Marco Rubio

Marco Rubio (født 28. mai 1971 i Miami) er en amerikansk republikansk politiker. Han har vært senator for delstaten Florida siden 2011. Før dette var han medlem av Floridas lovgivende forsamling 2000–2009, de to siste årene som ordfører (speaker).


== Livsløp ==
Marco Rubio ble født i Miami i Florida som tredje barn (annen sønn) av Mario Rubio (1927 – 2010) og Oriales García (født 1931).
Foreldrene var eksilkubanere som var ankommet USA den 27. mai 1956 –  mer enn to år etter Fulgencio Batistas fall på Cuba og Fidel Castros maktovertakelse 1. januar 1959 – med deres eldste sønn Mario (Victor) (født 1950). 
Familien kom først til New York City, men flyttet året etter til Miami. Her fikk faren stilling ved Roney Plaza Hotel i Miami Beach. Etter hvert ble han selvstendig næringsdrivende, men alle hans foretak gikk konkurs. I 1964 flyttet familien til Los Angeles og kort etter til Las Vegas. Her ble de ikke lenge, og kom seg tilbake til Miami der faren gjenopptok arbeidet på Roney Plaza Hotel.
Først i september 1975 – 15 år etter ankomsten – tok foreldrene skritt for å bli amerikanske statsborgere. De var med andre ord ennå ikke amerikanere da deres tredje sønn Marco ble født.
I 1978, da Marco Rubio var syv år, flyttet familien atter til Las Vegas, der faren arbeidet som barkeeper og moren som stuepike. I 1985 returnerte de til Miami, der faren fortsatte som barkeeper til 1997. Moren ble lagerleder ved Kmart.
Rubio har bachelorgrad fra University of Florida fra 1993 og kandidatutdannelse med laud i rettsvitenskap fra University of Miami fra 1996. I studietiden var han hospitant i staben til kongressrepresentant Ileana Ros-Lehtinen, og satt senere i bystyret i West Miami 1998–2000.
Mario Rubio ble oppdratt og gift som katolikk. I ungdommen og ung voksen var han i flere år medlem av mormonkirken og kom senere med i en baptistkirke. Senere har han atter blitt bekjennende katolikk.


== Politikk ==
I januar 2000 ble Rubio innvalgt i Representantenes hus i delstaten Florida, og var speaker der fra 2006 til 2008. 
Han fikk 48,9 % av stemmene i senatsvalget i Florida i 2010, der den republikanske guvernøren Charlie Crist og den demokratiske kongressrepresentanten Kendrick Meek var motkandidater. Rubio ble ansett som den klart mest konservative kandidaten. Tilnavnet «Tea Party-bevegelsens kronprins» har blitt brukt av både tilhengere og motstandere, skjønt Rubio ikke har noen direkte tilknytning til bevegelsen.I juni 2012 ble det rapportert at Republikanernes presidentkandidat samme år, Mitt Romney, vurderte å velge Rubio som sin visepresidentkandidat, men endte til slutt opp med Paul Ryan. 
I 2013 holdt han den republikanske svar-talen til president Barack Obamas State of the Union-tale, talen om nasjonens tilstand.Rubio stilte som kandidat for republikanerne til Presidentvalget i USA 2016, men tapte for Donald Trump om å bli republikanernes kandidat. 


== Bibliografi ==
2006 – 100 Innovative Ideas for Florida's Future. Regnery Publishing, Inc.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Marco Rubio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marco Rubio på Internet Movie Database 
(en) Marco Rubio hos Rotten Tomatoes 
(en) Marco Rubio hos The Movie Database 
(en) Marco Rubio på Twitter 
(en) Marco Rubio på Facebook 
(en) Marco Rubio på Facebook 
(en) Marco Rubio på Instagram 
(en) Marco Rubio på LinkedIn 
(en) Marco Rubio på YouTube 
(en) Marco Rubio på YouTube (en) Biografi hos Amerikas forente staters kongress’ biografiske kartotek
(en) Stemmegivingsoversikt vedlikeholdt av The Washington Post
(en) Finansredegjørelse for valgkamp hos Federal Election Commission
(en) Valgkampbidrag hos OpenSecrets.org
(en) Opptredener på C-SPAN-programmer
(en) Biografi, stemmegivingsoversikt, og oppslutning hos interessegrupper hos Project Vote Smart
(en) Stilling i saker og relaterte sitater hos On The Issues
(en) Medarbeiderlønn, turer og personlig finans hos LegiStorm.com
(en) Valgkampbidrag hos the National Institute for Money in State Politics
(en) Kongressprofil  hos GovTrack.us
(en) Profil, nyheter og kommentarer hos The New York Times