jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dag Michalsen

Dag Michalsen (født 10. mai 1957) er professor ved Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo, samt professor II ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Tromsø - Norges arktiske universitet. Michalsens hovedområder er rettshistorie og rettskildelære. 
Michalsen tok i 2016 over etter Hans Petter Graver som dekan ved Det juridiske fakultetet, Universitetet i Oslo.


== Bibliografi ==
Ola Mestad og Dag Michalsen (red.) Grunnloven Historisk kommentarutgave 1814-2020 Universitetsforlaget 2021 ISBN 9788215022581
Hovedredaktør for Nye Perspektiver på Grunnloven 1814-2014, bind 1-6, Pax forlag, Oslo 2013-2014.
Redaktør for Unntakstilstand og forfatning: Brudd og kontinuitet i konstitusjonell rett. Pax Forlag.  ISBN 978-82-530-3634-2.
Michalsen, Dag: Rett. En internasjonal historie. Pax Forlag 2011 (ISBN 978-82-530-3453-9)
Michalsen, Dag: Romerrettsideologi. Pax Forlag 2008 (ISBN 978-82-530-3097-5).
Michalsen, Dag: Reading Past Legal Texts. Oslo: Unipax 2006 (ISBN 8281520078).
Michalsen, Dag: Rett, historie, metode. Oslo: Institutt for offentlig rett 2005 (ISBN 82-8063-047-3) ;Volum 2005.
Michalsen, Dag; Mestad, Ola: Rett, nasjon, union. Den svensk-norske unionens rettslige historie 1814-1905. Universitetsforlaget 2005 (ISBN 82-15-00758-9).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dag Michalsen på Internet Movie Database 
(no) Dag Michalsens hjemmeside ved UiO
Marit Anne Hauan

Marit Anne Hauan (født 20. januar 1955) er en norsk forfatter og direktør ved Tromsø Museum.  
Hauan er utdannet folklorist fra Universitetet i Bergen høsten 1984 med avhandlinga Læstadianer og runer – en nordnorske folkemedisiner i dag. Hun har publisert en rekke artikler i tidsskrift og antologier samt boka Ny-Ålesund fortellinger fra gruveliv på Svalbard. Hennes forskningsfelt er fortelletradisjon og fortellingers rolle i konstitueringen av identitet, maskulinitet og regionalitet, samt folketro og kulturarv i regionale kontekster. Hun var redaktør for tidsskriftet Tradisjon fra 1996 – 2001, medlem av Editorial board for Acta Borealia, Nordic journal of circumpolar societies 2003 – , samt redaktør for Nordnorsk kulturhistorie, et tobinds verk som utkom i 1994 som ble belønnet med Brageprisen. 


== Verv ==
Hauan var prosjektleder i forskergruppa «Dømt til å velge fritt?» Refleksivitet og hverdagskultur og NUFF – Nordiske Ung Folk Forskere 1998-2001. Fra 2003 til 2008 var hun medlem av styringsgruppen for kvensk forskning, Norges forskningsråd / Universitetet i Tromsø. Fra 1999 til 2003 var hun medlem av Den nasjonale polarforskningskomite, og medlem av universitetsstyret ved Universitetet i Tromsø 1999-2001. Hun er i dag medlem av NESH -Den nasjonale etiske komité for samfunnsvitenskap og humaniora. UHR-Museumsutvalg, styret for MUSIT samt styret i Buktafestivalen. 


== Litteratur ==
(no) Publikasjoner av Marit Anne Hauan i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Marit Anne Hauan i BIBSYS
Replot

Replot (finsk: Raippaluoto) er en tidligere kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen hadde 1 480 innbyggere i 1970. Replot var en svenskspråklig kommune (98,4 % svensktalende i 1960).

Kommunene Björköby, Kvevlax, Replot og hoveddelen av Solf ble slått sammen med Korsholm i 1973.
Replot er en øy i Kvarken utenfor Vasa. Siden 1997 er øya forbundet med fastlandet i Korsholm via den 1045 meter lange Replotbron, som er Finlands lengste bro.
Finlands første og eneste UNESCO-verdensnaturarvsted Kvarkens skärgård omfatter størstedelen av øya Replot og øyene utenfor.


== Eksterne lenker ==
(en) Replot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Replot
Korsholms skärgård
Kvarkens skärgård
Björköby (Korsholm)

Björköby er en landsby og en tidligere kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen hadde 464 innbyggere i 1970. Björköby var en svenskspråklig kommune (100 % svensktalende i 1960).

Kommunene Björköby, Kvevlax, Replot og hoveddelen av Solf ble slått sammen med Korsholm i 1973.
Björköby ligger på øya Björkö i Kvarken utenfor Vasa. Björkö er forbundet med øya Replot via en fylling. Fra Replot kommer man til fastlandet i Korsholm via Replotbron (åpnet 1997).
Finlands første og eneste UNESCO-verdensnaturarvsted Kvarkens skärgård omfatter skjærgården rundt Björkö.


== Eksterne lenker ==
(en) Björköby, Korsholm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Korsholms skärgård
Kvarkens skärgård
Alf Roar Berg

Alf Roar Berg (født 17. april 1933 i Skoger, død 12. juli 2022) var en norsk offiser og generalmajor. Han var i perioden 1988–1993 sjef for Etterretningstjenesten.


== Liv og virke ==
Berg gjennomgikk Befalsskolen for Luftvernartilleriet i Stavern 1953–1954 og tok deretter Krigsskolen fra 1955 til 1957. I 1979–1980 gikk han på NATO Defence College.Berg tjenestegjorde ved Rygge hovedflystasjon 1958–1962, Våler batteri 1962-1967, Luftforsvarets befalsskole 1968–1971 og Forsvarskommando Sør-Norge 1971-1974. I 1967-1968 var han FN-observatør i Midtøsten.Berg var nestleder og senere leder for Luftvernartilleribataljonen på Ørland hovedflystasjon 1974–1976, før han gikk over til en stilling i Forsvarsdepartementet. Fra 1982 tjenestegjorde han ved Forsvarets overkommando, før han ble underdirektør i Forsvarsdepartementet i 1984. I 1985 gikk han over til en stilling i Forsvarets overkommando / Fellesstaben.I mai 1988 ble Berg utnevnt til ny etterretningssjef etter Egil Jørgen Eikanger. Han satt som e-sjef frem til han gikk av for aldersgrensen i 1993 og ble etterfulgt av Olav Bjerke. 
Etter endt tjeneste i Forsvaret arbeidet Berg som rådgiver til bedrifter om sikkerhet og krisesituasjoner.


== Referanser ==
George Washington DeLong

George Washington DeLong (født 22. august 1844, død 31. oktober 1881) var en amerikansk marineoffiser og polarforsker. 
I 1879 dro DeLong og hans følge fra San Francisco i California med skipet USS «Jeannette» for å finne en vei til Nordpolen via Beringstredet. I tillegg til å gjøre vitenskapelige målinger og observere faunaen, oppdaget DeLong og hans følge tre øyer (DeLong Islands) i 1881. Skipet ble samme år fanget i isen ved Nysibirøyene, ble skrudd ned og sank.
DeLong og følget forlot så skipet og reiste mot Sibir i tre små båter. Flere i følget druknet, mens DeLong kom seg i land nær Jakutsk i Sibir, hvor han til slutt sultet ihjel. Levningene ble funnet året etter. I alt mistet nitten amerikanere livet under den fatale ferden.
Vrakgodset etter «USS Jeannette» ble senere funnet på Grønlandskysten. I en artikkel i Morgenbladet i 1884 av professor Henrik Mohn, ble dette beskrevet som et bevis på at det finnes en transpolar strøm i det arktiske hav. Artikkelen, og DeLongs ferd, ble til inspirasjon for Fridtjof Nansen til å realisere ferden med «Fram» ti år senere.


== Referanser ==
Sverre Valen

Sverre Valen (født 9. mai 1925 i Levanger) er en norsk kordirigent. Han er særlig kjent som dirigent for Sandefjord Jentekor som han grunnla i 1956.Valen fikk sitt gjennomnbrudd med Sandfjord jentekor i 1969 da de vant førsteprisen i BBCs prestisjetunge korkonkurranse Let the Peoples Sing. Koret er også tildelt førstepris i Weltjugendfest für Musik i 1979 og i 1990 samt NRKs landskonkurranse for kor 15 ganger. Han har også grunnlagt flere andre kor, deriblant Valen-koret (1964–1995), Valens Solistensemble, Bel Canto og Adventsangerne i 1984.Valen har også drevet utstrakt reisevirksomhet med turneer i USA og i mange europeiske land, og har spilt inn en rekke plater.
Sammen med Valen-koret fikk han Spellemannprisen i 1974 i klassen «Årets seriøse plate» for Fjell-Noreg. Valen er også æresmedlem av Foreningen norske kordirigenter, og mottok Korprisen 2012 fra Norges Korforbund.Valen ble i 1992 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden og er tildelt St. Olavsmedaljen.
I 1999 ble han utnevnt til «Århundrets Sandefjording» i klassen for kultur.Valen, som er gift med sangpedagog Mary Valen, holdt sin siste konsert 8. juni 2013.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tore Sognefest: Kormesteren Sverre Valen – et fenomen i norsk musikkliv, Norsk Bokforlag, 2009. ISBN 9788270073429


== Eksterne lenker ==
Sverre Valen - Norsk biografisk leksikon
Sverre Valen 90 år - Norges Korforbund
‒ Ikke bare syng med det nebbet du har (NRK.no, publisert 16. november 2013, besøkt 21. desember 2014)
Sverre Valen fyller 90 år - Et liv på korsangens vinger - Sandefjords Blad 9. mai 2015
Kvevlax

Kvevlax (finsk: Koivulahti) er en landsby og en tidligere kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen hadde 2 545 innbyggere i 1970. Kvevlax var en svenskspråklig kommune (98 % svensktalende i 1960).
Kommunene Björköby, Kvevlax, Replot og hoveddelen av Solf ble slått sammen med Korsholm i 1973.
Kvevlax kirke ble bygget i 1692.
Den 3. januar 1961 klokken 07.40 styrtet et fly av typen DC-3 i Kvevlax. Alle som var om bord i flyet (i alt 25 personer), omkom. Ulykken skyldtes at flyveren hadde drukket alkohol kvelden før. Flyet var på vei fra Karleby/Jakobstad til Vasa. Dette er Finlands største flyulykke.


== Eksterne lenker ==
Aviation Safety Network om flyulykken (engelsk)
TS «Leda»

TS «Leda» (må ikke forveksles med sin navnesøster fra 1920) var et turbindrevet passasjerskip bygd i 1953 for Det Bergenske Dampskibsselskab (BDS). Hun var byggenummer 1 823 ved det engelske verftet Swan, Hunter & Wigham Richardson i Wallsend ved Newcastle. Etter overleveringen ble skipet satt inn i englandsruten mellom Bergen og Newcastle, en rute hun fortsatte i frem til 1974 da hun ble lagt i opplag. I 1979 ble TS «Leda» solgt til Kuwait, og senere til Hellas, Malta (registrert i Vanuatu) og Panama. I 2001 ble hun slept til Tyrkia for opphugging.
Det Bergenske Dampskibsselskap hadde som tradisjon å navngi skipene sine etter fenomener og objekter på nattehimmelen. Leda er en asteroide som ble oppdaget i 1856.


== Skipet ==
Ved overlevering var TS «Leda»s tonnasje 6 669 bruttoregistertonn, 3 635 nettoregistertonn, og lasteevnen var 1 970 dødvekttonn. Fremdriftsmaskineriet var to Parsons dampturbiner med samlet ytelse 9 698 kilowatt, noe som ga en fart på 22 knop. TS «Leda» hadde kjølerom på 75 410 kubikkfot. Ved levering var passasjerkapasiteten 498 fordelt på 114 køyer på første klasse og 384 på turistklasse.


== Kilder ==
Fakta om Fartyg – TS Leda  Besøkt 16.mars 2015
Sjøhistorisk database – TS Leda  Besøkt 5.august 2017


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 5205253 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) TS «Leda» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Syllogisme

Syllogisme (av gresk) er en type logiske slutninger som først ble studert av Aristoteles. En syllogisme består av to premisser (en oversetning og en undersetning) og en konklusjon. I en gyldig syllogisme er konklusjonen en logisk følge av premissene.
Eksempel:

premiss: Mennesker er dødelige (oversetning)
premiss: Sokrates er et menneske (undersetning)Konklusjon: Sokrates er dødelig
Enthymemet er den retoriske syllogismen. Det vil si å utelate noe (med vilje) som gjør at man må selv komme frem til konklusjonen. Da blir man tvunget til å delta i konstruksjonen av de argumentene som skal overbevise oss. Da har man allerede satt i gang en selv-overbevisningsprosess.
Det er viktig å huske at for at en syllogisme skal kunne være gyldig må premissene naturlig nok være sanne, hvis ikke blir slutningen feilaktig.
Eksempel på en ugyldig syllogisme:

premiss: Noen roser er røde
premiss: Dette er en roseKonklusjon: Rosen er rød
Dette er feil fordi «noen roser» ikke tilsvarer «alle roser». Dersom du endrer setningen til: «Roser er røde», vil syllogismen i seg selv tilsvare at konklusjen er gyldig, men ettersom at du vet roser også kan være hvite er premisset usant og konklusjen naturlig nok feilaktig. Slik kan en syllogisme brukes til overtaling på gale premisser, men dette er ikke formålet med slik logisk tankegang.
Thorleif Schjelderup-Ebbe

Thorleif Schjelderup-Ebbe (født 12. november 1894 i Oslo, død 8. juni 1976 i Oslo) var en norsk zoolog og eksperimentalpsykolog. Han er internasjonalt kjent som opphavsmann til begrepet hakkeorden (eller hakkeloven), som han beskrev i doktorgraden Gallus domesticus in seinem täglichen Leben (1921) om hønenes dagligliv. Hans arbeid om hakkeordenen har blitt kalt den «hyppigst siterte norske vitenskapelige publikasjon noensinne».


== Akademisk karriere ==
Han ble cand.real. ved Det Kongelige Frederiks i 1917 med hovedfag i zoologi, og tok sin doktorgrad i 1921 ved Universitetet i Greifswald. I 1935 tok han sin andre doktorgrad i Oslo. Han var amanuensis ved Botanisk museum i Lund 1919–1920, universitetslektor ved Universitetet i Greifswald 1920–1922, dosent ved Universitetet i Köln 1924–1925 og professor i sosiologi ved Universitetet i Paris fra 1931.Schjelderup-Ebbe var æresdoktor ved Københavns Universitet.


=== Faglitterær bibliografi (utvalg) ===
1953: Liv, reaksjoner og sociologi hos en flerhet insekter
1962: Nye økologiske studier over coleopterer og andre insekter : et arbeide fra Göteborgs universitets zoologiske institutt 1962


== Skjønnlitterær forfatter ==
Schjelderup-Ebbe debuterte som romanforfatter med romanen Kometen. Før dette hadde han gitt ut en to diktsamlinger for barn, og senere ga han ut flere diktsamlinger for voksne. Han utga også flere samlinger med aforismer. Etter hvert ga han bøkene sine ut på sitt eget forlag, som han ga navnet Kometen forlag.


=== Skjønnlitterær bibliografi (utvalg) ===
1915: Dyreliv : Digte for barn – illustrert av Karl Uchermann. Mittet & Co. Kunstforlag
1916: Dyrebilleder : Digte for barn – illustrert av Karl Uchermann. Gyldendalske Boghandel Nordisk Forlag
1917: Kometen. Roman – Axel Wangs forlag
1923: Digte – Eberh. B. Oppis forlag|
1923: Tanker og aforismer – Eberh. B. Oppis forlag
1924: Poppelnatten : Digte – Eberh. B. Oppis forlag
1925: Det nye eventyr : Digte – Eberh. B. Oppis forlag
1931: Liljene på marken : Digte – Some & Co.s forlag
1957: Høider og dybder : Hva verden sier III. Lyrikk, humor og satire– Kometen forlag
1966: Av livets saga : tanker, vers og shortstories – Kometen forlag
1967: Noen nyere undersøkelser om estetikk, særlig m.h.t. diktning og folklore – Kometen forlag
1970: Poesi av 1970 : diktsamling i replikker – Kometen forlag


== Familie ==
Thorleif Schjelderup-Ebbe var sønn av den norske billedhuggeren Menga Schjelderup-Ebbe (1871–1945) og den svenske billedhuggeren Axel Ebbe (1868–1941). Foreldrene gikk fra hver andre i 1894, samme år som sønnen ble født, men ble formelt skilt først i 1898.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Thorleif Schjelderup-Ebbe i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Arne Revheim

Arne Revheim (født 7. oktober 1965) er en norsk billedkunstner.
I tillegg til sin virksomhet som maler arbeider han også med tegning, trykk og kunst i offentlig rom.
Revheim  er utdannet ved Tegne og maleskolen i Bergen (1987–1988), Statens høgskole for kunsthåndverk og design (1988–1990) og Vestlandets Kunstakademi (1990–1994). 
Han har hatt en rekke separatutstillinger og deltatt på flere gruppeutstillinger rundt om i Norge. Han har også arbeidet som kunstnerisk konsulent og kurator. Han var sentral i arbeidet med Galleri Otto Plonk Bergen (1996–1998). Fra 1999 til 2002 var han formidlingsleder og utstillingsansvarlig ved Østfold Kunstnersenter. Senere ble han engasjert av KORO, og var kunstnerisk konsulent blant annet for kunstprosjektene ved Nytt Sykehus Østfold. 
Sammen med Finn Eirik Modahl laget han Backstage i Bergen i 2004. Modahl og Revheim samarbeidet også om installasjonen Javel på oppdrag fra KORO. Javel stod ferdig i 2011. Verkets plassering er i fjellveggen rett bak kulturhuset Kilden i Kristiansand. Han var 'WhataMess i utstillingslokalet Hydrogenfabrikken Kunsthall i 2012. 
Revheim har mottatt stipender fra Statens etableringsstipend, Vederlagsfondets stipender og fått Fredrikstad kommunes kunstnerstipend to ganger.Han har vært jurymedlem og juryleder for Statens Høstutstilling.


== Priser og utmerkelser ==
I 2011 mottok Arne Revheim Aksel Waldemars Minnepris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Arne Revheim på Flickr
Arne Revheims blogg
Jalaluddin Haqqani

Jalaluddin Haqqani (født 1939 i Paktia, død 3. september 2018 i Khost) var en afghansk Taliban-leder og berømt mujahedin som er kjent for sitt engasjement i kampen mot russerne i Afghanistan på 1980-tallet. Han ble invitert av president Hamid Karzai til å bli statsminister i Afghanistan. Han har blitt anklaget for å ha ledet Taliban-styrker i Afghanistan og Pakistan. Og han har også blitt påstått å ha innført selvmordsbombing i mange afghanske regioner.
Haqqani var antatt å ha hatt sterke bånd til den pakistanske ISI. Han hadde visstnok tiltrukket seg generøs støtte fra de velstående arabiske landene sammenlignet med det andre motstandledere har fått.
I 1991 ble han den første motstandslederen som erobret en by som Sovjetunionen hadde inntatt. Byen han erobret het Khost og lå i Najibullah-regionen. I 1992, da krigsherrene dannet regjering, ble han utnevnt til justisminister i den første mujahedin-regjeringen.
Haqqani var ikke opprinnelig et medlem av Taliban. Men han sverget troskap til dem i 1995 rett før Talibans okkupasjon av hovedstaden Kabul. I 1996 og 1997 tjenestegjorde han som militær kommandant i Taliban-hæren og var utstasjonert nord for Kabul. Han ble anklaget for å begå etnisk rensing mot lokale Tajik-befolkninger. I Talibans år ved makten var han utpekt som guvernør i Paktia-provinsen. I oktober 2001 ble Haqqani kalt Talibans militære øverstkommanderende.
Det hevdes at Haqqani helt siden 2001 har blitt tilbudt posisjoner i den afghanske regjeringen av president Hamid Karzai inkludert tilbud om stillingen som statsminister.
I juli 2008 konfronterte CIA-tjenestemenn pakistanske embetsmenn med bevis på båndene mellom det pakistanske ISI og Jalaluddin Haqqani. ISI avviser disse påstandene på det kraftigste.
I september 2008 hadde USA et målrettet luftangrep mot Haqqani, noe som resulterte i drapet på mellom ti og tretti sivile. Et amerikansk missil traff huset der Haqqani bodde i Nord-Waziristan. Men Haqqani hadde tidligere forlatt området og ble derfor ikke skadet i angrepet.
Han er faren til Sirajuddin Haqqani som var med på Terrorangrepet mot Serena Hotell i januar 2008 der den norske journalisten Carsten Thomassen ble drept.


== Referanser ==
Mustafa Abu al-Yazid

Mustafa Abu al-Yazid (også kjent som Sheikh Saeed, født som Mustafa Ahmed Muhammad Uthman Abu al-Yazid den 17. desember 1955 i Egypt, død 21. mai 2010 i Pakistan) var en egyptisk islamist, militant og Al-Qaidas sjef for deres operasjoner i Afghanistan. Han ble regnet som den tredje viktigste i Al-Qaida. 
Al-Yazid var fengslet i tre år i Egypt på grunn av sitt engasjement i attentatet mot Egypts president Anwar Sadat i 1981. I løpet av de tre årene i egyptisk fengsel ble han med i Egyptisk Islamsk Jihad, og i 1988 dro han til Afghanistan der han spilte en stor rolle i grunnleggelsen Al-Qaida.Han var misstenkt for å ha vært involvert i planleggingen av Terrorangrepet 11. september.Den 9. februar 2009 mottok den indiske regjeringen en video visstnok skulle stamme fra Al Yazid. På videoen kunne man se Al Yazid og han sier i videoen at hvis India angriper Pakistan så vil Pakistan slå hardt og nådeløst tilbake. Etterretningstjenesten både i India og USA ble tatt litt på senga fordi han lenge antas å ha vært død. 


== Dødsfall ==
Al-Yazid ble drept i et amerikansk droneangrep i North Waziristan i Pakistan den 21. eller 22. mai 2010. Flere mennesker skal ha blitt drept i angrepet, inkludert hans kone, tre døtre og ett barnebarn.


== Referanser ==
Tohir Yo’ldosh

Tohir Yo'ldosh (født Tohir Abduhalilovich Yo'ldoshev den 2. oktober 1967 i Usbekistan, død 27. august 2009 i Pakistan) var en usbeker som etablerte og ledet Usbekistans islamistiske bevegelse, en islamistisk organisasjon aktiv i Sentral-Asia.  
Yo'ldosh fikk høre om Al-Qaidas planer om å bruke kaprede passasjerfly til å angripe USA 11. september 2001 før angrepene skjedde. Da han fikk vite om angrepene informerte han Talibans utenriksminister Wakil Ahmed Muttawakil, som sendte en utsending for å advare USA om Al-Qaidas angrepsplaner. Yo'ldosh prøvde å gi USA en advarsel om disse angrepene fordi han var bekymret for at ett angrep på USA ville utløse et amerikansk motangrep, noe som ville sette hans organisasjon i Afghanistan i fare. 
I en videomelding fra Yo'ldosh som ble distribuert gjennom den usbekiske områdene av Sentral-Asia i tidlig 2007 rapporterte Tohir om at gruppen hans hadde som primære mål å frigjøre Irak og Afghanistan fra den amerikanske okkupasjonen.
Aftenposten meldte i 2008 at Juldasjev ble hevdet å stå bak flere angrep mot den norske ISAF-enheten i Meymaneh, deriblant bombeangrepet som drepte en norsk soldat i 2007.


== Dødsfall ==
Den 30. september 2009 rapporterte en mann som hevdet å være hans livvakt at Yo'ldosh var blitt drept i et amerikansk droneangrep i Sør-Waziristan i Pakistan. Tjenestemenn fra både USA og Pakistan bekreftet på et senere tidspunkt at  Yo'ldosh var blitt drept i et luftangrep den 27. august 2009. Yo'ldosh hadde angivelig mistet både et ben og en arm i angrepet og ble kjørt til et sykehus i Balutsjistan der han døde dagen etter angrepet. Åtte andre militante skal også ha blitt drept i angrepet.


== Referanser ==