jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Slappy

Slappy er den andre EP-en til det amerikanske punkrockbandet Green Day, og ble utgitt av Lookout! Records i slutten av april 1990 på 7" vinyl. Billie Joe Armstrong hevdet at Green Day begynte å finne sin stil i denne  EP-en.


== Albuminformasjon ==
EP-en ble spilt inn på bare noen få timer den 20. april 1990 ved Art of Ears Studio og mikset 23. april samme år.
«Paper Laterns» var en populær Green Day-sang, og var fast inventar på konsertene i mange år.
«Why Do You Want Him?» var den første sangen Billie Joe Armstrong skrev – han var på dette tidspunktet fjorten år. Sangen omhandler hans misnøye med stefaren
Tittelen «409 in Your Coffeemaker» er tatt fra en prank Billie Joe trakk på læreren sin. Den ble senere re-innspilt for Dookie, men ble likevel ikke tatt med på albumet. En umikset versjon av re-innspillingen er å finne på den britiske utgivelsen av singelen Basket Case
«Knowlegde» er en Operation Ivy cover, og spilles fortsatt ofte under konserter.
Hunden på coveret var kjent som Mikey. «Slappy» var kallenavn gitt av Mike Dirnts venn Jason Relva.Alle sporene på Slappy ble senere re-utgitt på albumet 1,039/Smoothed Out Slappy Hours sammen med sporene fra albumet 39/Smooth og EP-en 1,000 Hours.
EP-en var i produksjon hos Lookout! Records fram til Green Day fjernet sin katalog hos plateselskapet i august 2005. Siden mars 2009 har EP-en (sammen med 1,000 Hours) vært i produksjon som bonus til vinyl-gjenutgivelsen av albumet 39/Smooth.


== Sporliste ==
Alle sanger av Green Day forutenom der det er angitt.
Side 1

«Paper Laterns» – 2:23
«Why Do You Want Him?» – 2:30Side 2

«409 in Your Coffeemaker» – 2:51
«Knowledge» (Operation Ivy-cover) – 2:18


== Personell ==
Billie Joe Armstrong – Gitar og hovedvokal
Mike Dirnt – Bass og bakgrunnsvokal
Al Sobrante – Trommer
Charles Anderson

Charles Anderson (1914–1993) var en amerikansk rytter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Anderson ble olympisk mester i hestesport under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det amerikanske laget som vant lagkonkurransen i feltritt foran Sverige og Mexico. Deltakere på laget var Anderson på hesten «Reno Palisade», Frank Henry på «Swing Low» og Earl Foster Thomson på «Reno Rhythm». I den individuelle konkurransen i feltritt kom han og «Reno Palisade» på fjerdeplass.


== OL-medaljer ==
1948  London-  Gull i hestesport, feltritt lag  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Anderson – Olympedia 
(en) Charles Anderson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Frank Henry

Frank Sherman Henry (født 15. desember 1909, død 25. august 1989) var en amerikansk rytter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Henry ble olympisk mester i hestesport under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det amerikanske laget som vant lagkonkurransen i feltritt foran Sverige og Mexico. Deltakere på laget var Henry på hesten «Swing Low» Charles Anderson på «Reno Palisade» og Earl Foster Thomson på «Reno Rhythm». I den individuelle konkurransen i feltritt kom han og «Swing Low» på andreplass. Han var også med på det amerikanske laget som kom på andreplass i dressur bak Frankrike da med hesten «Reno Overdo».


== OL-medaljer ==
1948  London-  Gull i hestesport, feltritt lag  USA
1948  London-  Sølv i hestesport, feltritt
1948  London-  Sølv i hestesport, dressur lag  USA


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Henry – Olympedia 
(en) Frank Henry – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Bony Maronie

Bony Maronie er et norsk rock'n roll-band med base i Oslo-området. Bandet ble startet cirka 1983, først under navnet Burp, og de ga da ut singelen «Paid it cash», med «Rock'n roll shock» på B-siden. De skiftet navn til Bony Maronie ca. 1985, og spilte mye i Oslo og omegn. Musikalsk er Bony Maronie inspirert og påvirket av mange stiler og retninger, men røttene er i blues-sjangeren. Eksempler er AC/DC, Motorhead, Elmore James og Backstreet Girls. 
Bandets navn er hentet fra en låt av Larry Williams. Konsertstedene Renegat, Sardine's, Rockefeller og Rock Alive i Oslo var blant stedene Bony Maronie gjestet. De ga ut en LP i 1989 på plateselskapet Grammofon AS Elektra. Bony Maronie ble oppløst i 1991, men har fra 2010 opptrådt sporadisk i osloområdet – eksempelvis på John Dee i Oslo i 2016. Samme år kom det et minialbum på markedet: «Angry But Happy», gitt ut på Party Records, og i 2020 ble albumet "Still Sucks" gitt ut. Bony Maronie har benytte flere gjesteartister, eksempelvis: Marita S. Fønhus, Petter Baarli fra Backstreet Girls, Reidar Larsen, Neon Leon, Stacie Collins og Kai Kidd fra The Carburetors. Brage Bragli har etter at han sluttet, spilt i Frank Znort Quartet.


== Medlemmer ==
Bandets nåværende besetning:

Thore Feiring (trommer, vokal)
Pål Andersen (gitar)
Reinhold Rønstad (bass)
Kåre Leth (vokal)
Torben Grue (gitar)Tidligere medlemmer:

Rune Sigvartsen (trommer)
Lars Birkelund (trommer)
Brage Bragli (gitar)


== Eksterne lenker ==
Omtale i Musikkavisen Puls https://www.puls.no/17959.html
Bony Maronie på Youtube
Bony Maronie på Rockipedia
Intervju med Reinhold Rønstad på heavymetal.no
(en) Bony Maronie på Discogs 
(no) Bony Maronie på Rockipedia
Marija Šestak

Marija Šestak (født 17. april 1979 i Kragujevac i Serbia) er en slovensk friidrettsutøver (tresteghopper). Hun begynte karrieren i Serbia, men byttet statsborgerskap i 2006.
Šestaks gjennombrudd kom da hun tok bronse i tresteg ved junior-VM 1998. Hun deltok senere i  Sommer-OL 2000 i Sydney, der hun ble utslått i kvalifiseringen.
I VM 2007 i Osaka ble hun nummer fem med et hopp på 14,72. I 2008 tok hun bronse i innendørs-VM i Valencia, og utendørs ble hun nummer seks i OL 2008 i Beijing. Hennes lengste hopp i OL-finalen, 15,03, er både personlig rekord og nasjonsrekord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marija Šestak – Olympedia 
(en) Marija Šestak – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marija Šestak – World Athletics 
(en) Marija Šestak – Diamond League 
(en) Marija Šestak – Track and Field Statistics
Stewart Morris

Stewart Morris (født 25. mai 1909 i London, død 24. februar 1991) var en britisk seiler som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Morris ble olympisk mester i seiling under Sommer-OL 1948 i London med båten «swift». Sammen med Davis Bond vant de swallowklassen foran Portugal. 
Seilingene  ble avviklet utenfor Torquay i perioden 3. til 12. august 1948.


== OL-medaljer ==
1948  London –  Gull i seiling, swallow


== Eksterne lenker ==
(en) Stewart Morris – Olympedia 
(en) Stewart Morris – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Stewart Morris – World Sailing
Sergej Andrejev (diplomat)

Sergej Vadimovitsj Andrejev (russisk: Сергей Вадимович Андреев; født 26. juni 1958) er en russisk diplomat. Han var Russlands ambassadør til Norge fra juli 2006, da han overtok stillingen etter Aleksandr Panov. Han ble i 2010 etterfulgt av Vjatsjeslav Pavlovskij.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Ny russisk ambassadør i Oslo». NTBtekst (23. juni 2006)
Širvinta

Širvinta er ei elv i Litauen. Den er 129 km lang, og er den lengste sideelva til elva Šventoji. Den har sitt utspring i Širvintos kommune, og renner vestover gjennom byen Širvintos. Den fortsetter gjennom Ukmergė kommune, grenser til Jonava kommune. Den munner ut i elva Šventoji mellom Upninkai og Vepriai.
Širvinta utmerker seg ved sin sterke strøm og buktende og steinete elveleie, noe som verdsettes av kajakk-entusiaster. I 1992 ble Širvinta Landskapsreservat, som omfatter elvebredden og de bratte skråningene ved Širvinta, opprettet for å beskytte elveløpets unike landskap. 
Elvenavnet er sannsynligvis avledet fra det baltiske adjektivet širmas/širvas, som betyr «brun».
Russlands ambassade i Oslo

Russlands ambassade i Oslo (russisk: Посольство России в Норвегии) er Den russiske føderasjons diplomatiske representasjon til Norge. Ambassadebygningen ligger ved Ukrainas plass på Skarpsno, og har adresse Drammensveien 74.
Den eldste bygningen på ambassadetomten er et herskapshus bygget i 1867 for oberst F.P.L. Næser av arkitekt Wilhelm von Hanno. Fra 1926 var huset residens for Tysklands gesandt Edmund Rohmberg, og senere bodde også Curt Bräuer her.
Bygningen nærmest Drammensveien ble oppført som tysk kanselli i 1926, og ble tegnet av Oscar Hoff. Like etter andre verdenskrig ble bygningen beslaglagt av den norske stat og stilt til disposisjon for Sovjetunionen.


== Liste over ambassadører for Det russiske keiserrike ==
1905–1912 Anatolij Krupenskij
1912–1914 Sergej Arsenjev
1914–1917 Konstantin Gulkevitsj


== Liste over ambassadører for Sovjetunionen ==
1922–1923 Jakov Surits
1924–1926 Aleksandra Kollontaj
1926–1927 Aleksandr Makar
1927–1930 Aleksandra Kollontaj
1930–1934 Aleksandr Bekzadjan
1934–1937 Ignatij Jakubovitsj
1937–1939 Vladimir Nikonov
1939–1940 Viktor Plotnikov
1941–1943 Aleksandr Bogomolov
1943–1945 Viktor Lebedjev
1945–1947 Nikolaj Kuznetsov
1947–1954 Sergej Afanasjev
1954–1956 Georgij Arkadjev
1956–1962 Mikhail Gribanov
1962–1968 Nikolaj Lunjkov
1968–1975 Sergej Romanovskij
1975–1982 Jurij Kiritsjenko
1982–1987 Dmitrij Poljanskij
1987–1990 Aleksandr Teterin


== Liste over ambassadører for Den russiske føderasjon ==
1990–1995 Anatolij Tisjtsjenko
1995–1997 Jurij Fokin
1997–2003 Julij Kvitinskij
2004–2006 Aleksandr Panov
2006–2010 Sergej Andrejev
2010–2016 Vjatsjeslav Pavlovskij
2016– Tejmuraz Ramisjivili


== Ukraina-invasjonen i 2022 ==
Siden Russland invaderte Ukraina 24. februar 2022 er det blitt arrangert daglige demonstrasjoner foran ambassaden. Demonstrasjonene arrangeres av Den ukrainske forening i Norge.Bydelsutvalget i Bydel Frogner vedtok 7. mars 2022 å omdøpe plassen utenfor ambassaden til «Ukrainas plass» for å markere støtte til Ukraina.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Steen, Willum (1998). «Ambassadestrøket par excellence».  I Heiberg, Kirsten. Skarpsno: Fra løkke til fasjonabelt strøk. Oslo: Skarpsno vel. s. 128. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Russian Embassy, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Oslo Diplomatic List på UDs nettside Diplomatiske forbindelser
(no) Utenriksdepartementet om bilaterale forbindelser mellom Russland og Norge (arkivert nettside)
(en) Embassypages.com om ambassaden
«Russlands ambassade i Oslo». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Norges ambassade i Moskva

Norges ambassade i Moskva ligger i Povarskaja-gaten 7 i Moskva sentrum. Rune Resaland er Norges ambassadør til Russland.
Hvert år er 30 000 russere innom ambassaden for å søke om visum. Dette gjør at Norges ambassade i Moskva er den norske utenriksstasjonen som håndterer flest visumsøknader.


== Bakgrunn ==
Norge etablerte i 1924 en legasjon i Sovjetunionen og  Andreas Tostrup Urbye ble første minister. Fra 1927 til 1929 jobbet også den russisktalende Vidkun Quisling her, da legasjonen hadde fått merarbeidet med å representere britiske interesser. Under andre verdenskrig oppgraderte de allierte stormaktene statusen til mindre lands diplomatiske representasjoner og i 1942 ble den norske legasjonen omgjort til ambassade.


== Ambassadebygningen ==
Norge overtok ambassadebygningen i Moskva tidlig på 1940-tallet, og disponerer bygården mot at Russland får disponere Drammensveien 74 i Oslo. I 2009 stod ambassadebygningen klar igjen etter tre og et halvt år med oppussing. I prosessen ble blant annet fasaden ut mot Povarskaja totalrenovert.
Tidlig på 1970-tallet skaffet KGB seg tilgang til ambassadebygningen og dens kommunikasjonsutstyr i infiltrasjonen av Norges ambassade i Moskva, der KGB rekrutterte en norsk vaktassistent ved ambassaden. Saken førte til norsk protest, og en sovjetisk diplomat ble utvist fra Norge mens vaktassistenten ble dømt for spionasje.


== Sendemenn og ambassadører ==

1906–1918 Nikolai Prebensen stasjonert i St. Petersburg frem til den russiske revolusjon
1924–1939 Andreas Tostrup Urbye, ble Norges første sendemann til det nye Sovjet
1939–1941 Einar Maseng, sendemann/ambassadør
1942–1946 Rolf Andvord, ambassadør, også sendemann til Teheran
1946–1949 Hans Christian Berg, også sendemann til Teheran
1949–1951 Carsten Jacob Helgeby (døde sent i 1951, Lars Jorstad var stedfortreder)
1951–1953 Jens Schive
1954–1958 Erik Braadland
1958–1961 Oscar Christian Gundersen
1961–1965 Frithjof Halvdan Jacobsen
1966–1970 Ivar Lunde
1970–1974 Frithjof Halvdan Jacobsen
1975–1979 Petter Graver
1979–1985 Dagfinn Stenseth
1985–1990 Olav Bucher-Johannessen
1990–1994 Dagfinn Stenseth
1994–1999 Per Tresselt
2000–2008 Øyvind Nordsletten
2008–2013 Knut Hauge (diplomat)
2013–2018 Leidulv Namtvedt
2018– Rune Resaland


== Referanser ==


== Kilder ==
«Vår mann i Moskva takker av». Statsbygg. 3. juni 2009. Arkivert fra originalen 24. september 2011. Besøkt 30. september 2009. 


== Eksterne lenker ==
Ambassadens nettsider Arkivert 2. februar 2017 hos Wayback Machine.
Bischoff

Bischoff:

Eric Bischoff (f. 1955), en tidligere amerikansk wrestling promotør
Amaury Bischoff (f. 1987, Colmar), en fransk-portugisisk fotballspiller


== Se også ==
Bischof
Bishop
Biskop, Biskup
Dalälven

Dalälven er ei elv i det midtre Sverige. Den renner fra det nordlige Dalarna, i området øst og sør for Femunden i grensetraktene mot Norge, og munner ut i havet ved Skutskär i nordre Uppland. Dalälven anses ofte som Norrlands sørlige grense.
Dalälven begynner i traktene ved Stor-Våndsjön i Dalarnas nordvestligste hjørne. Den er 542 km lang fra kilden til havet (Sveriges tredje lengste elv). Nedbørområdet er 28 954 km². Middelvannføringen ved munningen er cirka 350 m³/s. Disponibel vannkraft er ca. 1 420 MW, hvorav rundt 2/3 er utbygd, med Trängslet som største kraftverk. Elva var tidligere viktig for tømmerfløting. Den øvre delen er delt i to elver: Österdalälven (som renner gjennom innsjøen Siljan) og Västerdalälven. Disse to løper sammen ved Djurås. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dalälven
Nedre Dalälvens Intresseförening
Välkommen till Dalälven
Mohammad Othman

Mohammad Othman er en palestinsk fredsaktivist. Han er kjent som partipolitisk uavhengig, og for kun å arbeide med ikke–voldelige aksjonsformer. 22. september 2009 ble Othman arrestert av Israelske myndigheter. Ingen tiltale er reist, og grunnlag for fengslingen er ikke oppgitt.
13. januar 2010 ble Othman løslatt.


== Bakgrunn ==
Othman kommer fra landsbyen Jayyous, som har lidd mye under israels mur på Vestbredden, blant annet fordi 75 % av landsbyens dyrkbare områder og seks av landsbyens syv brønner ligger på «feil» side av den. Ikke–voldelige protester fra landsbyens innbyggere har blitt møtt med hard motstand fra israelske styrker. Halvparten av landsbyens ca. 3 000 innbyggere er nå avhengig av matforsyninger fra hjelpeorganisasjoner.
Konsekvensene av den israelske bosetningen Zufim North (Tsufin North), som er bygget av Lev Levievs selskaper etter at muren kom på plass, har også vært store for landsbyen, blant annet fordi landområder er blitt gitt til bosetterne. Bosetterne hevder landet ble solgt til dem av landsbyens innbyggere, noe disse benekter.Othman ble politisk aktiv på slutten av 1990–tallet. Han har arbeidet mot den israelske muren, blant annet som ungdomskoordinator for organisasjonen Stop the Wall, og har også arbeidet med informasjonskampanjer om israelske og multinasjonale bedrifters involvering i brudd på menneskerettighetene mot den palestinske befolkningen.


== Norgesbesøk ==
Othman har besøkt Norge flere ganger. Han har hatt en rekke møter med norske politikere og politiske organisasjoner, blant annet med finansminister Kristin Halvorsen.


== Arrestasjon ==
Othman ble arrestert den 22. september 2009 av Israelske myndigheter ved hjemkomsten til Palestina, etter et norgesbesøk. Arrestasjonen skjedde ved Allenby Bridge Crossing, grensen mellom Jordan og Vestbredden. Othman holdes i interneringsleiren Huwarra Detention Centre. Interneringsleiren er kjent for utstrakt bruk av tortur, også mot mindreårige fanger.Fra frivillige organisasjoner uttrykkes det frykt for at Othman blir satt under såkalt administrative detention, hvilket i praksis betyr fengsling på ubestemt tid og uten dom. Interneringsformen faller inn under israelsk militær lovgivning. 800 av Israels 11 000 palestinske fanger holdes under administrative detention.Også andre palestinske menneskerettighetsaktivister har blitt arrestert på tilsvarende måter, blant annet ble Muhammad Srour arrestert ved hjemkomsten fra Genève. Srour hadde vært i Genève som øyevitne for FNs sannhetskommisjon for Gaza (UN Fact Finding Mission on Gaza).


== Litteratur ==
Bergens Tidende, 29.09.2009, «Kneblet»,s.19 «Kneblet»


== Se også ==
Israels mur på Vestbredden
Riv Muren
Midtøstenkonflikten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oppdatert informasjon om Mohammad Othmans sak
Washington Peace Center: Free Mohammad Othman Now!
Jews for Justice for Palestinians: Act now to free Mohammad Othman!
SU:  Løslat Mohammad Othman!
Senterungdommen: Mohammad Othman må løslates
Rødt: Sett Mohammad Othman fri!
Utrop: Demonstrasjon: Løslat Mohammad Othman
Støttegruppe for Mohammad Othman på Facebook
Stop the Wall
Respatex

Respatex er et tidligere registrert norsk varemerke på et høytrykkslaminat av komposittmateriale produsert av Norsk Hydro fra 1958. På grunn av sin utbredelse i møbelproduksjonen på 1960- og 1970-tallet ble navnet et degenerert varemerke, en fellesbetegnelse på selve produkttypen.


== Historie ==
Høytrykkslaminat med dekor (engelsk: High Pressure Laminate), laminerte produkter hovedsakelig benyttet som overflate materiell på innbo og møbler, ble oppfunnet i USA av Marc-Anton André i 1959. Produktet består av flere lag med stammepapir impregnert med fenolharpiks, dekorpapir og «overlay» impregnert med melaminharpiks. Dette blir deretter presset i en laminatpresse med stort trykk og varme. 
I Norge ble høytrykkslaminat produsert på Gulskogen ved Drammen av Norsk Hydro fra 1958 og solgt under varemerket Respatex. Platene ble først produsert som industrilaminat. Senere ble det lagt inn dekor og mønster på platene. Fabrikken i Gulskogen ble flyttet til Hydrofabrikken på Notodden i 1968. Etter at Hydro i 1980 innledet et samarbeid med Perstorp AB, Sveriges største laminatprodusent, ble en ny fabrikk etablert på Tuven, vest for Notodden sentrum. Her var det produksjon fram til midten av 1980-tallet. I 1984 overtok Norske Skog laminatfabrikken for Respatex fra Norsk Hydro.
På 1950-tallet ble det også produsert laminat under produktnavnet «Fibotex» ved Fibofabrikken i Lyngdal, nå Fibo-Trespo. Produksjonen av laminat foregår fremdeles i Lyngdal, men nå av Alloc AS. Varemerket Respatex eies av Fibo-Trespo (Byggma ASA) og datterselskap Respatex International i London og brukes fortsatt i USA, England og Tyskland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Respatex International Besøkt 14. mai 2014
Maiblomsterfluer

Maiblomsterfluer (slekten Epistrophella) er en gruppe av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Det er bare kjent fire arter, én av dem forekommer i Norge.


== Utseende ==
Maiblomsterfluen er en middelsstor (8–10 mm), slank, gul og svart blomsterflue. Den kan ligne på artene i slekten Platycheirus, men skiller seg fra disse på at ansiktet er overveiende gult, og Melangyna, men skiller seg fra disse på at thorax er temmelig blank. Hodet er temmelig stort, tydelig bredere enn thorax, med nakne fasettøyne og overveiende gult ansikt. Antennene er små og gule. Thorax er svart, på oversiden lett bestøvet, men temmelig blank, med glissen, gulaktiog behåring. Scutellum er brungult. Vingene er klare med brunlig vingemerke. Beina er slanke og gule. Bakkroppen er slank og parallellsidig, svart, på andre ledd med ovale, gule sideflekker. tredje og fjerde ledd har hvert sitt par av rektangulære, skråttstilte, gule flekker som ikke når helt ut til sidekanten og er relativt bredt skilte i midten.


== Levevis ==
Artene lever i løv- og blandingsskog, der de gjerne besøker blomster som blomstrer om våren. De voksne fluene finnes fra april til begynnelsen av juli. Larvene lever av bladlus, særlig på kristtorn, hegg og frukttrær.


== Utbredelse ==
Av de fire artene lever to i Europa, én i Nord-Amerika og én i Japan.


== Systematisk inndeling med nordiske arter ==

Fluer (Brachycera)
Muscomorpha
høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
Aschiza
familie blomsterfluer (Syrphidae)
underfamilie Syrphinae
slektsgruppe Syrphini
slekten maiblomsterfluer, Epistrophella Dušek & Láska, 1967
maiblomsterflue, Epistrophella euchroma (Kowarz, 1885)
Epistrophella coronata (Rondani, 1857) – sjelden art funnet i fjellområder i Italia og Serbia


== Kilder og litteratur ==
Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Syrphinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 408 sider. ISBN 978-91-88506-66-5
Nielsen, Tore R. 1999. Check-list and distribution maps of Norwegian hoverflies with description of Platycheirus laskai nov. sp. (Diptera, Syrphidae). NINA Fagrapport 035. Norsk institutt for naturforskning.
Nielsen, Tore R. Syrphidae checklist - Norway. www.syrphidae.com/checklist.php - Sjekkliste over norske arter.
Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.
Torp, E. 1994. Danmarks svirrefluer (Diptera: Syrphidae). Apollo Books, Stenstrup.


== Eksterne lenker ==
(en) maiblomsterfluer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) maiblomsterfluer hos Artsdatabanken 
(sv) maiblomsterfluer hos Dyntaxa 
(en) maiblomsterfluer hos Fauna Europaea 
(en) maiblomsterfluer hos NCBI 
www.syrphidae.com/ – the Syrphidae website
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Kunio Hatoyama

Kunio Hatoyama (født 13. september 1948, død 22. juni 2016) var en japansk politiker. 
Han tilhørte Japans liberaldemokratiske parti, og representerte dette i underhuset fra en valgkrets i Tokyo. Fram til 12. juni 2009 var Kunio Hatoyama Innenriks- og samferdselsminister i regjeringen til statsminister Taro Aso.Kunio Hatoyama regnes som del av fjerde generasjon i Hatoyama-dynastiet i japansk politikk. Han er barnebarn av Ichirō Hatoyama, som var Japans statsminister i perioden 1954 til 1956 og som regnes som en av grunnleggerne av Japans liberaldemokratiske parti, landets dominerende politiske parti i tiden 1955 til 2009. Faren, Iichirō Hatoyama, var administrativ visefinansminister, den ledende administrative stilling i finansdepartementet, før han ble innvalgt i overhuset og tjente som utenriksminister fra 1976 til 1977. 
Kunio Hatoyama og hans bror, Yukio Hatoyama, brøt med Japans liberaldemokratiske parti og stiftet i 1996 Det demokratiske parti. Kunio Hatoyama vendte senere tilbake til Japans liberaldemokratiske parti. Hans bror, Yukio Hatoyama, ble leder for Det demokratiske parti og ble i september 2009 valgt til statsminister i Japan. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mayumi Itoh: The Hatoyama dynasty: Japanese political leadership through the generations, New York: Palgrave Macmillan, 2003


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Kunio Hatoyama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons