jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sjukehusveien

Sjukehusveien finnes flere steder:

Sjukehusveien (Orkland)
Sjukehusveien (Eigersund)
Sjukehusveien (Tynset)
Sjukehusvegen (Voss)
Sjukehusvegen (Stord)
Sjukehusvegen (Kvinnherad) – Valen
Sjukehusvegen (Lærdal)
Sjukehusvegen (Eid) – Nordfjordeid
Sjukehusvegen (Odda)
Sjukehusvegen (Volda)Videre finnes Sykehusveien:

Sykehusveien (Bærum) – Gjettum
Sykehusveien (Tromsø)
Sykehusveien (Asker)
Sykehusveien (Nordkapp) – Honningsvåg
Sykehusveien (Tinn) – Rjukan
Sykehusveien (Narvik)
Sykehusveien (Hammerfest)
Sykehusveien (Holmestrand)
Sykehusveien (Notodden)
Sykehusveien (Fauske)
Sykehusveien (Lørenskog) – Nordbyhagen
Sykehusveien (Arendal)
Sykehusvegen (Løten)
Sykehusvegen (Sør-Odal) – Skarnes
Sykehusvegen (Gamvik)
Sykehusvegen (Porsgrunn)
Laukhellaveien

Laukhellaveien(sic) (1-329, 2-330) er en gate på Silsand i Senja kommune. Veien begynner i brukrysset på Silsand, går sørover gjennom hele tettstedet, og deretter vestover gjennom bygda Laukhella fram til veikrysset i Islandsbotn. Laukhellaveien er 3,5 km lang og dermed Silsands lengste gate.
Hele strekningen er en del av fylkesvei 86, og er hovedveien gjennom Silsand. Det er bredt fortau langs høyre side hele veien fra Silsand sentrum til Silsand sør veikryss (Trollveien). Fartsgrensen er 50 km/t fram til Silsand sør og 60 km/t videre mot Islandsbotn.


== Viktige adresser og tilstøtende gater ==
86Fylkesvei 86 Gisundbrua
861Fylkesvei 861 Vikaveien
Stallbakken
Nr. 2 Senjastua (veikro/restaurant)
Nr. 3 Forretningsgård. (Tidligere lokaler for Senja blomster)
(Nr. 5 Adventkirken har nå fått adressen endret til Rogneveien 1)
Rogneveien
Fergeveien
Nr. 21 Silsand Auto
Naustveien
Gangvei til Anton Silsands vei
Gammelveien
Harald Silsands vei
Nr. 96 Rydning bilteam Silsand (Shell)
Trollveien
Nr. 106 Troms Kraft
Nr. 177 Laukhella kapell
Nr. 314 Berglunds bilelektro
Nr. 316-318 Senja Elementer
Nr. 330 SL Installasjon
Tortenlia
86Fylkesvei 86 860Fylkesvei 860 Islandsbotn


== Referanser ==
Byggekort

Et byggekort er et offisielt HMS-kort til bruk i bygge- og anleggsnæringen i Norge. Alle som jobber i bygge- og anleggsnæringen i Norge må ha kortet. For å kunne bestille kort må firmaet være registrert i Brønnøysundregistrene og de ansatte være registrert NAV Aa-registeret.


== Hjemmelsgrunnlag ==
Forskriften om identitetskort i bygge- og anleggsnæringen ble fastsatt av Arbeids- og inkluderingsdepartementet 30. mars 2007 og trådte i kraft 1. januar 2008. Hensikten med ordningen er å få en effektiv kontroll med helse, miljø og sikkerhet for de ansatte og å bidra til mer seriøsitet i byggebransjen. Det er Arbeidstilsynet som har ansvaret for å følge opp forskriften.


== Formål ==
Hensikten med obligatoriske ID-kort er «å bedre kontrollen med arbeidstakernes helse, miljø og sikkerhet, men også bidra mer seriøse forhold i bransjen». Krav til id-kort påhviler alle virksomheter som opererer i bygg- og anleggsbransjen, både norske og utenlandske.


== Referanser ==
Homo georgicus

Homo georgicus er navnet på en homonid som ble foreslått i 2002 for å beskrive fossile funn av skaller og kjever i Dmanisi, Georgia i 1999 og 2001. Den utdødde hominiden synes å være en mellomting mellom Homo habilis og Homo erectus. Delene av et skjelett ble oppdaget i 2001. Fossilene er rundt 1.8 millioner år gamle. Levningene ble først oppdaget i 1991 av den georgiske vitenskapsmannen David Lordkipanidze, sammen med et internasjonalt team av utgravere. Redskaper og dyrebein ble funnet sammen med levningene.
I begynnelsen trodde vitenskapsmenn at levningene tilhørte Homo ergaster, men forskjellene i størrelse fikk dem til å konkludere med at det dreide seg om en hittil ukjent art, som betraktes som en etterkommer av Homo habilis og forgjengeren til den asiatiske Homo erectus.
Med et hjernevolum på omkring 600 cm³, ble kraniet D2700 datert til å være 1.8 millioner år gammelt. Kraniet var det minste som hittil var oppdaget utenfor Afrika, og med et  hjernevolum som bare var halvparten så stort som moderne Homo sapiens ble det oppfattet som det minste inntil oppdagelsen av Homo floresiensis på øyen Flores.

Funnene viser en sterk seksuell diformisme, der menn er betydelig større enn kvinner. Dette primitive trekket er mindre fremtredende i de europeiske menneskene Homo antecessor, Homo heidelbergensis og Homo neanderthalensis.
På grunn av hominidens dverg-morfologi, er dens rolle i menneskets utvikling ennå ikke avgjort. Det debatteres blant annet hvorvidt disse hominidene hadde en relativt høy intelligens på tross av sitt lille hjernevolum. Homo georgicus kan ha vært de første hominider som bosatte seg i Europa, rundt 800,000 år før Homo erectus.
Senere ble fire skjeletter funnet. Hjernen og den øvre delen av kroppen var mindre utviklet enn ryggen og de nedre lemmene, noe som sørget for en høy grad av mobilitet. Enkelte forskere betrakter Homo georgicus som en mellomtilstand mellom Australopithecus og Homo erectus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Homo georgicus i Encyclopedia of Life 
(en) Homo georgicus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Homo georgicus hos Fossilworks 
(en) Kategori:Homo georgicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Homo georgicus – detaljert informasjon på Wikispecies
Ŕ

Ŕ eller ŕ (R med akutt aksent) anses ikke for å være en egen bokstav; det vil si at den ikke opptrer i noe språks alfabet, den er bare en annen utgave av r. Visse sør-slaviske språk, deriblant slovakisk har stavelsesbærende r, på slovakisk, kan denne opptre i to former: kort og lang. Kort stavelsesbærende r skrives «r», mens en lang stavelsesbærende r skrives «ŕ». (Med lydskrift skrives en stavelsesbærende r som /r̩/). 
I baskisk skrift, brukes ŕ noen ganger istedenfor rr (dobbel r), i midten av et ord. Baskisk skiller mellom to typer «r»: /r/ (såkalt «rulle-r» som skrives r i begynnelsen og slutten av et ord, og rr eller ŕ, hvis den opptrer i midten av et ord) og /ɾ/ (eller «flapp» som kun kan opptre i midten av et ord, og skrives som r).
Mompati Merafhe

Mompati Sebogodi Merafhe (født 6. juni 1936 i Serowe, død 7. januar 2015 i Gaborone) var Botswanas visepresident fra 2008 til 2012. Han var tidligere generalløytnant, og var Botswanas utenriksminister fra 1994 til 2008.
Etter en karriere i militæret gikk han inn i politikken i 1989. Han ble valgt til Botswanas demokratiske partis sentralkomité i 1991. Merafhe var medlem av parlamentet for distriktet Mahalapye West siden valget i 1994. Han ble valgt inn for tredje gang i 2004, da han fikk 5 429 stemmer mot Botswanas nasjonale fronts kandidat Abigail Mogalakwes 1 664 stemmer, og Botswanas kongresspartis Thomas Ookeditses 975 stemmer. I tillegg til å være utenriksminister var han minister for presidentsaker og offentlig administrasjon (Minister of Presidential Affairs and Public Administration).Da Ian Khama overtok som president 1. april 2008 utnevnte han Merafhe til visepresident. Merafhe ble godkjent av parlamentet samme dag, med 48 av 56 stemmer for, og ingen imot, og han ble tatt i ed umiddelbart. Samme dag fortalte Khama BDP at han ikke planla at Merafhe skulle ta over som president etter ham, men at han etter hvert ville bytte ham ut med en annen visepresident, som ville ta over for Khama i 2018.Merafhe var en av de første afrikanske statsledere som kritiserte Zimbabwes president Robert Mugabe for presidentvalget i 2008.


== Referanser ==
Theodor Richard Reppen

Theodor Peter Richard Carlson Reppen (født 19. april 1863 i Konstantinopel, død 23. juli 1931 i Bulgaria) var en norsk forretningsmann og diplomat som virket i Konstantinopel i Det osmanske rike.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Theodor Richard Reppen var sønn av Carl Johan Reppen (1823–1904) fra Mandal og Marigne Spadaro fra Bulgaria. Farens familie kom fra gården Reppen i Sogndal.
Reppen fikk sin utdannelse ved tyske og amerikanske skoler i Konstantinopel der faren var skipsmegler. Han tok deretter handelsutdannelse i England. 


=== Karriere ===
Reppen jobbet fra 1881 i farens meglerforretning C.J. Reppen & Co., fra 1891 som eneinnehaver. Han var fra 1889 også havnekaptein ved det svensk-norske generalkonsulat samme sted, fra 1901 også for Belgia. Fra 1903 ble Reppen medinnehaver i firmaet Theo. Reppen, eneinnehaver fra 1906 til 1917. Han var ulønnet norsk generalkonsul for det europeiske og asiatiske Tyrkia fra 1905 til 1917, og fra 1922 til sin død i 1931.Han døde i en flystyrt i Bulgaria i 1931, på vei fra Konstantiopel til Berlin der han skulle treffe familien før videre reise til Oslo. De siste årene var han med på planleggingen av Den norske Levantlinje.


=== Familie ===
På besøk i faderlandet fikk Theodor sin førstefødte sønn Edward Johan Waldemar Reppen (født 1886) med Ingrid Pedersdatter Walaker (1862–1948) som i 1889 utvandret til Amerika.Reppen ble i 1891 gift med Sofie Regine Johansen (1863–1940) fra Kristiansand. Deres sønn Frithjof Hjalmar Reppen (1893–1945) ble en kjent arkitekt og overtok farens firma i 1931, men endte livet i tyske fangeleirer  under en fangemarsj.


== Utmerkelser ==
 ridder av første klasse av St. Olavs orden for embetsfortjeneste, tildelt ham av Haakon VII den 13. oktober 1906.
 Sankt Aleksanders orden fra Bulgaria
 Andre klasse, tilsvarende kommandør med stjerne, av Mecidi-ordenen fra Tyrkia
 Osmanieordenen av 3. klasse fra Tyrkia
 Liakatmedaljen i gull fra Tyrkia


== Referanser ==
Journalistakademiet

Journalistakademiet var en ettårig privatskole etablert i Oslo som gav utdanning i journalistikk. Skolen var eid av Norsk Presseforbund og daværende Norske Avisers Landsforbund i fellesskap, men var finansiert hovedsakelig med statsmidler. Skolen åpnet 5. september 1951 og holdt til i Klingenberggaten 8, Oslo. Restauratør og revysanger Einar Rose leide ut lokalene.
Skolens rektor var pressemannen Carl Just. På Journalistakademiet tok han opp mellom 15 og 20 studenter hvert år. Just var den eneste fast ansatte ved skolen. Storparten av foreleserne ble innleid på timebasis fra universiteter, organisasjoner og andre fagmiljøer.
Journalistakademiet ble høsten 1965 avløst av Norsk journalistskole, som de første årene holdt til i Trondheimsveien 84-86. Den gav en ettåring journalistutdanning fram til 1972, deretter ble skolen toårig. I 1974 ble den innlemmet i høyskolesystemet.


== Referanser ==
Stephanie Rice

Stephanie Rice (født 17. juni 1988 i Brisbane, Queensland) er en australsk svømmer. Hun fikk sitt store gjennombrudd under OL 2008 i Beijing, der hun vant gull på begge de individuelle medleydistansene, og i tillegg vant gull med det australske stafettlaget på 4 x 200 m fri.
Vinnertidene på 200 og 400 m medley var nye verdensrekorder, hun svømte distansene på henholdsvis 2.08,34 og 4.29,45.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Stephanie Rice – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Stephanie Rice – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Stephanie Rice – Olympics.com 
(en) Stephanie Rice – Olympic.org 
(en) Stephanie Rice – Olympedia 
(en) Stephanie Rice – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Stephanie Rice – Australian Olympic Committee 
(en) Stephanie Rice – Commonwealth Games Federation 
(en) Stephanie Rice – FINA 
(en) Stephanie Rice – Swimming Hall of Fame 
(en) Stephanie Rice – swimrankings.net
I (med og uten prikk)

I, ı og İ, i (stor og liten I uten prikk, og stor og liten I med prikk) er, henholdsvis, den ellevte og tolvte bokstaven i det tyrkiske alfabetet, og brukes også i alfabetene til andre tyrikske språk, som baserer seg på det tyrkiske.
İ og i (begge med prikk), representerer den samme lyden som i gjør på norsk. I og ı (begge uten prikk), representerer lyden /ɯ/. Denne lyden er beskrevet som «en urundet norsk o […], altså som en i som artikuleres svært langt tilbake i munnen.»Forholdet mellom i og ı er som forholdet mellom u og ü og o og ö. De to siste bokstavene ble adoptert fra tysk, mens ı er en tyrkisk oppfinnelse. Bokstavene uten prikk representerer en fremre vokal, mens bokstavene med prikk representerer en bakre vokal.
Den tyrkiske utgaven av J er den samme som i det ordinære latinske alfabetet: minuskelen har prikk, mens majuskelen ikke har det.
Det er ikke uvanlig at nye tegn legges til det latinske alfabetet (norsk har for eksempel lagt til Æ, Ø og Å), men det som er uvanlig med disse tyrkiske bokstavene er at man ikke har lagt til en ny stor og liten bokstav i par: I stedet har man laget en ny majuskel for den allerede eksisterende minuskelen i (İ), og en ny minuskel for den allerede eksisterende majuskelen I (ı). Dette har bydd på problemer for programmerere, for eksempel skaperne av Unicode, fordi man har måttet opprette bokstavtegn som ikke hører sammen, men som utgjør et bokstavpar et annet sted i tegnsettet. Minuskel ı (uten prikk) har Unicode-kode U+0131, mens majuskel İ (med prikk) har Unicode-kode U+0130.


== Referanser ==
Ulrich Wibye Møller

Ulrich Wibye Møller (født 1853 på Moldegård, død 3. juni 1926 i Molde) var en norsk gårdbruker, forretningsmann og politiker (FV) som var ordfører i Molde 1905-1907. Han var innehaver av Moldegård fra 1884, da han overtok etter sin far Hans Thiis Møller. 


== Liv og virke ==

Ulrich Møller ble født 27. februar 1853 på Moldegård som sønn av Hans Thiis Møller og Ulriche Antonette Wibye (eller Vibye). Han giftet seg i 1884 med Betty Floer (1865–1919), datter av handelsmann Bernhard Floer i Finnmark.  Sønnen Hans Thiis Nagel Møller overtok Moldegård da Ulrich Møller døde i 1926. Ulrich begynte arbeid i farens kontorer i Ålesund og Molde. I 1872 ble han med en klippfiskbåt til Spania for å undersøke forholdene der. Deretter arbeidet han et år i et stort firma i Newcastle. Senere reiste han til Barcelona og opprettet agentur (Møller & Co) innenfor fisk og trelast sammen med den eldre broren Claus. Trelasten ble hovedsakelig importert fra Sverige og Finland.Etter at han overtok Moldegård i 1884 restaurerte han hovedbygget og fornyet jordbruket. 18 av de 30 husmannsplassene ble solgt til brukerne i hans tid. Han var medeier i trelastfirmaet Møller & Co. Firmaet ble avviklet i 1895 etter noen dårlige år.
Sammen med Claus Møller og Hans Rasmus Astrup var han medeier i Grand Hotel som åpnet i 1885. Han var styreformann i Romsdals Dampskibsselskab fra det ble stiftet i 1888 til det ble oppløst i 1920 (han gikk da inn som styremedlem i Møre og Romsdal Fylkesbåtar). Han var første styreformann i Romsdals Aktiemeieri. Møller var formann i Handelsforeningen i mange år og styreformann i Molde Bys Vel.
Møller satt i bystyret fra 1898, var varaordfører 1899–1904 og ordfører i perioden 1905–1907. Han var vararepresentant til Stortinget 1919-1921 på en liste fra Høyre og Frisinnede Venstre, og var selv medlem av Frisinnede Venstre. Som politiker arbeidet han blant annet med spørsmålet om jernbane til Veblungsnes og videre til Ålesund med forbindelse til Molde med dampbåt fra Vestnes eventuelt jernbane fra Oppdal via Sunndal til Molde.Møller drev fiskebruk og hadde fiskebåter på Romsdalskysten. I Moldeelva hadde han en sag som brant ned i 1890 og Møller satte opp en guanomølle (produksjon av fiskemel) på stedet. I 1909 inngikk han avtale med Molde by om fallrettene i Moldeelva og kraftverk ble satt opp samme år og ved slutten av året ble elektrisk lys for første gang tent i Molde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Artikkelen har ingen egenskaper for politikerdatabaser i Wikidata
Park Tae-hwan

Park Tae-hwan (født 27. september, 1989 i Seoul) er en sørkoreansk svømmer.
Under Sommer-OL 2008 vant han OL-gull på 400 m fri. Han ble dermed den første fra Sør-Korea som har vunnet en medalje under OL i svømming.
Under Sommer-OL 2012 i London vant han sølv på 200 meter fri.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Park Tae-hwan – Olympics.com 
(en) Park Tae-hwan – Olympic.org 
(en) Park Tae-hwan – Olympedia 
(en) Park Tae-hwan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Park Tae-hwan – FINA 
(en) Park Tae-hwan – swimrankings.net
Wa (folk)

Wa (eller Va eller Parauk; egenbetegnelse: Ba rāog; kinesisk: 佤族, pinyin: Wǎzú) er en av de 56 offentlig anerkjente folkeslag i Folkerepublikken Kina, og en av 136 folkegrupper i Burma.
Ifølge den kinesiske folketelling i 2000 er det 396 610 wa i Kina. De lever for det meste i provinsen Yunnan sørvest i Kina, i kompakte landsbyer i fylker sør i provinsen, som Ximeng (på wa-språket: Mēng Ka eller Si Moung), Cangyuan, Menglian (Gaeng Līam), Gengma (Gaeng Mīex eller Gaeng Māx), Lincang (Mēng Lām), Shuangjiang (Si Nblāeng eller Mēng Mēng), Zhenkang og  Yongde. 
I Burma bor de for det meste langs grensen til Kina, og i staten Shan langs den burmesiske grensen mot Thailand. I Burma er det mellom 600 000 og 1 000 000 av dem. Wa-folkets hovedby i Burma er Panghsang.
Fra Burma er de best kjent for sin separatistbevegelse og deres United Wa State Army (UWSA). Etter en våpenhvile med regjeringsstyrkene i 1989 nyter de utstrakt autonomi i den såkalte «Wa Special Region 2», som også går under navnet Wa-staten. UWSA er tungt involvert i illegal produksjon og smugling av narkotika til Thailand, og derfra resten av verden.
De fleste wa er animister, men buddhisme og kristendom er også utbredt.
Frem til 1970-årene var de beryktet som hodejegere, og de satte opp de dreptes hoder på pæler ved landsbyenes innganger. Den britiske kolonialmakten klarte aldri å etablere seg i wa-folkets områder. 


== Eksterne lenker ==
The Va ethnic minority
Wa by Jinnah
Klippeveggbilder
John Klemetsen

John  «Big John» Klemetsen (født 19. januar 1938, død 31. oktober 2008) var en norsk musiker, bokser og boksetrener. Han var best kjent som manager for sønnen Ole «Lukkøye» Klemetsen.
Fra 1960 spilte Klemetsen i bandet Johnny Band, og i 1965–1966 fikk de stor suksess med sangen «Ola var fra Sandefjord».John jobbet tett med Ole Klemetsen under hans boksekarrière, og flyttet blant annet med sønnen da han dro til USA for å bli profesjonell. John Klemetsens involvering i «Lukkøyes» karriere var til tider kontroversiell i boksemiljøet, blant annet gikk Ronald Larsen i bokseforbundet hardt ut mot John og Oles opplegg under OL i Barcelona.Etter at sønnens boksekarrière tok slutt spilte John Klemetsen sammen med sønnene Ole og «Little John» i bandet Team Klemetsen.
I 2008 ble det laget en dokumentarfilm, Blod & ære, om samarbeidet mellom far og sønn. John Klemetsen mottok i 2008 Norges Bokseforbunds Diplom for fortjenestefullt arbeid for norsk boksing.
Klemetsen døde 31. oktober 2008 av kreft.


== Diskografi ==
1965: Ola var fra Sandefjord og Melankoli (av K. Fuchsberger-Tuss), Decca
1966: Pike fortell meg et eventyr (av Ejler Krahn og Knud Seehers tekst og melodi), Pass godt på ditt hjerte, Margarethe (av Melodi og tekst av Jupp Schmits og Astor), Decca


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Boksing.no Diplom for fortjenestefullt arbeid for norsk boksing
John Klemetsen er død», Aftenposten 31. oktober 2008
.416 Remington Magnum

.416 Remington Magnum er en patron for rifle designet av Remington Arms i 1988.Patronen har sitt opphav i .416 Hoffman. Den ble laget for å duplisere prestasjonene til den langt eldre patronen .416 Rigby som er større og dyrere. Remington utviklet patronen ved å utvide hylsehalsen på 8 mm Remington Magnum hylsen.
Patronen er en all-round storviltpatron og den dekker jakt fra rødrev til elefant. Patronen er langt kraftigere enn den norske lovens minstekrav til storviltjakt, og har betraktelig kraftigere rekyl enn 6,5 x 55 mm, .308 Winchester og .30-06 Springfield.
Patronen passer i standard glidekassen, noe som gjør det enklere å lage våpen for dette kaliberet. Med lette 300 grains kuler får man svært høye hastigheter og en flat kulebane på linje med en .30-06 Springfield, noe som gjør den godt egnet til lange skuddhold. 


== Se også ==
Liste over patrontyper


== Referanser ==
Østlandsk rødkolle

Østlandsk rødkolle er en tradisjonell, norsk kurase.


== Kjennetegn ==
Som navnet tilsier er rasen kollet og rødfarget. Enkelte dyr har innslag av hvitt på hodet.  Rasen er en god melkerase.  Den skal være sterkt bygget uten å virke tung, samtidig som den er middels stor. Rasen har små klauver som gjør at den kan ta seg lett fram i terrenget. 


== Utbredelse og historie ==
Utgangspunktet for rasen var de gamle rasene romerikskveg og det litt mindre smålenskveget fra Østfold. Rødkollene fikk sin første statsutstilling på Momarken i 1899 og ved Lillestrøm året etter. Med det var rødkollene offentlig godkjent som rase.  Rasen fikk eneretten til avlsarbeide i Østfold og Akershus i 57  år, og var  dominerende på Østlandet fram til 1950-tallet. På slutten av 80-tallet var bestanden nede i cirka 10 dyr. Bestanden har imidlertid bygd seg opp igjen, blant annet gjennom bidrag fra den svenske søsterrasen Svensk rødkolle. Det er bevaringsbesetning for østlandsk rødkolle på Jønsberg videregående skole og Kalnes videregående skole. Det er registrert cirka 450 mordyr av rasen (2019).


== Se også ==
Dølafe
Målselvfe
Sidet trønder- og nordlandsfe
Vestlandsk fjordfe
Vestlandsk raudkolle
Telemarksfe
Norsk rødt fe


== Kilder ==
Historikk fra Laget for Østlandsk Rødkolle
Østlandsk rødkolle – Skog og landskap


== Eksterne lenker ==
(Laget for Østlandsk rødkolle
Om rasen på NordGen
Bridge Street undergrunnsstasjon

Bridge Street undergrunnsstasjon er en stasjon på Glasgows undergrunnsbane, ved Laurieston. Stasjonen ble åpna i 1896, og modernisert i 1977–1980. Stasjonen har én plattform med en linje på hver side.
Det var 470 000 reisende på stasjonen mellom 31. mars 2004 og 31. mars 2005.Stasjonen ligger like øst for den nedlagte Glasgow Bridge Street jernbanestasjon.


== Referanser ==
Svømming under Sommer-OL 2008 – 100 meter brystsvømming menn

Øvelsen 100 meter brystsvømming menn ved Sommer-OL 2008 fant sted fra 9. til 11. august i Beijing nasjonale vannsportsenter.
Kvalifikasjonskravene var 1.01,57 (A-krav) og 1.03,72 (B-krav).
Alexander Dale Oen tok sølvmedalje, Norges første OL-medalje i svømming.


== Oversikt ==
Alle tider er China Standard Time (UTC+8)


== Heatene ==


== Semifinaler ==


=== Semifinale 1 ===


=== Semifinale 2 ===


== Finalen ==


== Referanser ==


== Tidligere rekorder ==
Før denne konkurransen, var eksisterende verdensrekorder og olympiske rekorder:


=== Verdensrekord ===
Brendan Hansen,  USA, 59,13, Irvine, California, USA, 1. august 2006


=== Olympisk rekord ===
Brendan Hansen,  USA, 1.00,01, Athen, Hellas, 14. august 2004


=== Ny verdensrekord og olympisk rekord ===
I OL-finalen i Beijing ble det satt ny verdensrekord, som da også ble ny olympisk rekord:

Kosuke Kitajima,  Japan, 58,91, Beijing, Kina, 11. august 2008