jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tønsberg Gasværk

AS Tønsberg Gasværk var et bygassverk i Tønsberg som var i drift fra 1911 til 1957.
Carl Pihl hadde i 1909 fått konsesjon fra Tønsberg kommune til å anlegge et bygassverk. Anlegget ble bygget av firmaet Carl Francke i Bremen, som også overtok konsesjonen fra Pihl i 1910. Gssverket åpnet for drift den 21. januar 1911 med 550 abonnementer.
I 1911 står det i Tønsberg Blad at stigningen i gassforbruket hadde levd opp til forventningene. I januar 1912 er det 1480 kokebluss, 450 gasslamper, 40 gasskaminer og en del andre gassapparater, som var tilknyttet gassverket.Francke solgte verket videre til Pachtgesellschaft von Gas- und Wasserwerken m.b.H. i Bremen. Verket ble i henhold til konsesjonsvilkårene overtatt av kommunen i 1933, man beholdt aksjeselskapsformen. Gassverket ble da administrert sammen med elektrisitetsverket. Gassverket ble nedlagt i 1957. På gassverktomta ble det senere bygget bussterminal (opprinnelig for Rutebilene Farmand) og kjøpesenteret Farmandstredet.

		


== Litteratur ==
Johnsen, Oscar Albert (1954). Tønsbergs historie. Oslo: Gyldendal. s. 731-732. 
Sørensen, Jan Viggo (1990). Fra Bjørn Farmand til Farmandstredet: glimt fra en bydel som ble vekk - og en som kom til. Tønsberg: J.V. Sørensen. s. 33-41. ISBN 8299223407. 


== Referanser ==

Tønsberg Gasværk EnergiLink
Christiania Gasværk

Christiania Gasværk var Norges første gassverk.
Det ble bygget i 1847–1848 av briten James Malam, og startet opp i 1848. Det produserte hele 22 millioner kubikkmeter kullgass da produksjonen var på det høyeste. I 1934 hadde verket 35 000 brukere, som var det høyeste oppnådde.
Gassverket ble slått sammen med elektrisitetsverket i 1921 og fikk navnet Kristiania Gas- og Elektricitetsverker. I 1930 skiftet selskapet navn til Oslo Lysverker. Gassdelen ble så skilt ut til Oslo Gassverk i 1945. Dette ble så nedlagt 1978.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt (red): Oslo byleksikon, Kunnskapsforlaget 2010, side 198-199, ISBN 978-82-573-1760
Aschiphasmatidae

Aschiphasmatidae er en delgruppe av spøkelsesinsektene som igjen tilhører de «gresshoppelignende insekter». De er mestere i kamuflasje og ligner korte tynne pinner fra busker eller trær. Pinnedyr er enkle å holde i bur og enkelte arter er populære som kjæledyr. 


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne rundt 5 cm), tynne, pinnelignende insekter med lange, tynne, trådformede antenner. De er gjerne litt knudrete og ligner sterkt på kvister.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Familien finnes bare i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Insekter, Hexapoda
Egentlige insekter, Dicondylia
Vingede insekter, Pterygota
Gruppe Orthopterodea
Orden Spøkelsesinsekter, Phasmatodea
Underorden Verophasmatodea
Gruppe Areolata
Overfamilie Aschiphasmatoidea
Familie Aschiphasmatidae Brunner von Wattenwyl, 1893
Stamme Aschiphasmatini Brunner von Wattenwyl, 1893 – 14 slekter, ca. 90 arter
Slekten Abrosoma Redtenbacher, 1906
Slekten Anoplobistus Bragg, 2001
Slekten Aschiphasma Westwood, 1834
Slekten Chlorobistus Bragg, 2001
Slekten Coloratobistus Zompro, 2004
Slekten Dinophasma Uvarov, 1940
Slekten Eurybistus Bragg, 2001
Slekten Kerabistus
Slekten Leurophasma Bi, 1995
Slekten Ommatopseudes Günther, 1942
Slekten Orthomenia Kirby, 1904
Slekten Parabrosoma Giglio-Tos, 1910
Slekten Presbistus Kirby, 1896
Slekten Yongtsuius Bragg, 2001
Stamme Dajacini Bragg, 2001 – bare én slekt
Slekten Dajaca Brunner von Wattenwyl, 1893 (= Phaeophasma) - 7 arter


== Litteratur ==
Sømme, Laurits 2001. Insekter. (Original: McGavin, George C. 2000. Insects, spiders and other terrestical arthropods.) N. W. Damm & Søn AS. ISBN 82-512-0601-4 side 66-67.


== Kilder ==
Liste over artene, Phasmida Species File Online


== Eksterne lenker ==
(en) Aschiphasmatidae i Encyclopedia of Life 
(en) Aschiphasmatidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aschiphasmatidae hos NCBI 
(en) Kategori:Aschiphasmatidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aschiphasmatidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/  Et norskspråklig nettsted om Gresshopper, Kakerlakker Vandrende blad- og pinner og Saksedyr.
Pinnedyrfabrikken – for deg som liker pinnedyr.
Bilder av Dinophasma saginata
Salem (India)

Salem (tamilsk  சேலம், IPA: [ ˈseːlʌm]) er en by i den indiske delstaten Tamil Nadu. Den ligger i innlandet og er omgitt av fjell, og ligger omtrent 300 km sørvest for delstatshovedstaden Chennai. Salem er administrasjonssentrum i distriktet med samme navn. I folketellinga i 2001 hadde Salem 693 236 innbyggere, hvilket gjorde byen til Tamil Nadus femte største by.Salem er en av den indiske tekstilindustriens viktigste byer. Den er også kjent for sitt stålverk, drevet av Steel Authority of India. En annen viktig næring i byen er turisme. Salem brukes blant annet som base for turer til de nærliggende Yercaud-fjellene, som er særlig populære på grunn av det kalde fjellklimaet. Infrastrukturen i regionen er relativt godt utvikla. Salem har en egen lufthavn, men det er ingen faste flyruter fra flyplassen.
Navnet kommer mest sannsynlig fra beliggenheten til byen – det tamilske ordet selam betyr «omgitt av høyder».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Byens offisielle nettsider
Kinas riksvei 104

Kinas riksvei 104 (G104) er en hovedvei som fører fra Beijing til Fuzhou via Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou og Taizhou.
Den er om lag 2 390 km lang.


== Rute og distanser ==
Itanagar

Itanagar (hindi: ईटानगर) er hovedstaden i den indiske delstaten Arunachal Pradesh. Itanagar ligger i distriktet Papum Rare ved foten av Himalaya.
Itanagar har gode vei- og flyforbindelser med resten av India. Pawan Hans besørger helikopterservice mellom Guwahati og Naharlagun (Itanagar). Ekspressbusser er tilgjengelig fra Guwahati, mens nærmeste jernbanestasjon er finnes i Harmoti i Assam.
Av severdigheter finnes Ita-fortet fra 1400-tallet, som har gitt navn til byen, Gyakar Sinyi (Gangasjøen) og et nytt buddisttempel, Buddha Vihar.
Landbruk står for en viktig del av økonomien.
Damasippoididae

Damasippoididae er en delgruppe av spøkelsesinsektene som igjen tilhører de «gresshoppelignende insekter». De er mestere i kamuflasje og ligner korte tynne pinner fra busker eller trær. Denne gruppen er nylig skilt ut som en egen familie og lever bare på Madagaskar. 


== Utseende ==


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Denne familien finnes bare på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Insekter, Hexapoda
Egentlige insekter, Dicondylia
Vingede insekter, Pterygota
Gruppe Orthopterodea
Orden Spøkelsesinsekter, Phasmatodea
Underorden Verophasmatodea
Gruppe Areolata
Overfamilie Aschiphasmatoidea
Familie Damasippoididae Zompro, 2004
Slekten Damasippoides Brancsik, 1893 – 3 arter
Slekten Pseudoleosthenes Redtenbacher, 1906 – 3 arter


== Litteratur ==
Sømme, Laurits 2001. Insekter. (Original: McGavin, George C. 2000. Insects, spiders and other terrestical arthropods.) N. W. Damm & Søn AS. ISBN 82-512-0601-4 side 66-67.


== Kilder ==
Liste over artene, Phasmida Species File Online


== Eksterne lenker ==
(en) Damasippoididae i Encyclopedia of Life 
(en) Damasippoididae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Damasippoididae hos NCBI 
Damasippoididae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/  Et norskspråklig nettsted om Gresshopper, Kakerlakker Vandrende blad- og pinner og Saksedyr.
Pinnedyrfabrikken – for deg som liker pinnedyr.
Bilder av Dinophasma saginata
NAPHA

Nasjonalt kompetansesenter for psykisk helsearbeid (NAPHA), grunnlagt 2008, er et kunnskapssenter for psykisk helsearbeid  for voksne i kommunene. Senteret dokumenterer og formidler praksisnær kunnskap og forskning til ansatte innen psykisk helsearbeid i kommunene. Andre målgrupper er brukere, kompetansemiljøer, media og det administrative og politiske leddet i kommunene.
NAPHA er en underavdeling av NTNU Samfunnsforskning,finansiert av Helsedirektoratet og får flere av sine oppgaver fra direktoratet.


== Historie ==
I løpet av Opptrappingsplan for psykisk helse  fra 1999 til 2008 har det psykiske helsearbeidet i kommunene fått seks tusen flere årsverk. NAPHA ble opprettet for å styrke opptrappingsplanens mål om fortsatt kompetanseutvikling i kommunene. Psykisk helsearbeid i Norge utøves nå av rundt 11 000 årsverk.
Fire miljøer stod bak søknaden som førte til etableringen av NAPHA i Trondheim: 
Høgskolen i Sør-Trøndelag, SINTEF, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet og Kompetansesenter for brukererfaring og tjenesteutvikling (KBT).


== Se også ==
Psykisk helsearbeid
Brukermedvirkning
NTNU Samfunnsforskning
Assertive Community Treatment


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Prisopodidae

Prisopodidae er en delgruppe av spøkelsesinsektene som igjen tilhører de «gresshoppelignende insekter». De er mestere i kamuflasje og ligner korte tynne pinner fra busker eller trær. 


== Utseende ==
Middelsstore til store, lange og tynne pinnedyr. Kroppen er noe flat og uthulet på undersiden, langs sidene med flakaktige utvekster. Dette, sammen med gråspraglete farge, gjør at de går i ett med lavkledte greiner, som de gjerne trykker seg mot.
På den andre siden kan enkelte arter være ganske fargerike.


== Levevis ==
Man trodde en stund at de søramerikanske artene i slekten Prisopus levde i vann, men dette kom av en misforståelse eller muligens en oppdiktet historie. De kryper rundt på trestammer og greiner der de er godt kamuflert. Som andre spøkelsesinsekter er de planteetere.


== Utbredelse ==
De fleste artene finnes i det nordlige Sør-Amerika, men underfamilien Korinninae lever i Sørøst-Asia og slekten Prisopus forekommer i det sørlige Afrika og Sørøst-Asia i tillegg til Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Insekter, Hexapoda
Egentlige insekter, Dicondylia
Vingede insekter, Pterygota
Gruppe Orthopterodea
Orden Spøkelsesinsekter, Phasmatodea
Underorden Verophasmatodea
Gruppe Areolata
Overfamilie Aschiphasmatoidea
Familie Prisopodidae Brunner von Wattenwyl, 1893
Underfamilie Korinninae Günther, 1953 – Sørøst-Asia
Slekten Kalocorinnis Günther, 1944 – 2 arter
Slekten Korinnis Günther, 1932 – 5 arter
Underfamilie Prisopodinae Brunner von Wattenwyl, 1893
Stamme Paraprisopodini Zompro, 2004
Slekten Melophasma Redtenbacher, 1906 – 2 arter
Slekten Paraprisopus Redtenbacher, 1906 – 3 arter
Stamme Prisopodini Brunner von Wattenwyl, 1893
Slekten Damasippus Stål, 1875 – 13 arter
Slekten Dinelytron Gray, 1835 – 5 arter
Slekten Prisopus LePeletier & Audinet-Serville, 1827 – 18 arter


== Litteratur ==
Sømme, Laurits 2001. Insekter. (Original: McGavin, George C. 2000. Insects, spiders and other terrestical arthropods.) N. W. Damm & Søn AS. ISBN 82-512-0601-4 side 66-67.
Zompro, O. (2003) Prisopus wolfgangjunki n.sp., a new species of Prisopus St. Fargenau & Audinet Serville 1827 from Brazil (Phasmatodea: Prisopodidae). Amazoniana 17: 509-511. [1]


== Kilder ==
Liste over artene, Phasmida Species File Online


== Eksterne lenker ==
(en) Prisopodidae i Encyclopedia of Life 
(en) Prisopodidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Prisopodidae hos NCBI 
(en) Kategori:Prisopodidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Prisopodidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/  Et norskspråklig nettsted om Gresshopper, Kakerlakker Vandrende blad- og pinner og Saksedyr.
Pinnedyrfabrikken – for deg som liker pinnedyr.
Bilde av Prisopus sp.
Nymfe av Damasippus sp.
Balkeby

Balkeby var en trehusforstad fra 1860-årene, beliggende nordøst for Bogstadveien i dagens strøk Majorstuen og Hegdehaugen. Den brant i 1879. I dag er Balkeby et kvartal sørvest for Bogstadveien, bygget i 1938.


== Gamle Balkeby ==

Maleren Peder Balke (1804–1887) anla Balkeby som en forstad av trehus ment for arbeidere. Han hadde i 1856 kjøpt løkken Karlstad / Carlstad under Nedre Blindern gård, og utparsellerte mellom 1858 og 1876 rundt 50 tomter på området. Han ga løkken navnet «Kunstnerlund». Forstaden var avgrenset av Bogstadveien, Schultz' gate, Hammerstads gate, Industrigata, Schønings gate og Vibes gate, og lå kort utenfor bygrensen av 1859 og dermed byens murtvang. Tomtekjøperne fikk låne penger av Balke på obligasjon med fem prosent rente, og bygget selv. I 1865 bodde det 300 mennesker i Balkeby, i 1878 da området ble innlemmet i byen Kristiania var det 60 bygninger og om lag 1100 mennesker her. Balkeby var fortsatt omgitt av ubebyggede løkker, og i 1875 var det i forstaden mer enn 40 kuer, nesten like mange svin og knapt 30 hester på Balkeby.
Befolkningen var familier som var relativt godt stilt blant arbeidere. Etter hvert tok de inn losjerende, slik at befolkningen økte. Balkeby ga mulighet til å bygge egen bolig i rimelig avstand fra byen, særlig etter at hestesporvogn kom til Sporveisgata i 1875. I 1876 var 13% av yrkesaktive menn i Balkeby svensker. Den velforeningen Balke organiserte i forstaden regnes som en av de første velforeninger i byen. Balke satte opp strenge regler for bebyggelsen, blant annet brede gater for å forebygge brann.
Den 13. juni 1879 brant 42 av husene i Balkeby til grunnen. Brannen var siste gang det frivillige brannvern ble mobilisert med brannskudd fra festningen. De leiegårdene som siden ble bebyggelsen som ble oppført på branntomtene hadde ikke det særpreg Balkeby hadde hatt. Industrigaten 49, revet en gang etter 1988, var bygget allerede i 1881. Balkeslottet ble revet først i 1932.
Balkeby var også et strøksnavn så sent som 1917 og dekket deler av dagens strøk Majorstuen og (i sydøst) Hegdehaugen, en gang senere på 1900-tallet har navnet gått ut av bruk og strøkstatusen ble borte.


== Boligkvartalet fra 1938 ==

Dagens Balkeby er et kvartal med 182 aksjeleiligheter, bygget av OBOS i 1938, og ligger mellom gatene Industrigata, Dunkers gate, Holmboes gate og Majorstuveien, på det som på 1800-tallet var skomakermester Eriksens løkke, mindre enn hundre meter sørvest for det opprinnelige Balkeby.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jan Eivind Myhre (1990). Oslo bys historie, bind 3: Hovedstaden Christiania fra 1814 til 1900. Oslo: Cappelen. s. 191, 216. ISBN 82-02-09146-2. 
Knut Kjeldstadli (1990). Oslo bys historie, bind 4: Den delte byen. Fra 1900 til 1948. Oslo: Cappelen. s. 17, 45 og 376. ISBN 82-02-09145-4. 
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Balkeby». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 53. ISBN 82-573-0815-3. 
Byminner, 1/58 side 12-13
Tom Bryn: «Balkeby». St. Hallvard, 1/1989, side 4-17
Tom Bryn: «Svensker på Balkeby 1865-1875.» Byminner, 3/1988 side 20-27


== Eksterne lenker ==
Borettslaget Balkeby, hjemmeside (avlest 19. april 2011)
Kåre Høitomt

Kåre Høitomt (født 12. januar 1960) er tidligere konkurranseskytter fra Nordre Land.
Kåre Høitomt ble skytterprins på Landsskytterstevnet i Os utenfor Bergen i 1982 etter omskyting med den tredobbelte skytterkongen Bjørn Solberg. Høitomt lå på skive 1 i Kongelaget, med samme innledende poengsum som Jens Pettersen (skive 2) og Arne Strendo (skive 3). Strendo ble skytterkonge etter 99 poeng i Kongelaget. Pettersen falt av, mens Høitomt fikk 97 poeng. Omskytingen mot Solberg avgjorde han til sin fordel med 99 poeng mot Solbergs 97. 
Kåre Høitomt ble også sammenlagtvinner av Norgescupen i skyting i 1982.
Høitomt har deltatt på Opland skyttersamlags seirende lag i samlagsskytingen for senior to ganger (1982 og 1985), og har dermed to Ese-medaljer i gull (foruten en bronse).
Han har vært på Kongelaget 2 ganger (1982 og 1985), foruten representert Norge i Nordisk mesterskap flere ganger. 
Høitomt vant Aftenpostens sølvfat til beste mesterskapsskytter under 20 år på Landsskytterstevnet i Oslo 1980.
Kåre Høitomt har blant annet jobbet i Våpensmia på Dokka med salg av utstyr og ammunisjon til norske skyttere og skiskyttere, samt vært involvert i en rekke andre forretningsforetak.
Høitomt var arrangementsansvarlig for oppvisningskamper i fotball i forbindelse med antivoldsarbeid på 1990-tallet, og hadde eliteserielagene Lillestrøm, Molde og Rosenborg som motstandere mot et forsterket hjemmelag, Nordre Land (3. divisjon), på Dokka stadion.
Kåre Høitomt bor i dag på Jessheim i Ullensaker kommune.


== Kilder ==
Sportsboken 1980 – 1982 – 1985
Hvem Hva Hvor 1980 – 1982 – 1985
Jorsett, Per (1993) Norges skytterkonger gjennom 100 år, Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970. utg. –  Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8 [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]. VG, Dagbladet, Aftenposten, Oppland Arbeiderblad (OA), Romerike Blad (RB), Norsk Skyttertidende.
Agatunnelen

Agatunnelen er en veitunnel i Ullensvang kommune i Vestland fylke. Den er 607 meter lang og utgjør en del av fylkesvei 550 ca. 30 km nord for Odda. Den ble åpnet i juni 2006. Tunnelen ble bygget for å få trafikken vekk fra Agatunet.


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Eksterne lenker ==
pdf vegvesen.no
Porbandar

Porbandar er en by i den indiske delstaten Gujarat. Den har et innbyggertall på 217000 . Porbandar har en viktig havn, som ligger ved Arabiahavet. Byen er i dag kanskje mest kjent som Mahatma Gandhis fødested og hovedstad i Porbandar distrikt. 


== Historien ==
Fyrstedømmet Porbandar ble grunnlagt i 1785. Det var styrt av det hinduistiske dynastiet Jethwa som regjerte. I tiden da britene kontrollerte India, hadde fyrstestaten et areal på 1 663 km².


== Plasser i Porbandar ==


=== Githa Mandir ===
Githa Mandir er en bygning som skal ha blitt bygd av en industrimann på 1800-tallet. Det finnes inskripsjoner fra Bhagavad-Gita på alle vegger i bygget, og skulpturene som er i bygget skal forestille guder og gudinner. Det finnes også en statue som skal forestille Mahatma Gandhi.


=== Kirti Mandir ===
Dette er Mahatma Gandhis fødested og en yndet turistattraksjon.


=== Rokhadia Hanuman-templet ===
Tempelet er en av de eldre templene i India, og ligger i Porbandars utkant. Rokhade betyr penger på gujarati. Det sies at de som kommer til tempelet for å besøke det og for å "se" guden Hanuman kommer til å bli rike.


== Referanser ==
Paco de Lucía

Paco de Lucía (født Francisco Sánchez Gómez 21. desember 1947 i Algeciras i Cádiz, død 25. februar 2014 i Cancún i Mexico) var en spansk komponist og gitarist. Han var anerkjent over hele verden som en virtuos flamencogitarist, og han var en ledende talsmann for den moderne flamencostilen. Han gjorde den spanske musikken anerkjent internasjonalt. Han lyktes i å krysse musikken sin med andre genrer av musikk og skapte begrepet flamenco-jazz. Richard Chapman og Eric Clapton beskriver de Lucía som «a titanic figure in the world of flamenco guitar».Da han var fem år fikk han sin første gitar av faren, som også var gitarist. Med tolv år fikk han en spesialpris på festivalen i Jerez de la Frontera, året før hadde han for første gang opptrådt offentlig. 1973 ble han internasjonalt kjent gjennom innspillingen av Fuente y caudal. Ifølge Bergens Tidendes minneord ble han oppdaget av den yngre Al di Meola da han var på turne med Chick Corea i Spania. Al di Meola skal ha blitt svært imponert av Paco de Lucias teknikk og eleganse. Mellom 1977 og 1996 hadde Lucía mange turnéer sammen med Al di Meola og John McLaughlin. Sammen spilte de inn Friday Night in San Francisco som ble solgt i flere millioner kopier. 1983 skrev han musikken til Carlos Sauras flamencofilm Carmen.
Paco de Lucía har vært en vellykket musiker i mange forskjellige musikkstiler som blant annet klassisk, jazz og world music. I 2004 ble han tildelt Fyrsten av Asturias' pris for kunst.


== Diskografi (utvalg) ==
Dos guitarras flamencas (1965)
Canciones andaluzas para 2 guitarras (1967)
Al verte las flores lloran (1969)
Fuente y caudal (1973)
Entre Dos Aguas (1975)
Friday Night in San Francisco (1980, med Al di Meola og John McLaughlin)
Passion, grace and fire (1983, med Al di Meola og John McLaughlin)
Concierto de Aranjuez (1991, av Joaquín Rodrigo)
The Trio (1996, med Al di Meola og John McLaughlin)
En Vivo - Conciertos Live in Spain 2010 (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Paco de Lucía – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Paco de Lucía på Internet Movie Database 
(da) Paco de Lucía på Filmdatabasen 
(da) Paco de Lucía på Filmdatabasen 
(fr) Paco de Lucía på Allociné 
(en) Paco de Lucía hos The Movie Database 
(en) Paco de Lucía på Discogs 
(en) Paco de Lucía på MusicBrainz 
(en) Paco de Lucía på Spotify 
(en) Paco de Lucía på Songkick 
(en) Paco de Lucía på Last.fm 
(en) Paco de Lucía på Last.fm 
(en) Paco de Lucía på Last.fm 
(en) Paco de Lucía på AllMusic 
Paco de Lucía på Facebook
Mingguang

Mingguang (kinesisk: 明光; pinyin: Míngguāng) er et byfylke i byprefekturet Chuzhou i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 612 354 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 104 løper også gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20181227225418/http://mingguang.gov.cn/ Lokalregjeringens hjemmesider]
Eliesar Arge

Eliesar «Essa» Arge (født 10. juni 1925 i Tórshavn, død 12. desember 2007 samme sted) var en færøysk overlege og politiker (Ff.).
Han tok medisinsk embedseksamen ved København Universitet og spesialisering i anestesiologi og kirurgi ved Rigshospitalet og flere danske kommunehospitaler. Han var overlege ved kirurgisk avdeling ved Landssjúkrahúsið i Tórshavn fra 1965 til han avgikk med pensjon i 1995.Eliesar Arge var innvalgt i kommunestyret i Tórshavn fra 1973 til 1988 og Tórshavns viseborgermester fra 1973 til 1976. Han var innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy fra 1974 til 1978 og møtte fast på tinget som varamann for Færøyenes regjeringssjef Jógvan Sundstein fra 1989 til 1990.


== Referanser ==
Cambay

Cambay (engelsk: Khambhat, hindi:खंभात, gujarati: ખંભાત) er en by i den indiske delstaten Gujarat og ligger i distriktet Anand . Byen var tidligere hovedstad i Fyrstedømmet Cambay. Byen ligger på 22° 19' nordlig breddegrad, ved elven Mahis utløp, lengst inne i den grunne Cambaybukten. Cambaybukten skyter inn mellom halvøya Kathiawar i vest og distriktet Bharuch i øst, nord for den større byen Vadodara og syd for Ahmadabad. Innbyggertallet i Cambay er estimert til å være 80 439 innbyggere ved folketellingen i 2001, noe som er en økning fra 76 724 innbyggere i 1991.
Cambay er en gammel og blomstrende handelsby i India, og er kjent for sine bomulls- og sidenveverier, samt gull- og sølvbrokader, men havnen er blitt for grunn til at de største handelsskipene kan legge til. Byen er også kjent for sine agater og karneoler, som slipes i byen.


== Referanser ==
Watercolors

Watercolors er det andre studioalbumet til jazzgitaristen Pat Metheny. Det er Pat Methenys første verk sammen med Lyle Mays, som senere skulle danne jazzgruppa Pat Metheny Group. Watercolors blander folkemusikk, country og pop sammen med Methenys allerede innøvde sjangre jazz og fusion.


== Sporliste ==
Albumet, som tematiserer en rolig stemning av havet, inneholder 8 sanger.


== Besetning ==
Pat Metheny – Gitar, Gitar (12-strengs), Bass (12-Strengs), Harpegitar
Dan («Danny») Gottlieb - Trommer
Lyle Mays – Piano
Eberhard Weber - Bass


== Plasseringer ==


== Se også ==
Pat Metheny


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pat Methenys offisielle hjemmeside
Pingyang (Wenzhou)

Pingyang (kinesisk: 平阳县; pinyin: Píngyáng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Wenzhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 809 200 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 104 løper gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider