jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Republikkflukt

«Republikkflukt» (ty. Republikflucht) var betegnelsen som ble brukt av kommunistregimet i DDR om illegalt å forlate kommuniststaten til fordel for Vest-Tyskland eller andre vestlige land. Republikkflukt var en juridisk term nedfelt i østtysk lov, som fastslo at republikkflukt eller forsøk på dette var straffbart; det samme var planlegging av slik flukt og medvirkning til at andre kunne flykte.

Mellom 1945 og 1961 forlot trolig mellom 2,5 og 3 millioner mennesker den sovjetiske okkupasjonssonen, SBZ, fra 1949 kalt DDR. Disse utgjorde rundt en sjettedel av alle innbyggerne i området, og bestod særlig av utdannede og yngre mennesker. Etter byggingen av Berlinmuren i begynnelsen av 1960-årene ble «republikkflukt» forbundet med stor fare.
Forsøk på å flykte fra DDR ble strengt straffet, og mange ble drept i forsøket. Til sammen ble 75 000 personer som mislyktes i å flykte fra DDR satt i fengsel.I et propagandahefte utgitt av Sozialistische Einheitspartei Deutschlands (SED) i 1955, beregnet på partiets «agitatorer», ble det understreket at «republikkflukt» var en svært alvorlig forbrytelse. Der het det bl.a. at «arbeidere i hele Tyskland vil kreve at de som forlater Den tyske demokratiske republikk, en bastion i kampen for fred, for å tjene det tyske folkets dødsfiender, imperialistene og militaristene [dvs. Vest-Tyskland/vestmaktene], blir straffet».


== Referanser ==
Otto Gregussen

Otto Gregussen (født 15. september 1956 i Bodø) er en norsk næringslivsleder og politiker som representerer Arbeiderpartiet. 
I 1992 ble han utnevnt som politisk rådgiver i Fiskeridepartementet, en stilling han hadde frem til 1994, da han ble statssekretær i samme departement. I 1996 gikk han ut av regjeringsapparatet. I 2000 ble Gregussen utnevnt som fiskeriminister i Jens Stoltenbergs første regjering. Han ble sittende til regjeringen gikk av etter stortingsvalget 2001. 
Gregussen har også hatt flere ledende stillinger innen fiskeriorganisasjoner og innen næringslivet. Han har blant annet vært administrerende direktør i Norske Fiskeoppdretteres Forening og administrerende direktør i Norshell. Han har også vært regiondirektør i Trøndelag NHO.


== Eksterne lenker ==
(no) Otto Gregussen hos Stortinget 
(no) Otto Gregussen hos Norsk senter for forskningsdata
Bibliotheca Zi-Ka-Wei

Bibliotheca Zi-Ka-Wei er et stort bibliotek i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Det er nå en avdeling av Shanghaibiblioteket, men det dreier seg om jesuittenes gamle bibliotek i byen som ble oppbygd siden de kom tilbake til byen på midten av 1800-tallet. Ved kommunistenes maktovertakelse måtte de i 1949 forlate byen.
Samlingen slik den består i dag (2008) er på 320.000 bind. De er bevart i den opprinnelige bygning og i hyllesystem kjent fra arkitekturen i eldre europeiske biblioteker. Mange av bøkene er av stor antikvarisk verdi, og de eldste går tilbake til 1500-tallet. De yngste bøkene ble anskaffet i 1949. 
Bestanden er for det meste filosofisk og teologisk orientert, og det er et særdeles bredt utvalg av sinologisk interesse. Inkorporert er også biblioteket for den nordlige gren av Royal Asiatic Society. Biblioteket har dessuten en stor samling av aviser. 
Bibliotheca Zi-Ka-Wei ble gjenåpnet i 2003 som forskningsbibliotek understilt Shanghai bybibliotek, skjønt det gis også omvisninger der på lørdager 1400-1600. Biblioteket ligger ikke langt fra Xujiahui-katedralen i bydelen Xujiahui i bydistriktet Xuhui.
Katalogiseringssystemet, som følger Vatikanbibliotekets system, er blitt duplisert med det moderne kinesiske kategoriseringstem, slik at bestanden nå er elektronisk søkbar. 


== Eksterne lenker ==
(en) Xujiahui Library – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Elektronisk katalog for Zikaweibiblioteket
Gail King: The Xujiahui (Zikawei) Library of Shanghai PDF av artikkel fra Libraries & Culture, Vol. 32, No. 4, Fall 1997. (Nettsted besøkt 27. mars 2009)
Xuhui

Xuhui (kinesisk: 徐汇区, pinyin: Xúhuì Qū) er en av de indre  bydistrikter i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Det regnes til Puxi, et samlebegrep for det større historiske Shanghai. Xuhui har 886 071 innbyggere (2003) på 54,76 km² (hvorav 3,82 km² vannoverflate). Befolkningstettheten pr kvkm er dermed på 16 181. 
Frem til 1949 het området Xujiahui Qu (徐家汇区 = Familien Xus distrikt). Fremdeles er det et administrativt subdistrikt her med navnet  Xujiahui. Fra denne familien stammet den kjente stormandarin og katolske tenker Xu Guangqi (徐光启), som var en elev og så en samarbeidspartner av den italienske misjonæren Matteo Ricci. Området var lenge en folkerik katolsk bydel. Selv om antallet katolikker fremdeles er høyt, er den katolske dominansen nå borte som følge av befolkningsutviklingen i den raskt voksende byen.
Under sine første år holdt det katolske Auroraakademiet til her, tett ved jesuittenes stjerneobservatorium; dette ble et universitet og fikk senere ny campus i Luwandistriktet. Dette universitetet regnes som en forløperinstitusjon til et av Kinas mest ledende universiteter, Fudanuniversitetet. 
Også jesuittenes store bibliotek, Bibliotheca Zi-Ka-Wei, ligger i Xuhui. Man finner også vel bevart tidligere bosteder til personligheter som Song Qingling og Sun Yat-sen.


== Administrative enheter ==
Xuhui er (2011) sammensatt av tolv subdistrikter og én storkommune:

Subdistriktet Tianpinglu (天平路街道);
Subdistriktet Hunanlu (湖南路街道);
Subdistriktet Xietulu (斜土路街道);
Subdistriktet Fenglinlu (枫林路街道);
Subdistriktet Changqiao (长桥街道);
Subdistriktet Tianlin (田林街道);
Subdistriktet Hongmeilu (虹梅路街道);
Subdistriktet Kangjian Xincun (康健新村街道);
Subdistriktet Xujiahui (徐家汇街道);
Subdistriktet Lingyunlu (凌云路街道);
Subdistriktet Longhua (龙华街道);
Subdistriktet Caohejing (漕河泾街道);
Storkommunen Huajing (华泾镇).
Kristoffer Salfors

Kristoffer Salfors er en  svensk skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==


=== TV ===
2004 – Graven – Anders Lindberg (mini-TV-serie)


== Eksterne lenker ==
(en) Kristoffer Salfors på Internet Movie Database 
(en) Kristoffer Salfors hos The Movie Database
Elin Kvande

Elin Kvande (født 6. desember 1951) er en norsk sosiolog og kjønnsforsker. Hun har vært professor i sosiologi ved NTNU siden 1999. Forskningsområdene hennes er organisasjon og ledelse, nye organisasjonsformer og globalisering, fedre og velferdsstatspolitikk.Hun tok hovedfag i sosiologi ved Universitetet i Trondheim i 1979 og ble dr. polit. i sosiologi i 1999. Kvande har vært gjesteforsker ved University of Warwick, Linköpings universitet og London School of Economics, og er medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.
I juni 2015 ble hun oppnevnt som medlem av det offentlige utvalget som skulle vurdere offentlige støtteordninger for barnefamilier. Utvalget ble oppnevnt av barne-, likestillings- og inkluderingsminister Solveig Horne.


== Bibliografi (utvalg) ==
(no) Publikasjoner av Elin Kvande i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Elin Kvande i BIBSYS


=== Bøker ===
2015 – Den norske modellen, (red. og bidragsyter), med Brita Bungum og Ulla Forseth. Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-1780-9
2013 – Fedrekvoten og den farsvennlige velferdsstaten (red. og bidragsyter), med Berit Brandth. Universitetsforlaget. ISBN 9788215021898
2007 – Doing Gender Gender in Flexible Organizations
2007 – Arbeidslivets klemmer. Paradokser i det nye arbeidslivet (red. og bidragsyter), med Bente Rasmussen
2005 – Gender, Bodies and Work (red. og bidragsyter), med David Morgan og Berit Brandth
2005 – Valgfrihetens tid, omsorgspolitikk for barn i det fleksible arbeidsliv (red. og bidragsyter), med Brita Bungum og Berit Brandth
2003 – Fleksible fedre. Arbeid-Maskulinitet-Velferdsstat, med Berit Brandth
1991 – Nye kvinneliv. Kvinner i menns organisasjoner, med Bente Rasmussen


== Referanser ==


== Kilder ==
Brandslet, Steinar (22. januar 2014) «Fedrekvoten er et gode». "Gemini.no"


== Eksterne lenker ==
Kvandes profilside, NTNU
Berit Brandth

Berit Brandth (født 1. juni 1947) er en norsk sosiolog og kjønnsforsker. Hun er professor i sosiologi ved NTNU og forskningsrådgiver ved  Norsk senter for bygdeforskning. Både maskulinitet og femininitet har stått i fokus og blitt belyst fra vinklinger som arbeid, teknologi, media og organisasjon. Ett av Brandths forskningstema er kjønn i landbruket, som kjønn i relasjon til gårdsturisme og ledelse i landbruksorganisasjoner.. Hun har også forsket på utvikling og bruk av fødselspermisjonsordningen med særlig vekt på fedres rettigheter..
Brandth er utdannet ved Bates College i USA og Universitetet i Trondheim (nå integrert i NTNU), der hun tok hovedfag i 1977.
I 2014 ble hun utnevnt som medlem i Arbeidstidsutvalget, som så på hvordan vi best kan utnytte arbeidskraften i framtida.


== Bibliografi (utvalg) ==
(no) Publikasjoner av Berit Brandth i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Berit Brandth i BIBSYS


=== Bøker ===
2015 - Feminism and Ruralities, med Barbara Pini og Jo Little. Lexington Books. ISBN 9780739188217
2013 - Fedrekvoten og den farsvennlige velferdsstaten (red. og bidragsyter), med Elin Kvande. Universitetsforlaget.  ISBN 9788215021898
2010 - Föräldraledighet, omsorgspolitik och jämställdhet i Norden, med Gudny Bjørk Eydal, Ingolfur V. Gislason, Ann-Zofie Duvander, Johanna Lammi-Taskula, Tine Rostgaard
2005 - Gender, Bodies and Work (red. og bidragsyter), med David Morgan og Elin Kvande. Ashgate. ISBN 9780754644392
2005 - Valgfrihetens tid, omsorgspolitikk for barn i det fleksible arbeidsliv (red. og bidragsyter), med Brita Bungum og Elin Kvande
2003 - Fleksible fedre. Arbeid-Maskulinitet-Velferdsstat, med Elin Kvande. Universitetsforlaget. ISBN 9788215001005
1999 - Familie for tiden, med Kari Moxnes. Universitetsforlaget. ISBN 9788251834797


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindstad, Siri (1. mars 2011) «Gamle gårder, nye menn». Forskning.no


== Eksterne lenker ==
Brandths profilside, NTNU
Brandths profilside, Norsk senter for bygdeforskning Arkivert 6. februar 2016 hos Wayback Machine.
Ben (navn)

Ben er en opprinnelig engelsk kortform av mannsnavnene Benjamin eller Benedict. Benjamin er dannet av de hebraiske ordene ben, «sønn», og jamin, «høyre hånd»/«syd», eller jamim, «dager»/«år». Benedict har opprinnelse i det latinske navnet Benedictus som betyr «velsignet».
Ben er også en arabisk variant av forstavelsen ibn, som indikerer «sønn» i arabiske patronymer.


== Utbredelse ==
Ben har vært et vanlig navn i England siden 1980-årene.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Ben og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Ahmed Ben Bella (1919–2012), algerisk politiker
El Mehdi Ben Barka (1920–1965), marokkansk politiker
Ben Bernanke (f. 1953), amerikansk økonom og USAs sentralbanksjef
Ben Stiller (f. 1965), amerikansk komiker og skuespiller
Ben Affleck (f. 1972), amerikansk skuespiller


== Annen bruk av navnet ==
Big Ben, tårnet på Westminsterpalasset i London
Ben-Hur, amerikansk film fra 1959 i regi av William Wyler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Ben
(en) Think Baby Names: Ben
Ivanacara adoketa

Ivanacara adoketa er en art av dvergciklider fra Uaupés og Preto, to sideelver til Rio Negro i Brasil.
Hannen blir opptil 12 cm lang, hunnen noe mindre.
Ivanacara adoketa lever stort sett av insekter.
Den lever i relativt grunne bekker i skog som blir oversvømmet når vannet i hovedelven stiger. Her er vannet ekstremt bløtt (svartvann) og pH ligger mellom 3,5 og 5,5. 
Arten har en begrenset utbredelse og er ettertraktet i akvariehandelen. 
Den er svært territoriell.
I 2006 ble de to artene Nannacara adoketa og Nannacara bimaculata flyttet ut fra slekten Nannacara. Slekten Ivanacara ble opprettet for disse. Artene har en del trekk som skiller dem fra andre Nannacara-arter.
Epitetet adoketa kan grovt oversettes til «uventet». Dette kommer av at fisken ble funnet langt inne i landet, ulikt andre Nannacara-arter som lever nærmere kysten. Dette var et av de første tegnene på at Ivanacara adoketa og Ivanacara bimaculata tilhører en egen slekt.


== Akvaristikk ==
Akvariet bør være innredet med røtter, steiner og planter. Skal man ha bunnsubstrat, er sand å foretrekke.
Ivanacara adoketa tar alle typer tørrfôr, men bør også få mygglarver eller annet proteinrikt fôr. 
Det har vært rapportert at arten har ynglet i pH så høy som 6,5. Den leker i huler eller ute i akvariet. Begge foreldrene passer yngelen.
Det anbefales å holde små grupper i akvarier på minimum 250 liter, men erfarne akvarister har brukt leksakvarier så små som 20 liter, hvor paret har lagt egg og dradd opp yngel.
Filtreringen må være svært god, og vannets bakterieinnhold lavt, for at eggene skal utvikle seg. Dette kan løses med UV-sterilisering eller store daglige delvannbytter.
Hvis vannet er mer alkalisk enn pH 6,5, fremstår fisken som temmelig fargeløs. 
Ivanacara adoketa foretrekker en temperatur mellom 23 og 27 °C.


== Eksterne lenker ==
(en) Ivanacara adoketa – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Ivanacara adoketa i Encyclopedia of Life 
(en) Ivanacara adoketa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ivanacara adoketa hos FishBase 
(en) Ivanacara adoketa hos ITIS 
(en) Ivanacara adoketa hos NCBI 
(en) Kategori:Nannacara adoketa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Nannacara adoketa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ivanacara adoketa – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Nannacara adoketa - FishBase
George Edmund Byron Bettesworth

George Edmund Byron Bettesworth (født ca. 1780, død 16. mai 1808) var en britisk sjøoffiser. Han ble uteksaminert som løytnant i 1804, og tjenestegjorde i Vestindia. Han ble forfremmet til Post Captain i 1805. Bettesworth ble drept i Slaget ved Alvøen utenfor Bergen den 16. mai 1808.


== Se også ==
Slaget ved Alvøen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brenton, Edward Pelham (1823) The naval history of Great Britain, from the year MDCCLXXXIII. to MDCCCXXXVI. (London: C. Rice).
Rose, Hugh James, Henry John Rose, Thomas Wright (1857) A new general biographical dictionary, Volume 4. (London: T. Fellowes).
Southey, Thomas (1827) Chronological history of the West Indies, Vol. 3. (London: Longman, Rees, Orme, Brown, and Green).
Stewart, James, Nova Scotia. Vice-Admiralty Court (1814) Reports of cases, argued and determined in the court of vice-admiralty: at Halifax, in Nova-Scotia, from the commencement of the war, in 1803, to the end of the year 1813, in the time of Alexander Croke. (London : J. Butterworth).
Winfield, Rif. British Warships in the Age of Sail, 1793-1817: Design, Construction, Careers and Fates. Seaforth Publishing, 2nd edition, 2008. ISBN 978-1-84415-717-4.
Nelson Piquet jr.

Nelson Ângelo Tamsma Piquet Souto Maior (født 25. juli 1985 i Heidelberg, Tyskland), også kjent som Nelson Piquet jr., er en tidligere brasiliansk Formel 1-fører som for tiden kjører i NASCAR Camping World Truck Series i #1 Toyota for Red Horse Racing. Han er sønn av den tredobbelte verdensmesteren i Formel 1 Nelson Piquet.
Piquet startet karrieren i Formel 1 som testfører for Renault F1 i 2007, og han ble forfremmet til fører foran 2008-sesongen. I løpet av sesongen tok han poeng i fem løp, hvorav én av dem var en pallplassering. Denne var en 2.-plass som han tok under Tysklands Grand Prix bak Lewis Hamilton, og foran landsmann Felipe Massa.
Den 3. august 2009 bekreftet Piquet at hans kontrakt med Renault var avsluttet med umiddelbar effekt og at franske Romain Grosjean skulle overta setet hans før Europas Grand Prix i Valencia.I januar i 2010 bekreftet Piquet at han skulle kjøre i NASCAR Camping World Truck Series for Red Horse Racing i #1 Toyota.


== Resultater ==


=== Fullstendige Formel 1-resultater ===
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nelson Angelo Piquet på Internet Movie Database 
(en) Nelson Angelo Piquet hos The Movie Database 
(pt-BR) Offisielt nettsted 
(en) Nelson Piquet Jr. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nelson Piquet Jr. – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Nelson Angelo Piquet – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Nelson Angelo Piquet – racing-reference.info 
(en) Nelson Angelo Piquet – Driver Database 
Offisiell fanklubb Arkivert 13. mai 2019 hos Wayback Machine.
Krystallmottaker

Krystallmottakere var den mest brukte radiomottaker frem til første halvdel av 1930-årene fordi den var så enkel og billig. Men krystallmottakerne har ingen forsterker, og kan derfor bare brukes i nærheten av sterke AM-sendere. Det er energien fra senderen som driver øretelefonen. Det kreves derfor en god antenne og jord for å fange opp mest mulig energi fra senderen.Krystallmottakerne består bare av en spole L mellom antenne og jord, eventuelt parallellkoblet med en variabel kondensator C1, samt en krystalldetektor eller diode  D i serie med telefonene koblet over spolen. Spolen kan være avstemt til den aktuelle frekvensen, eller det kan være en drossel som sperrer alle frekvenser over en viss frekvens.  En ekstra kondensator C2 kan shunte ut høyfrekvenser som kommer gjennom dioden.
Krystalldetektoren besto av et krystallinsk mineral (karborundum, blyglans) og en fin metallspiss. Kontakten mellom spissen og krystallen virket som en likeretter. Med dagens teknikk kan germaniumdioder brukes. Silisiumdioder egner seg ikke for små signaler. Telefonene kan ha en impedans på omkring 2000 ohm. En meget enkel krystallmottaker kan bestå av bare en germaniumdiode mellom antenne og jord. Øretelefonene kobles over dioden. 
Krytallmottakerne var enkle å lage, og svært mange bygget sine egne, ofte etter byggesett som kunne kjøpes på postordre fra bl a. Clas Ohlson.
Dagens radiomottakere har forsterkning. Det er derfor ikke energien, men signal/støy-forholdet som har størst betydning. Antennen kan være ganske kort, og jordledning er som regel ikke nødvendig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitalt Museum, Småen,  norsk krystallmottaker,
Youtube, Your First Crystal Radio, hvordan en enkel krystallmottaker kan bygges.


== Bilder ==
Genetisk drift

Genetisk drift eller gendrift er den effekt som tilfeldige forandringer har på evolusjon. I en art, eller ved kryssavling mellom ulike arter, er det vanligvis en stor andel genetisk variasjon. Gendrift er en variasjon i form av ulike alleler (genvarianter) ved mange genetiske posisjoner på kromosomene. Endringer i allelfraksjonen skjer hovedsakelig ved naturlig utvalg, det vil si ved forskjellig overlevelse og bidrag til neste generasjon. Hvis derimot en populasjon blir mindre er det en tendens for hver generasjon å bli mer ens med mindre mangfold i allelene. Det er en effekt som tilsvarer innavl: den fører til genetisk ensartethet.
Genetisk drift er en av delmekanismene i evolusjonen som viser til den tilfeldige endringen av genforrådet til en populasjon. Gendrift er en evolusjonsfaktor som blant annet kan føre til at enkelte populasjoner får ulike arveegenskaper over tid. I tillegg til det naturlige utvalget kan genetisk drift være en stokastisk prosess og skjer på grunn av de tilfeldigheter som eksisterer i de enkelte individer i en populasjon som lykkes best i å overleve og reprodusere seg. Genetisk drift er altså en prosess som er uavhengig om genene til individet gir fordeler eller ulemper for organismen. Akkurat som naturlig utvalg er gendrift en prosess som påvirker frekvensen til allelene (genvariantene). En populasjons allelfrekvens er fraksjonen av genkopiene som deler en særskilt form. Endringer som skjer grunnet genetisk drift er ikke drevet av faktorer i miljøet eller grunnet tilpasning, og kan være nyttige, nøytrale eller ugunstige for reproduktiv suksess.
Effekten av genetisk drift er større i små populasjoner, og mindre i store populasjoner. Det er til dels stor diskusjon blant forskere om den relative viktigheten av gendrift sammenlignet med naturlig utvalg. Eksempelvis hevdet den engelske biologen Ronald Fisher det syn at gendrift spilte hovedsakelig en mindre rolle i evolusjonen, og dette forble det dominerende oppfatning i flere tiår. I 1968 åpnet den japanske biologen Motoo Kimura debatten på nytt med sin nøytrale teori om molekylær evolusjon som hevdet at de fleste endringer i genetisk materiale hadde sin årsak i genetisk drift.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The TalkOrigins Archive
Genetic drift illustrations in Barton et al.
Sorgen og gleden

Sorgen og gleden er et musikkalbum med Gunstein Draugedalen som ble tatt opp i Lund kirke, Kristiansand i september-oktober 1993 og utgitt på Lynor (LYNOR577) i 1993. 
Mons Leidvin Takle stod for arrangementet av sporene 1–4, vers 3 på spor 5, og dessuten 6, 8 og 14. 


== Sporliste ==
«Himmelske Fader» (tekst Elias Blix (1896), melodi Friedrich F. Flemming)
«Sorgen og gleden de vandrer til hope» (tekst Thomas Kingo (1681, svensk folketone)
«Lei milde ljos» (tekst J.H. Newman (1833)/Peter Hognestad, melodi Charles H. Purday (1860))
«Kvar skal eg vel av» (tekst Bernt Støylen, melodi norsk folketone)
«Nærmere deg, min Gud» (tekst Sarah Fuller Flower Adams (1840)/ Gustav Jensen (1915), melodi Lowell Mason (1856))
«Til himlene rekker din miskunnhet, Gud» (tekst B.S. Ingemann (1845), melodi J.P.E. Hartmann (1852))
«Fager kveldsol smiler» (tekst A.H.H. von Fallersleben (1837)/Peter Hognestad (1904), melodi J. Chr. H. Brinck (ca. 1814))
«Med Jesus vil eg fara» (tekst Elias Blix (1875), melodi Antwerpen 1540/norsk folketone)
«Jesus det eneste» (tekst Ole Theodor Moe (1904), melodi C. Sinding)
«Kjærlighet fra Gud» (tekst J.N.L. Schjørring (1854), melodi H.S. Thompson (ca. 1840))
«Lær meg å kjenne dine veie» (tekst Jakob Paulli (1902), melodi norsk folketone)
«Langt bortom rømd som blånar» (tekst Augusta Lönborg (1895)/Nils Lavik (1939), melodi Julius Dahlöf (1906))
«Vær vår styrke» (tekst Svein Ellingsen, melodi Gunstein Draugedalen)
«Så går en dag» (tekst J.F. Herzog (1680)/Chr. F. Neander (1779)/J.O. Wallin (1814), melodi Johann G. Chr. Störl (1740))
Tårnveien (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Tårnveien.Tårnveien er en villavei på Volvat. Veien, som er en blindvei,  går fra Sørkedalsveien ved den nedlagte Volvat stasjon. Veien har sitt navn etter et ti meter høyt utsikstårn, murt i stein. Tårnet er nå revet. Det ble oppført av apoteker Harald Conrad Thaulow. Veien ble navnsatt i 1917.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Tårnveien». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 453. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Grunnleggereffekten

Grunnleggereffekten er et begrep som brukes innenfor evolusjonslæren i biologien.
Effekten går ut på at når et frø eller noen få individer forflytter seg til et nytt område der det ikke er noen av denne arten fra før, vil alle de nye individene i dette området dele genene med de første individene som utvandret. Det som da kan skje er denne nye gruppen forandrer seg såpass mye fra den opprinnelige arten at de ikke lenger blir regnet som samme art. Dette på grunn av evolusjon, naturlig utvalg, mutasjoner eller genetisk drift.


== Eksempel ==
Et frø fra en plante blåser fra fastlandet og over på en øy i nærheten. Der finnes det ikke lignende planter og dette frøet utvikler seg til en ny art som har forskjellige egenskaper fra de den stammet fra på fastlandet.
Zimmerstrasse

Zimmerstraße er en gate i Berlin i Tyskland. Den ligger i bydelen Mitte i det historiske området Friedrichstadt og løper i øst-vestlig retning langs grensa til bydelen Friedrichshain-Kreuzberg mellom Axel-Springer-Straße og Wilhelmstraße. Vest for Wilhelmstraße heter gateløpet Niederkirchnerstrasse.
Gata fikk sitt navn i 1734 etter en tømrerplass som befant seg i området da bydelen ble reist. 
Der Zimmerstraße krysser Friedrichstrasse lå det berømte grensekontrollanlegget Checkpoint Charlie.