jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Robert Michels

Robert Michels (født 9. januar 1876 i Köln i Tyskland, død 3. mai 1936 i Roma i Italia) var en tysk sosiolog som var påvirket av sosiologer som Vilfredo Pareto, Gaetano Mosca og Max Weber. 


== Liv og virke ==
Michels er mest kjent for boka Politiske partier (Zur Soziologie des Parteiwesens in der modernen Demokratie) der han hevder at ethvert organisert samfunn nødvendigvis vil bli styrt av en elite. Michels hevdet at selv organisasjoner som ideologisk var mot all elitekontroll likevel ville utvikle en oligarkisk elite, i det han presenterte det som har blitt oligarkiets jernlov: “Den som sier organisasjon, sier oligarki". Han testet denne antagelsen ved å undersøke organisasjoner som i utgangspunktet skulle stå fjernt fra all elitisme. Han tok for seg tre europeiske sosialistpartier før første verdenskrig og konsentrerte seg særlig om det tyske partiet, som han hadde grundig personlig kjennskap til. Disse partiene hadde som må å bevare likhet og demokrati i sin indre organisering; de betraktet lederskapet som tjenere for et masseparti. 
Michels pekte på at radikale sosialistbevegelser ble avradikalisert når de vokste i størrelse. En effektiv massebevegelse forutsatte et fulltids lederskap og et permanent partiapparat. Disse partiledrene ville gradvis miste kontakten med sin proletariske bakgrunn, erverve en eksklusiv ekspertise, kontrollere informasjon og kontaktnett og utvikle en småborgerlig livsstil. Slik ville partiledelsen bli mer opptatt av sin egen sosiale revolusjon enn av bevegelsens. 


== Sentrale verk ==
Storia del marxismo in Italia. Compendio critico con annessa bibliografia, Rom, 1910
Zur Soziologie des Parteiwesens in der modernen Demokratie. Untersuchungen über die oligarchischen Tendenzen des Gruppenlebens, Leipzig 1911
Sozialismus und Fascismus als politische Strömungen in Italien. Historische Studien München, 1925
Der Patriotismus. Prolegomena zu seiner soziologischen Analyse, München – Leipzig, 1929
Das psychologische Moment im Welthandel, Leipzig, 1931
Umschichtungen in den herrschenden Klassen nach dem Kriege Stuttgart, 1934


== Referanser ==
Guineas riksvåpen

Guineas riksvåpen ble antatt 23. desember 1993 og består av et skjold som er vertikaldelt i to farger, rødt og grønt.  Over skjoldet en hvit due med en olivenkvist. Under skjoldet et bånd med teksten «Travail, justice, solidarité» («Arbeid, rettferd, solidaritet»).


== Historisk utvikling ==
Det første riksvåpenete ble antatt ved uavhengighetserklæringen 2. oktober 1958. Skjoldet viste en gull elefant med løftet snabel. I 1984 overtok en ny president, Lansana Conté. Han fikk byttet til et skjold med olivegren, sverd og gevær. I 1993 ble sverdet og geværet fjernet.


== Referanser ==
Etylbenzen

Etylbenzen er en organisk kjemisk forbindelse som er et  aromatisk hydrokarbon. Den brukes hovedsakelig i petrokjemisk industri som et bindeledd for produksjon av styren, som i sin tur brukes til fremstilling av polystyren, et vanlig plastmateriale. Etylbenzen finnes ofte i små mengder i råolje, men produseres ellers i store mengder ved å kombinere petrokjemikaliene benzen og etylen i en sur, katalysert, kjemisk reaksjon. Katalytisk dehydrogenering av etylbenzen gir så hydrogengass og styren, hvilket er vinylbenzen. Etylbenzen er også en bestanddel i noen malingstyper.
Merseburgerformelen

Første og andre merseburgerformel er to trollformler som ble oppdaget i et originalt håndskrift som befant seg i Merseburg i Sachsen. Håndskriftet, som også inneholder pønitenser, historiske notiser og kronikat, er datert til omkring år 900. Funnet av Die Merseburger Zaubersprüche (= «den merseburgske trylleformel») var en sensasjon som først ble presentert vitenskapelig gjennom en artikkel av Jacob Grimm i 1842.

{
Begge formlene ble av Jacob Grimm satt i direkte forbindelse med historisk kjente krigshendelser i området:


== Noen norske varianter av «andre merseburgerformel» ==
Andre merseburgerformel er gjennom svartebøkenes avskrifttradisjoner kjent over store deler av Europa. Trylleformelen er som regel knyttet til plager med hestebein (vrikking, forstuing og brudd). Tallrike eksempler på formelen er også kjent gjennom norske svartebøker. Anton Christian Bang omtaler formeltypen under overskriften «Odin og Folebenet», men de hellige helbredere er som regel Jesus og St. Mikael.
Formelen starter gjerne med en eksposisjon hvor en eller flere hellige personer er ute på vandring, dernest følger selve maningen: «utu Merg og Bein», med omtale av forvisningsstedet: «inn i Berg og Stein!» og til sist signingen med navnet på treenigheten og eventuelt opplesning av Fader vår. Her er en variant fra Lom nedtegnet ca. 1860 (NBO Ms folio 580 XIIId. Johan Theodor Storakers samlinger):

I mange varianter legger en større vekt på selve maningen, slik som i denne svarteboksformelen fra omkring 1780, funnet på Jeløya ved Moss. Svarteboka ble beslaglagt og sendt til professor Moltke Moe (1859–1913) i 1893 av lensmann i Rygge og Moss herred, Kristian August Olsen. (UiO NFS Moltke Moe 106 I nr. 128):


== Referanser ==


== Litteratur ==
Christiansen, Reidar Th., Die finnischen und nordischen Varianten des zweiten Merseburgerspruches. Eine vergleichende Studie. (FF. Comunications No. 18) Hamnia 1914.
Schumacher, Meinolf, Geschichtenerzählzauber. Die „Merseburger Zaubersprüche“ und die Funktion der „historiola“ im magischen Ritual. Rüdiger Zymner (ed.), Erzählte Welt – Welt des Erzählens. Festschrift für Dietrich Weber, Köln 2000, ISBN 3-934977-01-4, pp. 201–215 PDF
Følling i Viksdalen

Følling (Fyling) er navnet på gårdsnummer 13 i Gaular kommune. Gården ligger i dalføret på sørsiden av Føllingsvatnet i Eldalsdalen. Topografien på Følling er variert med en del brattlendt terreng og noe flatere mot vannet. Det ligger fire gårdsbruk på Følling, og det blir idag drevet med jord- og/eller skogbruk på alle.


== Bruksinndeling ==
Gården er delt i følgende bruk

Bruk 1, Ytre Fyling – gården som ligger lengst vest. Her holder også firmaet Følling Maskin til.
Bruk 2
Bruk 3, Indre Fyling (delt fra bruk 2 i 1889)
Bruk 4, Øyra (Indre Fyling, delt fra bruk 3 i 1902)
Bruk 14, delt fra i 1990 (til bolig)I perioden 1904–32 eksisterte bruk 5, Føllingsøyra. Det ble delt fra bruk 2 og senere sammenslått med bruk 4.


== Historisk ==
Gården finnes i kilder fra midten på 1500-tallet, den var da et bruk. 
På bruk 1 finnes det en bautastein som trolig er over 1000 år gammel. Steinen er ca. 50 cm bred ved foten og rundt 230 cm høy.


== Annet ==
Geografiske koordinater: 61°20′1,9″N 6°8′36,3″Ø


== Referanser ==


== Kilder ==
Timberlid, Jan Anders, Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.127-142), Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8


== Eksterne lenker ==
Følling maskin
Hydrogenbromid

Hydrogenbromid, HBr, er en forbindelse mellom hydrogen og brom. Det er et Hydrogenhalid og forekommer som en fargeløs gass med stikkende lukt ved STP. Når man løser hydrogenbromid i vann dannes bromsyre.


== Fremstilling ==
Industrielt fremstilles hydrogenbromid ved å blande hydrogengass og brom ved 200 – 400 °C med platina som katalysator.

  
    
      
        
          
            
              H
              
                2
              
            
            +
            B
            
              r
              
                2
              
            
             
            
              
                →
                
                  P
                  t
                
              
            
             
            2
             
            H
            B
            r
          
        
      
    
    {\displaystyle {\rm {H_{2}+Br_{2}\ {\xrightarrow {Pt}}\ 2\ HBr}}}
  


== Bruk ==
Hydrogenbromid brukes bl.a. for å produsere bromalkaner.
Vassildfisker

Vassildfisker er en gruppe egentlige beinfisker. Slektskapsforholdene til denne gruppen er ikke fullstendig klarlagt ennå og det vil kunne bli forandringer. Vassildfiskene har tidligere blitt regnet som en delgruppe av krøklefiskene, men i denne artikkelen blir den regnet som en søstergruppe i henhold til Nelson (2006).


== Arter som finnes i Norge ==
vassild (Argentina silus) (også kalt hvitlaks og stokksild)
strømsild


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nelson, Joseph S. (2006). Fishes of the World (4 utg.). Edmonton. ISBN 0-471-25031-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Vassildfisker – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(no) Vassildfisker hos Artsdatabanken 
(sv) Vassildfisker hos Dyntaxa 
(en) Vassildfisker hos Fossilworks 
(en) Vassildfisker hos NCBI 
(en) Kategori:Argentiniformes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Argentiniformes – detaljert informasjon på Wikispecies
Espen Espeset

Espen Espeset (født 31. januar 1975) er en norsk politiker (FrP). 
Han var fra 2009 til 2013 innvalgt på Stortinget som vararepresentant for FrP fra Oslo. Han var senere FrPs sekretariatsnestleder på Stortinget, og fra januar 2019 til FrP gikk ut av regjering året etter var han statssekretær ved Statsministerens kontor i Erna Solbergs regjering.Espeset giftet seg med Sylvi Listhaug i 2009. De har tre barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Espen Espeset hos Stortinget 
(no) Espen Espeset hos Norsk senter for forskningsdata
Francine Rivers

Francine Sandra Rivers (født 1947) er en amerikansk forfatter som skriver romaner med kristent innhold, som iblant også kan kategoriseres som kjærlighetsromaner. Før hun i 1986 etter eget utsagn ble «født på ny», skrev hun historiske romaner. Hun er kjent for romanen Ufattelig kjærlighet. En annen av hennes bøker, Den forbudte, har blitt filmatisert.


== Biografi ==


=== Familie og oppvekst ===
Francine Rivers er datter av en politimann og en sykepleier. Helt siden barneårene drømte hun om å bli forfatter. På college studerte hun engelsk og journalistikk, og gikk ut fra University of Nevada i Reno med en bachelor-grad i disse fagene. Etter utdanningen fikk hun en stilling i en avis der hun skrev nekrologer og personalnotiser.


=== Forfattervirksomhet ===
Fra sin svigermor lånte Rivers en rekke kjærlighetsromaner som inspirerte henne til selv å forsøke seg i sjangeren. Hennes første manuskript ble utgitt i bokform i 1976. De neste årene skrev hun en rekke historiske kjærlighetsromaner.
I begynnelsen av 1980-årene ble Rivers såkalt «gjenfødt kristen», og i de påfølgende tre årene strevde hun med å finne temaer til nye bøker. I stedet for å skrive bøker fordypet hun seg i Bibelen, og bestemte seg for at bøkene hennes fra da av skulle kretse om kristne temaer. Hennes første roman i den nye stilen, Ufattelig kjærlighet, ble utgitt i 1991. Rivers selv anser denne romanen for å være et vitnesbyrd om hennes egen tro. Hun har kjøpt opp rettighetene til sine tidligere bøker så hun kan sørge for at de ikke blir gitt ut igjen.
Hennes hovedserie, bøkene om Hadassa (The Mark of the Lion), har det blitt solgt mer enn et halvt million eksemplarer av.  I 2007 ble hennes roman The Last Sin Eater filmatisert, med Michael Landon Jr. som regissør.


=== Privatliv ===
Francine Rivers er gift med Rick Rivers. Ekteparet bor i det nordlige California, der mange av romanene hennes utspiller seg. De har tre barn og fire barnebarn.


== Bibliografi ==


=== Kristne kjærlighetsromaner ===
Ufattelig kjærlighet (1991)
Lyden av Shofar
Skoesken
Den røde tråden (1996)
Forsoningsbarnet (1997)
Den forbudte (1998)
Leotas hage (1999)Bøkene om Hadassa:
Varsler i vinden
Ekko i mørket
Demring i nord


=== Kjærlighetsromaner ===
Kathleen (1979)
Heart in Hiding (1980)
Sycamore Hill (1981)
Rebel In His Arms (1982)
Hearts Divided (1983)
Outlaw's Embrace (1986)
A Fire in the Heart (1987)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Francine Rivers på Internet Movie Database 
(en) Francine Rivers hos The Movie Database 
(en) Francine Rivers på Facebook 
(en) Francine Rivers offisielle hjemmeside
Elisabeth av Russland

Jelizaveta Petrovna (russisk:Елизаве́та (Елисаве́т) Петро́вна, født 18. desemberjul./ 29. desember 1709greg. i Kolomenskoje nær Moskva i Russland, død 25. desember 1761jul./ 5. januar 1762greg. i St. Petersburg), også kjent som Jelisavet og Elizabeth, var russisk keiserinne fra 1741 til 1762. Hun var datter av Peter den store og Katarina I.


== Liv og virke ==
Hun involverte Russland i den østerrikske arvefølgekrig (1740–1748) og den prøyssiske syvårskrig (1756–1763). 
Hennes innenrikspolitikk tillot adelen å utnytte sin lokale makt og øke inntjeningen ved å nedsette dens forpliktelser overfor staten. Hun var sterkt påvirket av Frankrike: nytelsessyk, opptatt av ball, jakt og dyre toiletter (hun bar aldri den samme ballkjole to ganger og etterlot seg ved sin død 15 000 kjoler og to kofferter med silkestrømper). Hun var ikke særlig interessert i regjeringsanliggender. Imidlertid skapte hennes motvilje mot henrettelser og tyske embedsmenn, samt Lomonosovs opprettelse av Moskvas universitet og Sjuvalovs grunnleggelse av St. Petersburgs kunstakademi, velvilje for henne.Elisabeth ble verken lovformelig gift eller fikk barn. I stedet henter hun sin søsters sønn, den senere Peter III til Russland.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Daria Olivier: Elisabeth von Russland. Die Tochter Peter des Großen. Wien 1963.
Tamara Talbot Rice: Elisabeth von Russland. Die letzte Romanow auf dem Zarenthron. München 1970.
Boris Antonov: Russian Tsars. Saint Petersburg: Ivan Fiorodov Art Publishers, 2006. ISBN 5-93893-109-6.
Robert Coughlan, Jay Gold, (red.): Elizabeth and Catherine: Empresses of All the Russias. London: Millington Ltd., 1974 ISBN 0-86000-002-8.
Otto Hoetzsch: The Evolution of Russia. trans. Rhys Evans. London: Thames and Hudson, 1966.
Virginia Rounding: Catherine the Great: Love, Sex and Power. London: Hutchinson, 2006. ISBN 0-09-179992-9.


== Eksterne lenker ==
«Elisabet». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-4093-1416928956699. 
Elisabet Petrovna i Nordisk familjebok (1. utgave, 1881)
Elisabet Petrovna i Nordisk familjebok (2. utgave, 1907)
Stein Tveite

Stein Tveite (født 2. mai 1930 i Stavanger, død 22. oktober 2022 i Oslo) var en norsk professor emeritus i økonomisk historie ved Universitetet for miljø- og biovitenskap (NMBU). 
Tveite vokste opp i Vennesla nord for Kristiansand og tok artium ved Kristiansand katedralskole i 1947. I 1953 ble Tveite mag.art. ved Universitetet i Oslo. 1954-1956 tilbrakte han ved London Scool of Economics. Han disputerte for doktorgraden i historie i 1961. I 1959 fikk han stilling som førsteamanuensis ved Universitetet i Bergen. I 1969 ble han ansatt som professor i økonomisk historie ved Norges Handelshøyskole (NHH) i Bergen. I 1970 ble han ansatt som professor i landbrukshistorie ved Norges landbrukshøyskole på Ås.Stein Tveite forsket særlig på norsk jordbrukshistorie, og påviste blant annet at norske bønder i senmiddelalderen var rasjonelle aktører og ikke slavisk bundet av tradisjoner i sine økonomiske valg.
Stein Tveite var bosatt på Hvasser. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Stein Tveite i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Stein Tveite i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Stein Tveite - Store norske leksikon
Anaerobe organismer

Anaerobe organismer er organismer som ikke trenger oksygen i stoffskiftet. De deles i:

Obligate anaerober – dør hvis de utsettes atmosfærisk oksygenkonsentrasjon
Fakultative anaerober – Trives best ved oksygen til stede, men kan overleve uten oksygen
Aerotolerante – blir ikke hemmet av oksygenMange ulike reaksjoner driver stoffskiftet hos disse organismene.


== Se også ==
Aerobe organismer
Jacques Herzog

Jacques Herzog (født 19. april 1950 i Basel) er en sveitsisk arkitekt. Han er en av grunnleggerne av arkitektkontoret Herzog & de Meuron.


== Referanser ==
Pierre de Meuron

Jacques Herzog (født 8. mai 1950 i Basel) er en sveitsisk arkitekt. Han er en av grunnleggerne av arkitektkontoret Herzog & de Meuron.


== Referanser ==
Britt-Mari Näsström

Britt-Mari Näsström (født 1942) er en svensk professor i religionshistorie ved Göteborgs universitet. Hennes forskning omfatter gammelnordisk religion, antikkens religioner, kvinners rolle i religionshistorien, samt nyreligiøse bevegelser. Hennes pågående forskning pr. 2007 omhandler berserker i myte og virkelighet og kvinneroller i religionsskiftet på 300-tallet. Näsström har flere ganger blitt utgitt på norske forlag, blant annet Frøya (som utkom på norsk før den kom i svensk utgave) og Blot.


== Utgivelser (utvalg) ==
O Mother of the Gods and Men. Some Aspects of Emperor Julian´s Discourse of the Mother of the Gods. Göteborg Diss. (1986) 1990.
The Abhorrence of Love. Uppsala. 1989
Frøya. Den store gudinnen i Norden. Oslo 1998. ISBN 82-530-1946-7
Blot. Tro og offer i det førkristne Norden. Oslo 2001. ISBN 82-530-2146-1
Fornskandinavisk religion. Lund 2002
Religion och Medicin (sammen med H-I Petersson). Göteborg 2003.
Forntida religioner. Lund 2003.
Romersk religion. Lund 2004


== Referanser ==


== Kilder ==
Omtale hos lir.gu.se Arkivert 23. januar 2018 hos Wayback Machine.
Mario Botta

Mario Botta (født 1. april 1943 i Mendrisio) er en sveitsisk arkitekt.
Botta begynte karrièren som assistent hos Le Corbusier og Louis Kahn. Som selvstendig arkitekt er det sistnevnte Botta har blitt mest påvirket av. Botta har virket i Sveits siden 1970, men er mest kjent for San Francisco Museum of Modern Art.


== Kjente prosjekter ==
Riva San Vitale, Ticino, Sveits, 1972-73
Cadenazzo, Sveits, 1970-71
Morbio Inferiore, Sveits, 1975-77
San Francisco Museum of Modern Art, California, USA, 1995
Synagoge oo museum, Jerusalem, 1997-99


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Mario Botta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mario Botta på Internet Movie Database }
Biografi
Liste over prosjekter
Kulturmedium

Et kulturmedium er et sterilt og vannholdig medium med alle uorganiske og organiske næringsstoffer som er nødvendig for vekst av mikroorganismer. Det kan også tilsettes agar og helles i sterile petriskåler. Vekst av ulike celler på agarskålene danner kolonier.


== Se også ==
Mikrobiologi
Bakterier
Le Temps

Le Temps er en sveitsisk franskspråklig dagsavis. Avisen har et opplagstall på 50 000, og 142 000 daglige lesere. Sjefredaktør siden 1998 er Jean-Jacques Roth. Le Temps utkommer i berlinerformat.
Le Temps ble grunnlagt i 1998, som en sammenslåing av Journal de Genève-Gazette de Lausanne og Le Nouveau Quotidien. Avisen eies av Edipresse og Ringier.


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Le Temps (Swiss newspaper) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Europavei 201

Europavei 201 går mellom Cork og Portlaoise i Irland. Veiens lengde er rundt 170 km.
Det er planlagt at hele strekningen mellom Dunkettle og Portlaoise skal være utbygd som motorvei i løpet av 2010. Strekningen mellom Cork og Watergrasshill er allerede firefeltsvei, men har ikke status som motorvei.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Georg Hólm

Georg Hólm (født 6. april 1976), også kjent som Goggi, er bassist i det islandske bandet Sigur Rós. Hólm er utdannet innen film, og har bodd en kort periode i Brighton, England.
Det første sporet på albumet Hvarf-Heim, som ble gitt ut i forbindelse med lanseringen av dokumentaren Heima i 2007, er oppkalt etter hans stedatter Salka.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Georg Hólm på Internet Movie Database 
(sv) Georg Hólm i Svensk Filmdatabas 
(fr) Georg Hólm på Allociné 
(en) Georg Hólm på AllMovie 
(en) Georg Hólm hos The Movie Database 
(en) Georg Hólm på Discogs 
(en) Georg Hólm på MusicBrainz 
(en) Georg Hólm på AllMusic
Kjartan Sveinsson

Kjartan Sveinsson (født 2. januar 1978) er en islandsk musiker.
Han spiller keyboard, gitar og flere andre instrumenter, og var mellom 1998 og 2013 medlem av det islandske bandet Sigur Rós.
Sveinsson, som tilbrakte deler av sin barndom på Furnes og i Lommedalen, har også opptrådt under pseudonymet «The Lonesome Traveller» sammen med bandkollega Orri Páll Dýrason og sin hustru, Maria Huld Markan Sigfúsdóttir, som er fiolinist i gruppen Amiina.
I 2016 ga han ut sammen med performance-kunstneren Ragnar Kjartansson operaen i fire akter Der Klang der Offenbarung des Göttlichen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kjartan Sveinsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kjartan Sveinsson på Internet Movie Database 
(sv) Kjartan Sveinsson i Svensk Filmdatabas 
(da) Kjartan Sveinsson på Filmdatabasen 
(da) Kjartan Sveinsson på Scope 
(fr) Kjartan Sveinsson på Allociné 
(en) Kjartan Sveinsson på AllMovie 
(en) Kjartan Sveinsson hos The Movie Database 
(en) Kjartan Sveinsson på Discogs 
(en) Kjartan Sveinsson på MusicBrainz 
(en) Kjartan Sveinsson på AllMusic 
(en) Kjartan Sveinsson på AllMusic
Orri Páll Dýrason

Orri Páll Dýrason (født 4. juli 1977) er trommeslager i det islandske bandet Sigur Rós. Dýrason erstattet tidligere trommeslager Ágúst Ævar Gunnarsson som forlot bandet i 1999 for å utdanne seg innen grafisk design. 1. oktober 2018 forlot Dýrason bandet etter å ha blitt beskyldt for voldtekt.


== Biografi ==
Dýrason er født og oppvokst på Island. Han giftet seg i 2005 med Lukka Sigurðardóttir, som sammen med Alex Somers (kjæresten til bandkollega Jón Þór Birgisson) lager bandets offisielle bandeffekter. Dýrason og Sigurðardóttir bor for tiden ved Mosfellsbær nær Reykjavík.


== Eksterne lenker ==
(en) Sigur Rós – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Orri Páll Dýrason på Internet Movie Database 
(sv) Orri Páll Dýrason i Svensk Filmdatabas 
(fr) Orri Páll Dýrason på Allociné 
(en) Orri Páll Dýrason på AllMovie 
(en) Orri Páll Dýrason hos The Movie Database 
(en) Orri Páll Dýrason på Discogs 
(en) Orri Páll Dýrason på MusicBrainz 
(en) Orri Páll Dýrason på AllMusic
Font Màgica

Font Màgica (Den magiske fontenen) er en samling fontener befinner seg i Avinguda Maria Cristina ved Plaça d'Espanya ved Montjuïc i Barcelona. I sommerhalvåret holdes det lyd- og lysshow med fontenene.
De ble bygd i forkant av Verdensutstillinga i 1929 av arkitekten Carles Buïgas på stedet hvor Quatre Columnes av Josep Puig i Cadafalch hadde stått fram til 1928. Bygginga av fontenene tok mindre enn et år. I 1980-åra la man til musikk, og like før De olympiske leker i 1992 ble fontenene totalrestaurert.


== Eksterne lenker ==
(en) Magic Fountain of Montjuïc – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilder av og historien til Fonta Màgica på hjemmesida til distriktet Sants-Montjuïc