jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Inkognitogata (Oslo)

Inkognitogata (1-37, 2-36) er en gate i Oslo som ligger ett kvartal bak Slottet. Den begynner i Uranienborgveien og følger Slottsparken hele veien i retning mot Oslofjorden, til Henrik Ibsens gate (tidligere Drammensveien).
Gaten har i overkant av 30 husnumre. Det meste av gaten består fremdeles av byvillaer som ble bygget på siste halvdel av 1800-tallet. De fleste er i dag bygget om til kontorlokaler. Ellers ligger Italias, Sør-Koreas og Sveriges ambassader her.
Villa Parafina, som er regjeringens representasjonsbolig, har inngang fra både Riddervolds gate og Inkognitogata. Den har adresse Parkveien 45. Ved siden av denne ligger statsministerboligen.


== Navnets opprinnelse ==
Allerede på 1700-tallet lå det et hus i skogen bak «Bellevue» som platået slottet i dag ligger på, het. Alleen opp til huset gikk helt fra det som i dag er Aker Brygge og man kan fremdeles se en liten del av den gjennom Dronningparken. Huset ble kalt Incognito («under ukjent navn») og var eid av Bernt Anker, som også eide Paléet som senere ble kongebolig i Christiania. Huset fikk antageligvis navnet fordi det var så bortgjemt.


== Historie etter 1840 ==
Da Slottet var bygget ble det bestemt at det skulle bygges paléer i området rundt. Dette var begynnelsen på det som senere ble kjent som «Vestkanten». De aller fleste av disse villaene står fremdeles i dag, nesten alle er fredet og holdt i god stand. Etter som tiårene gikk og byen vokste ble noen av tomtene kjøpt opp av investorer som rev og bygget bygårder. I denne gaten skjedde det ikke med så mange adresser, i Oscars gate, ett kvartal vestover, er det meget få paleer som står igjen i dag.


== Trafikalt bilde ==
Inkognitogata er en forholdsvis rolig gate. Mellom Henrik Ibsens gate og Riddervolds gate er det ett kjørefelt i hver retning, ingen parkeringsplasser og spor for trikk. Mellom Riddervolds gate og Uranienborgveien er det enveiskjørt i østlig retning med parkeringsplasser.


== Gaten i dag ==
Gaten, fasadene og trærne, også til en viss del porter gjerder osv., er i dag fredet av Byantikvaren.


== Bygninger i uvalg ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (I)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
Listeførte bygninger på kartet
Philippe Kieffer

Philippe Kieffer (født 24. oktober 1899 i Port-au-Prince i Haiti, død 20. november 1962 i Cormeilles-en-Parisis i Frankrike var en fransk offiser og politiker. Han er mest kjent for sin innsats under andre verdenskrig da han opprettet og ledet commando-gruppen som i ettertid fikk hans navn. Han deltok i Operasjon Overlord. For sin innsats ble han Compagnon de la Libération.


== Tidlige liv ==
Kieffer ble født i Port-au-Prince i Haiti. Hans familie var fra Alsace. Han studerte ved École des Hautes Études Commerciales og ble bankdirektør i New York City.


== Starten av krigen ==
2. september 1939, i en alder av 40 år, meldte Kieffer seg til militærtjeneste. Han gikk inn i den franske marinen hvor han var reserveoffiser, en uke senere. Han tjenestegjorde på slagskipet «Courbet» og ved hovedkvarteret til den nordre flåten under slaget ved Dunkerque. 
Kieffer forlot London 19. juni 1940 og gikk inn i Forces Navales Françaises Libres den 1. juli 1940, på dagen den ble opprettet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Philippe Kieffer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Philippe Kieffer på Internet Movie Database
Tsjikuratsjki

Tsjikuratsjki er den høyeste vulkanen på øya Paramusjir nord i Kurilene i Russland. Den er en relativt liten vulkan som ligger oppå restene av en høy vulkan fra pleistocen. Oksidert andesittisk aske dekker den øvre delen av den yngre kjeglen og gir fjellet en rød farge. Lavastrømmer fra Tsjikuratsjki har nådd havet og dannet nes på nordvestkysten. Vulkanen har en høyde på 1816 moh. 


== Kilder ==
Tsjikuratsjki på Global Volcanism Program
Tsjornie Bratja

Tsjornie Bratja er to vulkanske øyer, Tsjirpoj og Brat Tsjirpojev (russisk for «Tsjirpojs bror») i Kurilene i Russland. De ligger mellom Simusjir og Urup. De to naboøyene ble kalt Tsjirpoj etter den største av de to.
De to øyene er omgitt av mange mindre holmer og i lag ble hele øygruppen kalt Tsjernyje Bratia (russisk for «svarte bror»). Tsjirpoj, den nordligste av de to øyene, har et areal på 21 km², mens Brat Tsjirpojev har et areal på 16 km². Mellom øyene ligger Snousundet. 
Vulkanen Tsjernoga er den høyeste vulkanstrukturen på øya Tsjirpoj og det høyeste punktet på øya med en høyde på 691 meter over havet. Den høyeste strukturen på begge øyene er på Brat Tsjirpojev der den 749 meter høye Brat dominerer øya. Brat har ikke hatt utbrudd i historisk tid. På en annen side blir vulkanen Tsjernoga regnet for å være aktiv.  
Øyene og de små holmene rundt er de eneste eksisterende delene av en delvis undersjøisk kaldera, som er 8–9 km bred. 
Brat Tsjirpojev er den sørligste av fem store stellersjøløvekoloniene på Kurilene. 
Administrativt hører øyene til Sakhalin oblast. 


== Kilder ==
Tsjirpoj på Global Volcanism Program
Geografisk data


== Eksterne lenker ==
Sakhalin Oblast
Annecysjøen

Annecysjøen (fransk: Lac d'Annecy) er en innsjø i departementet Haute-Savoie i Frankrike.
Den er den nest største innsjøen i Frankrike etter Bourgetsjøen, bortsett fra den franske delen av Genfersjøen. Den er også kjent som «den reneste innsjøen i Europa» på grunn av strenge miljøreguleringer som ble innført i 1960-årene. Innsjøen er et populært turiststed, og blir blant annet brukt til bading og vannsport.
Innsjøen ble dannet for rundt 18 000 år siden av store alpine isbreer. Den får vann fra mange mindre elver fra de omliggende fjellene (Ire, Eau morte, Laudon, Bornette og Biolon), og fra en kraftig undervannskilde, Boubioz, som munner ut i et dyp på 82 meter.


== Landsbyer rundt innsjøen ==

Annecy
Annecy-le-Vieux
Doussard
Duingt
Lathuile
Menthon-Saint-Bernard
Saint-Jorioz
Sevrier
Talloires
Veyrier-du-Lac


== Se også ==
Faverges
Montmin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lake Annecy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Le lac d'Annecy-Généralités (på fransk)
Bilde av Annecysjøen og området rundt
Bilde av Annecysjøen
Brignoles

Brignoles er en kommune i departementet Var i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur sørøst i Frankrike. Den er sous-préfecture (underprefektur) i Var, og har ca. 15 000 innbyggere.
Byen var sommerresidens for grevene av Provence. Slottet deres er fra 1200-tallet.
Byen er St. Louis av Toulouses (1274–1297) fødeby.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Brignoles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Biologisk pass

Biologisk pass må ikke forveksles med biometrisk pass.Biologiske pass er et system utviklet av det internasjonale sykkelforbundet UCI i samarbeid med det uavhengige anti-dopingforbundet WADA, innført som et virkemiddel i kampen mot doping i sykkelsporten.Passene er i realiteten en medisinsk profil for den enkelte rytter som inneholder resultatene av alle avlagte dopingprøver over en viss periode. Profilene forteller ikke hva en rytter eventuelt har misbrukt, men viser hvordan blodverdiene varierer. Ettersom det ikke finnes noen direkte metode for å spore blodoverføringer, er endringer i blodverdier over tid den eneste måten å avsløre bloddoping på.
Profilen kan dermed danne grunnlag for disiplinærsaker uten at det er funnet spor av ulovlige preparater. Passene gjelder i utgangspunktet kun for blodmanipulering, men kan også avsløre steroidemisbruk. Testing av slike veksthormoner avventer godkjennelse fra WADA.
Alle profesjonelle ryttere er underlagt programmet og er pliktig til å avlegge blod- og urinprøver i forbindelse med konkurranser, trening og forberedelser, året rundt også utenfor sesong. Disse testene blir tatt uten forvarsel, og rytterne har plikt til å opplyse hvor de befinner seg til enhver tid.
27. mai 2010 ble Francesco De Bonis som første syklist utestengt pga. uregelmessigheter i det biologiske passet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UCIs sider om biologiske pass
Eidsvåg Idrettslag (Molde)

Eidsvåg Idrettslag (stiftet 11. desember 1925) er et norsk idrettslag fra Molde kommune i Møre og Romsdal.


== Fotball ==
Eidsvågs A-lag i fotball for menn spilte i 3. divisjon til de rykket ned i 4. divisjon etter 2011-sesongen:

Sunndal trukket to poeng for bruk av ikke-spilleberettiget spiller
Larsnes/Gursken unngikk nedrykk grunnet sammenslåingen av Løv-Ham og Fyllingen [1]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Eidsvåg Fotball
Álvaro Negredo

Álvaro Negredo Sánchez (født 20. august 1985) er en spansk fotballspiller som spiller for Cádiz CF.Han har tidligere spilt for Rayo Vallecano, Real Madrid B og UD Almería.
Negredos posisjon på banen er angrep, og kallenavnet hans er «La fiera de Vallecas», som betyr det ville dyret av Vallecas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Álvaro Negredo – FIFA 
(en) Álvaro Negredo – UEFA 
(en) Álvaro Negredo – Transfermarkt 
(en) Álvaro Negredo – national-football-teams.com 
(en) Álvaro Negredo – WorldFootball.net 
(en) Álvaro Negredo – Soccerbase.com 
(en) Álvaro Negredo – FootballDatabase.eu 
(en) Álvaro Negredo – Soccerway 
(en) Álvaro Negredo – EU-Football.info 
(tr) Álvaro Negredo – Mackolik.com
Årtusenets trønderbok

Årtusenets trønderbok var en litterær kåring som ble gjennomført i 2000 i regi av Norsk bibliotekforenings fylkeslag i Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag. Kåringen ble gjennomført gjennom stemmegivning i folkebibliotekene i Trøndelag, og nesten 1500 bibliotekbrukere ga sin stemme.
15 bøker var blitt forhåndsnominert av en jury bestående av professor Gunnar Foss, NTNU; konsulent Gro Spieler i Norsk forfattersentrum og bibliotekar Einar Rædergård ved Trondheim folkebibliotek. Det var i tillegg anledning til å stemme på egne ikke-nominerte favoritter.
Avstemningen pågikk fra juni til august, og Adresseavisen og NRK Trøndelag bragte sommerserier hvor de nominerte bøkene ble presentert. Adresseavisen gjennomførte flere av reportasjene som besøk til forfatternes hjemsted og intervju med ulike kjennere av forfatterskapet. NRK hadde fylkeslederen i NBF Sør-Trøndelag, Morten Haugen, som fast gjest gjennom programserien. 


== Bøkene, etter stemmetall ==
Johan Falkbergets Den fjerde nattevakt (1923) – 480 stemmer
Olav Duuns I eventyre (1921) – 182 stemmer
Johan Bojers Den siste viking (1921) – 178 stemmer
Snorre Olav den helliges saga (1200-tallet) – 94 stemmer
Erlend Loe Naiv.Super. (1996) – 94 stemmer
Torvald Sunds Onkel Oskars saueost (1988) – 58 stemmer
Agnar Mykles Lasso rundt fru Luna (1954) – 52 stemmerForfatteren Mildrid Ryan fra Steinkjer var ikke nominert, men fikk likevel 51 stemmer for boka Men fuglene synger for alle, utgitt på eget forlag.
Øvrige nominerte bøker var (i rekkefølge etter utgivelsesår) Kongsspegelen (ca. 1230, som ifølge juryen sannsynligvis er skrevet på Nærøy), Arne Dybfests Ira (1891); Kristofer Uppdals Dansen gjenom skuggeheimen (1911), Nini Roll Ankers Huset i Søgaten (1923), Peter Egges Hansine Solstad (1925), Magnhild Haalkes Allis sønn (1935), Olaf Bergs Martin Kvennavika (i utvalg, 1940) og Kristian Kristiansens Adrian Posepilt (1950). 
Andre ikkenominerte forfattere som fikk stemmer var Idar Lind, Bjarne Slapgard, Olav Gullvåg, Fredrik Skagen og Kim Småge.


== Kilder ==
Adresseavisen; 28.6.2000 og 21.8.2000
Den nordiske rase

Den nordiske rase var en raseinndeling av mennesker hvor hvite mennesker («den hvite rase») (og ved dens forlengelse, folk i Europa) ble forsøkvis kategorisert og inndelt av antropologer på begynnelsen av 1900-tallet. Debatter om dette emnet er i dag hovedsakelig betraktet som ikke vitenskapelig (og dermed uten praktisk nytteverdi), men ideologisk. Ideologier som fremmer rasistisk overlegenhet hevder at den såkalte nordiske rase, da særlig germanske folk, består av nordiske overmennesker på grunn av en medfødt egenskap for lederskap, og underforstått en tilsvarende nedvurderinger av mennesker fra andre raser. 
Disse ideologiene, stundom kalt «nordisk tankegang» eller «nordisme», var rådende hovedsakelig på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet i Vest-Europa og i Nord-Amerika. Disse tankene hadde en betydelig innflytelse på nazistisk ideologi. Nazismen betegnet den såkalte nordiske rasen som «arisk».
Ved 1930-tallet kom det voksende kritikk mot den nordiske modellen i Storbritannia, USA og andre land. Blant annet hevdet den britiske historikeren Arnold J. Toynbee i boken A Study of History (1934) at ideologien ikke hadde noen mening da historien viste at de mest dynamiske sivilisasjoner i verden har oppstått fra kulturer bestående av mange folkeslag. I sørlige Europa fikk ideologien mindre innflytelse.


== Ripleys konsept om «en nordisk rase» ==
Teorien gikk ut på at europeere var delt inn i separate rasekategorier. I boken The Races of Europe (De europeiske raser, 1899) fremmet den amerikanske økonomen og raseteoretikeren William Z. Ripley (1867 – 1941) en tredelt rasemodell, som senere ble popularisert av den amerikanske advokaten og antropolgen Madison Grant. Den delte europeere inn i tre undergrupper: Nordic («nordisk»), Alpine («Alpene») og Mediterranean («Middelhavet»); det vil si nordlige, midtre og sørlige Europa.
Den såkalte nordiske rasen holder til i Nord-Europa, hovedsakelig (men ikke utelukkende) blant germansk-talende, og ble karakterisert ved høy høyde, slank bygning, lang skalle, et noe smalt ansikt, lys hud, skarpskårne ansiktstrekk, høye kinnben, smal og rett nese, rett eller svakt bølget (kan være krøllete i barndommen) lyst hår eller lyst brunt (kan mørkne med alderen og bli brunt/mørkebrunt), og dyptliggende blå, grå eller blågrønne øyne.Grunnet forskjellig depigmentasjon, var det ikke uvanlig at folk fra den nordiske rase, som nazistene kalte den «ariske», hadde mørkt hår, selv om nazistiske propagandaplakater ofte avbildet den typiske «arier» som blond.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lutzhöft, Hans Jürgen (1971): Der Nordische Gedanke in Deutschland 1920-1940. (Tysk) Stuttgart. Ernst Klett Verlag.


== Eksterne lenker ==
Forskning.no: Den overlegne rase
Litteraturåret 1987

Litteraturåret 1987 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1987.


== Dødsfall ==
2. februar – Alistair MacLean, britisk forfatter
11. april
Erskine Caldwell, amerikansk forfatter.
Primo Levi, italiensk forfatter (født 1919)
30. juni – Torborg Nedreaas, norsk forfatter (født 1906)
3. oktober – Jean Anouilh, fransk forfatter
14. desember – Gerhard Bonnier, bokforlegger
17. desember – Marguerite Yourcenar, belgiskfødt fransk forfatter (født 1903)


== Prisvinnere ==
Nobelprisen i litteratur: Joseph Brodsky, USA
Gustaf Fröding-stipendiet: Hans Alfredson
Deutscher Jugendliteraturpreis: Inger Edelfeldt
Carl Emil Englund-priset: Kay Glans
Edith Södergran-priset: Gurli Lindén


== Hendelser ==


== Nye bøker ==


=== Skjønnlitteratur ===


==== 0 - 9 ====
14! av Jan Myrdal


==== A - G ====
Amerika, Amerika av Torill Thorstad Hauger
Ave Eva av Edvard Hoem
Berts dagbok av Anders Jacobsson og Sören Olsson
Bondens år och bagarens bilder av Olle Häger
Bübins unge av Mare Kandre
Brev från en turist av Jan Myrdal
Den demokratiske terroristen av Jan Guillou
Den röda näckrosen av Jan Mårtenson
Det store eventyret av Jan Kjærstad
Elskede av Toni Morrison
Eva Luna av Isabel Allende
Farlig fiske (Double Whammy) av Carl Hiaasen
Gobi: Djengis Khan av Tor Åge Bringsværd
Gode Vite Hövding av Jan Arvid Hellström


==== H - N ====
Han av Hans Herbjørnsrud
In the Country of Last Things av Paul Auster
Mordant’s Need (Book 2) - A Man Rides Through – Book IV av Stephen R. Donaldson
New York-trilogin av Paul Auster


==== O - U ====
Präriehundarna av Jonas Gardell
Resa med lätt bagage av Tove Jansson
Rhapsody in Blue av Tore Hamsun
Roman 1987 av Dag Solstad
Søster hat av Knut Meling
Seventh Son av Orson Scott Card
Siki av Torbjörn Säfve
Sneglene av Lars Saabye Christensen
Spegeljakten av Stephen R. Donaldson
Så mye å si deg … av John Marsden


==== V - Å ====
Vi kallar honom Anna av Peter Pohl
"åt alla christliga anförvanter" av Jan Arvid Hellström


=== Sakprosa ===
Det elskende menneske av Nina Karin Monsen
Søstre, kamerater!  av Kjersti Ericsson
Trine Folmoe

Trine Folmoe (født 7. april 1964 i Oslo) er en norsk maler og tegner. 
Hun gikk på Oslo Tegne- og Maleskole 1980, og var senere elev hos Odd Nerdrum fra 1983-85. Hun gikk på Statens kunstakademi 1985-89 og debuterte med en separatutstilling i Bergen Kunstforening 1989.
Folmoes tidlige arbeider var tydelig inspirert av hennes lærer Nerdrum, mens senere arbeider er i mer skulptural stil. Motivkretsen omfatter kvinneskikkelser og morsrollen, og menneskene er ofte plasserte i udefinerte omgivelser, med en løst skissert bakgrunn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aftenposten: I det barokke hjørne 6. desember side 8
Hjemmeside
Ole Frederik Joensen

Ole Fredrik Joensen (1876–1964), på folkemunne kalt Óli í Skúla, var en færøysk kjøpmann og politiker (Sb.) fra Klaksvík. Han var Klaksvíks sognestyreformann og medlem av det færøyske Lagtinget.


== Liv og virke ==
Han var sønn av lærer Samuel Michael Joensen og hustru Marie Fredrikke Olsen i Klaksvík. Etter konfirmasjonen begynte han i handelslære ved kjøpmannsforretningen Jørgen Bech & Sønner i Klaksvík. Han giftet seg med Oluffa Olsen, datter av sysselmann, lagtings- og landstingsmann Clement Olsen.Han etablerte i 1904 sin egen kjøpmannsforretning med fiskebåtrederi, eksport av klippfisk og saltfisk samt import av kull, tømmer og salt. Firmaet O.F. Joensen holdt til i Klaksvík og hadde filialer i flere andre bygder.Han var medlem av sognestyret (senere kommunestyret) i Klaksvík 1906–1922. Fra Klaksvík ble utskilt som egen kommune i 1908 og til 1911, var han sognestyrets formann (borgermester). Han var også formann i 1920.Joensen var innvalgt på Lagtinget fra Norðoyar 1924–1928, 1932–1946 og 1950–1954, valgt som sambandsmann. Georg L. Samuelsen beskrev ham som «så kongetro som noen kan huskes å ha vært», men «radikal i en viss god forstand». På Lagtinget arbeidet Joensen for utbygging av sykehusvesenet, sosialforsorgen og havnevesenet. Joensen tok initiativ til Færøyenes første statsgodkjente sykekasse i Klaksvík i 1905. Han var sykekassens formann i 20 år og ble en pådriver for et moderne sykehus på stedet. Han ble forstander ved sykehuset som åpnet i 1928.


=== Æresbevisninger ===
Joensen ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen og tildelt Dannebrogordenens hederstegn.


== Referanser ==
Crispin Gurholt

Crispin Anders Martin Leo Coulthard Gurholt (født 18. januar 1965 i Oslo ) er en norsk billedkunstner, med bakgrunn som maler, scenograf og filmskaper.
Gurholt tok mesterbrev som tømrer som 23-åring, og begynte året etter på Einar Granum Kunstskole. Deretter Oslo Tegne- og Maleskole, en periode som elev hos Odd Nerdrum og Statens kunstakademi 1993-98. Samtidig med kunstakademiet studerte han ved New York University SCE Film School.
Han debuterte på Høstutstillingen allerede i 1993. Han har regissert musikkvideoene Denim Demon og Get It On for Turboneger, og har arbeidet med fotografi og performance. Hans stedsspesifikke installasjoner kalt live photo er nøye scenografert, preget av små, meningsbærende detaljer, og dokumenteres-gjenskapes fotografisk.


== Referanser = ==


== Litteratur ==
Utne, Janeke Meyer: Crispin Gurholt. Live Photo Lillehammer, med tekster av Achille Bonito Oliva og Janeke Meyer Utne, Oslo 2012
Terje Moe (maler)

Terje Moe (født 16. oktober 1943 i Oslo, død 27. februar 2004 i Oslo) var en norsk maler. 
Moe var utdannet fra SHKS 1963–66 og med ett år på Statens kunstakademi 1968-69. han debuterte med separatutstilling i Kunstnerforbundet 1969. 
Han var en av deltagerne på den figurative utstillingen Romantikk i 1970, og fremsto som en av frontfigurene for den nye romantisk-realistiske retningen i billedkunsten. 
Fra 1976 malte han bymiljø, i en fotorealistisk stil, som forenklet motivene ved å fjerne overflødige element, som ved bruk av lys og skygge mettet bygningenes tekstur med atmosfære.


== Referanser ==
Liste over ordførere i Hadsel

Liste over ordførere i Hadsel er en liste over personer som har vært ordførere i Hadsel kommune.

Aina Johanne Nilsen, 2020–, Senterpartiet
Kurt Eirik Jenssen, 2019–2020, Sp
Siv Dagny Aasvik, 2015–2019, Ap
Kjell-Børge Freiberg, 2007–2015, Frp
Reidar Johnsen, 2003 – 2007, Sp
Ørjan Robertsen, 1999 – 2003, Ap
Hugo Olsen, 1987 – 1999, Ap
Ingegjerd Solum 1985 – 1987, Ap
Dag Jostein Fjærvoll, 1979 – 1985, KrF
John Kristiansen, 1975 – 1979, H
Elnar Bårdsen, 1974 – 1975, Ap
Trygve Pettersen, juli 1972 – desember 1973, Ap
Egil Karlsen, juni 1972 – juli 1972, V
Bjarne Bendiksen, 1968 – 1971, Ap
Edmund Fjærvoll, 1959 – 1963, KrF
Edmund Fjærvoll, 1963 – 1967, KrF
Olav Dahl, herredsagronom, med varaordfører Ragnvald Pedersen (1945)
O. Fjellstad (Ap) - vara Nelson Johnsen (Ap) (1934 – 1937)
Håvard Hanssen - vara Peder Kjørstad (1928 – 1931)
K. L. Leknes (Venstre) (1919 – 1928) - vara Thomas Ellingsen Kvitnes (socialist) (1919 - ?)
Carl Martin Ellingsen (ukjent periode)
Sofus Arctander, 1872–1878


== Referanser ==


== Kilder ==
Edgar Hovland: Vi bygger videre Hadsel bygdebok II ISBN 82-993564-2-3 kapittel 14


== Eksterne lenker ==
«Edmund Fjærvoll». Stortinget.no.