jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Det elskende menneske

Det elskende menneske; person og etikk er en bok av den norske filosofen Nina Karin Monsen, utgitt i 1987. Boken bygger på første del av hennes ikke antatte doktorgradsavhandling om personalistisk språkfilosofi. Den er utkommet i en rekke utgaver og er oversatt til svensk og serbokroatisk.
1. og 2. utgave ble utgitt av Cappelen Forlag (1987 og 1992), 3. utgave ble utgitt av Universitetsforlaget (1998) og 4. utgave ble utgitt av Fagbokforlaget (2000).


== Bibliografi ==
1. utg. Cappelen, 1987, ISBN 82-02-10957-4
2. utg. Cappelen, 1992, ISBN 82-02-13575-3
3. utg. Universitetsforlaget, 1998, ISBN 82-00-12877-6, h.
4. utg. Fagbokforlaget, 2000, ISBN 82-7674-594-6, h.


=== Oversettelser ===
Svensk: Den älskande människan; person & etik, 1990, Stockholm: Atlantis, oversatt av Urban Andersson, ISBN 91-7486-877-2 (inb.)
Serbokroatisk: Čovek koji voli; osoba i etika, 2006, Novi Sad: Izdavačka knjižarnica Zorana Stojanovića, oversatt av Marija P. Ćorić, ISBN 86-7543-112-0, h.


== Eksterne lenker ==
Bokomtale hos bokkilden.no
Bicycle

Bicycle (født i 1988, død ukjent) var en norsk varmblods travhest (hingst) etter Moment of Magic (far) og Denise Marie L. (mor). Kjørte inn i alt kr 5 517 162 fra 1991 til 1999.Hingsten kjørte inn til 3.-plass i Solvallas Internationella Elitlopp 1996 med Dagfinn Aarum i sulkyen.Bicycle vant Momarken Grand Prix i 1993, da med Vidar Hop i sulkyen, fikk 2.-plass med Thor Borg i sulkyen i Norsk trav derby 1992 bak Winnie Laylock.


== Løpskarriere ==
Starter:  157
1. plasser:  41
2. plasser:  35
3. plasser:  18


== Referanser ==
Chokibune

Chokibune, også omtalt som Chokkibune, var en vanlig og åpen båt for ferjevirksomhet og mindre ærender på de japanske elvene i Edo-perioden 1603-1868 og Meiji-perioden 1868-1912. Den var gjerne brukt som taxibåt på elvene mellom landet og fornøyelsesbåtene.
Til tross for størrelsen har båten spring mot en meget lang og slank forstevn som sluttet i været høyt hevet over resten av skroget. Som de fleste japanske elvefartøyene har chokibunen flatt bunn, men også en enkel konstruksjon som mot akter sluttet i et lav tverrspeil med bordgangene som «vinger». Båttypens karakteristiske trekket, den meget iøynefallende forstevnen, har alltid vært en japansk særegenhet på de fleste båttyper fra gammelt av. Ordet chokki eller choki betyr støttann av et villsvin, og bune betyr båt.
På tverrspeilet lå en fordypning kalt et «vrikkehull» som er kjent i Norge på de norske prammene for bruk av en enslig åre. Åren som forresten var noe spesielt utformet for størst mulig effekt, ble lagt der for at roeren skal kunne vrikke seg framover. Denne teknikken for roing har vært kjent på de japanske øyene i mange århundrer og brukt endog på mye større havgående fartøyer. Åren kalles yuloh og var oppfunnet i Kina. Åren som på japansk het ro, er relativt komplisert i oppbygning i forhold til de vestlige årene.


== Eksterne lenker ==
Tegning av en chokibune, en yakatabune og deretter en yanebune
Japanske båter, Chokkibune
Budoar

Et budoar (fra fransk boudoir) er en kvinnes private del av et hus, oftest et stort herskapshus eller slott, der menn ikke har adgang. Vanligvis omfatter dette bare kvinnens soveværelse og garderoberom, men kan også gjelde salonger og andre rom, forbeholdt kvinner. Et budoar kan sies å være en europeisk utgave av det arabiske haremet.
Hans Øvergaard

Hans Øvergaard (født 5. november 1795 i Elverum, død 17. mai 1840 på Christiansfjeld festning) var en norsk offiser, stortingsrepresentant og Elverums første ordfører. 
Øvergaard ble født på gården Gaarder. Han ble offiser i 1812. Fra 1814 var han i 1. Bergenhusiske regiment. Han ble der forfremmet til premierløytnant i 1816. Som et resultat av hærens omorganisering i 1818 ble han overført til 1. Akershusiske brigade. Han ble i 1823 adjutant ved Østerdalske Jægerkorps. Han ble i 1837 forfremmet til kaptein.
Øvergaard var suppleant (varamann) til Stortinget fra 1826. Han ble selv valgt inn som Stortingsrepresentant i 1833 og gjenvalgt i 1836 og 1839. Øvergaard ble 10. juli 1837 valgt til Elverums første ordfører.
Øvergaard døde ca. kl. 12 den 17. mai 1840 under salutteringen fra Christiansfjeld festning. Han bemannet salutteringskanonen da den eksploderte og drepte ham. Broren Gulbrand Øvergaard var ordfører i Elverum 1845–47. Hans Øvergaard var far til offiseren Alexander Bretteville Øvergaard.Hans Øvergaards veg nedenfor Christiansfjeld festning i Elverum har fått navn etter ham. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hans Øvergaard hos Norsk senter for forskningsdata
Mats Weinholdt

Mats Dragseth Weinholdt (født 10. april 1985) er en norsk tidligere fotballspiller, nå en freestyle ballkunstner. Han ble kjent for det norske publikumet gjennom underholdningsprogrammet «Norske Talenter» på TV 2 i 2008.


== Bakgrunn ==
I barneårene spilte Weinholdt fotball for Skeid, der hans far, forfatter og fysioterapeut, Tom Weinholdt, spilte på A-laget på 1960-tallet. Han gikk seinere til Gjelleråsen i ungdomsårene. Weinholdt spilte ving, og på banen var hurtighet kombinert med god teknikk hans varemerke. 
Weinholdt var elev ved idrettslinjen ved Bjerke videregående skole fra 2001–2004, sammen med blant andre Mohammed «Moa» Abdellaoue og Bjørnar Holmvik.
Han gikk senere fra Gjelleråsen tilbake til Skeid, og har etter det vært innom Hønefoss, Skjetten og Lillehammer. I 2006 var han involvert i en alvorlig trafikkulykke, der han fikk en ryggskade som tvang ham til å legge opp som fotballspiller.I 2008 bla Weinholdt kjent som en talentfull ballkunstner i fotball gjennom TV 2-programmet «Norske Talenter». Han kom der til finalerunden, men ble deretter stemt ut.I 2010 var han én av to dansere for Bjørn Johan Muri i den norske finalen av Melodi Grand Prix. Med sangen «Yes Man» kom Muri på fjerdeplass i konkurransen som ble vunnet av Didrik Solli-Tangen.
På 90-tallet deltok han også i TV3-programmet Juniorsjansen der han imiterte og danset etter sitt store idol, Michael Jackson.


== Se også ==
Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
matsweinholdt.no: Offisiell nettsidevg.no: Se Mats Weinholdts utrolige triksekunster
Youtube: Mats Weinholdt part1
Youtube: norske talenter -SEMIFINALE- mats weinholdt
Geir Hovig

Geir Johannes Hovig (født 18. september 1944 i Namsos, død 26. april 2009) var en programleder i NRK og bluesentusiast. 
Hovig jobbet som journalist i Associated Press og NTB før han startet sin karriere i NRK i 1970. Gjennom programmet Kveldskjør på P2 ble Hovig en kjent radiostemme, men han huskes kanskje best for radioprogrammene Eldorado og Hovigs Hangar.Han deltok i utallige opptredener på ulike bluesscener som konferansier og formidler.


== Referanser ==
Eduard Vilde

Eduard Vilde (født 4. mars 1865 i landsbyen Pudivere i Lääne-Viru fylke, død 26. desember 1933 i Tallinn) var en estisk forfatter og en av grunnleggerne av den estiske realisme. Han var også journalist.
Eduard Vilde kom fra en familie som i flere generasjoner hadde arbeidet som godstjenere. Han vokste opp på godset Muuga ved det som i dag er Laekvere. Fra 1878 til 1882 gikk han på distriktsskolen i Tallinn. I perioden 1883–1886 var han i redaksjonen i avisen Virulane og fra 1887 til 1890 var han ansatt i Postimees. Fra 1890 arbeidet han som frilansjournalist i Berlin. I perioden 1883–1905 var han innom flere ulike aviser i Estland (blant annet Virmaline i Narva, Eesti Postimees, Teataja i Tallinn og Uudised i Tartu. I 1896 bodde han en kort periode i Moskva.
Grunnet hans aktivisme mot tsarregjeringen måtte han leve i eksil etter 1905-revolusjonen i Russland. Helt fram til februarrevolusjonen i 1917 bodde han blant annet i Sveits, Finland, Tyskland, USA (1911) og i København (1911–1917) sammen med sin kone Linda Jürmann (1880–1966),
Etter at han i 1917–18 kom tilbake til Estland, begynte han som dramaturg ved Operahuset Estonia. Fra 1919 til 1920 var han i tjeneste som diplomat for den unge Republikken Estland ved ambassaden i Berlin, der han fra 1920 til 1923 arbeidet som frilanskunstner. I 1923 flyttet han tilbake til Tallinn.
Eduard Vilde var en av de mest produktive, mest allsidige og best kjente estiske forfatterne og journalistene i sin tid. Han blir regnet som grunnleggeren av den kritiske realisme i estisk litteratur. Hans hovedverk er de historiske trilogiene Mahtra sõda (1902), Kui Anija mehed Tallinnas käisid (1903) og Prohvet Maltsvet (1905–1908). De er sentrale verk om historien til det estiske folket. Romanene inneholder også mye kildemateriale og mange memoarer fra Eduard Vilde.


== Verk ==
Musta mantliga mees (1886)
Kuhu päike ei paista (1888)
Kõtistamise kõrred (1888)
Karikas kihvti (1893)
'Linda' aktsiad (1894)
Külmale maale (1896)
Raudsed käed (1898)
Mahtra sõda (1902)
Kui Anija mehed Tallinnas käisid (1903)
Prohvet Maltsvet (1905–1908)
Jutustused (1913)
Mäeküla piimamees (1916)
Tabamata ime (1912)
Pisuhänd (1913)
Side (1922)
Rahva sulased (ikkje ferdig, 1934)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Eduard-Vilde-Museum i Tallinn (på engelsk)
Eduard Vilde i bilde
Bargkass

Bargkass er en fransk råmelkost som produseres i høydedragene i Vogesene, særlig i Ferme Auberges langs Route des Crêtes. Det dreier seg om en såkalt Fermier-ost; produsenten kan bare benytte melk fra sine egne kyr.
Port-Salut

Denne artikkelen er om byen på Haiti. For osten, se Port Salut.Port-Salut er en by på kysten av departementet Sud i Haiti. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 2 116, med 18 225 i kommunen med samme navn.Port-Salut er hjembyen til Haitis tidligere president, Jean-Bertrand Aristide, som ble født der i 1953.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Haiti
Pudivere

Pudivere (tysk: Podifer) er en landsby med 50 innbyggere (2006) i den estiske kommunen Väike-Maarja kommune i Lääne-Viru fylke.
Godset i Pudivere ble etablert i 1586. I 1886/87 bygget man den historiske hovedbygningen av tre. Til 1919 var det et sidegods til Avanduse og tilhørte den tyskbaltiske adelsfamilien von Bremen. I dag er den igjen i privat eie. Herregården ble så sterkt skadet ved en brann i 1999 at taket styrtet sammen. De verdifulle forsiringene av tre i fasaden ble da ødelagt. 
Pudivere er fødeby for den estiske forfatteren Eduard Vilde (1866 – 1933). Det er satt opp en minnestein for ham om lag en kilometer fra landsbyens sentrum på det stedet antar man at huset stod da han ble født.


== Eksterne lenker ==
Kart og mer informasjon på engelsk om Pudivere
Gi meg fri ikveld

«Gi meg fri ikveld» er den første singelen til det norske rock'n'roll- og underholdningsbandet Vazelina Bilopphøggers. Bandet fikk platekontrakt etter NM i rock i 1980 og ga ut albumet 24 timers service høsten samme år. Singelen «Gi meg fri ikveld»/­«Bilopphøggerboogie» ble gitt ut før albumet, og begge sangene gjorde det bra på Norsktoppen. Albumet var forøvrig det eneste med Bjørn Berg og Torbjørn Nicolaysen i besetningen. "Gi meg fri ikveld" er en cover av Lee Dorseys "Ya Ya" fra 1961, og spillestilen er inspirert av coverversjonen gjort av Tony Sheridan & The Beat Brothers i 1962.
Låta lå tretten uker på VG-lista i 1980, med nummer tre som beste plassering. Vågan navnga Martha etter moren sin, Martha Vågan (1929–2012). 


== Vazelina Bilopphøggers ==
Eldar Vågan: gitar
Arnulf Paulsen: trommer
Asgeir Hoel: bass
Bjørn Berg: sang
Lasse Hafreager: pianoMannskoret Vrakpant
Jan Einar Johnsen
Bjørn Bogetvedt
Hallvard Høynes


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gi meg fri ikveld på MusicBrainz 
(en) Gi meg fri ikveld på Spotify 
Musikkvideo til låta
Pascal Themanlys

Pascal Themanlys (født 27. september 1909, død 25. juni 2000) var en fransk poet, sionist og kabbalist. Hans bøker om Kabbala er blitt publisert både på fransk, engelsk og hebraisk.


== Liv og virke ==
Pascal ble født i Paris som sønn av Louis og Claire Themanlys. Begge foreldrene var disipler av den obskure mystikeren Max Theon, og ledet Théons såkalte kosmiske bevegelse i Frankrike. Pascal selv møtte bare Théon én eneste gang i 1920 som 11-åring, selv om Pascal også hevdet å ha blitt innviet i Kabbalaen av Théons far. Pascal benyttet Théons læresetninger som et supplement til sine egne studier av tradisjonell Kabbala, slik den ble presentert av Isaac Luria.
15 år gammel, publiserte Pascal Themanlys i 1924 sin første diktsamling under tittelen Emerald Monocle. I løpet av sitt liv møtte han en rekke innflytelsesrike forfattere og kunstnere, deriblant Rabindranath Tagore og Paul Valéry. I 1934 publiserte han Les merveilles du Becht («Bechts undere»), som var den første franske boken om Baal Shem Tov.
Under den andre verdenskrig var Pascal Themanlys delaktig i den franske motstandsbevegelsen. I 1947 giftet han seg med Raymonde som han fikk tre barn med.
I 1949 utvandret Pascal til Israel, hvor han ble leder av den franske seksjonen av informasjonsdepartementet i Israels provisoriske regjering. Han var også grunnleggeren av Amitiés Israël-France («Vennskapsforeningen Israels og Frankrike»).
Etter sin offentlige karriere grunnla han Argaman-senteret, hvor han studerte og underviste i Kabbala.


== Bibliografi ==
Le monocle d’émeraude, forord av Hélène Vacaresco, Delpeuch, Paris 1924.
Le Souffleur, illustrert av Mouth, Marcelle Lesage, 1927.
Figures Passionnées, Delpeuch, Paris 1930.
Les merveilles du Becht, Lipschutz, Paris 1934.
Grands d'Israël, Rieder, Paris 1938.
Cocktail de Fruits, Beresniak, Paris 1938.
Détresse et Résistance Juives, M.N.C.R., Grenoble, oktober 1944.
Influences, Pro Libro, Paris 1949.
Max Théon and Cosmic Philosophy (på engelsk), Cosmic library, 1955.
Un itinéraire de Paris à Jérusalem, Books of Jerusalem, Jerusalem, 1963.
Shaar Lesodoth Hahitbonenouth (på hebraisk), Argaman, Jerusalem, 1981 .
In Way of Meditation in the Light of the Kabbala (på engelsk), Argaman, Jerusalem, 1981.
Likrat Haboker Hagadol? (på hebraisk), Argaman, Jerusalem, 1982 .
Si ‘hou Bekhoi Niflotav (samtaler med Danièle Storper) (på hebraisk), Argaman, Jerusalem 1987.
Or ‘Hadash al Tsion (på hebraisk), Argaman, Jérusalem, 1987.
Visions of the Eternal Present (utvalg fra kosmiske verker til Max Theon) - (på engelsk), Argaman, Jerusalem, 1991.
A l’approche du grand matin Argaman, Jérusalem, 1996.
Rééditions des Merveilles du Becht : Hebraisk : Editions Argaman, Jerusalem, 1999. Fransk: Yerid Hasfarim, 6 rue Mea Shearim Jérusalem, 2000


== Eksterne lenker ==
«Pascal Themanlys» - biografi hos Cosmique Review
Oscar Laurens Schrover 2002 «Pathotism is empathy» - med biografiske kommentarer
Pascal Themanlys, uensartet notater
Kampen om ekteskapet og barnet

Kampen om ekteskapet og barnet er en debattbok av den norske filosofen Nina Karin Monsen, utgitt i mars 2009 av Avenir Forlag (imprint for Luther Forlag). Boken argumenterer mot innføringen av Felles ekteskapslov i Norge, en lov som også omtales som kjønnsnøytral ekteskapslov. Monsen argumenterer med at barns rettigheter blir krenket og hevder at «barns rett til far, arv og navn ble feid tilside».
Boken fikk betydelig oppmerksomhet på grunn av den sterke kritikken av Felles ekteskapslov. Nina Karin Monsen ble våren 2009 tildelt Fritt Ord-prisen «for hennes gjennomreflekterte og uavhengige bidrag til en friere offentlig debatt», og juryen nevnte bl.a. Kampen om ekteskapet og barnet i sin begrunnelse.Som følge av oppmerksomheten rundt Monsen og boken ble boken en bestselger.


== Anmeldelser og reaksjoner ==
Boken mottok ufordelaktige anmeldelser i både Aftenpostenog Dagbladet, mens Vårt Lands anmelder roste Monsen for boken. Etter Aftenpostens anmeldelse forsvarte Monsen boken i et motinnlegg i samme avis. Biskop Tor B. Jørgensen kommenterte også boken i et innlegg i Dagbladet. Professor og tidligere vinner av Fritt Ord-prisen, Thomas Christian Wyller, mente at Aftenpostens anmeldelse av boken var usaklig og en fornærmelse mot leserne. Bjørgulv Braanen hevdet i en leder i Klassekampen at Dagbladet drev kampanjejournalistikk mot Monsen.


== Referanser ==
MG08

Maschinengewehr 1908 (MG08) er et tungt maskingevær fra Tyskland.
Våpenet var standard maskingevær i den tyske hær i første verdenskrig, og er nesten en direkte kopi av Maxim maskingeværet. Det ble laget i flere varianter under krigen. Den var i tjeneste frem til andre verdenskrig grunnet mangel på oppfølgeren MG34. Den ble trukket tilbake fra tjenesten i fronten i 1942.
Våpenet hadde en maks skuddtakt på 400 skudd i minuttet, og brukte ammunisjonsbelter med 250 7,92 x 57 mm Mauser patroner.
Produksjon før første verdenskrig ble gjort av Deutsche Waffen und Munitionsfabriken (DWM) i Berlin, og på statens arsenal i Spandau. Ved krigens utbrudd i 1914 var det tilgjengelig omtrent 12 000 enheter. I 1917 var produksjonen opp i hele 14 400 enheter i måneden.


== Litteratur ==
Bruce, Robert (1997). Machine Guns of World War I. Windrow and Greene Ltd. ISBN 1859150780.
Goldsmith, Dolf L. (1989). The Devil's Paintbrush: Sir Hiram Maxim's Gun. Collector Grade Publications. ISBN 0-88935-282-8.


== Se også ==
Liste over maskingeværer
Maxim maskingevær


== Eksterne lenker ==
(en) MG08 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Maschinengewehr 08 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Det kvinnelige mennesket

Det kvinnelige mennesket er en sakprosabok om feministisk filosofi av den norske filosofen Nina Karin Monsen, utgitt i 1975 av Aschehoug. Boken står i tradisjonen til nyfeminismen, som Monsen da tilhørte. I 1984 utgav Monsen en annen bok om feministisk filosofi, Jomfru, mor eller menneske?.


== Kilder ==
Det kvinnelige mennesket Google Books, lesedato 4. februar 2016.
Sujata Nahar

Sujata Nahar (født 12. desember 1925 i Calcutta, død 4. mai 2007) var en indisk mystiker og forfatter. Den formative delen av sitt liv tilbragte hun hos poeten Rabindranath Tagore.
Sujata Nahar mistet sin mor 7 år gammel. Etter at faren søkte om hjelp hos Sri Aurobindo og Mirra Alfassa Morriset, ble hun i 1935, ni år gammel, fosterdatteren til Sri Aurobindo. Der ble hun sekretær hos Pavitra, en av Miras elever. I 1954 møtte hun Satprem. 
Av Mira ble Sujata Nahar tildelt oppgaven å skrive ned Miras private samtaler med Satprem gjennom 19 år. I 1979 ble disse utgitt i 13 bind og 6 000 sider med tittelen Mother's Agenda – l'Agenda.
Mellom 1985 og 1989 utga Sujata Nahar en biografi i 8 bind om Mira («moren») og Sri Aurobindo med tittelen Mother's Chronicles. Verket finnes på flere indiske språk, fransk og tysk. Seks av disse bindene er oversatt til engelsk.
Sujata Nahar døde 81 år gammel i 2007, like etter hennes følgesvenn, Satprem.


== Eksterne lenker ==
Satprem og Sujata – biografi
İlham Əliyev

İlham Heydər oğlu Əliyev, ofte skrevet Ilham Alijev, (født 24. desember 1961 i Baku) er en aserbajdsjansk politiker og president i Aserbajdsjan siden 31. oktober 2003. Han er sønn av den forrige presidenten i Aserbajdsjan, Heydər Əliyev.
İlham Əliyev hadde en privilegert oppvekst. Faren ble leder for KGB i Aserbajdsjan da han var seks år gammel, og senere leder for kommunistpartiet i Aserbajdsjan og medlem av politbyrået i det sovjetiske kommunistpartiet. I 1977 startet han studier ved Det statlige instituttet for internasjonale forhold i Moskva. Da han var ferdig med studiene underviste han der fram til 1990. 
Etter at Sovjetunionen brøt sammen, ble Əliyev forretningsmann i Moskva og Istanbul. I 1993 kom faren til makten som president i Aserbajdsjan og etablerte snart et autoritært regime. I 1995 ble İlham Əliyev valgt inn i parlamentet i Aserbajdsjan. I august 2003, to måneder før presidentvalget, ble İlham Əliyev utnevnt til statsminister av faren. Da valget nærmet seg gikk faren av som president, og utropte İlham Əliyev til regjeringspartiet sin kandidat til presidentvalget.
Ved valget 15. oktober 2003 vant İlham Əliyev med 76,8 % av stemmene, ifølge de offisielle resultatene. Internasjonale observatører, blant annet fra OSSE erklærte at valget ikke hadde vært fritt og rettferdig. Opposisjonen i landet godtok ikke resultatet og arrangerte gatedemonstrasjoner, som ble brutalt slått ned. Faren, Heydər Əliyev, døde i desember samme året.
Menneskerettssituasjonen i Aserbajdsjan har ikke bedret seg under İlham Əliyev sitt styre. Opposisjonen blir ikke tillatt å holde demonstrasjoner og møter, og opposisjonspolitikere og journalister blir utsatt for sterkt press.İlham Əliyev er gift og har to døtre og en sønn. Kona, Mehriban Əliyeva, sitter i det aserbajdsjanske parlamentet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ilham Aliyev – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ilham Aliyev – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) İlham Əliyev på Twitter 
(az) İlham Əliyev på Twitter 
İlham Əliyev på Facebook 
İlham Əliyev på Instagram 
(en) İlham Əliyev hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(en) İlham Əliyev – Olympedia
Iławka

Iławka er også det polske navnet på byen Bagrationovsk.Iławka (tysk: Eylenz) er en liten elv i Polen i voivodskapet Ermland-Masuria. Elven renner fra innsjøen Jeziorak og gjennom innsjøen Iławskie før den munner ut i elven Drwęca. Iławka er rundt 46 kilometer lang. Den eneste større byen langs elva er Iława.


== Eksterne lenker ==
(en) Iławka (river) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jagodnaja Rjasa

Jagodnaja Rjasa (russisk: Вишера) er en elv i Lipetsk oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til Stanovaja Rjasa. Elva er 73 kilometer lang og har et nedbørfelt på 806 km². Den har utspring nær landsbyen Krasnyj, rundt tre kilometer nord for landsbyen Leo Tolstoj, og munner ut i Stanovaja Rjasa ved byen Tsjaplygine.


== Referanser ==
Jajva

Jajva (russisk: Я́йва) er en elv i Perm kraj i Russland og en av sideelvene til Kama fra venstre. Elven er 304 kilometer lang og har et nedbørfelt på 6 250 km². Middelvannføringen 87 kilometer før munningen er 88 m³/s.Elven starter der elvene Severnoj Jajvy og Poludennoj Jajvy renner sammen nær grensen til Sverdlovsk oblast, vest for Typyldalen. Jajva munner ut i Kama via Kamareservoaret. 
De største sideelvene til Jajva er Gub, Abija, Kad, Tsjikman, Tsjanva, Vilva og Usolka fra venstre, og Ulvitsj og Ik fra høyre. 


== Referanser ==
Hans Nägelin

Hans Nägelin var en sveitsisk turner. 
Han var med i VM i 1938, der han fikk to medaljer; sølv i lagkampen, og bronse i hopp individuelt. Sveits tok alle tre medaljene i hopp i dette verdensmesterskapet. 


== Referanser ==
Jantra

Jantra (bulgarsk: Янтра) er en elv nord i Bulgaria, og er en av sideelvene til Donau fra høyre. Elven er 285 kilometer lang (den tredje lengste sideelven til Donau i Bulgaria), og har et nedbørfelt på 7 862 km².
Jantra har sitt utspring ved den nordlige foten av fjellet Hadzji Dimitar i de sentrale områder av Balkanfjellene i en høyde på 1 340 meter. Den øvre delen av elven blir ofte kalt Etar (Етър), som er det gamle navnet på elven. Jantra munner ut i Donau nær byen Svisjtov. 
Man finner mange juv langs elven, og det største ligger nær Veliko Tarnovo og har en lengde på 7 kilometer, selv om det egentlig er dobbelt så langt på grunn av alle svingene elven gjør i området. 
Av byer langs elven finner man Gabrovo, Veliko Tarnovo, Gorna Orjahovitsa, Polski Trambesj og Bjala, nær den kjente broen Belenski most over Jantra.
De største sideelvene er Rositsa og Stara.


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Yantra River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons