jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Malabo internasjonale lufthavn

Malabo lufthavn eller Santa Isabel lufthavn (IATA: SSG, ICAO: FGSL) er en lufthavn som ligger i Punta Europa på øya Bioko i Ekvatorial-Guinea. Flyplassen er den største i landet og betjener hovedstaden Malabo, som ligger 9 kilometer unna.


== Selskaper og ruter ==
Aero Contractors (Nigeria) (Lagos, Libreville)
Air France (Paris-Charles de Gaulle)
Air Service Gabon (Libreville)
Astraeus (London-Gatwick)
Benin Golf Air (Cotonou, Douala, Libreville, Lome)
Cameroon Airlines (Cotonou, Douala, Libreville)
CEIBA Intercontinental (Annobon, Bata, Douala, Libreville)
GETRA (Bata, Cotonou)
Guinea Ecuatorial Airlines GEASA (Bata)
Lufthansa (Abuja, Frankfurt)
Royal Air Maroc (Casablanca, Libreville)
Iberia (Madrid)


=== Frakt ===
World Airways
MK Freighters/Panalpina


== Se også ==
Bata lufthavn


== Eksterne lenker ==
Flyplassinformasjon om FGSL hos World Aero Data
Ciudad Valles

Ciudad Valles er en by og en kommune i den meksikanske delstaten San Luis Potosí. Byen var den tredje største i delstaten med et folketall på omtrent 116 261 for året 2005. Ciudad Valles befinner seg i regionen La Huasteca og omtrent 130 kilometer fra Tampico i Tamaulipas.
Kirsti Jordet

Kirsti Jordet (født 12. mai 1932, død 19. april 2019) var en norsk friidrettsutøver fra Tufsingdalen med til sammen 14 norgesmestertitler og to kongepokaler. 
Jordet satte norgesrekorder i diskos, høydehopp og spydkast. I tillegg vant hun flere norgesmesterskap i andre øvelser. Frem til og med 1952 konkurrerte hun for IL Follogutane, i 1953 for Røros IL og fra 1954 for IL i BUL.
I 1950 var hun med i EM i Brussel i øvelsen femkampKirsti Jordet er søskenbarn med verdensmester i skiskyting Olav Jordet.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Mestvinnende utøvere i NM i friidrett


== Referanser ==
Bata lufthavn

Bata lufthavn (IATA: BSG, ICAO: FGBT) er den nest største flyplassen i Ekvatorial-Guinea etter Malabo internasjonale lufthavn og er den eneste andre med fast dekke.


== Selskaper og ruter ==
CEIBA Intercontinental (Annobon, Douala, Libreville, Malabo)
GETRA (Malabo)


== Eksterne lenker ==
State Opening
Mattias Meiden

Mattias Meiden er en figur i Margit Sandemos slektssaga Sagaen om Isfolket. Han er
sønn av Tarald Meiden og Yrja Mattiasdotter. Har en bror, Kolgrim Meiden, som er rammet. 
Mattias blir ofte beskrevet som en engel eller som godheten selv. Dette er på grunn av hans øyne, tonefallet hans og hans omsorg for alt og alle rundt han. I bøkene hvor han omtales blir det gjentatte ganger sagt at andre karakterer blir oppløftet og får livsvilje igjen bare av å se Mattias i øynene. 
Mattias utdannes som doktor, og ble arving til Isfolkets skatt (en samling av magiske urter, trylleformler ++). Han gifter seg ikke før han er 30 år, og får kun en datter Irmelin Meiden.
Bøker som omhandler Mattias Meiden:

6. Den onde arven
8. Bøddelens datter
Greta Molander

Greta Molander, født Greta Gunhild Lovisa Ohlson, (født 23. august 1908 i Ystad i Sverige, død 22. mars 2002 i Sandefjord) var en svensk-norsk rallykjører, forfatter, illustratør og eventyrer.


== Liv og virke ==
Greta Molander vokste opp på farens hoteller i Ystad, Lund, Oskarshamn, Stockholm og Nyköping. Hun lærte å kjøre bil som 15-åring, og deltok første gang i et billøp i 1929 i en bil hun hadde lånt av sin far. I mars 1932 var hun nyskilt etter halvannet års ekteskap med en mye eldre mann, Walter Molander, som var reklamesjef i Bonniers forlag. Han hadde kjøpt aksjer i hennes navn for rundt 500.000 kroner i Kreugers fyrstikk-konsern, en investering hun kunne leve godt og lenge på. Molander var om bord på cruiseskipet Gripsholm i Karibia da hun fikk nyheten om at Kreuger samme måned hadde skutt seg i Paris. Molander forstod at aksjene hennes var blitt verdiløse, og at hun faktisk stod på bar bakke. Alle fra bankierer til småsparere hadde tapt penger på Kreuger-krakket som slo beina vekk under Sverige, og Molander så ingen annen utvei enn å satse på bilkjøringen som en levevei.I 1933 vant hun Sveriges rikspokaltävling sammenlagt i en Plymouth. Hun fikk dermed anledning til å delta i Rally Monte-Carlo i 1934 med samme bilmerke. Tilsammen deltok hun i dette løpet flere ganger fram til andre verdenskrig, og i 1937 vant hun dameklassen. Fra 1949 kom Rally Monte-Carlo i gang igjen og Greta Molander oppnådde flere gode resultater bl.a. med bilmerket SAAB. Hun deltok senere i mange ulike billøp, i Rally Monte-Carlo deltok hun i senere år også i veteranklassen. Hun deltok i alt 19 ganger i dette løpet fram til 1973.
Samtidig førte bilinteressen henne ut på lange reiser på en tid da dette var en uvanlig foreteelse. Bilturene resulterte i flere illustrerte reiseskildringer i form av bøker, blant annet Vi kör til klagomuren (1934)  og Med Helga til Haifa (norsk utgave 1945).
I 1938 giftet Greta Molander seg med nordmannen Kaare «Petrus» Barth og flyttet til Norge. Fra 1958 til 1996 var hun og ektemannen spaltister i aviser og ukeblad. De gav ut innholdet i de to bøkene Petrus og andre (1961) og Petrus på øya (1962). Molander og Barth skrev og illustrerte også barnebøker og oversatte bøker fra engelsk, blant andre av P. G. Wodehouse.
Greta Molander hadde hytte på øya Veierland utenfor Nøtterøy i Vestfold og bodde der i 1960-årene. Hun flyttet senere til Sandefjord, men tilbragte fortsatt mye tid på Veierlan


== Bibliografi ==
1934: Vi kör til klagomuren
1942:  -fra øst til Mae West
1943: O-ko-le-hao
1945: Med Helga til Haifa
1948: Sissel
1948: Yam sing
1949: Sissel og nattergalene
1949: Ekspedisjon Oskar
1950: Tuppa
1959: Ekspedisjon Oskar
1960: Moro i Mexico
1961: Petrus og andre
1962: Petrus på øya
1970: Glad og lett
1979: 10 små reiser


== Referanser ==


== Litteratur ==
Elsebeth Danielsen: Greta Molander – et liv i førersetet, biografi, Cappelen Damm 2008


== Eksterne lenker ==
(en) Greta Molander – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Greta Molander på Internet Movie Database 
(no) Litt mer om Greta Molander
Wintherstormer

WintherStormer er et elektronisk band fra Norge.
De har utgitt tre studioalbum, samt flere offisielle og uoffisielle konsertalbum og enkeltspor.


== Medlemmer ==
Terje Winther (synth)
Erik Stormer (synth)
Atle Pakusch Gundersen (gitar, vocoder, theremin)Tidligere medlemmer:
Geir Marthin Helland (slagverk) (2001 - 2012)


== Diskografi ==
Woodwork (2007)
Electric Fairytales (2008)
Ground Connection (2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Wintherstormer på Discogs 
(en) Wintherstormer på MusicBrainz
Bioko

Bioko, tidigere Fernando Póo, er ei øy i Guineabukta og er en del av Ekvatorial-Guinea. Den var i kolonitiden kjent som Fernando Póo, deretter noen år som Masie Ngueme Biyogo-øya. Øya fikk sitt nåværende navn i 1979. Bubifolket, som er en urbefolkning på Bioko, kaller øya for Otcho. Bioko har 260 462 innbyggere (2001) og et areal på 2 017 km². Den største delen av befolkningen er bosatt i landets hovedstad Malabo, som ligger nord på øya. Bioko er administrativt oppdelt i de to provinsene Bioko Norte og Bioko Sur. På Bioko ligger også det kjente Black Beach-fengselet.


== Referanser ==
Standard Minimum Rules for the Treatment of Prisoners

Standard Minimum Rules for the Treatment of Prisoners er en standard for behandling av fanger som ble vedtatt den 30. august 1955 av FNs kongress for bekjempelse av kriminalitet og behandling av kriminelle, som ble holdt i Genève. Den har siden blitt godkjent av Det økonomiske og sosiale råd i resolusjoner av 31. juli 1957, 13. mai 1977 og 17. desember 2015.
Standarden er ikke bindende, men gir retningslinjer for internasjonal og nasjonal rett som gjelder behandling av fanger. Den skisserer det som blir regnet som gode prinsipper for slik behandling og drift av straffeanstalter.


== Eksterne lenker ==
Standard Minimum Rules for the Treatment of Prisoners
Standrad Minimum Rules for the Treatment of Prisoner, resolusjon av 2015 (Nelson Mandela Rules)
Rodeløkken

For boligstrøket i bydel Grünerløkka i Oslo, se RodeløkkaRodeløkken (også skrevet Rohdeløkken) er et parklandskap nordøst på Bygdøy i Oslo. Området har også navnet Henningslyst. Det grenser til Dronningberget i nordvest, Thulstrupløkken i sør og Frognerkilen i nord og øst.


== Historie ==
Området het tidligere Hesselbergløkken etter Henning Hesselberg, den tidligere kommandanten og generalen på Akershus festning som bebygget løkken med herskapelige anlegg og hager. Siden ble løkken omdøpt til Henningslyst etter samme mann. Hesselbergløkken var den første løkken på Bygdøy, i forbindelse med utparselleringen av Kongsgården i 1780. Justisråden Paul Olsen Thrane ervervet senere området i 1802, før han solgte det videre til kong Karl Johan i 1819. Kongen overlot forvaltningen til generalkonsul Ernst Rohde (som dermed fikk løkken oppkalt etter seg) og sin livlege Magnus Andreas Thulstrup. Rodeløkken ble siden tilbakeført til Kongsgården i 1837.


== Rodeløkken kafé ==

Rodeløkken kafé har eksistert med servering siden 1873, den gang under navnet Rohdeløkken kafé, og er landskapets mest populære attraksjon med utsikt utover Frognerkilen. Den var tidligere eid av Ernst Rohde, og fikk dermed sitt navn fra ham. Dagens bygninger ble derimot bygget under eller i etterkant av andre verdenskrig, ettersom området trengte omfattende restaurasjon som følge av skader fra krigsårene. I en normal sesong holder kafeen åpent hele sommeren, fra mai til september.
Sørgeorgiaspissand

Sørgeorgiaspissand (Anas georgica georgica) er en stedegen underart av spisshaleand (Anas georgica) og lever kun på øya Sør-Georgia i Sør-Atlanteren.
Bestanden er anslått til 1 000 individer.


== Eksterne lenker ==
(en) Sørgeorgiaspissand – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sørgeorgiaspissand i Encyclopedia of Life 
(en) Sørgeorgiaspissand i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sørgeorgiaspissand hos ITIS 
(en) Sørgeorgiaspissand hos NCBI 
(en) Kategori:Anas georgica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Frognerstranda

Frognerstranda er en strandlinje sør i bydel Frogner i Oslo. Den strekker seg fra den innerste delen av Frognerkilen og Bygdøy i vest, til Hjortnes/Framnes i øst. Det inngår også som det vestligste delområdet av Fjordbyen.
Langs strandlinjen går det både gang- og sykkelveier, motorvei (Europavei 18) og togskinner. I nordenden er det utsikt mot attraktive boligområder på Skarpsno/Skillebekk, mens fjordsiden gir en solrik, sydøstvendt utsikt mot Dronningen og resten av det nordlige Bygdøy. Frognerstranda omfatter også marinaen Kongen.
Piedras Negras

Piedras Negras er en by og en kommune i delstaten Coahuila nord i Mexico. Byen befinner seg ved elven Río Bravo på grensen mot Eagle Pass i Texas. «Piedreas negras» betyr «sorte stener» på norsk. Navnet kommer fra kullgruvene i området.
Charles Grodin

Charles Sidney Grodin (1935–2021) var en amerikansk skuespiller, komiker og talkshow-leder.


== Bakgrunn og karriere ==
Grodin ble født i Pittsburgh i Pennsylvania av ortodokse jødiske foreldre, Lena (pikenavn Moretsky) og Theodore Grodin. Hans bestefar, Emanuel Moretsky, var en russisk-jødisk immigrant som kom fra en lang linje av rabbier og som flyttet til Pittsburgh rundt år 1900. Grodin har en eldre bror, Jack.
Grodin scenedebuterte i 1962 i Broadway-oppsetningen Tchin-Tchin. Han TV-debuterte samme år i serien The Defenders og hadde sin filmdebut to år etter i filmen Sex and the College Girl. Han var de første årene av sin karriere mest engasjert i TV-produksjoner og hadde i løpet av 1960-tallet en rekke gjesteopptredener i diverse krim- og dramaserier. Den første filmrollen han ble lagt merke til var som den unge dr. Hill i grøsseren Rosemary's Baby fra 1968. Han hadde deretter en birolle i den satiriske Catch 22, fra 1970, før han i 1972 fikk hovedrollen i den romantiske komedien The Heartbreak Kid. Utover 1970-tallet hadde han sentrale roller i filmer som King Kong (1976) og Himmelen kan vente (1978) og krimkomedien Sunburn (1979). I denne perioden hadde han også flere sceneopptredener på Broadway. I 1980-årene medvirket han i filmkomedier som Neil Simons Seems Like Old Times (sammen med Chevy Chase og Goldie Hawn), og videre i The Woman in Red (1984) og den kritikerroste actionkomedien Midnight Run, fra 1988 (med Robert de Niro). Etter 1980-tallet var hans filmkarriere beskjeden, men hans rolle i familiefilmen Beethoven fra 1992 kan nevnes, samt dens oppfølger, Beethoven 2 (1993). I 1994 hadde han hovedrollen i familiekomedien It Runs in the Family, som skulle bli hans siste filmrolle på over 10 år – inntil han i 2006 medvirket i den romantiske komedien The Ex fra 2006. Hans siste filmrolle var i An Imperfect Murder (2017).
I perioden 1995–1998 hadde han sitt eget talkshow på CNBC, The Charles Grodin Show. I 2000 var han kommentator for talkshowet 60 Minutes II.


== Priser ==
Godin ble i 1978 tildelt en Emmy for sin manus-innsats i TV-programmet The Paul Simon Special. Han vant prisen sammen med de andre i besetningen (bl.a. Chevy Chase). I 1988 vant han en pris ved Valladolid International Film Festival for sin innsats i Midnight Run. I 1994 vant han kategorien beste birolle på film ved American Comedy Awards for filmen Dave.


== Privatliv ==
Grodin hadde en datter fra et tidligere ekteskap og to fra sitt siste ekteskap.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Grodin på Internet Movie Database 
(sv) Charles Grodin i Svensk Filmdatabas 
(da) Charles Grodin på Filmdatabasen 
(da) Charles Grodin på Scope 
(fr) Charles Grodin på Allociné 
(en) Charles Grodin på AllMovie 
(en) Charles Grodin hos Turner Classic Movies 
(en) Charles Grodin hos Rotten Tomatoes 
(en) Charles Grodin hos The Movie Database 
(en) Charles Grodin hos Internet Broadway Database 
(en) Charles Grodin på Internet Broadway Database
(en) Charles Grodin hos Rotten Tomatoes
Rid of Me

Rid of Me er PJ Harveys andre albumutgivelse. Albumet ble sluppet i 1993 og ble i hovedsak tatt opp og produsert av Steve Albini, med unntak av ett spor – «Man-Size Sextet» som ble produsert av Head, Harvey og Rob Ellis. Albumet inneholder også en coverversjon av Bob Dylans sang Highway 61 Revisited. Dette var bandet PJ Harveys siste utgivelse før de brøt opp og Polly Jean Harvey fortsatte solo under samme navn.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av PJ Harvey, unntatt hvor annet er notert.

«Rid of Me» – 4:28
«Missed» – 4:25
«Legs» – 3:40
«Rub 'til It Bleeds» – 5:03
«Hook» – 3:57
«Man-Size Sextet» – 2:18
«Highway '61 Revisited» (Bob Dylan) – 2:57
«50ft Queenie» – 2:23
«Yuri-G» – 3:28
«Man-Size» – 3:16
«Dry» – 3:23
«Me-Jane» – 2:42
«Snake» – 1:36
«Ecstasy» – 4:26


== Personell ==
PJ Harvey – gitar, vokal, fiolin, cello, orgel, produsent
Rob Ellis – trommer, perkusjon, vokal
Steve Vaughan – bassgitar
Steve Albini – produsent
Maria Mochnacz – fotograf
Brendan Ashe – dirigent på «Man-Size Sextet»
John Loder – mastering


== Singler og promovideoer ==
«50ft Queenie»
«Man-Size»


== Eksterne lenker ==
(en) Rid of Me på Discogs 
(en) Rid of Me på MusicBrainz 
(en) Rid of Me på Spotify 
(en) Rid of Me på AllMusic
Bata

Bata er en havneby i Ekvatorial-Guinea. Byen er med sine ca. 250 000 innbyggere den største byen i landet, større enn hovedstaden Malabo. Bata ligger ved atlanterhavskysten i Río Muni.
Bata var tidligere hovedstad i Ekvatorial-Guinea og er et viktig trafikknutepunkt og havn. Byen har daglig fergerute til byene Malabo og Douala; i tillegg ligger Bata lufthavn i byen.
International Institute for Democracy and Electoral Assistance

International Institute for Democracy and Electoral Assistance (kort International IDEA) er en internasjonal organisasjon med hovedkvarter i Stockholm. Den arbeider for å fremme demokrati i alle deler av verden. Dette målet søker organisasjonen å fremme gjennom å

bistå land i utviklingen av demokratiske institusjoner
være et møtested for politikere, akademikere og praktikere
analysere forskning og erfaringer, og utvikle verktøy for å forbedre demokratiske prosesser
fremme ansvarlighet, gjennomsiktighet og effektivitet i gjennomføring av valg
bistå i utviklingen av lokaldemokratiOrganisasjonen har observatørstatus i FNs hovedforsamling. Den ble grunnlagt av myndighetene i Australia, Barbados, Belgia, Chile, Costa Rica, Danmark, Finland, India, Nederland, Norge, Portugal, Sør-Afrika, Spania og Sverige.
I dag har organisasjonen 30 medlemmer, deriblant Botswana, Canada, Kapp Verde, Tyskland, Mauritius, Mexico, Namibia, Peru, Sveits og Uruguay.
Vidar Helgesen var generalsekretær i organisasjonen fra 2006 til 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
International Institute for Democracy and Electoral Assistance
Voter Turnout Database
Electoral System Design Database
quotaproject.org – Quotas for Women Database
Political Finance Laws and Regulations Database
ACE Project
Leudelange

Leudelange (luxembourgsk: Leideleng, tysk: Leudelingen) er en kommune og et tettsted i storhertugdømmet Luxembourg.  Kommunen, som har et areal på 13,57 km², ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. I 2005 hadde kommunen 1 903 innbyggere. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Leudelange – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Reckange-sur-Mess

Reckange-sur-Mess (luxembourgsk: Reckeng op der Mess, tysk: Reckingen) er en kommune og et tettsted i storhertugdømmet Luxembourg.  Kommunen, som har et areal på 20,42 km², ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. I 2005 hadde kommunen 1 908 innbyggere. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Reckange-sur-Mess – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Frisange

Frisange (luxembourgsk: Fréiséng, tysk: Frisingen) er en kommune og et tettsted i storhertugdømmet Luxembourg.  Kommunen, som har et areal på 18,43 km², ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. I 2005 hadde kommunen 3 170 innbyggere. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Frisange – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Frank Aresti

Frank Aresti er en amerikansk heavy metal gitarist.
Frank begynte med bandet Damonax og ga ut en demo, før han ble med i progressiv metal bandet Fates Warning som gitarist ifra 1986 til 1995, og deltok på 5 album. Han erstattet Victor Arduini, men ble selv ikke erstattet da Jim Matheos etter 1995 har spilt all gitar selv. Aresti har derimot vært med på diverse turneer med Fates Warning som gjestemusiker på 2000-tallet.
Aresti hadde et band som han kalte All That Is på slutten av 90-tallet. Han hadde et soloprosjekt i 2006 som han kalte Dragonspoon, og ga ut et album med samme navn. Han var gjesteartist samme år på albumet The Parallel Otherworld med bandet Eidolon. Han er fortiden involvert i thrash metalbandet Dark Day Sunday.


== Diskografi ==
Fates Warning

Awaken the Guardian (1986)
No Exit (1988) (nyutgitt 2007)
Perfect Symmetry (1989)
Parallels (1991)
Inside Out (1994)Dragonspoon

Dragonspoon (2006)


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Aresti på Discogs 
(en) Frank Aresti på MusicBrainz 
(en) Frank Aresti på Encyclopaedia Metallum 
Dark Day Sunday på MySpace
Frank Aresti på MySpace
Intervju med Frank Aresti i 1999
Rumelange

Rumelange (luxembourgsk: Rëmeleng, tysk: Rümelingen) er en kommune og en by i storhertugdømmet Luxembourg.  Kommunen, som har et areal på 6,83 km², ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. I 2005 hadde kommunen 4 495 innbyggere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rumelange – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Roeser

Roeser (luxembourgsk: Réiser) er en kommune og et tettsted i storhertugdømmet Luxembourg.  Kommunen, som har et areal på 6,83 km², ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. I 2005 hadde kommunen 4 714 innbyggere. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roeser – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
4-Track Demos

4-Track Demos er et samlealbum fra den engelske sangeren PJ Harvey. Albumet inneholder åtte demoer av sanger fra hennes forrige album, Rid of Me, samt seks demoer av sanger som aldri kom så langt som til platestudioet med den originale PJ Harvey-trioen. Ifølge intervjuer med Harvey ble alle 14 sangene skrevet og tatt opp i hennes hjem fra midten av 1991 til høsten 1992.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av PJ Harvey.

«Rid of Me» – 3:42
«Legs» – 3:47
«Reeling» – 2:59
«Snake» – 1:56
«Hook» – 4:31
«50ft Queenie» – 2:48
«Driving» – 2:38
«Ecstasy» – 2:56
«Hardly Wait» – 2:48
«Rub 'til It Bleeds» – 5:10
«Easy» – 3:16
«M-Bike» – 2:43
«Yuri-G» – 3:53
«Goodnight» – 4:17


== Eksterne lenker ==
(en) 4-Track Demos på Discogs 
(en) 4-Track Demos på MusicBrainz
Monnerich

Monnerich (luxembourgsk: Monnerech, fransk: Mondercange) er en kommune og et tettsted i storhertugdømmet Luxembourg.  Kommunen, som har et areal på 21,40 km², ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. I 2005 hadde kommunen 6 099 innbyggere. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mondercange – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
To Bring You My Love

To Bring You My Love er et studioalbum av den engelske sangeren PJ Harvey og kom ut i 1995. Albumet var det første soloalbumet til Harvey etter at den originale PJ Harvey-trioen ble oppløst i 1993. For denne innspillingen rekrutterte hun produsenten Flood, hennes gamle bandkollega John Parish fra Automatic Dlamini og et nytt ensemble av studiomusikere, inkludert Joe Gore, Eric Drew Feldman, Mick Harvey og Jean-Marc Butty. Hun spilte selv gitar, keyboard, vibrafon og klokkespill i tillegg til å være medprodusent sammen med Flood og Parish.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av PJ Harvey.

«To Bring You My Love» – 5:32
«Meet ze Monsta» – 3:29
«Working for the Man» – 4:45
«C'mon Billy» – 2:47
«Teclo» – 4:57
«Long Snake Moan» – 5:17
«Down by the Water» – 3:14
«I Think I'm a Mother» – 4:00
«Send His Love to Me» – 4:20
«The Dancer» – 4:06Limited edition B-side CD

«Reeling» – 3:00
«Daddy» – 3:16
«Lying in the Sun» – 4:30
«Somebody's Down, Somebody's Name» – 3:40
«Darling Be There» – 3:46
«Maniac» – 4:01
«One Time Too Many» – 2:52
«Harder» – 2:05
«Goodnight» – 4:17


== Singler og promovideoer ==
«Down by the Water»
«C'mon Billy»
«Send His Love to Me»
«Long Snake Moan»


== Personell ==
PJ Harvey: vokal, gitar, piano, hammondorgel, klokkespill, strengeinstrumenter, rørklokker, marimba, vibrafon, perkusjon, produsent
John Parish: gitar, orgel, perkusjon, trommer, produsent
Flood: produsent, miksing
Mick Harvey: bassgitar, hammonorgel
Joe Gore: gitar, e-bow
Jean-Marc Butty: trommer, perkusjon
Joe Dilworth: trommer
Pete Thomas: strengearrangementer
Sonia Slany: fiolin
Jules Singleton: bratsj
Jocelyn Pook: bratsj
Sian Bell: cello
Valerie Philips: fotograf
Kate Garner: fotograf
Cally: artwork


== Eksterne lenker ==
(en) To Bring You My Love på Discogs 
(en) To Bring You My Love på MusicBrainz
Bagnères-de-Bigorre

Bagnères-de-Bigorre er en kommune i departementet Hautes-Pyrénées i regionen Occitanie sør i Frankrike. Den er sous-préfecture (underprefektur) i departementet, og ligger ved elva Adour.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Bagnères-de-Bigorre


== Referanser ==
Kommunedata fra INSEE


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bagnères-de-Bigorre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bagnères-de-Bigorre – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
William Elford Leach

William Elford Leach (født 2. februar 1790 i Plymouth i England, død 26. august 1836 i San Sebastiano Curone nær Tortona) var en britisk zoolog og marinbiolog som hadde stor betydning for utviklingen av biologi som fagområde i England.Da han var tolv gikk han på skole i Exeter og lærte om anatomi og kjemi. På denne tiden samlet han allerede inn marine eksemplarer fra kysten. I en alder av 17 begynte han å studere medisin.
I 1813 ble han ansatt som assisterende bibliotekar på den zoologiske avdelingen ved British Museum. 
I 1821 hadde han et nervøst sammenbrudd og sluttet ved museet i mars 1822. Hans eldre søster tok ham til kontinentet for å komme seg, og de reiste gjennom Frankrike, Italia og Hellas. Han døde nord for Genova av kolera, som et av ofrene av den andre store koleraepidemien som herjet i Europa.


== Referanser ==