jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kritikk av den rene fornuft

Kritikk av den rene fornuft (Kritik der reinen Vernunft ) er en bok som regnes ofte som filosofen Immanuel Kants mest betydningsfulle verk. 
Verket er erkjennelsesteoretisk og kalles også den første kritikk. De to øvrige er Kritikk av den praktiske fornuft (om praktisk filosofi og etikk) og Kritikk av dømmekraften (Blant annet om estetikk).


== Overblikk ==
Her følger et overblikk over i hvilke avsnitt boken behandler hvilke emner.


== Innledning ==
Kant redegjør for hva han anser som sin filosofiske oppgave, nemlig å redde erkjennelsen fra skeptisismen, hvilket det var fare for etter David Humes filosofi. Han lager her mange paralleller til vitenskapen og ønsker igjen føre filosofien inn på den vitenskapelige vei.

A priori
A posteriori
Syntetiske a priori dommer


== I. Transcendental elementarlære ==


== Første del: Den transcendentale estetikk ==
I dette avsnitt blir sansningen isolert for å kunne finne de rene former for sansning (anskuelse) som er bestemt a priori.

Første avsnitt. Om Rommet. (Rommet blir bestemt som en a priori anskuelsesform)
Andet avsnitt. Om tiden. (Tiden blir bestemt som en a priori anskuelsesform)


== Annen del: Den transcendentale logikk ==
Forstanden isoleres for å kunne fremheve den del av erkjennelsens tenkning som utelukkende har sin grunn i forstanden. Han ser altså bort fra all sansning, for å kunne finne a priori betingelsene for forstandens bruk.


=== Første avdeling. Den transcendentale analytikk ===
Første bok: Begrepenes analytikk.

De rene forstandskategorier
Den transcendentale deduksjon
Den trefoldige synteseAnnen bok: Grunnsetningenes analytikk.

De rene forstandsbegrepers skjematisme
De analytiske dommers øverste grunnsetninger
De høyeste grunnsetninger for alle analytiske dommer
Anskuelsens aksiomer
Iakttagelsens antisipasjoner
Erfaringens analogier


=== Annen avdeling. Den transcendentale dialektikk ===
I dette avsnitt forsøker Kant å finne frem til de tidspunkter, hvor vi bruker våre erkjennelse på måter vi ikke har rett til, altså hvor vi overskrider hva vår erkjennelse er i stand til. Han kalte disse transcendentale illusjoner og mente, at de var en uunngåelig del af menneskesinnet, da vi alltid vil forsøke å overskride grensene for vår egen erkjennelse.
Innledning

Den transcendentale illusjonFørste bok: Om den rene fornufts begreper.

Om ideer generelt
Om de transcendentale ideer
De transcendentale ideers systemAndre bok: Om den rene fornufts dialektiske slutninger.

Paralogismene
Antinomiene
Fornuftens ideal


== II. Transcendental metodelære ==
Den rene fornufts disiplin
Den rene fornufts kanon
Den rene fornufts arkitektonikk
Den rene fornufts historie


== Se også ==
Immanuel Kant
Erkjennelsesteori
Filosofi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kritik der reinen Vernunft – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Basil Williams

Basil John Williams (født 11. mars 1891 i Buenos Aires i Argentina, død 1951 i Surrey i Storbritannia) var en britisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Williams vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Sammen med Phyllis Johnson kom han på tredjeplass i parløpkonkurransen bak det finske paret Ludowika Jakobsson / Walter Jakobsson og Alexia Bryn / Yngvar Bryn fra Norge.


== Olympiske medaljer ==
OL 1920  Antwerpen -  Bronse i kunstløp, parløp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Basil Williams – Olympedia 
(en) Basil Williams – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Basil Williams – databaseOlympics.com (arkivert)
Martine Karlsen

Martine Karlsen Brustad (født 19. juni 1982) er en tidligere norsk skuespillerinne som har hatt roller i flere norske filmer og serier. Filmrollene viser henne som en tøff og uavhengig jente, mens hun i serier ofte spiller mer sympatiske og omgjengelige roller. Martine forlot filmbransjen i 2008 for å forfølge en karriere som advokat.


== Filmografi ==
Lime (2001) Rolle: Silje
Offshore (TV-serie)
Aldri mer 13! (1996) Rolle: Bea


== Eksterne lenker ==
(en) Martine Karlsen på Internet Movie Database 
(en) Martine Karlsen hos The Movie Database
Will Champion

William «Will» Champion (født 31. juli 1978 i Southampton i England) er en britisk multi-instrumental trommeslager i rockebandet Coldplay.


== Tidlig i livet ==
Champion ble født i Southampton i Hampshire i England og vokste opp i et lite urbant område ved navn Chandlers Ford, like utenfor Southampton, hvor hans far, Timothy Champion, er professor i arkeologi. Som ung var Champion inspirert av Tom Waits og tradisjonell irsk folkemusikk. Han vokste opp med å spille gitar, men han har også erfaring med piano, bass og fløyte. Før Champion ble med Coldplay, var han med i et band som het Fat Hamster. Han gikk på Peter Symonds College.


== Coldplay ==
Champion ble med i bandet 31. juli 1997 som det siste medlemmet. Han tok på seg rollen som trommeslager, uten erfaring, men lærte seg fort.
I 1999 ble han kastet ut av bandet av vokalist Chris Martin, men han ble kort tid etter spurt av bandet om å komme tilbake.
På Viva la Vida turnéen sang og fremførte Champion en akustisk versjon av sangen «Death Will Never Conquer». En versjon av sangen endte på Coldplays konsertalbum «LeftRightLeftRightLeft». Han har også vært vokalist på en liveversjon av «Til Kingdom Come» og dens b-side, «The Goldrush».


== Andre prosjekter ==
Høsten 2004 ble Champion og Coldplaybassist med på a-ha keyboardisten Magne Furuholmens første soloalbum, «Past Perfect Future Tense».


== Utstyr ==
Champion bruker nå et Yamaha-trommesett med Zildjian-symbaler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Will Champion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Will Champion på Internet Movie Database 
(en) Will Champion hos The Movie Database 
(en) Will Champion på Discogs 
(en) Will Champion på MusicBrainz 
(en) Will Champion på AllMusic
Karol Divín

Karol Emil Divín (født 22. februar 1936 i Budapest, død 6. april 2022) var en tsjekkoslovakisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker i 1956 i Cortina d'Ampezzo, 1960 i Squaw Valley og 1964 i Innsbruck.
Divín vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han kom på andreplass i single for menn bak David Jenkins fra USA.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Sølv i kunstløp, single menn  Tsjekkoslovakia


== VM-medaljer ==
VM 1962 –  Sølv i kunstløp, single menn
VM 1964 –  Bronse i kunstløp, single menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Karol Divín – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Karol Divín – Olympics.com 
(en) Karol Divín – Olympic.org 
(en) Karol Divín – Olympedia 
(en) Karol Divín – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Karol Divín – databaseOlympics.com (arkivert) 
(cz) Karol Divín – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Karol Divín – TheSports.org
Henning A. Blomen

Henning A. Blomen (født 28. september 1910 i New Bedford i Massachusetts i USA, død 14. juli 1993 i North Reading i Massachusetts) var en presidentkandidat i USA i 1968, og visepresidentskandidat i 1964, og representerte Socialist Labor Party of America i begge valgene. Han var også en kandidat i valget for guvernør i Massachusetts hele 14 ganger, men vant aldri. Ifølge nekrologen i The Boston Globe jobbet Henning for en fredelig revolusjon, avskaffing av kapitalismen, og etableringen av en sosialistisk industrirepublikk.
Blomen ble født i New Bedford, Massachusetts i 1910. Han jobbet med å sette sammen maskiner for en importør av kaffe, og jobbet senere på et kjemisk anlegg i Cambridge, Massachusetts, hvor han fortsatte å jobbe i 25 år. Henning døde på et sykehjem i North Reading i juli 1993.


== Kilder ==
«Henning A. Blomen, 83, was Socialist party organizer». Boston Globe. 20. juli 1993.
Sjoukje Dijkstra

Sjoukje Rosalinde Dijkstra (født 28. januar 1942) var en nederlandsk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo, 1960 i Squaw Valley og 1964 i Innsbruck.
Dijkstra vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Hun kom på andreplass i single for damer bak Carol Heiss fra USA.
Fire år senere, under 1964 i Innsbruck ble hun olympisk mester i kunstløp. Hun vant konkurransen i single damer foran Regine Heitzer fra Østerrike og canadiske Petra Burka.
Dijkstra ble verdensmester i kunstløp tre ganger, 1962–64, alle i single for damer.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i kunstløp, single damer  Nederland
1960  Squaw Valley -  Sølv i kunstløp, single damer  Nederland


== VM-medaljer ==
VM 1962 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1963 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1964 –  Gull i kunstløp, single damer
VM 1960 –  Sølv i kunstløp, single damer
VM 1959 –  Bronse i kunstløp, single damer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sjoukje Dijkstra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sjoukje Dijkstra på Internet Movie Database 
(de) Sjoukje Dijkstra – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Sjoukje Dijkstra – Olympedia 
(en) Sjoukje Dijkstra – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sjoukje Dijkstra – TheSports.org
Voyageurs nasjonalpark

Voyageurs nasjonalpark er en nasjonalpark i USA; den ligger nord i delstaten Minnesota, nær byen International Falls, og på grensen til Ontario, Canada. Parken ble grunnlagt 8. april 1975.
Parken er mest kjent for sine varierte muligheter til friluftsliv til vanns og er populær blant padlere, andre båtfolk og fiskere. Kabetogama-halvøya som ligger i midten av parken og utgjør mesteparten av parkens landområder er kun tilgjengelig med båt. Øst for nasjonalparken ligger Boundary Waters Canoe Area Wilderness, et naturområde på 4400 km² som byr på mange av de samme mulighetene til padling og fritidsfiske.


== Natur ==
Parken ligger innenfor grunnfjellsformasjonen det kanadiske skjold. Fire store sjøer utgjør det meste av arealet i parken: Lake Kabetogama, Lake Namakan, Rainy Lake, og Sand Point Lake.
Snøen ligger fra november til mars/april, og snøscooterturisme er utbredt i vinterhalvåret.


== Historie ==
Parken har sitt navn etter franske «voyageurs», som bokstavelig talt betyr «reisende», og som i denne sammenheng peker på fritt omstreifende pelsjegere og pelskjøpere på 1600- og 1700-tallet, som på fransk ble omtalt som enten voyageurs eller som coureurs des bois (skogsløpere). Europeiske handelsmenn kom til området ca. 1688; den første var Jacques de Noyon (1668 – 1745). Det var etterspørselen etter beverpels som brakte mange pelshandlere hit, noe som ble en enorm belastning på bever-stammen i området.
Området var opprinnelig bebodd av indianere av Cree-, Assiniboine- og Monsoni-stammene.
«The Rainy Lake Gold Rush» utspilte seg mellom 1894 og 1898. Gruvebyen Rainy Lake City ble forlatt i 1901. Kommersielt fiske etter stør (Acipenser fulvescens) foregikk mellom 1890 og 1930, og ble gradvis avløst av familiebasert næringsfiske, som pågikk fram til 1940-årene. Noen fiskevær er bevart.
Det første fredningsforslaget kom fra delstatsmyndighetene i 1891, men arbeidet med fredning på føderalt nivå ble ikke igangsatt før i 1971.


== Bruk av parken ==
Det er 175 skiltede rasteplasser og overnattingssteder i parken. Alle er anlagt ved vann, og kan bare nås med båt. Det er tre typer: dagtidsrasteplasser, teltplasser og ankerplasser for husbåter.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Voyageurs National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
voyageurs.org: Voyageurs National Park Association
Zoetermeer

Zoetermeer er en kommune og by vest i Nederland i provinsen Zuid-Holland. Den har opp mot 120 000 innbyggere og er den tredje største byen i provinsen etter Rotterdam og Haag.
Navnet Zoetermeer refererer til den tidligere innsjøen (nl: meer) som lå her. 


== Historie ==
På 900-tallet var Zoetermeer en liten landsby som hovedsakelig var bosatt av bønder og fiskere. En gang på 1200-tallet ble landsbysenteret dannet og det eksisterer fremdeles som Dorpsstraat. Frem til 1600-tallet lå det en innsjø ved landsbyen kalt Zoetermeer. Idag finnes bare deler av denne som Noord Aa i nordenden av byen. Denne kunstige innsjøen ble dannet ved uthenting av store mengder sand som trengtes for å bygge nye hus, og området nord for Zoetermeer var en god kilde. 

Frem til 1935 var landsbysenteret som man kjenner i dag delt i to landsbyer, Zoetermeer og Zegwaard. 
Zoetermeer begynte å vokse da det første toget kom til byen rundt 1868. Et par tiår senere opprettet Numico en fabrikk nær stasjonen. Byen begynte først å vokse for fullt i 1966 da det ble et stort behov for hjem til folk rundt Haag. Fra den tid oppsto det nye bydeler rundt det gamle landsbysenteret og Zoetermeer utviklet seg til en by. 
Selv om Zoetermeer i dag ligner en moderne by, er det fremdeles spor etter fortiden. Det gamle landsbysenteret har fremdeles små hus og en kirke fra sent på 1400-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Zoetermeer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilder av Zoetermeer
Gatekart over Zoetermeer Arkivert 26. september 2009 hos Wayback Machine.
Alessandro Diamanti

Alessandro Diamanti (født 2. mai 1983) er en italiensk fotballspiller som spiller for den australske klubben Western United FC.Han har spilt over 100 kamper for italienske klubber i lavere divisjoner (fra Serie D til Serie B) før han spilte en sesong i Serie A med Livorno etterfulgt av en overgang til West Ham United FC. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alessandro Diamanti – FIFA 
(en) Alessandro Diamanti – UEFA 
(en) Alessandro Diamanti – Transfermarkt 
(en) Alessandro Diamanti – national-football-teams.com 
(en) Alessandro Diamanti – WorldFootball.net 
(en) Alessandro Diamanti – Soccerbase.com 
(en) Alessandro Diamanti – FootballDatabase.eu 
(en) Alessandro Diamanti – Soccerway 
(en) Alessandro Diamanti – EU-Football.info 
(en) Alessandro Diamanti – FBref 
Profil på westhamstats.info
Nils Aage Jegstad

Nils Aage Jegstad (født 12. desember 1950 i Vestby) er en norsk politiker (H). Han var innvalgt på Stortinget fra Akershus fra 2013 til 2021. Han var medlem av Transport- og kommunikasjonskomiteen.Han ble første gang valgt inn i Vestby kommunestyre i 1975, og satt som Vestbys ordfører 1988–1999. I 1995 ble han første gang valgt inn i Akershus fylkesting. I årene 2007–2013 var han fylkesordfører, valgt gjennom et samarbeid mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre. Jegstad var leder i Akershus Høyre 2002–2008.Etter realskole og gymnas i Ski gikk han Tomb jordbruksskole og Norges landbrukshøgskole 1971–1974. Han drev slektsgården Jegstad, nord i Vestby, fra farens død i 1975 og frem til han i 2009 forpaktet den bort til eldstedatteren, som overtok gården i 2012.


== Stortingskomiteer ==
2013–2021 medlem i Transport- og kommunikasjonskomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Aage Jegstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Nils Aage Jegstad hos Stortinget 
(no) Nils Aage Jegstad hos Norsk senter for forskningsdata
Penthouse

Penthouse er et magasin for menn, etablert i 1965 av Bob Guccione.
Magasinet kombinerer artikler om urban livsstil og mykporno, som på 1990-tallet gikk over til hardporno. I 2005 gikk magasinet tilbake til mykporno igjen. Penthouse er eid av Penthouse Media Group, Inc., tidligere kjent under navnet General Media, Inc., datterselskap av Penthouse International Inc..
Selv om Guccione er amerikansk, ble magasinet startet i Storbritannia, og fra 1969 ble det også solgt i USA. På høyden av sin suksess ble Guccione regnet som en av de rikeste i USA.
Modellene som poserer i Penthouse kalles for «Penthouse Pets». Norske Linda Johansen og Julie Ege er blant disse.
Septemberutgaven av magasinet i 1984 skapte problemer for Penthouse, da det viste seg at Traci Lords som poserte i bladet var kun 15 år da bildene ble tatt.


== Se også ==
Hustler
Playboy


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Penthouse magazine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stamerhuset

Stamerhuset eller Sole er et tidligere lyststed som ligger i Rieber-Mohns veg 18 i Fana i Bergen.


== Bygning og hage ==
I 1856 kjøpte kjøpmannen Johan Stamer det ene av to bruk under Storetveit gård. Bygningen ble oppført rundt 1860 i senempirestil. Bygningen er en enetasjes tømmerbygning med hvitmalt, liggende panel, valmtak og gesims båret av lave konsoller. Fasaden mot øst domineres av en spissgavlet ark båret av to riflete søyler.


=== Ombygning ===
Bygningen ble utvidet mot vest i 1913, trolig i forbindelse med at sommerboligen ble omgjort til helårsbolig. Utvidelsen følger opp den eldre bygningens empirestil og bygget fikk med dette sin kvadratiske grunnplan.


== Fredning ==
Stamerhuset ble vedtaksfredet av Riksantikvaren i 1924.


== Hage ==
Huset var opprinnelig omgitt av et større hageanlegg med gråsteinsinnhegning, andedam og lindeallé. Foran bygningens tidligere inngangsparti er lindealléen fremdeles bevart. I 1961 ble syv bøketrær, to blodbøker, en blodlønn og lindeallén med 20 trær fredet etter lov om naturvern. Blodlønnen ble felt i 1987. På 1970-tallet ble andedammen gjenfylt og flere parseller utskilt og påbygget.


== Eierskifter ==
Enken etter Johan Stamer eide Stamerhuset fram til 1896, da eiendommen ble solgt til kjøpmann og konsul Conrad Mohr. Fram til 1970 var huset i slekten Mohrs eie. Eiendommen ble deretter overtatt av Friskolefondet for 12-årig Rudolf Steinerskole i Bergen. Rudolf Steinerskolen i Bergen bruker i dag huset til kunstfagundervisning. På loftet er det innredet til lærer-/vaktmesterbolig.


== Kilder ==
Engelstad, Eivind S., Storgårder i Norge, bind 2, Hjemmenes forlag, Oslo 1963, s. 136-138.
Trumpy, Bjørn, Bergenske Lyststeder, Bergen 1977, s. 95.


== Eksterne lenker ==
(no) Bergen byleksikon på nett, om Stamerhuset
(no) Stamerhuset i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
«Stamerhuset». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
MK «Faxsen»

MK «Faxsen» er en 70,5 fots kutter fra 1916. Den ble bygget av Nils Skandfer på Skandfers Baadbyggeri på Kulstadsjøen utenfor Mosjøen. Originalt sto det en Alpa glødekulemotor i maskinrommet. Den ble i 1939 byttet ut med en ensylindret 50HK Wichmann, type K. Denne semidieselen er fortsatt i bruk i dag. «Faxsen» har drevet fiske etter torsk, storsei, sild, kveite, steinbit, brosme, akkar og håbrann.
Driften av MK «Faxsen» er det nå Kystlaget SALTA ved Stiftelsen Faxsen i Bodø som står for.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ngabö Ngawang Jigme

Ngabö Ngawang Jigme, også kjent som Ngapoi Ngawang Jigme (født 1. februar 1910 i Lhasa i Tibet, død 23. desember 2009 i Beijing) var en tibetansk-kinesisk politiker som spilte en viktig rolle da Tibet ble inkorporert i Folkerepublikken Kina.


== Biografi ==
Ngabö Ngawang Jigme stammet fra en aristokratisk familie i Lhasa og ble sendt for studier i Storbritannia. I 1932 vendte han tilbake til Tibet og gikk inn i den tibetanske hær. I 1950 gav Dalai Lama ham oppdraget å forhandle med Kinas nye regjering og han var en av undertegnerne av Syttenpunktsoverenskomsten mellom Kina og Tibet i 1951. Han forble i Tibet etter opprøret i 1959 og fortsatte å virke i viktige posisjoner i Folkerepublikken Kinas regjering. Han var blant annet ordfører for den autonome regionen Tibet årene 1964–1968 og klarte å unngå å bli forfulgt under kulturrevolusjonen.
Han innehadde også poster i Statsrådet og Den nasjonale folkekongress. 
Jigme døde den 23. desember 2009, 99 år gammel (100 etter kinesisk tellemåte).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tsering Shakya: The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947. Pimlico: London 1999, ISBN 978-0-7126-6533-9
Melvyn Goldstein: A History of Modern Tibet, Volume 2: The Calm Before the Storm: 1951–1955. University of California Press, 2007, ISBN 978-0-520-24941-7


== Kilder ==
Dødsannonse – Xinhua (engelsk)
Biografi fra China Vitae


== Eksterne lenker ==
(en) Ngapoi Ngawang Jigme – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ngabö Ngawang Jigme hos China Vitae
Karl Olsen

Karl Olsen (født  27. desember 1910 i Farsund, død 21. februar 1999 i Bærum) var en norsk embetsmann som var vegdirektør 1962–1980.
Han ble født i Farsund, var utdannet siv.ing. fra Norges tekniske høgskole. Fra 1962 til 1980 var han vegdirektør, dvs. sjef for Statens vegvesen. Før dette jobbet han i administrasjonen i Bærum kommune. Fra 1952 til 1956 var han president i Den Norske Ingeniørforening, som i dag heter Tekna.
Han var formann for Norsk Vegplan-komité av 1964, som framla den første Norsk veiplan. Han bygget opp Vegdirektoratet som en sterk sentral enhet, samtidig som det ble opprettet plangrupper og utvalg i fylkene som skulle sørge for at den lokale kunnskapen ble ivaretatt og vektlagt.
I 1972 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Blant flere andre æresbevisninger var han også storridder av Den islandske falkeorden, og æresmedlem av Norske Sivilingeniørers Forening og av Nordisk Vegteknisk Forening.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Røed, Ane Cecilie: «Karl Olsen. En markant og utadrettet vegdirektør.» I Årbok for Norsk vegmuseum 2021. ISBN 978-82-91130-52-1.
Cholti (språk)

Cholti (ch'olti') er et utdødd mayisk språk som ble snakka i Manche-regionen i det østlige Guatemala. Språket er bare kjent fra ett enkelt dokument som ble skrevet mellom 1685 og 1695. Cholti er nært beslekta med chorti.
De fleste tekstene skrevet med mayiske hieroglyfer ser ut til å være skrevet på en variant av cholti, kalt klassisk cholti.
Tojolabal

Tojolabal (tojolab'al) eller toholabal er et mayisk språk som snakkes av rundt 20 000 mennesker i Las Margaritas i den meksikanske delstaten Chiapas. Det er nært beslekta med chuj.


== Eksterne lenker ==
Tojolabal hos Ethnologue
Mocho

Mocho (mocho') er et mayisk språk som snakkes i Tuzantán og Mototzintla i den meksikanske delstaten Chiapas. Språket er nesten utdødd og har under 150 brukere.
Tzutujil

Tzutujil (tz'utujil) er et mayisk språk som snakkes av tzutujilfolket sør for Atitlánsjøen i Guatemala. I dag har rundt 84 000 mennesker tzutujil som morsmål. Det er to hoveddialekter av språket: østlig og vestlig.


== Eksterne lenker ==
Tzutujil hos Ethnologue
Sipakapansk

Sipakapansk (sipakapense) er et mayisk språk som snakkes av sipakapanerne i kommunen Sipacapa i Guatemala. Språket har rundt 8 000 brukere. Det er nært beslekta med quiché.


== Eksterne lenker ==
Sipakapansk hos Ethnologue
UCI ProTour 2010

UCI ProTour 2010 er den sjette utgaven av UCI ProTour. Den inngår fra 2009 som en del av verdenskalenderen og har derfor begrenset selvstendig betydning. ProTour-lagene har rett og plikt til å stille i alle ProTour-ritt. Før 2010-sesongen fikk ikke Bbox Bouygues Télécom og Cofidis forlenget sin lisens, mens Team Sky og Team RadioShack var nye ProTour-lag.


== Ritt ==


== Lag ==


== Se også ==
UCI Verdenskalender 2010


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted