround-VM arrangert på samme bane. I årene etter OL fungerte plassen som idrettsplass, men det ble ikke arrangert noen internasjonale skøytekonkurranser her.Da byen i 1974 ble tildelt vinter-OL for 1980, gikk man i gang med å bygge en kunstisbane på stedet. Denne ble åpnet senhøsten 1977, og det første internasjonale mesterskapet på den nye banen var sprint-VM for damer og herrer samme sesong.Under de olympiske konkurransene i 1980 tok Eric Heiden 5 gullmedaljer og satte verdensrekord på 10 000 m med 14.28,13 – den eneste verdensrekorden som er notert på banen. 
I 1989 ble VM for kvinner arrangert her; siden er det ikke avholdt internasjonale mesterskap her.


== Stevner ==
Vinter-OL 1932
Vinter-OL 1980
VM på skøyter, allround herrer 1932
VM på skøyter, sprint 1978
VM på skøyter, allround damer 1989
Verdenscup på skøyter, nr 5 1986/87
Verdenscup på skøyter, nr 6 1989/90
7. Vinteruniversiade 1972


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) www.lakeplacidoval.com
(en) Lake Placid Olympic Region - Olympic Speed Skating Oval
(en) Lake Placid Speed Skating Club
(en) Whiteface, Lake Placid – Public ice skating
(en) James B. Sheffield Olympic Skating Rink – Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info. . Olympic Stadium (1932–1978) (utendørs, naturis)
(en) James B. Sheffield Olympic Skating Rink – Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info. . James B. Sheffield Olympic skating rink (1972– ) (utendørs, kunstis)
Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl
«James B. Sheffield Olympic Skating Rink» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 25. januar 2008. Besøkt 12. november 2011. 
(ja) Lake Placid 1980 quintuple crown – Eric Heidens 5 gull i OL 1980 på YouTube
Einar Hope

Einar Hope (født 13. juli 1937) er en norsk samfunnsøkonom.
Han er professor emeritus ved Institutt for samfunnsøkonomi ved Norges Handelshøyskole og er en av landets ledende forskere innenfor områdene konkurranse- og reguleringsteori og energiøkonomi.  Bladet Forskning omtalte Hope som «Energilovens bestefar» for hans pionerarbeider innenfor kraftøkonomi og kraftprising, arbeider som senere ledet til ny norsk energilovgivning og markedsbasert kraftomsetning. 
Hope var fra 2011 til 2015 styreleder for forskningssenteret CREE. Hope var administrerende direktør for SNF. Fra 1. mai 1995 til 1999 var Hope konkurransedirektør. Han var medlem av styret for Statens banksikringsfond fra opprettelsen i 1991, styreformann fra 1995.
Hope ble 19. desember 2007 utnevnt av  H.M. Kongen til ridder 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for hans samfunnsgagnlige virke. Begrunnelse la særlig vekt på betydningen av hans arbeid for forståelsen av elektrisitetsmarkedets virkemåte, av stor betydning for energiloven og effektiv utnyttelse av de norske vannkraftressursene. Vektlagt er også hans innsats i anvendt økonomisk forskning og utviklingen av en god konkurransepolitikk i Norge.Bjarne Hope var hans bror.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Einar Hope i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Einar Hope i BIBSYS