jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fuglsetfjorden

Fuglsetfjorden er en fjordarm på sørsiden av Sognefjorden i Høyanger kommune i Sogn og Fjordane. Den strekker seg omtrent 8 kilometer fra innløpet og inn til bygda Førde som ligger i fjordbotnen.


== Referanser ==
Knut Wicksell

Johan Gustaf Knut Wicksell (født 20. desember 1851 i Stockholm, Sverige, død 3. mai 1926) var en svensk økonom og politisk aktivist.
Han ble født i Stockholm, hvor faren hans drev grønnsakshandel. Wicksell gikk på gymnaset der før han i 1869 reiste til Uppsala for å studere filosofi og matematikk. Her oppnådde han graden fil.kand. med fagkretsen historie, teoretisk filosofi, latin, matematikk, nordiske språk og astronomi.Wicksell var både en av de viktigste bidragsyterne til utviklingen av økonomisk analyse slik vi kjenner den i dag og en av Skandinavias aller fremste økonomer gjennom tidene. Særlig sentral var han for utformingen av det vi vanligvis omtaler som makroøkonomi. Innenfor pengepolitisk forskning og teori om konjunktursykler blir han fremdeles regelmessig referert til.Fra 1889 var han samboer med den norske kvinnesaksforkjemperen Anna Bugge Wicksell (1862–1928).


== Referanser ==
Kaluga

Denne artikkelen er om den russiske byen. For fisken med samme navn, se Kalugastør.
Kaluga (russisk: Калу́га) er en by og administrativt senter i Kaluga oblast i Russland. Den ligger ved elva Oka, rundt 170 km sørvest for Moskva. Innbyggertall: 334 751 (folketelling 2002), 311 319 (folketelling 1989).


== Historie ==
Kaluga ble grunnlagt på midten av 1300-tallet som en grensefestning ved Storfyrstedømmet Moskvas sørvestre grense. Den ble første gang nevnt i historiske dokumenter i 1371. I middelalderen var Kaluga en mindre bosetning eid av Vorotynskij-fyrstene, hvis familiegods ligger sørvest for dagens by. På 1700-tallet vokste bosetningen til en handels- og administrasjonsby. Under krigen mot Napoleon i 1812 var Kaluga hovedkvarter for general Mikhail Kutuzov. 
Under andre verdenskrig var Kaluga okkupert av Tyskland fra oktober 1941, men ble gjenerobret av Den røde armé allerede i desember 1941.
Kaluga er kjent for sin mest berømte innbygger, Konstantin Tsiolkovskij, en pioner innen rakettforskningen, som anses som den russiske romfartens far.  Han begynte sin karriere som skolelærer i Kaluga. Tsiolkovskij grunnla i 1892 et institutt for fysikk i Kaluga. Hans tidligere bolig er i dag et viktig russisk romfartsmuseum, dedikert til hans teoretiske prestasjoner og deres praktiske bruk innen moderne romforskning.


== Økonomi ==
Kaluga har i de seneste år blitt et av sentrene for Russlands bilindustri, etter at flere utenlandske produsenter har bygget fabrikker i området.
I mai 2007 kunngjorde Volkswagen at de ville bygge en bilfabrikk i Kaluga. Det var forventet at investeringen ville ligge på over 370 millioner euro. Fabrikken vil begynne produksjon av Skoda Octavia i 2008, og vil i 2009 starte produksjon av VW-modellene Passat, Touareg og Polo. Fabrikken er planlagt for en produksjon på 115 000 biler pr år.15. oktober 2007 begynte Volvo byggingen av en ny lastebilfabrikk, beregnet å stå ferdig tidlig i 2009. Fabrikken forventes å ha en kapasitet på 10 000 Volvo- og 5 000 Renault-lastebiler.12. desember 2007 kunngjorde PSA Peugeot Citroën sin beslutning om å bygge en ny bilfabrikk i Kaluga, beregnet ferdigstilt i 2010. Fabrikken er beregnet for produksjon av mellomstore biler.28. desember 28 2007 kunngjorde Mitsubishi Motors at de hadde til hensikt å bygge en fabrikk i Kaluga med en årlig produksjonskapasitet på 50 000 biler.


== Transport ==
Kaluga er knyttet til Moskva via jernbane og den historiske «Kalugaveien», som i dag er hovedveien E105. Kaluga Grabtsevo lufthavn ligger 6 km nordøst for byens sentrum.


== Kjente personer fra Kaluga ==
Konstantin Tsiolkovskij, rakettforsker
Imam Sjamil, avarisk politiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Kaluga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Калуга – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Regional informasjon
Offisielt nettsted for Tsiolkovskij-museet
Forum Kaluga
Martin Selmayr

Martin Selmayr (født 1970 i Bonn) er en tysk jurist. Han var fra 1. mars 2018 til 2019 generalsekretær i Europakommisjonens generalsekretariat. Selmayr var fra 2014 til 2018 stabssjef for Europakommisjonens president, Jean-Claude Junker. I 2019 ble han utnevnt som EUs faste representant i Østerrike.


== Bakgrunn og virke ==
Selmayr er utdannet jurist ved universiteter i Genève, Passau og London, og har studert ved University of California, Berkeley. Selmayr har hatt en rekke posisjoner som kommunikasjonsdirektør for større tyske og europeiske selskaper. Han var jurist i Den europeiske sentralbanken 1998-2000, og i IMF 2000-2001. Selmayr ble i 2001 juridisk rådgiver i forlaget Bertelsmann Verlag, fra 2003 leder av Brussel-kontoret. Fra 1. november 2004 var han talsmann for EU-kommissær Viviane Reding. Han foreleser også i EU-rett ved universitetene i Passau og Saarbrücken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
EU truer uvillige mobilselskaper
Martin Selmayr CV
Fotball under Sommer-OL 1984

Fotball under Sommer-OL 1984. Fotball var med på det olympiske programmet for attende gang under OL 1984 i Los Angeles. Seksten lag deltok og turneringen ble avviklet mellom 29. juli og 11. august. Frankrike beseiret Brasil med 2-0 i finalen og ble olympiske mestere i fotball. Norge deltok i gruppespillet etter at en rekke kommuniststater valgte å boikotte lekene. Norge fikk derfor Øst-Tysklands plass. Etter de innledende kampene mot Chile (0-0), Frankrike (1-2) og Qatar (2-0) kom Norge på tredjeplass i sin gruppe og var dermed utslått.  


== Medaljer ==


== Kvartfinaler ==


== Semifinaler ==


== Finaler ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 21. april 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Peja Stojaković

Predrag «Peja» Stojaković (serbisk: Предраг Стојаковић – Пеђа; født 9. juni 1977) er en serbisk basketballspiller for laget New Orleans Hornets i NBA og Serbias landslag i basketball. Stojaković har tidligere spilt for Røde stjerne Beograd, PAOK Thessaloniki, Sacramento Kings og Indiana Pacers.


== Utmerkelser ==
Stojaković ble kåret til EM-turneringens mest verdifulle spiller i 2001, og ble samme året også kåret til Europas beste spiller av avisen La Gazzetta dello Sport.
Stojaković har spilt tre NBA All-Star-kamper i 2002, 2003 og 2004 i tillegg til at han har blitt kåret til NBAs beste 3-poengskytter 2 ganger, både i 2002 og 2003.
I 2004 vant Peja Stojaković All-NBA Second Team som årets small forward.


=== EM-medaljer ===
EM 1999 Frankrike: Bronse i basketball med Jugoslavia
EM 2001 Tyrkia: Gull i basketball med Jugoslavia


=== VM-medaljer ===
VM 2002 USA: Gull i basketball med Jugoslavia


== Klubber ==
Peja Stojaković har spilt for følgende klubber:


== NBA-karriere ==
Peja Stojaković har spilt i NBA siden 1998, da han fikk kontrakt med laget Sacramento Kings. I 2006 byttet han klubb til Indiana Pacers, men oppholdet der ble ikke langvarig. Allerede samme året ble han byttet videre til New Orleans Hornets, der han spiller nå.


=== Statistikker fra Stojakovićs NBA-karriere ===


==== Tegnforklaring ====


==== Sesongen ====


==== Sluttspill ====


== Referanser ==


== Kilder ==
«Peja Stojakovic bio». Predrag Stojakovićs biografi og statistikker (engelsk). NBA.com. s. 5. Besøkt 19. mai 2010. 
«Peja Stojakovic». Predrag Stojakovićs hjemmeside (engelsk). Arkivert fra originalen 6. juni 2010. Besøkt 19. mai 2010. 


== Eksterne lenker ==
(de) Peja Stojaković – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Peja Stojaković – Olympics.com 
(en) Peja Stojaković – Olympedia 
(en) Peja Stojaković – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Peja Stojaković – FIBA 
(en) Peja Stojaković – eurobasket.com 
(en) Peja Stojaković – Basketball-Reference.com
Tarusa

Tarusa (russisk: Тару́са) er en by i Kaluga oblast i Russland. Den ligger ved venstre bredd av elva Oka, rundt 60 km nordøst for Kaluga. Innbyggertall: 9 893 (folketelling 2002).
Tarusa har vært kjent i historiske kilder siden 1246, da den var hovedstad i et av de Øvre Fyrstedømmer. Senere flyttet de lokale herskerne sitt hovedsete til Mesjtsjovsk og Borjatino, og Tarusa ble undelagt Storfyrstedømmet Moskva på slutten av 1300-tallet. Tarusa ble brukt som en festning ved de sørlige veiene inn mot Moskva fra 1400- til 1600-tallet. 
Byen var okkupert av tyske styrker mellom 24. oktober og 19. desember 1941.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tarusa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Medyn

Medyn (russisk: Медынь) er en by i Kaluga oblast i Russland. Den ligger ved elva Medyn, rundt 55 km nordvest for Kaluga. Innbyggertall: 7 700 (2007 est.), 7 940 (folketelling 2002), 8 400 (folketelling 1989).
Den tidligere flybasen Medyn-Adujevo lå 9 km nordøst for byen.


== Historie ==
Medyn ble første gang nevnt i historiske kilder i 1386, da bosetningen ble overdratt fra fyrstedømmet Smolensk til Storfyrstedømmet Moskva. Landsbyen Medynskoje fikk innvilget byrettigheter i 1776. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Medyn, Russia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Medyn på MojGorod (russisk)
Daerpies Dierie

Daerpies Dierie er et sørsamisk menighetsblad. Tidsskriftet utkommer fire ganger i året. Redaktør og ansvarlig utgiver er Einar Bondevik, prest i sørsamisk område med kontor i Mo i Rana. 
Bladet har artikler på svensk, norsk og sørsamisk. Artiklene er relatert til samisk kirkeliv, nyheter og kulturelle tema.
Tidsskriftet har kommet ut siden 1997. Bladet blir støtta økonomisk av Härnösands stift i Sverige, Nidaros bispedømme, Sametinget i Norge og Svenska Kyrkan. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sellevåg Treskofabrikk

Sellevåg Treskofabrikk er en treskofabrikk som ligger i Sellevåg i Gulen i Sogn og Fjordane. Den ble startet i 1899 og produserte tresko frem til 1975. Fabrikkanlegget står på Riksantikvarens liste over verneverdige industrikulturminner.


== Historie ==
Endre Torkjelsson kjøpte Sellevåg i 1870 og starta med å bruke Sellevågelva til mølledrift. Han dreiv mølla fram til 1899, då Jon Arnoldsson Kahrs kjøpte rettighetene i området.
Kahrs oppretta Bergens Træskofabrik Ltd. Trematerialene fikk fabrikken fra jekter som kom fra indre Sogn. De ferdige treskoa blei frakta til Bergen, der det var en stor etterspørsel etter tresko rundt århundreskiftet. 
Sønnen til Endre Torkjelsson, Torkjel Olai bosatte seg på Sæternes og blei formann på fabrikken. Joakim, Torkjel Olais sønn arbeidet på fabrikken og tok over driften og eiendommen i 1952. 


=== Nye tider ===
Da etterspørselen etter tresko begynte å synke, blei det lagt større vekt på sagbruksdrift. I 1975 tok treskoproduksjonen slutt, men damanlegget, rørgata og treskofabrikken står fortsatt som det var, med alt produksjonsutstyr intakt. Magne Sellevåg, eldste sønn til Joakim, Endre Torkjelssons oldebarn står i dag for drifta av sagbruket.


== Eksterne lenker ==
Sellevåg Treskofabrikk
Tekniske og industrielle kulturminne i Hordaland og tilstøtande kommunar
Tripp, trapp tresko
Riksantikvaren
Fredningsforslag pdf
«Sellevåg Treskofabrikk». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Munib Masri

Munib al-Masri (منيب المصري) (1934-) er et medlem av Det palestinske sentralråd (PCC) og en tidligere jordansk statsråd. I sin tid som minister hjalp han Yasir Arafat og hans Fatah-kommandører med å rømme fra Jordan under Sorte September.


== Referanser ==
Salah Jadid

Salah Jadid (arabisk: صلاح جديد) (født 1926? — død 19. august 1993) var en syrisk general og politiker i Baathpartiet. Han var de facto regjeringssjef for Syria fra 1966 og frem til han ble avsatt i 1970. Han satt fengslet fra 1970 og frem til sin død i 1993.


== Referanser ==
Prins Gong

Prins Gong (forenklede tegn: 恭亲王; tradisjonelle tegn: 恭親王; pinyin: Gōng Qīnwáng; Wade-Giles: prins Kung), ofte omtalt som den sjette prins (六王爺), født Yixin (奕欣 / 奕訢; Yìxīn; Wade-Giles: I-hsin, mandsju: Isin) av Aisin-Gioro-klanen (født 11. januar 1833 i Beijing, død 29. mai 1898 samme sted) var en mandsjuisk prins og statsmann under det senere Qing-dynastiet.


== Liv og virke ==
Yixin var halvbror til Xianfeng-keiseren og fremtrådte først som diplomat under andre opiumkrig mot Storbritannia og Frankrike, da han fikk i oppdrag å undertegne Pekingkonvensjonene som satte stopp for fiendtlighetene. Keiseren selv hadde etterlatt ham i Beijing for å forhandle med de fremrykkende britiske og franske styrker, mens han selv men storparten av hoffet, hadde trukket seg nordover til palasset i Rehe.  
I 1861 ble han leder av Zongli Yamen, det regjeringsorgan som Kina i konvensjonene forpliktet seg til å opprette for utenrikssaker.
Etter Xianfengs død samme år ble han etter en statskuppslignende manøver i ly av de to enkekeiserinnene Ci'an og Cixi den egentlige regenten under sin brorsønn Tongzhi-keiserens umyndighetstid. 
Han grunnla læreinstitusjonen Tongwen Guan i 1862 for kinesiske lærde for studiet av fremmedspråk og teknologi.
Han tapte senere vesentlig anseelse og fikk en varig knekk da Qingstyrkene tapte den fransk-kinesiske krig. Han kom da i skyggen av sin yngre halvbror, førsteprins Chun 醇賢親王).
I 1894 ble Yixin igjen sjef for Zongli Yamen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hummel, Arthur William, red. Eminent Chinese of the Ch'ing period (1644-1912). 2 bind. Washington: United States Government Printing Office, 1943.
Hongze (innsjø)

Hongze (kinesisk: 洪泽湖, pinyin: Hóngzé Hú) er en innsjø i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Den ligger ved byene Suqian og Huai'an. Hongze er den fjerde største ferskvannssjøen i Kina. Den er nå fire ganger større enn den var på 1100-tallet da Guleelven endret sitt løp. Den omfattende sedimenteringen av elveslam blokkerte elven Huais løp slik at det da begynte å føre mot Hongze. Også en stor oversvømmelse av Gulelven i 1680 bidro til dannelsen av sjøen. Senere har vannstanden sunket noe.


== Eksterne lenker ==
Lake Hongze English guide Arkivert 25. februar 2017 hos Wayback Machine. (Jiangsu.NET)
Suqian

Suqian (kinesisk: 宿迁; pinyin: Sùqiān, Wade-Giles: Su-ch'ien) er en by på prefekturnivå nord i provinsen Jiangsu i  Folkerepublikken Kina. Den grenser til Xuzhou i nordvest, Lianyungang i nordøst, Huai'an i sør, og provinsen Anhui i vest.
Hele prefekturet har et folketall på 5 213 900 innbyggere (2004), selve byen 232.200 innbyggere (2000).
Keiserkanalen renner gjennom dette prefekturet.


== Administrative enheter ==
Suqian administrerer to distrikter og tre fylker.

Distriktet Sucheng (宿城区)
Distriktet Suyu (宿豫区)
Fylket Shuyang (沭阳县)
Fylket Siyang (泗阳县)
Fylket Sihong (泗洪县)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Suqian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Suqianguide Arkivert 26. oktober 2020 hos Wayback Machine. (Jiangsu.NET)
Rødtinden

Rødtinden er et fjell på Kvaløya utenfor Tromsø. Det har en høyde på 470 meter over havet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Informasjon rundt toppturer
Cerura

Cerura er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen gaffelstjerter i familien tannspinnere (Notodontidae). Disse artene er ganske store og kraftige, hvite spinnere med svarte tegninger. De har oppsiktsvekkende larver, grønne på undersiden og brune på ryggen, med en spiss pukkel på tredje kroppsledd og et gaffelformet vedheng på siste kroppsledd. Fra det sistnevnte kan det skytes ut lange, røde, piskaktige vedheng som larven vifter med for å skremme vekk fiender, samtidig som den skiller ut en illeluktende og sannsynligvis svært giftig (cyanid-holdig) væske. Larvene lever på busker og trær i pilefamilien (Salicaceae). I Norge forekommer stor gaffelstjert (Cerura vinula) over store deler av landet.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien Noctuoidea
Familien tannspinnere, Notodontidae
Underfamilien Notodontinae – over 200 arter, alle faunaregioner, larvene nakne
Gruppen Gaffelstjerter, Dicranurini – gråhvit-spraglete, forvingen uten "tann", larvene bisart utseende
Slekten Cerura Schrank, 1802
stor gaffelstjert, Cerura vinula (Linnaeus, 1758) – på osp og vier, til Nordland
Cerura erminea (Esper, 1783) – bare i Finland i Norden
Cerura iberica (Templado & Ortiz, 1966) – Den iberiske halvøy
Cerura delavoiei (Gaschet, 1876) – Nord-Afrika
Cerura felina Butler, 1877 – østlige Sibir
Cerura australis Scott, 1864
Cerura candida Lintner, 1878
Cerura dayongi Schintlmeister & Fang, 2001 – Hainan
Cerura kandiya Moore – India
Cerura liturata Walker, 1855 – Sørøst-Asia
Cerura malaysiana Holloway, 1982 – Java, Borneo
Cerura menciana Moore, 1877
Cerura priapus Schintlmeister, 1997 – Vietnam, Sør-Kina
Cerura przewalskyi (Alphéraky, 1882) – Kina, Xinjiang-provinsen
Cerura rarata Walker, 1865
Cerura scitiscripta Walker, 1865
Cerura subrosea (Matsumura, 1927)
Cerura tattakana Matsumura, 1927
Cerura thomasi Schintlmeister, 1993


== Kilder ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider.
Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Nettsiden Norges sommerfugler: [2]
Markku Savela's sommerfugl-sider: [3]
Mazzei, P., Reggianti, D. og Pimpinelli, I.: Moths and Butterflies of Europe and North Africa. Bildegalleri over europeiske arter. [4]


== Eksterne lenker ==
(en) Cerura i Encyclopedia of Life 
(en) Cerura i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Cerura hos Artsdatabanken 
(sv) Cerura hos Dyntaxa 
(en) Cerura hos Fauna Europaea 
(en) Cerura hos ITIS 
(en) Cerura hos NCBI 
(en) Kategori:Cerura – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cerura – detaljert informasjon på Wikispecies
Furcula

Furcula er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen gaffelstjerter i familien tannspinnere (Notodontidae). De er hvite sommerfugler med et mer eller mindre tydelig, grått tverrbånd på forvingene, og skiller seg ellers fra slekten Cerura på at de er mindre. Larvene er grønne på oversiden, brune på ryggen, med en spiss pukkel på ryggen av tredje kroppsledd oget gaffelformet vedheng bakerst. De lever stort sett på busker og trær i pilefamilien (Salicaceae).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien Noctuoidea
Familien tannspinnere, Notodontidae
Underfamilien Notodontinae – over 200 arter, alle faunaregioner, larvene nakne
Gruppen Gaffelstjerter, Dicranurini – gråhvit-spraglete, forvingen uten "tann", larvene bisart utseende
Slekten Furcula Lamarck, 1816 – 20 arter, på osp og vier
liten gaffelstjert, Furcula furcula (Clerck, 1759) – til Sogn og Fjordane
hvit gaffelstjert, Furcula bicuspis (Borkhausen, 1790) – Sørlandet
grå gaffelstjert, Furcula bifida (Brahm, 1787) – Sørlandet og Hardanger
Furcula aeruginosa – Øst-Asia
Furcula borealis (Guérin-Ménéville, 1832) – Nord-Amerika
Furcula cinerea (Walker, 1865) – Nord-Amerika
Furcula interrupta (Christoph, 1867) – Lilleasia
Furcula modesta (Hudson, 1891)
Furcula nicetia (Schaus, 1928)
Furcula nivea (Neumoegen, 1891) – Nord-Amerika
Furcula occidentalis (Lintner, 1878)
Furcula scolopendrina (Boisduval, 1869)
Furcula tibetana Schintlemeister, 1998 – Tibet


== Kilder ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider.
Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Nettsiden Norges sommerfugler: [2]
Markku Savela's sommerfugl-sider: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) Furcula i Encyclopedia of Life 
(en) Furcula i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Furcula hos Artsdatabanken 
(sv) Furcula hos Dyntaxa 
(en) Furcula hos Fauna Europaea 
(en) Furcula hos ITIS 
(en) Furcula hos NCBI 
(en) Kategori:Furcula (Notodontidae) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Furcula – detaljert informasjon på Wikispecies
Finn Hødnebø

Finn Hødnebø (født 29. desember 1919 i Risør, død 31. desember 2007) var professor i norsk språkvitenskap ved Universitetet i Oslo.
Han var dosent ved Nordisk Institutt, Universitetet i Oslo (1972) og ble  utnevnt til professor i 1985. 
Hødnebø var bl.a. norsk redaktør av Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder fra vikingetid til reformasjonen som kom ut med 22 bind i perioden 1956-1978. Han var ordbokredaktør og leder for Gammelnorsk ordbokverk og skrev et  supplementsbind, som fortsatt er et standardverk, til Johan Fritzners Ordbog over det gamle norske Sprog. Han utga også gamle norske tekster og diplom fra middelalderen og spilte en viktig rolle i forbindelse med utgivelsen og oversettelse av de gamle norske kongesagaene.  
Hødnebø ble valgt inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i 1979 og mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1993.  


== Utgivelser ==
Ordforrådet i de eldste norske håndskrifter til ca. 1250 (1955)
Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder fra vikingetid til reformationstid (red., Gyldendal, flere bind utgitt 1956-77)
Rettelser og tillegg til Johan Fritzner, Ordbog over det gamle norske sprog (1972).
Norges kongesagaer (Samlaget, 1979).  Red. med Hallvard Magerøy.  Flere opplag og gjenutgivelser senere (blant annet Stenersens forlag, 2003 og 2007)
Festskrift til Finn Hødnebø 29. desember 1989. Red. Bjørn Eithun, Eyvind Fjeld Halvorsen, Magnus Rindal og Erik Simensen (Novus forlag)
Norrøn ordbok (Samlaget, 1990).  Red. med Leiv Heggstad og Erik Simensen.
The Viking discovery of America red. med Jónas Kristjánsson (Stenersens forlag, 1991)
Risør Bymål. Hovedoppgave i norsk ved Universitetet i Oslo fra 1948 (utgitt 2004, Søndeled og Risør Historielag)


== Referanser ==
Johan Eriksson

Johan Eriksson (født 20. januar 1985 i Falun) er en svensk tidligere skihopper som representerte Holmens IF. Han hadde sin hittil beste sesong i 2003/2004, hvor han avsluttet sesongen med flere plasseringer blant de 20 beste, med en 17.-plass fra Liberec i 2004 som det beste. Før 2004/2005-sesongen byttet Sverige trener, og dessverre for Erikson hadde Wolfgang Hartmanns inntreden som trener negativ innvirkning.
Erikson har en karakteristisk stil med å stå veldig oppreist, miste mye av farten og ikke fly spesielt langt. Likevel oppnådde han 201 meter i skiflygning i Planica i 2007.
Eriksson vant i alt seks svenske mesterskap i løpet av karrieren. Han la opp i 2009.


== Verdenscupplasseringer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Johan Eriksson – Sveriges olympiske komité 
(en) Johan Eriksson – FIS (skihopping) 
(pl) Johan Eriksson – skijumping.pl
Isak Grimholm

Isak Grimholm (født 25. mars 1985 i Örnsköldsvik) er en svensk skihopper som hopper for Friska Viljor.
Han debuterte i verdenscupen i Trondheim i OL-sesongen i 2002 ved å bli nummer 44. Han er innehaver av den svenske rekorden på 207,5 meter. Den ble satt i Planica i 2007.
Han er den eldste av to skihoppbrødre. Broren er Jakob Grimholm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Isak Grimholm – FIS (skihopping)
Jakob Grimholm

Jakob Grimholm (født 15. august 1986) er en svensk skihopper som representerer IF Friska Viljor. Hans beste plassering i et verdenscuprenn er en 44.-plass fra Willingen i 2005. Rennet ble vunnet av Andreas Kofler foran Thomas Morgenstern og Andreas Küttel.
Han er den yngste av to skihoppbrødre. Broren heter Isak Grimholm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Jakob Grimholm – Sveriges olympiske komité 
(en) Jakob Grimholm – FIS (skihopping) 
(pl) Jakob Grimholm – skijumping.pl