jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Danica Pensjon

Storebrand Danica Pensjonsforsikring AS er et norsk livs- og pensjonsforsikringsselskap i Storebrand-konsernet, som markedsføres som Danica Pensjon med 90 ansatte og hovedkontor i Trondheim. Selskapet forvalter ca. 260 milliarder kroner på vegne av over 600 000 kunder i Norden.Danic Pensjon tilbyr pensjons- og personrisikoprodukter til privatpersoner og bedrifter. Produktene distribueres blant annet via meglere i Danske Bank, Eika Kapitalforvaltning, If Skadeforsikring, Pareto Wealth Management og Sandnes Sparebank.


== Historikk ==
Selskapet ble stiftet 1. oktober 1996 som Nordenfjeldske Livsforsikring AS. 5. januar 2002 endret selskapet navn til Nordenfjeldske Personforsikring AS og igjen 11. desember 2006 til Danica Pensjonsforsikring AS eter å ha overtatt Danica Fondsforsikring AS.27. mai 2004 ble også Gjensidige NOR Fondsforsikring AS overtatt av det danske Forsikringsselskabet Danica, i forbindelse med fusjonen mellom Gjensidige NOR og DnB.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Nordenfjeldske (Danica Pensjon) hos Forsikringsforeningen.no
México Top 100 (2003)

Dette er en liste over ukens topp-én av México Top 100 for året 2003.
Medaljen Ingenio et arti

Medaljen Ingenio et arti er en dansk medalje innstiftet 31. august 1841 av kong Christian VIII til belønning av vitenskapsmenn og kunstnere. Medaljen ble gjenopptatt 3. juni 1906 under kong Frederik VIII. Medaljen tildeles fremstående danske og utenlandske forskere og kunstnere. Den ble tidligere tildelt i gull og sølv, men tildeles under dronning Margrethe II kun i gull.


== Utforming ==
Forsiden av Medaljen Ingenio et arti bærer regjerende monarks portrett omgitt av navn og tittel på «latin». Medaljen som utdeles nå bærer innskriften «MARGARETA II  REGINA DANIÆ». Baksiden har et motiv, tegnet av Bertel Thorvaldsen og som viser en vinget figur med en fakkel i hånden og et musikkinstrument ved siden. Ved innstiftelsen var medaljen ikke til å bære og var således ikke slik utstyrt at den skulle være opphengt i bånd. Båndet tilkom senere, er rødt med hvitt kors, en henvisning til Danmarks flagg. Mottagerens navn inngraveres i randen av medaljen.


== Tildeling ==
Medaljen Ingenio et arti ble under Christian VIII i hovedsak tildelt utenlandske forfattere, som et tegn på kongens personlige verdsettelse. Også andre kunstnere og forskere ble tildelt medaljen. Under Frederik VII ble virkefeltet for tildeling kraftig utvidet, men under Christian IX opphørte tildeling helt. Først i 1906 ble medaljen gjenopptatt av Frederik VIII, som første gang tildelte medaljen i 1907.
Den første tildeling av medaljen til en kvinne fant sted i 1860. Fordi Dannebrogordenen inntil 1951 var forbeholdt menn, ble Medaljen Ingenio et arti i stor grad benyttet for å hedre fortjente kvinner, særlig kvinnelige kunstnere. I perioden fra gjenopptakelsen i 1906 til 1951 var 80 % av dem som ble hedret med medaljen kvinner.
Tildeling av Medaljen Ingenio et arti finner i våre dager sted heller sjelden. Det er for tiden bare sju levende innehavere av medaljen.


== Norske innehavere ==
Også nordmenn er hedret med Medaljen Ingenio et arti, blant disse Johanne Dybwad.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(da) Poul Ohm Hieronymussen og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966.
(da) Lars Stevnsborg: Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 327–333.
Ratzeburg

Ratzeburg er en by i den tyske delstaten Schleswig-Holstein ved grensen til Mecklenburg-Vorpommern. Den er administrasjonssenter og største by i kreis Hertugdømmet Lauenburg.


== Geografi ==
Gamlebyen er omgitt av vann og forbindes med fastlandet av tre dammer. Den kalles derfor også for «Øybyen» (Inselstadt). Ratzeburg ligger i Naturpark Lauenburgische Seen, og de nærmeste store byene er Mölln, Lübeck og Schwerin.
Byen ligger cirka tjue kilometer sør for Lübeck, langs Alte Salzstrasse (den gamle saltveien) mellom Lübeck og Lüneburg. Motorveien som forbinder Bad Oldesloe og Schwerin går gjennom byen. Før Tysklands gjenforening i 1990 markerte denne veien grensen mellom Vest-Tyskland og Den tyske demokratiske republikk (DDR).


== Politikk ==


=== Liste over ordførere ===
1872-1896: Gustav Heinrich Friedrich Hornborstel
1897-1909: Friedrich Tronier
1909-1925: Friedrich Goecke
1926-1938: Karl Saalfeld
1938-1939: Karl Michaelis
1939-1945: Max Stelter
1945-1946: Karl Kiesewetter
1946-1962: Otto Hofer
1962-1968: Friedhelm Schöber
1968-1989: Peter Schmidt
1989-2001: Bernd Zukowski
2001-2007: Michael Ziethen
2007: Rainer Voß


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Vennskapsbyer ==
 Châtillon
 Sopot
 Ribe
 Strängnäs
 Esneux
 Walcourt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Ratzeburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Edvard Elsrud

Edvard Elsrud (født 31. mars 1926, død 7. januar 1994) var skogeier, forfatter og kåsør fra Hedalen i Sør-Aurdal kommune i Oppland. Han har sønnen Lars Elsrud og datteren Sigrid Elsrud.
Han bodde på gården Nordre Storruste og brukte lokalhistorie fra Hedalen og skogområdene Vidalen og Vassfaret som grunnlag for bøker og kåserier. Den første boken hans, Vassfarbjørnen, ble utgitt i 1975 og var et innlegg i debatten om fredning av Vassfaret. I alt ga Edvard Elsrud ut 17 bøker. Boken om Berte Skrukkefyllhaugen kom i 1979, og ble den mest solgte av bøkene hans. 
Edvard Elsrud var hele sitt liv engasjert i lokale saker og i utviklingen av næringslivet i bygda. Han var en av initiativtagerne til turistsentret Vassfarfoten i Hedalen. 
Engasjementet viste seg gjennom årene også i form av lokale revytekster. Edvard Elsrud skrev teksten til Hedalsvisa.


== Bibliografi ==
I elgskogen 1993
Hedalen stavkirke 1993
Vassfartraktene 1992
Bjørnejakt i Vassfaret 1991
Vassfarstubber 1990
Jøssingjakt : jakthistorier fra krigen – ved en som var med 1990
Greven av Gromyra 1987
Bjørneboka 1986
Jøssingjakt : jakthistorier fra krigens tid – ved en av dem som var med 1985
Blomster-Hans: om eventyreren og atlanterhavsseileren Hans Hamram, som ble eneboer
Gummistøvler og snus 1983
Krestaffør og jeg: fra tømmerskogen i gamle dager 1982
Den store elgjakten 1981
Gråbein og Gråbeintider 1980
Berte Skrukkefyllhaugen: boken om Vassfaret og de som bodde der 1979
Bjørnen i kikkerten 1978
Bamse Brakar 1977
Vassfarbjørnen 1975


== Eksterne lenker ==
Nettsiden laget av Edvard Elsruds barn med blant annet tekster fra bøkene hans og nærmere omtale av ham
Håkøybrua

Håkøybrua er ei bru i Tromsø kommune som forbinder Håkøya med Eidjordneset på Kvaløya. Brua er 330 meter lang og sto ferdig i 1961. Den opprinnelige brua var bygget i tre, men overdelen ble erstattet med stål og betong i 2004. Den nye brua er av vernehensyn bygget sammen med den gamle, slik at den utseendemessig fremdeles framstår som tidligere.


== Se også ==
Sandnessundbrua
Tromsøbrua
Kalvebakken bru
HillesøybruaListe over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Håkøybrua - www.digit.no
Carpe diem

For den norske rap-gruppa, se Karpe DiemCarpe diem er en setning fra et latinsk dikt av Horatius. Det er en metafor for å oppfordre mennesker til å nyte hver enkelt dag. Setningen ble første gang brukt av den romerske dikteren Horatius i verket Odes, og da i Ode 11 i den første samlingen. Hele verselinjen er «Carpe diem quam minimum credula postero», det vil si «Grip dagen, stol så lite som mulig på den neste».
Setningen var meget populær i litteraturen i det 16. og 17 århundre, blant annet ble den brukt i Robert Herricks To the Virgins, to Make Much of Time og i Shakespeares Twelfth Night, kjent som Helligtrekongersaften på norsk.
México Top 100 (2004)

Dette er en liste over ukens topp-én av México Top 100 for året 2004.
Avast!

Avast! er et antivirusprogram utviklet av det tsjekkiske selskapet Avast Software s.r.o. (tidligere kjent som ALWIL Software a.s.).
Navnet Avast er et akronym for «AntiVirus Advanced Set». 
Per januar 2012 hadde Avast! Antivirus over 190 millioner registrerte brukere internasjonalt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
Offisielt brukerforum
México Top 100 (2005)

Dette er en liste over ukens topp-én av México Top 100 for året 2005.
Ernst Ludwig Gerber

Ernst Ludwig Gerber (1746–1819) var en tysk komponist som er mest kjent som forfatter av to musikkleksika.
I 1775 overtok Gerber posten som hofforganist i Sondershausen etter faren, Heinrich Nicolaus Gerber og viet seg til musikkhistoriske studier. I 1790 og 1792 publiserte han de to bindene i musikkleksikonet Historisch-biographisches Lexikon der Tonkünstler. Senere utvidet og forbedret han dette. I tillegg skrev han artikler for flere musikktidsskrifter.
Gerbers skrifter er av betydning som kilde for moderne musikkforsking, spesielt opplysningene om tyske komponister er detaljerte.


== Verk ==
LeksikaHistorisch-biographisches Lexikon der Tonkünstler i to bind (1790 og 1792)
Neues historisch-biographisches Lexikon der Tonkünstler i fire bind (1810, 1812, 1813 og 1814)For digitaliseringer av begge, se tysk Wikisource
Faksimiler av begge leksika gis ut av forlaget Akademische Druck- und Verlagsanstalt (Graz 1966/1977, ISBN 3-201-00712-9).Komposisjoner i utvalgLiebster Jesu wir sind hier (koralforspill for orgel)


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Th. Irmisch: «Gerber, Ernst Ludwig». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 8, Duncker & Humblot, Leipzig 1878, s. 719–721.
(de) Horst Heussner: «Gerber, Ernst Ludwig.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 6, Duncker & Humblot, Berlin 1964, ISBN 3-428-00187-7, s. 250 f. (digitalisering).


== Eksterne lenker ==
(en) Ernst Ludwig Gerber – kategori av bilder, video eller lyd på Commons (de) Verk av og om Ernst Ludwig Gerber i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Verk av og om Ernst Ludwig Gerber i Deutsche Digitale Bibliothek
LaserWriter

Apples LaserWriter var en av de første laserskriverne som var tilgjengelige i massemarkedet. Skriverens kombinasjon var den innebygde PostScript-funksjonen, publikasjonsprogrammer som PageMaker og det grafiske brukergrensesnittet som var typisk for Macintosh.
Da den nye skriveren ble annonsert i januar 1985 var LaserWriter den første laserskriveren til Macintosh og en integrert del av det nylig annonserte  Macintosh Office (arbeidsmulighetene på Macintosh). Måten annonseringen skjedde på var forskjellig i ulike land. De første årene i det norske markedet ble Apples maskiner levert av et importfirma i Kristiansand. Etter at den første innovasjonsfasen var gjennomført etablerte Apple selv et norsk datterselskap i Oslo.
Skriveren hadde en oppløsning på 300 dpi og en skrivehastighet på 8 sider pr. minutt (like sider). Skriverens  prosessor implementerte Adobe PostScript, en fordel som overførte datamaskinens layoutarbeid til skriveren.Den opprinnelige LaserWriter-skriveren brukte en Canon LBP-CX skriverdriver som ble brukt av mange skriverprodusenter samtidig. Skriverdriveren styrer papirmating, bildeoverføring og utskrift.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Apple Inc. laser printers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Betti Alver

Betti Alver (født 10. novemberjul./ 23. november 1906greg. i Jõgeva, død 19. juni 1989 i Tartu) var en estisk forfatter av romaner og lyrikk. Hun var en av de mest anerkjente lyrikere i sin generasjon.
Hun tilhørte den første generasjonen som vokste opp i et uavhengig Estland, og studerte språk og litteratur ved Universitetet i Tartu. Hennes debutroman Tuulearmuke utkom i 1927 og vant andrepris i en romankonkurranse. Hennes første diktsamling kom i 1931, det episke diktet Lugu valgest varesest. Diktsamlingen Tolm ja tuli utkom i 1936.
Betti Alver mottok Juhan Liiv-prisen for lyrikk to ganger, i 1967 og 1987. Hun oversatte også bøker fra russisk.
Etterhvert ble hun kjent som en av åtte medlemmer av lyrikergruppen Arbujad (Sannsigerne), som omfattet Bernard Kangro, Uku Masing, Kersti Merilaas, Mart Raud, August Sang, Heiti Talvik and Paul Viiding. Hun var gift to ganger. Hennes første ektemann, lyrikeren Heiti Talvik, ble deportert til Sibir og døde der i 1947. Alver giftet seg på ny i 1956 med Mart Lepik.
I 2006 ble et museum til hennes minne opprettet i Jõgeva.


== Referanser ==
Centum-satem-isoglossen

Centum-satem-skillet er en isogloss innenfor den indoeuropeiske språkfamilien. Det skyldes utviklingen av de tre dorsale konsonantrekkene som rekonstrueres for urindoeuropeisk, *kʷ (labiovelarer), *k (velarer) og *ḱ (palatovelarer). Navnet stammer fra ordet for «hundre» i ett språk i hver gruppe (latin centum og avestisk satəm).

Satem-språkene omfatter indoiransk, armensk, baltoslavisk, albansk og kanskje også et par knapt belagte utdødde språk, slik som trakisk-dakisk. I denne gruppen utviklet både de urindoeuropeiske velarene og labiovelarene seg til velarer, mens palatovelarene ble sibilanter.
Centum-gruppen regnes ofte som en «ikke-satem»-gruppe; den omfatter altså alle de andre dialektene. På den annen side gled de urindoeuropeiske velarene og palatovelarene her sammen til velarer gjennom en egen lydlov for centum-språkene, uavhengig av og forut for satem-lydendringen. Nærmere bestemt omfatter centum-gruppen italisk, keltisk, germansk, gresk og muligens et antall mindre og lite kjente utdødde språkgrupper (slik som gammelmakedonsk, venetisk og antagelig de illyriske språkene).
Det uranatoliske språket gjennomgikk tilsynelatende verken satem- eller centum-lydendringen.
Josef Walter

Josef Walter (født 1. desember 1901, dødsår ukjent) var en sveitsisk turner.
Han var med i et OL og et turn-VM for Sveits. Han deltok i OL i 1936, der han fikk sølvmedalje i lagkampen og i frittstående individuelt. Han fikk 8.-plass i hopp og 14.-plass i skranke som beste resultater for øvrig. Sammenlagt kom han på 21.-plass.
I VM-sammenheng har han to medaljer; gull i lagkampen og sølv i skranke fra VM i 1934.


== Eksterne lenker ==
(en) Josef Walter – Olympedia 
(en) Josef Walter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Josef Walter – databaseOlympics.com (arkivert) 
Profil på DatabaseOlympics
Stemt bilabial plosiv

En stemt bilabial plosiv er en konsonantlyd som forekommer i mange talespråk. Symbolet i det internasjonale fonetiske alfabetet for denne lyden er b, og det tilsvarende X-SAMPA-symbolet er b. I norsk skrives en ustemt bilabial plosiv med bokstaven «b», som i bror.


== Egenskaper ==
Artikulasjonsmåten er plosiv. Det vil si at lyden frembringes ved å stenge for luftstrømmen gjennom vokaltrakten.
Artikulasjonsstedet er bilabialt. Det vil si at lyden frembringes med begge leppene.
Fonasjonen er stemt. Det vil si at lyden frembringes ved at stemmebåndene vibrerer.
Lyden er en oral konsonant. Det vil si at luften luften ut gjennom munnen.
Lyden er en sentral konsonant. Det vil si at lyden frembringes ved å la luften strømme over midten av tungen, i stedet for på sidene.
Luftstrømmen er pulmonisk egressiv. Det vil si at lyden frembringes ved å presse luft ut av lungene og gjennom vokaltrakten, i stedet for fra glottis eller munnen.


== Varianter av [b] ==
Stemt bilabial frikativ

En stemt bilabial frikativ er en konsonantlyd som forekommer i enkelte talespråk. Symbolet i det internasjonale fonetiske alfabetet for denne lyden er β, og det tilsvarende X-SAMPA-symbolet er B. Symbolet β er den greske bokstaven beta. Dette symbolet brukes av og til også til å angi en bilabial approksimant, men denne kan angis mer nøyaktig ved å legge til et diakritisk tegn, β̞.


== Egenskaper ==
Artikulasjonsmåten er frikativ. Det vil si at lyden frembringes ved å tvinge luften til å strømme gjennom en trang kanal på artikulasjonsstedet, slik at det oppstår turbulens.
Artikulasjonsstedet er bilabialt. Det vil si at lyden frembringes med begge leppene.
Fonasjonen er stemt. Det vil si at lyden frembringes ved at stemmebåndene vibrerer.
Lyden er en oral konsonant. Det vil si at luften luften ut gjennom munnen.
Lyden er en sentral konsonant. Det vil si at lyden frembringes ved å la luften strømme over midten av tungen, i stedet for på sidene.
Luftstrømmen er pulmonisk egressiv. Det vil si at lyden frembringes ved å presse luft ut av lungene og gjennom vokaltrakten, i stedet for fra glottis eller munnen.


== Forekomst ==
Denne språklyden forekommer i blant annet amharisk, ewe, japansk, kabylsk, katalansk, enkelte belgiske dialekter av nederlandsk, gascognsk oksitansk, spansk, turkmensk og ukrainsk.
Marthe Sveberg Bjørstad

Marthe Sveberg Bjørstad er en norsk programleder i TV 2. Hun var tidligere å finne på NRK Super.
For barna er hun mest kjent som tidligere programleder for Fin fredag og Superkviss på NRK Super. Hun er også kjent for å ha ledet Melodi Grand Prix Junior 2009 sammen med Kåre Magnus Bergh.
Våren 2010 ledet hun Norske Talenter på TV 2 sammen med John Brungot, og høsten 2010 ledet hun underholdningsprogrammet Skal vi danse? sammen med Kristian Ødegård på samme kanal.
Høsten 2011, 2012 og 2013 har Marthe Sveberg Bjørstad vært programleder for Jakten på kjærligheten som går hver mandag klokken 20:00 på TV 2. I 2014 var hun programleder i Hvordan overleve på TV 2, og i 2015 som programleder i Nabolaget.
I desember 2016 meldte hun overgang fra TV 2 og over til Radio Norge. Fra 2017 av blir hun derfor å høres på søsterkanalen Radio Soft.


== Eksterne lenker ==
(en) Marthe Sveberg Bjørstad på Internet Movie Database
Kunståret 1922

Kunståret 1922 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1922.


== Hendelser ==
4. november, den britiske arkeologen Howard Carter oppdager Tutankhamons grav i Egypt
Halmstadgruppen blir dannet av noen kunstnerer fra Halmstad
Arvika Konsthantverk starter sin virksomhet.


== Verk ==


== Utstillinger ==


== Priser ==
Eckersbergmedaljen: Carl Fischer
Prix de Rome, maleri: Pierre-Henri Ducos de La Haille
Wynneprisen: Hans Heysen for The Quarry (vannfarger)


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1922 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ustemt bilabial frikativ

En ustemt bilabial frikativ er en konsonantlyd som forekommer i enkelte talespråk. Symbolet i det internasjonale fonetiske alfabetet for denne lyden er ɸ, og det tilsvarende X-SAMPA-symbolet er p\.


== Egenskaper ==
Artikulasjonsmåten er frikativ. Det vil si at lyden frembringes ved å tvinge luften til å strømme gjennom en trang kanal på artikulasjonsstedet, slik at det oppstår turbulens.
Artikulasjonsstedet er bilabialt. Det vil si at lyden frembringes med begge leppene.
Fonasjonen er ustemt. Det vil si at lyden frembringes uten at stemmebåndene vibrerer.
Lyden er en oral konsonant. Det vil si at luften slippes ut gjennom munnen.
Lyden er en sentral konsonant. Det vil si at lyden frembringes ved å la luften strømme over midten av tungen, i stedet for på sidene.
Luftstrømmen er pulmonisk egressiv. Det vil si at lyden frembringes ved å presse luft ut av lungene og gjennom vokaltrakten, i stedet for fra glottis eller munnen.


== Forekomst ==
Denne språklyden forekommer i blant annet ainu, ewe, japansk, maorisk, andalusisk spansk og turkmensk.
Kundakulturen

Kundakulturen var en mesolittisk jegere og samlere-kultur og har fått sitt navn etter det rike funnstedet ved Kunda i nordøstlige Estland. Kundakulturens boplasser lå ved innsjøer og bredden av Østersjøen og er kjent fra Estland, Latvia og nordlige Litauen, og har sine røtter i den sviderianske kulturen i dagens Polen.


== Kulturens kjennetegn ==
Kjennetegnet på Kundakultur er små stikler, skraper og ulike spisser av flint og kvarts. Det kalkrike sjøsedimentet ved Kunda har bevart tallrike redskaper gjort av bein, blant annet harpuner, pilspisser og ishakker.
Kundakulturens samfunn langs den baltiske skogsonen strakte seg østover gjennom Latvia og inn i nordlige Russland i perioden 8000-5000 f.Kr., noe som er fastslått ved karbondatering. Kulturen er navngitt etter den estiske byen Kunda som ligger rundt 110 km øst for Tallinn langs Finskebukta, nær hvor de første omfattende studerte bosetningen ble oppdaget på høyden Lammasmäe og i den omgivende torvmyrene.De fleste kundabosetningene er lokalisert langs utkanten av skoger ved siden av elver, innsjøer eller myrland. De jaktet i stor grad på elg, kanskje ved hjelp av trente domestiserte jakthunder. Ved kysten er jakt på sel representert. Gjedde og annen fisk ble tatt fra elvene. Det er rik bearbeidelser bein og gevir, særlig i tilknytning til fiskeredskaper. Redskapene ble dekorert med enkle geometriske former og manglet den kompleksiteten som den samtidige maglemosekulturen framviste lengre sørvest.
Kundakulturen ble etterfulgt av narvakulturen som tok i bruk keramikk og viste tegn på matproduksjon. Den eldste kjente bosetningen fra kundakulturen i Estland er Pulli-bosetningen.


== Kulturens opprinnelse ==
Kundakulturen synes å ha gjennomgått en overgang fra den paleolittiske sviderianske kulturen som tidligere ble lokalisert over mye av det samme området, skjønt med hovedvekten lengre sør i dagens Polen. En slik overgangsbosetning, Pasieniai 1C i Litauen, har steinverktøy med trekk fra begge kulturer. En form som ble framstilt i begge kulturer er den pilspisser med tagger på hver side. Den fullstendige overgangen fra sviderianske kulturen synes å ha skjedd i årene 7800-7600 f.Kr. i henhold til karbondatering, noe som er førboreal tid og på slutten er det intet gap før tidlig kundakulturen utvikles. Tilsynelatende er etterkommerne av sviderianerne de første som bosatte seg i Estland da området ble beboelig. Andre grupper av etterkommere har kommet så lang øst som til Uralfjellene.


== Lokalisering av funnsteder ==
Kunda
Luga
Pasieniai, Litauen
Pulli-bosetningen
Ristola, Finland
Velizh
Zvejnieki, Latvia


== Se også ==
Oldtidens Estland
Estlands historie
Latvias historie


== Referanser ==
Shinobu Ishihara

Shinobu Ishihara  (石原 忍, Ishihara Shinobu) (født 25. september 1879, død 3. januar 1963) var en japansk oftalmolog som utviklet Ishihara-testen som er en test som påviser fargeblindhet.
PTRD

PTRD-41 (ProtivoTankovoye Ruzhyo Degtyaryova) er en anti-panservogn rifle fra Sovjetunionen.
Sovjet fikk tak i flere hundre polske M35 anti-panservognrifler i 1939 som viste seg å være effektive under Felttoget i Polen samme år. Vasily Degtyaryov brukte denne og tyske Panzerbüchse 38 for å raskt kunne lage en egen anti-panservognrifle som ble bestilt i juli 1941. Samme år var den klar for produksjon og satt i bruk av Den røde armé i andre verdenskrig. Den er en enkelskuddsrifle som er kamret for patroner i kaliber 14,5 x 114 mm med prosjektilkjerne av wolfram.
Selv om den ikke klarte å penetrere frontpanseret på tyske panservogner så var den effektiv mot de tynnere sidene på tidlige tyske panservogner og andre lettere pansrete kjøretøyer. Prosjektilet har en munningshastighet på 1012 m/s, og kan penetrere 35 til 40 mm tykt panser på 100 meter. Ulempen med våpenet var at den ga fra seg en ikke ubetydelig munningsflamme når den ble avfyrt.
Våpenet ble senere erstattet av rakettdrevet granater (RPG).

		


== Se også ==
Liste over vanlige infanterivåpen fra andre verdenskrig


== Eksterne lenker ==
(en) PTRD-41 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Selbjørnsfjordtunnelen

Selbjørnsfjordtunnelen var en planlagt undersjøisk tunnel mellom Austevoll og Fitjar i Vestland. Den ville gi Austevoll fastlandsforbindelse til øya Stord.
Tunnelen var tenkt å bli trasé for det planlagte prosjektet Hordfast. Den foreslos å bli 8,5 km lang og strekke seg 360 muh. Med 4250 meter per halvpart var det minst 8,5 % stigning. Tunnelen var kostnadsberegnet til 500 millioner norske kroner. Selbjørnsfjordtunnelen skulle gå under Selbjørnsfjorden og kanskje blir det den femte undersjøiske tunnelen som åpner i Vestland. Den konkurrerer nemlig med Korsfjordtunnelen om å være først.
Forslaget har blitt forkastet, og Hordfast vil bli bygges som en 5 kilometer lang flytebru over Bjørnafjorden.


== Se også ==
Korsfjordtunnelen
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Eksterne lenker ==
Bergens Tidende: Høge hinder for djup tunnel