jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Diamanda Galás

Diamanda Galás (født 29. august 1955 i San Diego, California) er en avantgarde-sanger, keyboardist og komponist.
Hun er kjent for sin traktering av piano samt sin distinktive stemme som spenner over tre og en halv oktav.
Hun bruker ofte skrik, ul og later til å imitere tungetale i sine opptredener. Arbeidene hennes konsentrerer seg stort sett om emner som lidelse, desperasjon, fordømmelse, urettferdighet og tap av verdighet.
Hun har arbeidet med mange avantgarde-komponister, blant andre Iannis Xenakis, Vinko Globokar og John Zorn.
Diamanda Galás er født og oppvokst i San Diego, California. Hennes foreldre var gresk-ortodokse.


== Diskografi ==
Litanies of Satan (1982) – kjent for «Wild Women with Steak Knives»
Faust. Eros. Tod (1982 ?) (live)
Diamanda Galas (1984) – også kalt Panoptikon og The Metalanguage Album
Saint of the Pit (1986)
The Divine Punishment (1986)
You Must Be Certain of the Devil (1988)
Masque of the Red Death (1989)
Plague Mass 1984 – End of the Epidemic) (1991) (live)
The Singer (1992)
Vena Cava (1993)
The Sporting Life (1994) – med John Paul Jones
Schrei X (1996) (live)
Malediction & Prayer (1998) (live)
La serpenta canta (2003)
Defixiones, Will and Testament (2003)
Guilty Guilty Guilty (2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Diamanda Galás – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Diamanda Galás på Internet Movie Database 
(fr) Diamanda Galás på Allociné 
(en) Diamanda Galás på AllMovie 
(en) Diamanda Galás hos The Movie Database 
(en) Diamanda Galás på Discogs 
(en) Diamanda Galás på MusicBrainz 
(en) Diamanda Galás på Songkick 
(en) Diamanda Galás på Last.fm 
(en) Diamanda Galás på Last.fm 
(en) Diamanda Galás på AllMusic 
(de) Verk av Diamanda Galás i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
NGC 1435

NGC 1435, også kalt Merope-tåken og Tempels tåke, er den ene av to kjente stjernetåker som omgir stjernen Merope i stjernehopen pleiadene. Stjernetåken er muligens restene av en supernova-eksplosjon, og omgir stjernen Merope som en tåke med et diffust gjenskinn. Tåken er bare opplyst av Merope, og har en lysstyrke med en tilsynelatende størrelsesklasse på 13.
Stjernetåken ble oppdaget den 19. oktober 1859 av den tyske astronomen Ernst Wilhelm Leberecht Tempel. I NGC-katalogen beskrev John Herschel den som en svært svak tåke omkring Merope på størrelse med full-månen.
Tåken er blå på normale fotografier, og inneholder et fint karbon-støv. Selv om det tidligere ble antatt at Pleiadene ble dannet av denne og andre omgivende stjernetåker, vet vi idag at denne tåken er en støvrik del av galaksen som pleiadene passerer gjennom, og som de ikke har gitt opphav til.
En annen og mindre stjernetåke, kalt IC 349, befinner seg 0.06 lysår fra Merope.


== Referanser ==
Krummet barbell

Krummet barbell er et piercingsmykke som er krummet.


== Historie ==
Den rette barbellen ble introdusert av piercer Jim Ward tidlig på 1970-tallet. Den krummede barbellen er en videreutvikling av denne barbellen, da man fant flere brukssteder for den. I dag er barbellen en av de vanligste piercingsmykkene.


== Beskrivelse ==
Piercingsmykket består av et skaft og en kule på hver side som er festet til skaftet med en skrue. Den krummede barbellen er vanligvis en kvart sirkel, og brukes mest i navle- eller øyenbrynpiercinger. Men også i intimpiercingene vertikal hode og Prins Albert-piercing. Likevel kan en krummet barbell ikke brukes på overflatepiercinger.
Den krummede barbellen er nesten alltid laget av enten rustfritt stål eller titan. Likevel kan ballen være laget av glass, keramikk eller edelstener.


== Eksterne lenker ==
Krummet barbell hos Encyclopedia BMEzine
Norman Pritchard

Norman Gilbert Pritchard også kjent som Norman Trevor (født 23. juni 1877 i Calcutta, død 31. oktober 1929 i Los Angeles) var en indisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Pritchard deltok i flere øvelser i friidrett under OL 1900 i Paris. Han kom på andreplass på 200 meter bak John Tewksbury fra USA og også på 200 meter hekk ble han nummer to, bak amerikaneren Alvin Kraenzlein. Han deltok også på 110 meter hekk, på 60- og 100 meter.


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Sølv i friidrett, 200 meter  India
1900  Paris -  Sølv i friidrett, 200 meter hekk  India


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Norman Pritchard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Norman Pritchard på Internet Movie Database 
(sv) Norman Pritchard i Svensk Filmdatabas 
(en) Norman Pritchard hos The Movie Database 
(en) Norman Pritchard hos Internet Broadway Database 
(en) Norman Pritchard – Olympics.com 
(en) Norman Pritchard – Olympic.org 
(en) Norman Pritchard – Olympedia 
(en) Norman Pritchard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Hodejegerne (TV-serie)

Hodejegerne er en norsk kriminalserie som sendes på TV 2 Play og TV2 i løpet 2022 i Norge og lages i samarbeid med C More og TV4 i Sverige. Serien tar utgangspunkt i universet som beskrives i krimboka Hodejegerne, som ble skrevet av Jo Nesbø. Handlingen utspiller seg i tiden før historien i romanen og filmen Hodejegerne (2011), som var basert på Nesbøs roman. Serien på seks episoder er produsert av Yellow Bird, og hadde premiere 2. september 2022.


== Rolleliste ==
Axel Bøyum – Roger Brown
Ingrid Giæver – Diana Eliassen
Mikkel Bratt Silset – Ove Kjikerud
Martin Wallström – Jon Christian Wiklund
Dominique Tipper – Kelly
Mads Ousdal – Øyvind Møllerstad
Mats Eldøen – Sander Fjellheim
Ravdeep Singh Bajwa – Eilif
Ingeborg Sundrehagen Raustøl – Julie Thommassen
Terje Strømdahl – Per 'The Pastor' Sørensen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Wilhelm Matheson

Wilhelm Eger Matheson (født 5. mai 1955 i Oslo) er en norsk jurist og dommer i Høyesterett. Han ble utnevnt til høyesterettsdommer den 31. oktober 2008 og tiltrådte 1. november 2009.


== Utdanning ==
Wilhelm Matheson tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1982. Han har tidligere arbeidet som førstekonsulent og lovrådgiver i Justisdepartementets lovavdeling og som gjesteforsker ved Max-Planck-instituttet i Freiburg i Tyskland. I perioden 1987 til 1988 var han dommerfullmektig ved Lier, Røyken og Hurum sorenskriverembete. I 1989 ble han advokatfullmektig i advokatfirmaet Mellbye, Schjoldager, Sejersted, Tenden. Fra 1990 til 2009 arbeidet han som advokat og partner i advokatfirmaet Wiersholm, frem til han ble utnevnt til høyesterettsdommer.


== Utnevning til Høyesterett ==
Matheson ble utnevnt til høyesterettsdommer den 31. oktober 2008, samtidig med Bergljot Webster og Erik Møse. Prosessen rundt tilsettingen av Matheson, Webster og Møse som høyesterettsdommere ble kritisert av professor i sammenlignende politikk ved Universitetet i Bergen Gunnar Grendstad, for å være «lite gjennomsiktig.» Journalist Hanne Skartveit fra avisa Verdens Gang ønsket å avdekke Matheson og de to andre høyesterettsdommerne som ble utnevnte sammen med han til, deres politiske holdninger i saker av særskilt offentlig interesse. Matheson ønsket ikke å binde seg til posisjoner eller ta stilling til saker han senere kunne komme til diskutere i Høyesterett.


== Dommergjerning ==
I et portrettintervju i 2011 ga Matheson uttrykk for troen på idealet om «en fordomsfri dommerstand», men fremholdt at det var selvsagt at en rettsavgjørelse viser dommeren sine holdninger, ikke «den såkalt sanne juss».Pr. januar 2011 hadde Matheson tatt dissens i to høyesterettsdommer: 

Den første saken (i januar 2010) tok for seg et krav fra driftsselskapet for en rasteplasskiosk om erstatning fra Vegvesenet etter tap av inntekter som følge av et tunnelras. Flertallet på tre dommere dømte i favør av Vegvesenet, mens mindretallet på to dommere mente at staten var ansvarlig for inntektstapet. Det var Matheson som skrev dissensvotumet.
I den andre saken (fra mars 2010) var Matheson alene om dissens mot de fire øvrige dommerne. Saken gjaldt et krav om oppreising fra skuespilleren Gøril Mauseth, etter at NRK hadde vist et klipp fra ei scene i filmen Brent av frost der Mauseth er naken. Flertallet på fire dommere dømte i favør av Mauseth, mot Mathesons dissens.


== Kilder ==
William Holland

William Joseph Holland (født 3. mars 1874, død 20. november 1930) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 Paris. 
Holland deltok på flere øvelser i friidrett under OL 1900 i Paris. Han kom på andreplass på 400 meter bak Maxwell Long. På 200 meter ble han nummer fire og på 60 meter klarte han ikke å kvalifisere seg til finalen. 


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Sølv i friidrett, 400 meter  USA


== Eksterne lenker ==
(en) William Holland – Olympedia 
(en) William Holland – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) William Holland – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) William Holland – Track and Field Statistics
Bergljot Webster

Bergljot Cecilie Webster (født 16. februar 1966 i Oslo) er en norsk høyesterettsdommer. Hun tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1992.
Hun har tidligere jobbet som advokat hos Regjeringsadvokaten og hos Nordisk Skibsrederforening. Fra 2004 til 2005 var hun partner i advokatfirmaet Sørlie Wilhelmsen. Fra 2006 var hun advokat og partner i Advokatfirmaet Hjort.
Bergljot Webster ble utnevnt til høyesterettsdommer den 31. oktober 2008. Hun tiltrådte Høyesterett 15. august 2009.


== Familie ==
Hun er datter av tidligere riksmeklingsmann Reidar Webster.


== Referanser ==
David Bain

David Bain (født 5. august 1900 I Rutherglen, South Lanarkshire, død 	22. februar 1966) var en skotsk fotballspiller som spilte for Rutherglen Glencairn, Everton og Manchester United. Han spilt i angrep.
Han kom til Manchester United i mai 1922 etter å ha spilt i Rutherglen Glencairn. Han hadde vært hos United på prøvespill flere ganger, men manager John Chapman nølte. Til slutt bestemte Chapman seg for å kjøpe Bain etter at han hadde begynt å spille på de skotske juniorlandslaget. I tillegg hadde noen andre engelske klubber vist interesse for ham. Til sammen scora han ni mål på 23 kamper mellom mai 1922 og juli 1924.
I juli 1924 gikk turen videre til Everton.
Adolf Amandus Andresen

Adolf Amandus «Adolfus» Andresen (født 13. september 1872 i Sandefjord, død 12. januar 1940) var en norsk kaptein og hvalfangstpioner.
Andresen emigrerte til Chile i 1894 der han livnærte seg med sleping og berging av fartøyer i Magellanstredet. Etter å ha observert mye hval i området, reiste han til Finnmark for å lære seg mer om hvalfangst. Han returnerte med en innkjøpt hvalkanon som han installerte på sin taubåt, og nyttårsaften 1903 skjøt han den første hvalen, en knølhval. Dette var før de mer berømte pionerene Carl Anton Larsen og Lars Christensen, begge fra Sandefjord, hadde kommet i gang med sin aktivitet i sør, og betraktes som starten på den kommersielle sørhavsfangsten.
Andresen etablerte en hvalfangststasjon i Bahía Aguila nær Punta Arenas og i 1905 stiftet han hvalfangstselskapet Sociedad Ballenera de Magallanes. Fangsten ble over 100 hval både i 1905 og i 1906.
I sesongen 1906/07 var han den første til å bruke den naturlige havnen Whalers Bay på Deceptionøya som base for flytende kokeri. Han hadde kontrahert hvalbåtene «Alminrante Valenzuela» og «Alminranre Utribe» fra Framnæs Mekaniske Værksted i Sandefjord. Kokeriet «Gobernador Bories» ble ombygget samme sted. Andresen hadde flere ganger med seg både sin kone, Betsie Mary Rasmussen, og sine to kjæledyr – en papegøye og en angorakatt.I 1912 trakk Andresen seg ut av Sociedad Ballenera de Magallanes og etablerte et nytt selskap – Ballenera Adolfo Andresen. Han kjøpte det norske hvalkokeriet «Sobraon» som han omdøpte «Orion», samt hvalbåtene «Noruega» og «Corral». Med denne flåten startet han fangst langs stillehavskysten fra Chile til Ecuador. De to første sesongene resulterte i en samlet fangst på over 300 hval og 12 000 liter olje.
«Adolfus» Andresen ligger begravet i Punta Arenas.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ian B. Hart: Whaling in the Falkland Island Dependencies 1904–1931. A history of shore and bay-based whaling in the Antarctic, 2006. ISBN 0-9552924-0-9
Jeff Rubin: Antarctica, Lonely Planet, 2008


== Eksterne lenker ==
Adolf Amandus Andresen. Norsk polarhistorie
(es) La epopeya de la industria ballenera Chilena Arkivert 20. mars 2009 hos Wayback Machine.
Leon van de Roye

Leon van de Roye var en belgisk turner.
Han deltok i det andre VM som ble arrangert, i 1905, der han var med og vant bronsemedalje i lagkonkurransen. Som i 1903 vat Frankrike lag-gull, mens Nederland fikk sølv.


== Eksterne lenker ==
Sport-komplett.de – VM-deltakere
Vital Verdickt

Vital Verdickt var en belgisk turner.
Han deltok i det andre VM som ble arrangert, i 1905, der han var med og vant bronsemedalje i lagkonkurransen. Som i 1903 vant Frankrike lag-gull, mens Nederland fikk sølv.


== Eksterne lenker ==
Sport-komplett.de – VM-deltakere
Aiguille du Midi

Aiguille du Midi er et fjell i Mont Blanc-massivet i De franske Alpene med en høyde på 3842 meter over havet. 
Det går en kabelbane til toppen av fjellet, Téléphérique de l'Aiguille du Midi, som ble bygd i 1955, og som i tjue år var den kabelbanen som nådde høyest i verden. Kabelbanen innehar fortsatt rekorden som den høyeste vertikale stigningen til en kabelbane, fra 1035 moh. til 3842 moh. En tur fra Chamonix til toppen av Aiguille du Midi, en stiging på 2 800 meter, tar omtrent 20 minutter. 
Toppen har i dag en utkikksplattform, en kafé og en gavebutikk. Den populære skiløypen Vallée Blanche begynner her, og den nærliggende hytten Cosmiques er startpunktet for turer til toppen av Mont Blanc. Fra Aiguille går det en annen kabelbane over isbreen Glacier de Geant til Point Helbronner (3 452 moh.) på den italienske siden av Mont Blanc-massivet. Fra Point Helbronner går det en kabelbane til Entrevés, en landsby nær Courmayeur i Aostadalen (Italia).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aiguille du Midi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Michaela Grey

Michaela Grey (født 18. desember 1972) er en amerikansk piercer og grunnlegger av Association of Professional Piercers. Hun har også vært redaktør for magasinet Piercing Fans International Quarterly.


== Biografi ==
Michaela Grey vokste opp i Vest-Virginia, men reiste som 20-åring til San Francisco der hun i 1991 fikk jobb på Jim Wards piercingstudio Gauntlet, det første i piercingstudioet i Amerika. Der ble hun regnet som en av de beste piercerne på den tiden, og hadde diverse ærestittler.
Etter at hun uttalte ting med bakgrunn i rykter[hvilke?] som senere ble motbevist, svekket dette hennes posisjon som profesjonell piercer sent på 1990-tallet.
Senere var hele piercingbransjen i fare for å bli ulovlig, da myndighetene mente det manglet regulering. Grey etablerte da Association of Professional Piercers for å organisere pircere i en verdensomspennende organisasjon.
I dag bor Grey i New York.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Michaela Grey hos Encyclopedia BMEzine
František Machovsky

František Machovsky var en turner fra Böhmen, i dagens Tsjekkia.
Han deltok i det turn-VM i 1909, der det ble sølv i lagkonkurransen, bak Frankrike. Frankrike vant alle gullmedaljene i dette VM.
Siden medaljevinnerne som representerte det østerriks-ungarske imperiet kom fra  Böhmen, ble de vunnede medaljene flere år senere overført til Tsjekkoslovakia av FIG.


== Eksterne lenker ==
Sport-komplett.de – VM-deltakere
František Mráček

František Mráček var en turner fra Böhmen, i dagens Tsjekkia.
Han deltok i det turn-VM i 1909, der det ble sølv i lagkonkurransen, bak Frankrike. Frankrike vant alle gullmedaljene i dette VM.
Siden medaljevinnerne som representerte det østerriks-ungarske imperiet kom fra  Böhmen, ble de vunnede medaljene flere år senere overført til Tsjekkoslovakia av FIG.


== Eksterne lenker ==
Sport-komplett.de – VM-deltakere
Jimmy Bain (fotballspiller)

James «Jimmy» Bain (født 6. februar 1902 i Rutherglen, South Lanarkshire – død 22. desember 1969 i Polegate, Sussex) var en skotsk fotballspiller som spilte for Manchester United, Glasgow Strathclyde, Rutherglen Glencairn og Brentford.
Han kom til Manchester United fra Glasgow Strathclyde i oktober 1922. Han spilte seks år på Old Trafford, men spilte bare fire kamper for førstelaget. Han ble solgt til Brentford i november 1928.
Han var yngre bror av David Bain.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jimmy Bain – Soccerbase.com (manager)
Association of Professional Piercers

Association of Professional Piercers er den eldste og lengstlevende organisasjonen for profesjonelle piercere. Den ble grunnlagt i USA av Michaela Grey.
De første medlemmene var piercere av Gauntlet og andre tidlige piercingstudioer. Men i dag er det medlemmer fra hele verden. Ikke alle piercingstudioer har organisert seg i denne organisasjonen, men det trenger ikke bety at piercingstudioet ikke er profesjonelt.
Organisasjonen jobber for å spre informasjon til både kunder og piercere, og de jobber med juridisk assistanse til land hvor piercing er litt ved siden av loven. Organisasjonen arrangerer også årlige møter som bringer mange av de beste pircerne i verden sammen for å dele kunnskap.


== Eksterne lenker ==
Association of Professional Piercers hos Encyclopedia BMEzine
(en) Offisielt nettsted
Arne Storrønningen

Arne Storrønningen (født 1956) er en norsk fagpresseredaktør med mer enn tretti års erfaring som journalist, redaktør og kommunikasjonsrådgiver fra presse og organisasjoner. 
Storrønningen har vært redaktør for flere norske fagblader: (Handikapnytt 1994-1997, Velferd (1997–2001) og Folkevett (2001–). Han har særlig jobbet med områder som velferdsutvikling, velferdspolitikk, klima- og miljøpolitikk, energi, utvikling av grønn teknologi og  bærekraftig forbruk og vekst.
Han publiserer jevnlig artikler og kommentarer på sin private blogg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Storrønningens blog
Bill Bainbridge

William «Bill» Bainbridge (født 9. mars 1922 i Gateshead, County Durham, død 3. august 1966) var en engelsk fotballspiller. Han spilte for Manchester United, Bury og Tranmere Rovers.Han begynte sin karriere i Ashington, men karrieren ble avbrutt av andre verdenskrig. Under krigen spilte han for Hartlepool United. I 1945 kom han til Manchester United, men han spilte bare en kamp i FA-cupen for klubben. I 1946 signerte han for Bury. Også her spilte han få kamper, bare to til sammen. I 1948 signerte han for Tranmere og spilte 168 ligakamper og scora 63 mål fram til han la opp i 1954.


== Referanser ==
Piercingpistol

En piercingpistol er et piercingverktøy som brukes til å «skyte» hull i øret.
Den blir vanligvis brukt av mindre butikker, i Norge ofte frisører, til å lage hull i ørene.
Blant profesjonelle piercere og noen leger blir det anbefalt å ikke bruke denne typen verktøy, siden den aldri kan bli helt renngjort og derfor kan overføre sykdommer fra en kunde til en annen. Bruken av engangspiercingpistoler er en måte å omgå dette problemet, da disse er sterilisert under produksjonen og blir kastet etter bruk.
Andre problemer knyttet til dette verktøyet er at den ikke alltid skyter hullet igjennom. Noen ganger kan det også skyte på feil plass på grunn av sin unøyaktighet.


== Eksterne lenker ==
Piercingpistol hos Encyclopedia BMEzine
Jan Boye

Jan Boye (19. januar 1962 i Århus, død 22. oktober 2011 i Odense) var en dansk lege og politiker (K). Han var borgermester i Odense kommune fra 1. januar 2006 til 1. januar 2010.Jan Boye ble cand.med. fra Odense Universitet i 1994, etter han arbeidet som turnuslege på Middelfart Sygehus. Senere ble han ansatt på Faaborg Sygehus, Svendborg Sygehus og Odense Universitetshospital. Han var dessuten praksislege i Brenderup, Ferritslev og Otterup. I november 2001 ble han spesiallege i almenmedisin.
Boyes politiske karrière begynte da han meldte seg inn i Konservativ Ungdom og Konservative Studerende i 1979. Han var formann i Odense Konservative Studerende 1985–1989. Boye var medlem av Fyns Amtsråd 1990–2006, herav som viseamtsborgermester 1994–2001 og gruppeleder 1998–2001. 1. januar 2002 ble han amtsborgermester og 1. januar 2006 ble han den første borgerlige borgermesteren i Odense siden 1937.
Han hadde dessuten en lang karrière som håndballspiller bak seg. I 1980 ble han utdannet og i 1986 debuterte han som divisjonsdommer. I 1993 ble han internasjonal dommer og han deltok ved 10 sluttrunder – EM, VM og OL i Sydney og Athen. Han hadde dømt DM- og LP-finaler etter 1990.


== Referanser ==
Ingrid Stöckl

Ingrid Stöckl (født 28. mars 1969) er en tidligere, østerriksk alpinist.
I junior-VM i alpint 1987 tok hun gull i slalåm.
Stöckl kjørte utelukkende disiplinene utfor og slalåm, noe som resulterte i to pallplasseringer i kombinasjonsøvelsen i verdenscupen:

1990 – 3.-plass i kombinasjonen i Haus
1991 – 1.-plass i kombinasjonen i MorzineI tillegg oppnådde hun fem topp 10-plasseringer i utfor.
Den største triumfen feiret hun under VM 1991 i Saalbach-Hinterglemm, der hun tok sølv i alpin kombinasjon bak Chantal Bournissen.
Hun la opp i desember 1997 etter en svak start på sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingrid Stöckl – Olympedia 
(en) Ingrid Stöckl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ingrid Stöckl – FIS (alpint) 
(en) Ingrid Stöckl – ski-db.com
Barneasyl

Barneasyl er en historisk betegnelse på en institusjon for barn under skolepliktig alder. Asylene fungerte som tilholdssted eller daghjem for fattige barn og gjorde det mulig for mødrene å søke arbeid utenfor hjemmet.
Det første barneasylet, Kleinkinderschule eller Strickstube ble åpnet i 1769 i Alsace av den Rousseau-inspirerte  pastoren Johann Friedrich Oberlin (1740 – 1826) og Sara Banzet. Det var for øvrig i England at barneasylene ble et utbredt fenomen. I 1816 opprettet fabrikkeier Robert Owen (1771–1858)
et asyl for barna til fabrikkarbeiderne. Fenomenet spredte seg raskt til alle engelske fabrikkbyer og i 1825 ble også Infant-school society opprettet. De engelske asylene hadde omsorg, oppdragelse og undervisning som formål, med stor vekt på undervisning. Asylbevegelsen bredte seg til flere europeiske land. I København var det kvinnelige velgjørende selskap som i 1828 åpnet det første asylet i Danmark. 


== Barneasyl i Norge ==
I de største byene i Norge opprettet veldedige stiftelser en rekke barneasyler etter forbilder fra de engelske infant schools og tyske Kleinkinderschulen. I 1837 ble det første barneasylet i Norge opprettet i Trondheim av Selskabet de Nødlidendes Venner. Det første barneasylet i Kristiania åpnet 26. januar 1838 i Eugenia Stiftelses lokaler i Teatergata. Kristiansand barneasyl ble også stiftet i 1838. Bergens barneasyl ble opprettet i 1840 og driften startet året etter.
Fra 1850-årene opphørte skoleundervisning i mange av asylene i Norge. Det ble nå lagt mer vekt på å utvikle barna gjennom fortellinger og samtaler. En viktig inspirator til dette var tyskeren Friedrich Fröbel (1782–1852) som ville virkeliggjøre sine idéer gjennom å etableringen av barnehager. På 1930-tallet fikk idéen om barnehager bedre feste i Norge og mange av de gamle barneasylene ble gjort om til barnehager eller daghjem med mer lek og mindre undervisning.


== Se også ==
Asylet (Oslo)
Bergens barneasyl
Børneasylet i Trondheim
Børneasylet (Drammen)
Kongsberg barneasyl
Vaterland Børneasyl (Oslo)


== Referanser ==
Stokkvågen

Stokkvågen er et trafikknutepunkt i Lurøy med ferje til Onøy, Lovund, Sleneset og Træna.