jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anton Flettner

Anton Flettner (født 11. november 1885 i Eddersheim som senere ble del av Hattersheim am Main i Tyskland, død 29. desember 1961 i New York City) var en tysk flyingeniør og oppfinner. Han har mange bidrag til dagens utforming av fly og helikopter. Han har også beskrevet Magnuseffekten som er årsaken til at fotballspillere kan skru en ball slik at den forandrer retning i lufta. Han utviklet trimror/servoror som finnes på nesten alle fly og mange skip.
Han har også utviklet en roterende ventilator som er vanlig på skip og mange andre innretninger, men denne ble samtidig også beskrevet av finnen Savorius, og det er usikkert hvem som har æren for utformingen. Flere av disse ventilatorene produseres av det engelske firmaet Flettner Ventilator Ltd.


== Første verdenskrig ==
Under første verdenskrig arbeidet Flettner under grev Zeppelin med fjernstyring av raketter og førerløse fly ved hjelp av line. I denne tiden utviklet han trimror/servoror.
Etter første verdenskrig ledet han et forskningsinstitutt i Amsterdam som forsket innen aerodynamikk og væskestrømning.
I 1920-årene kjøpte han en skonnert og utstyrte den med to roterende 15-meters sylindre som utnyttet Magnuseffekten til fremdrift, rotorseil. Denne skonnerten krysset Atlanterhavet i 1926. Den seilte bedre enn tradisjonelle seilfartøyer i moderat til kraftig vind, men ble ødelagt i en storm i 1931.


== Andre verdenskrig ==
Under andre verdenskrig ledet han det tyske firmaet «Anton Flettner, Flugzeugbau GmbH» som bygde helikoptre. Han hadde kontakt med Heinrich Himmler om helikopterutviklingen. Flettners kone, Lydia Freudenberg Flettner, var jøde. Himmler sørget for at en lavere tysk offiser med soldater eskorterte henne og hennes familie til Sverige der hun var resten av krigen.
Flettner samarbeidet med dr. Kurt Hohenemser, en dyktig og grundig ingeniør som utviklet deler til helikoptrene. Hans far var jødisk, men de levde hele krigen uten internering siden de arbeidet med helikopterutvikling. Hohenemser og Flettner fastholdt at rotor- og gir-opplegget til de doble rotorene som roterte inne i hverandres bane, var så komplisert å sette sammen at ingen andre kunne montere det. Dette ble en flaskehals i produksjonen som hindret helikopteret FL282 Flettner Kolibri i å få særlig militær betydning under krigen.
Etter krigen flyttet Flettner til USA der han startet Flettner Aircraft Corporation som utviklet helikoptre for militært bruk. Flere av hans ideer preger Kaman-helikopterne.
Anton Flettner døde 76 år gammel 29. desember 1961.

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anton Flettner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anton Flettner – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
New York Times artikkel om Anton Flettner
Arild Plau

Arild Otto Plau (født 10. juli 1920, død 27. oktober 2005) var en norsk pianist, fagottist og komponist, opprinnelig fra Haugsbygd på Ringerike.
Plaus utdannelse var i pianoet ved Musikkonservatoriet i Oslo, og han hadde noen år med lovende virke på pianokrakken, inkludert oppdrag som solopianist ved Oslo restaurantene KNA, La Belle Sole, Larsens Restaurant og Georges Inn. Etter den andre verdenskrig gikk han over til andre instrument og pedagogisk virksomhet grunnet krigsskader. Han ble fagottist i Den Norske Operas nystartede orkester i 1958, og han var blant initiativtakerne og første kapellmester i Oslo Blåsekvintett i 1961. Han skrev en del for tuba og var far til skuespilleren Hilde Sophie Plau (1949–).


== Premier ==
Selskabet for Norges Vels medalje 1989
Statens kunstnerstipend til eldre fortjenstfulle på kroner 18 500 i 1991


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arild Plau hos Nationaltheatret 
(en) Arild Plau på Discogs 
(en) Arild Plau på MusicBrainz
Pont Neuf

Pont Neuf (norsk: Nybroen) er den eldste bevarte bro over Seinen i Paris. Den ble påbegynt i 1578 og ferdigbygget i  1607. Broen er 278 meter lang og 28 meter bred. 


== Eksterne lenker ==
(en) Pont Neuf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pont Neuf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Tourist review
About Pont Neuf Bridge in Paris
(fransk) France Pittoresque: Histoire du Pont Neuf
Hilde Sophie Plau

Hilde Sophie Plau (født 17. april 1949 i Oslo) er en norsk oversetter, forfatter og scenekunstner.
Hun gikk på Elisabeth Gordons barneteaterskole og har lest med Rolf Sand.
Etter examen philosophicum ved Universitetet i Oslo studerte hun ved Statens Teaterhøgskole.
Hun var ansatt som skuespiller ved Nationaltheatret 1973-76 og senere for Torshov-teatret i tyve år. På 1990-tallet studerte hun italiensk ved Universitetet i Oslo.
Siden 1997 har hun vært oversetter for Pax, Aschehoug, Gyldendal and Humanist Forlag, såvel som Nationaltheatret og Radioteatret.  Hun oversatte Brundibar for Den Norske Opera.Hennes far var fagottisten Arild Plau. 


== Utgivelser ==
Underveis.  Dikt til en venn (2000).  Antologi, redaktør.
Humanistisk lesebok (2002).  Antologi, redaktør.
Søvnsankersken (Cappelen, 2002)
Appell (Juritzen, 2009)
Norsk familieleksikon (2010). Barndomsskildring.
Femte akt (2015). Roman.
Nå er det min tur (2017). Roman


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hilde Sophie Plau hos Nationaltheatret 
(no) Oversikt over Plaus oversettelser hos Nasjonalbiblioteket
Kniben

Kniben er en fjellkolle, populært turmål og utsiktspunkt i Lillesand. Til tross for at høyden bare er 94 moh. gir kollen en flott utsikt over Kaldvell-området, Kaldvellelva, det tidligere Kalvild Træsliperi, og skjærgården utenfor. Det er merket turløyper i området.
Bodø Domkor

Bodø Domkor ble stiftet i 1954, og har siden den gang fremført kormusikk med stor bredde. Når man ser tilbake er det likevel to viktige områder som trer frem som sentrale for domkorets identitet.
Det ene området er fremføring av større kirkemusikkverker, som for eksempel Händels Messias, Bachs Juleoratorium, Verdis Requiem, og messer av Haydn og Mozart. Som hovedregel fremføres ett slikt verk årlig, de senere årene har begynnelsen av advent vært tidspunktet for slike konserter.
Det andre viktige området for Bodø Domkor er knyttet til formidling av vår norske kulturarv, med særlig vekt på nordnorsk sang og musikk. Tekster av diktere som Petter Dass og Elias Blix, tonesatt av dagens fremste nordnorske musikere er bare noen av de prosjekter som domkoret har arbeidet med og som har resultert i plateinnspillinger. Nordnorske folketoner har også vært viktig å løfte fram og presentere, ofte i nye og spennende arrangementer. 
Bodø Domkor har et godt og nært samarbeid med andre kor og musikere i byen og regionen. Dette har resultert i en rekke spennende samarbeidsprosjekter som på en positiv måte bidrar til å bryte litt med en mer tradisjonell forståelse av kirkekoraktivitet. Det kanskje mest kjente prosjektet er samarbeidet med artisten Halvdan Sivertsen, som blant annet resulterte i at domkoret medvirket på en av Sivertsens CD-er. Andre spennende prosjekter er nattjazzkonserter som har blitt en førjulstradisjon de senere år, og hvor koret har fått anledning til å samarbeide med noen av landets ypperste jazzmusikere.
Bodø Domkor hører også til det rike musikk- og kulturlivet i Bodø domkirke.


== Bodø Domkors dirigenter ==
1954 – 1961 Domorganist Ingar Sønderland
1961 (høst) Vikarierende domorganist Olav Buverud
1962 – 1969 Domorganist Ove Kristian Sundberg
1969 – 1970 Fungerende domorganist Arne Solhaug
1970 – 1971 Domorganist Ove Kristian Sundberg
1972 – 1973 Vikarierende domorganist Arne Bech
1974        Domorganist Ove Kristian Sundberg
1975 – 1978 Domorganist Arne Rodvelt Olsen
1979 – 1986 Domorganist Eilert M. Hægeland
1986 – 1990 Domorganist Magne Hanssen
1991 (vår)  Domkantor Bjørn Andor Drage
1991 – 1992 Domkantor Magne Hanssen
1993 – 1994 Domkantor Bjørn Andor Drage
1995 – 1996 Domkantor Magne Hanssen/domkantor Bjørn A. Drage
1996 – 1997 Domkantor Bjørn Lien
1997 (høst) Domkantor Magne Hanssen/Elisabeth Holte
1998 (vår)  Domkantor Elisabeth Holte
1998 – 2004 Domkantor Ragnhild Strauman Halstensen
2005 – 2006 Domkantor Erlend Fagertun
2007 – 2009 Domkantor Ragnhild Strauman
2008 (høst) Domkantor Ragnhild Strauman / domkantor Gro Bergrabb
2009 Domkantor Øystein Jæger


== Diskografi ==
2009 – Jazz Mass ([1])
2007 – Meditatus ([2])
2003 – Brim og båra ([3])
2000 – Kildespring ([4])
1997 – Fagert er landet ([5])
1995 – Vær hilset ([6])
1991 – Op, op I skal utsjunge ([7])


== Eksterne lenker ==
Bodø Domkor
Myntmerke

Et myntmerke er et symbol på mynten som viser hvor den er preget. Produseres det like mynter på flere steder, brukes myntmerket til å skille myntene fra de forskjellige stedene.


== Referanser ==
Evanths, Thorleif T. (1917). Norsk og dansk handels-leksikon: handelsterminologi, varekunnskab, handels-, veksel- og sjøretsspørsmaal, bank-, forsikrings- og børsvæsen, obligasjoner, aktier, maal, vegt, mynt m.m. Kristiania: Aschehoug. s. 460.
Longgupo

Longgupo (kinesisk: 龙骨坡) er et arkeologisk og paleoantropologisk funnsted i fylket Wushan i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina. 
Longgupo-funnstedet (龙骨坡遗址, pinyin: Longgupo yizhi) er et pithecanthropusfunnsted fra tidlig pleistocen, og ble i 1996 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner. Selve funnet er imidlertid kjent som Wushanmennesket (巫山人; Wushan ren).
På samme sted er det også gjort et betydelig fossilt faunafunn (龙骨坡动物群; Longgupo dongwuqun) fra samme epoke; det består av funn fra 29 familier, 74 genera og 116 species.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jin et al.: «A Preliminary Study on the Early Pleistocene Deposits and the Mammalian Fauna from the Renzi Cave, Fanchang, Anhui, China», i Acta Anthropologica Sinica, Supplement to Vol.19, 2000 (Online)
Deborah A. Bakken: Taphonomic Parameters of Pleistocene Hominid Sites in China (Online)


== Eksterne lenker ==
Neue menschliche Fossilienfunde schreiben Chinas Geschichte neu
Longgupo Pithecanthrope Site
Wushan Man
New Lithic Materials from Level 7 of Longgupo Site
Chinese Scientists Conclude Wushan Man Is Oldest Human Fossil In China Arkivert 15. februar 2008 hos Wayback Machine.
Culture of the Three Gorges Area in Paleolithic Era Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Are the 2.04 Million Year Old Wushan Fossils the Oldest Hominin from China? Arkivert 12. desember 2010 hos Wayback Machine.
New human fossil find rewrites China's history
Wushan Man: Oldest Human Found in China
Privateer Press

Privateer Press er et amerikansk miniatyrkrigsspill, rollespill og kortspillselskap grunnlagt i 2000 av Brian Snōddy, Matt Staroscik og Matt Wilson. Selskapet eies i øyeblikket av Wilson.
Privateer Press er basert i Bellevue i Washington, USA, der deres hovedkvarter og amerikanske fabrikk og distribusjonssentral ligger. De har også en fabrikk i England som produserer og distribuerer for det europeiske markedet.


== Utgivelser ==
Iron Kingdoms
Warmachine
Hordes
Infernal Contraption
Monsterpocalypse
Scrappers


== Eksterne lenker ==
Privateer Press official website.
Toy Directory Listing
Phloeidae

Phloeidae tilhører gruppen Pentatomoidea, en undergruppe av tegene, en gruppe av nebbmunner. De har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen.  De lever av plantesaft fra planter og trær.


== Utseende ==
Store (20 – 30 mm), svært flate, brunlige teger. De er svært godt kamuflert og ligner lav-kledte trestammer. Både hode, thorax og bakkropp er sterkt, bladaktig utvidet sideveis. Fasettøynene er delt i en øvre og en nedre del. Antennene er tynne og tre-leddete. Scutellum er ikke speiselt stort, forvingene er nettaktig rynkete. Føttene er tre-leddete.


== Levevis ==
Phloeidae har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier. Phloeidae har yngelpleie, hunnen vokter over eggene og i alle fall over det første nymfestadiet, som hun enten dekker med kroppen sin eller bærer rundt på kroppen. de suger på ulike busker og trær, i alle fall i myrtefamilien (Myrtaceae). Disse tegene er utmerket kamuflert når de sitter på trestammer, men kan også forsvare seg ved å sprute væske fra stinkkjertlene, som munner ut på ryggen.


== Utbredelse ==
Familien finnes bare i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

overklasse insekter, Hexapoda
klasse høyere insekter, Insecta
gruppen Neoptera («nyvinger»)
ordenen Nebbmunner (Hemiptera)
delgruppe Teger, (Heteroptera)
gruppe Trichophora
overfamilien Pentatomoidea
familien Phloeidae
slekten Palaeophloea Kirkaldy, 1909 – bare kjent fra fossiler
slekten Phloea Lepeletier & Audinet-Serville, 1825
Phloea corticata
Phloea subquadrata Spinola
Phloeophana longirostris (Spinola)


== Eksterne lenker ==
(en) Phloeidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phloeidae hos NCBI 
(en) Kategori:Phloeidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phloeidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Wushanmennesket

Wushanmennesket (kinesisk: 巫山人; pinyin: Wushan ren) er en subspecie av Homo erectus. Dets fossiler ble først oppdaget i 1985 i Longgupo ved landsbyen Zhenlongping i Miaoyu i fylket Wushan som i det som da var del av provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Fossilet av venstre mandibula med to molarer og noe benplater ble utgravd det året.
I 1986 gravde man frem tre fortenner og en kjeve med to tenner. Dette ble funnet blant noen dyrefossiler. Etter nøye fagstudier ble fossilet funnet å tilhøre en ny subspecies av Homo erectus. 
Forskerne mente at Wushanmennesket levde for ca. 2,04 til 2,00 millioner år siden, og dermed er det Kinas eldste menneskespecie. Tennene til Wushanmennesket var sterkere enn det moderne menneskes. Hodeskallen ligner det moderne menneskes på mange måter.


== Referanser ==
Qijiakulturen

Qijiakulturen (2400 f.Kr. – 1900 f.Kr) var en tidlig bronsealderkultur rundt om de øvre regioner av Gulelven i Gansu (sentrert i Lanzhou) og i østlige Qinghai i Kina. Qijiakulturen fulgte på Majiayaokulturen. de tre stedene der funn er blitt gjort.
Den svenske arkeologen Johan Gunnar Andersson oppdaget det første funnstedet ved Qijiaping (齊家坪) i 1923. Under kulturens senere stadier trakk den seg noe tilbake fra de vestligere områder, og led under en reduksjon av sitt folketall. Qijiakulturen frembragte noen av de første bronse- og kopperspeil funnet i Kina. Mange av funnstedene vitner om utstrakt bruk av tamhest. 
De arkeologiske funnstedene Lajia, Huangniangniangtai, Qinweijia og Dahezhuang er knyttet til Qijiakulturen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
The Cambridge History of Ancient China : From the Origins of Civilization to 221 BC, Edited by Michael Loewe and Edward L. Shaughnessy.  ISBN 0-521-47030-7
Kwang-chih Chang: The Archaeology of Ancient China, ISBN 0-300-03784-8
Li Liu: The Chinese Neolithic: Trajectories to Early States, ISBN 0-521-81184-8
Walther P99

Walther P99 er en halvautomatisk pistol fra Carl Walther GmbH Sportwaffen.
Arbeidet med pistolen startet i 1994, og den ble introdusert i 1997, med oppstart av serieproduksjon senere samme år. Den kom først i 9 x 19 mm Luger, så ble det laget en versjon for .40 S&W ammunisjon for det amerikanske markedet i 1998. Våpenet brukes av enkelte politistyrker i Tyskland, samt det polske og finske militære.
Pistolen har polymerramme og teniferbehandlet glidestykke. Den har tennstempel som spennes med fjør, istedenfor utvendig hammer. Den har også fire indre sikringer, justerbare sikter, skinne for montering av ekstrautstyr, utskiftbar skjeftebakdel i forskjellige størrelser, og magasinutløser som sitter på begge sider. Den leveres i tre utførelser: sort ramme med sort glidestykke, sort ramme med titaniumsbelagt glidestykke, og militærfarget olivengrønn ramme med sort glidestykke. Kompaktversjonene leveres kun i sort.
I 2004 kom en ny versjon av P99, med modifisert avtrekkerbøyle hvor en har fjernet «hoppbakken» midt på. Glidestykket var også modifisert for lettere å ta tak i den. Utstyrsskinnen ble endret til Weaverskinne.


== Varianter ==
P99AS (Anti-stress)
P99DAO (Double-action only) tidligere under navnet P990.
P99QA (Quick-action)
P99C (Kompakt)
Smith & Wesson SW99 – Lisensiert USA utgave, også i .45 ACP


== Se også ==
Walther P22 – .22 LR pistol bygget på P99


== Eksterne lenker ==
Walther pistols – RISK International Hellenic website
Little Computer People

Little Computer People, også kalt House-on-a-disc, er et videospill som opprinnelig ble utgitt i 1985 til ZX Spectrum, Apple II, Commodore 64, Amiga og Amstrad CPC. Spillet kom bare ut i USA og Europa.
I 1987 ble spillet utgitt til Famicom Disk System i Japan under navnet Apple Town Story.Ifølge Will Wright er dette forløperen til The Sims.


== Handling ==
Spillet har ingen mulighet til å vinne, og har bare én innstilling: en visning av innsiden av et tre-etasjers hjem. Etter kort tid vil en animert karakter flytte inn i dette hjemmet, og begynner en daglig rutine. Spilleren kan gjøre hverdagslige ting som å lage mat, se på TV eller lese avisen. Spilleren er i stand til å samhandle med denne personen på forskjellige måter, for eksempel å skrive inn enkle kommandoer som karakteren skal gjennomføre, spille poker med ham, eller tilby gaver.
Noen ganger tar karakteren også kontakt på egen hånd, og kan inviterer spilleren til et spill eller skriver et brev som forklarer følelsene og behovene til karakteren. Hver spiller kan generere deres egen unike karakter, så ingen karakter er helt lik andre spillerer. Karakterens navn blir tilfeldig valgt fra en liste, som består av 256 navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Little Computer People hos MobyGames 
(en) Little Computer People på Internet Movie Database 
(en) Little Computer People hos Internet Game Database 
(en) Little Computer People hos GameFAQs
Nicolaus Zwetnow

Nicolaus «Nic» Zwetnow (født 28. mai 1929 i Berlin, død 18. januar 2016) var en norsk lege og idrettsmann.
Zwetnow avla medisinsk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1953. Senere gjennomgikk han også legeutdannelse i Sverige. I 1970 avla Zwetnow den medisinske doktorgrad ved Universitetet i Göteborg. Samme år ble han dosent. I Sverige arbeidet Zwetnow ved Sahlgrenska sjukhuset og Karolinska sjukhuset. I 1980 ble Zwetnow utnevnt til professor i medisin ved Det medisinske fakultet, Universitetet i Oslo, med fagfeltet nevrokirurgi. Han var til 1999 sjef for nevrokirurgisk avdeling ved Rikshospitalet.Som idrettsmann markerte Zwetnow seg som pistolskytter. Han var norgesmester i pistolskyting flere ganger. Zwetnow deltok i øvelsen 25 m silhuettpistol under sommer-OL i Roma i 1960 og i Tokyo i 1964. Hans beste plassering var en 29.-plass i 1964. Zwetnow var også kjent som musiker, særlig på instrumentet balalaika.Zwetnow ble i 1985 tildelt Det jugoslaviske flaggs orden med gullkrans og i 1995 den russiske Vennskapsordenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicolaus Zwetnow – Olympedia 
(en) Nicolaus Zwetnow – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nicolaus Zwetnow – ISSF
Puerto Baquerizo Moreno

Puerto Baquerizo Moreno er hovedstaden og den nest største byen i den ecuadorianske Galápagos-provinsen. Byen har 6 672 innbyggere, og ligger ved sørvestkysten av øya San Cristóbal, i den østlige kantonen San Cristóbal. Byen ble grunnlagt på midten av 1800-tallet av general José de Villamil og har fått sitt navn etter den tidligere presidenten i Ecuador, Alfredo Baquerizo Moreno, som var den første sittende presidenten som besøkte øyene i 1916.San Cristóbal lufthavn ligger om lag én kilometer sørøst for bysenteret, og har flyvninger til Guayaquil på fastlandet og Baltra.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Puerto Baquerizo Moreno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Magnuseffekt

Magnuseffekt er en kraft på et roterende objekt med fart gjennom luft, gass eller væske. Kraften er rettet vinkelrett på fartsretningen.Effekten baserer seg ikke på Bernoullis prinsipp men på Newtons tredje lov, avbøyningskraften på objektet er en reaksjon på avbøyningen som objektet påfører luftstrømmen. Objektet "skyver" luften i den ene retningen, og luften skyver objektet i den andre retningen. Spesielt er en løftekraft ledsaget av en nedadbøyning av luftstrømmen. Det resulterer i en vinkelavbøyning i væskestrømmen, akter på objektet. Den siden av ballen som beveger seg framover beveger seg bort fra sin normale ballistiske bane. Dette gjelder fotballer, golfballer, bordtennisballer, kanonkuler osv. Prosjektiler som skytes ut uten rotasjon kan få en rotasjon med rotasjonsakse på tvers av fartsretningen og får forandret banen på grunn av magnuseffekten. Rifler og flere kanonløp og løp i andre skytevåpen har kanter i spiralform utover løpet som gir prosjektilet en rotasjon med rotasjonsaksen tilsvarende fartsretningen. På grunn av gyroeffekten hindrer dette rotasjon med akse på tvers av fartsretningen som kan gi annen retning for prosjektilet på grunn av magnuseffekten.
Magnuseffekten benyttet i dag til fremdrift av skip med rotorseil. Høye drivstoffpriser og regulering av skipsutslipp på grunn av global oppvarming har ført til økt interessen for alternative fremdriftsmetoder og seil er igjen blitt aktuelt.
Magnuseffekten har ingenting å gjøre med retningsendringen som ballen får når den spretter og friksjonen mellom ballen i spinn og underlaget gir ballen en annen retning.
Heinrich Gustav Magnus (1802–1870) beskrev denne effekten og eksperimenterte med den i 1853.


== Eksterne lenker ==
«Surprising Applications of the Magnus Effect», video fra YouTube som viser Magnuseffekten (engelsk)
Lickilicky

Licilicky er en normal-type pokémon som utvikles fra Lickytung, som blei introdusert i 1. generasjon i pokémonserien. Selv ble den itrodusert i 4. generasjon. Den er rosa, med hvitt mønster på brystet og gule merker på magen. Et viktig kjennetegn ved den er at den har ei veldig lang tunge. Den er med i filmen Darkrai sin oppstand.


== Eksterne lenker ==
Lickilicky på Pokémon Wiki
Megarididae

Megarididae tilhører gruppen Pentatomoidea, en undergruppe av tegene, en gruppe av nebbmunner. De har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen.  De lever av plantesaft fra planter og trær.


== Utseende ==
Små, svarte teger. I likhet med flere andre grupper av Pentatomoidea dekker scutellum så godt som hele bakkroppen. De er hvelvede, blanke, kraftig punkterte og minner om biller av familien mycelbiller (Leiodidae).


== Levevis ==
Megarididae har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier. I alle fall noen av artene er knyttet til planter i myrtefamilien (Myrtaceae).


== Systematisk inndeling ==

overklasse insekter, Hexapoda
klasse høyere insekter, Insecta
gruppen Neoptera («nyvinger»)
ordenen Nebbmunner (Hemiptera)
delgruppe Teger, (Heteroptera)
gruppe Trichophora
overfamilien Pentatomoidea
familien Megarididae McAtee & Malloch, 1928
slekten Megaris Stål, 1862 – 16 arter, bl.a.:
Megaris atratula Stål, 1862


== Eksterne lenker ==
(en) Megarididae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Megarididae hos Fossilworks 
(en) Megarididae hos NCBI 
Megarididae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Megaris atratula: [1]
Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter
Britta Bilač

Britta Bilač (født som Vörös den 4. desember 1968 i Saalfeld, Øst-Tyskland – nå Tyskland) er en tidligere Høydehopper fra Slovenia. Hennes største meritt var EM-tittelen fra 1994 da hun også satte beste noteringen sin på 2,00 meter. Tidligere representerte hun DDR, hun giftet seg med den slovenske lengdehopperen Borut Bilač og ble slovensk statsborger i 1992.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Britta Bilač – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Britta Bilač – Olympedia 
(en) Britta Bilač – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Britta Bilač – World Athletics