jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Brachycentridae

Brachycentridae er en gruppe (familie)  av insekter som hører til ordenen vårfluer (Trichoptera).  Larvene lever i ferskvann. De voksne lever ikke langt fra vannet de vokser opp i.


== Utseende ==
Middelsstore, ofte svært hårete vårfluer. Vingene er forholdsvis brede. Antennenes første ledd er korte og svært hårete. Maksillarpalpene hos hannene er tre-leddete, svært hårete. Forbeina har to sporer, mellom- og bakbeina tre (det siste er ganske uvanlig hos vårfluer).


== Levevis ==
Larvene, som lever i sakteflytende elver, filtrerer næringspartikler fra vannet, det finnes også arter som samler næringspartikler fra bunnen eller er planteetere. De bygger et larvehus av plantedeler, i det siste larvestadiet er huset, som er festet til vegetasjonen, vanligvis laget av bare silke.


== Utbredelse ==
Familien Brachycentridae er utbredt på den nordlige halvkulen.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Holometabole insekter (Holometabola, «insekter med fullstendig forvandling»)
Vårfluer (Trichoptera)
Gruppen Integripalpia
Overfamilien Phryganeoidea
Familien Brachycentridae Ulmer, 1903
Slekten Adicrophleps Flint, 1965
Slekten Amiocentrus Ross, 1938
Slekten Brachycentrus Curtis, 1834 – i Norge:
Brachycentrus subnubilus Curtis, 1834 – Østlandet og Trøndelag
Slekten Dolichocentrus Martynov, 1935
Slekten Eobrachycentrus Wiggins, 1965
Slekten Micrasema McLachlan, 1876 – i Norge:
Micrasema gelidum McLachlan, 1876 – spredt over det meste av Norge
Micrasema setiferum (Pictet, 1834) – spredt over det meste av Norge


== Kilder ==
Solem, J.O. og Andersen, T. (1996) Trichoptera, Vårfluer. Side 172-180 i: Aagaard, K. og Dolmen, D. (red.): Limnofauna norvegica. Tapir, Trondheim. ISBN 82-519-1214-8


== Eksterne lenker ==
(en) Brachycentridae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Brachycentridae i Encyclopedia of Life 
(en) Brachycentridae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Brachycentridae hos Artsdatabanken 
(sv) Brachycentridae hos Dyntaxa 
(en) Brachycentridae hos Fauna Europaea 
(en) Brachycentridae hos Fossilworks 
(en) Brachycentridae hos ITIS 
(en) Brachycentridae hos NCBI 
(en) Kategori:Brachycentridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Brachycentridae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life - Vårfluer - engelskspråklig. Med fine bilder.
Sjekkliste over verdens vårfluer
Hertugdømmet Magdeburg

Hertugdømmet Magdeburg (tysk:Herzogtum Magdeburg), var et landområde som ved freden i Westfalen i 1648 ble en del av Markgrevskapet Brandenburg. Hertugdømmet bestod i perioden fra 1680 til 1806, men ble sammen med kurfyrstedømmet Brandenburg (Kurfürstentum Brandenburg) i 1701 en del av det nyopprettede Kongeriket Preussen. 
Som følge av Wienerkongressen etter Napoleonskrigene ble området i 1815 innlemmet i provinsen Sachsen.
Hovedstaden i hertugdømmet var Halle an der Saale fram til 1714, deretter Magdeburg.


== Litteratur ==
Hanns Gringmuth: Die Behördenorganisation im Herzogtum Magdeburg. Ihre Entwicklung und Eingliederung in den brandenburgisch-preußischen Staat. Diss. phil., Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg, Halle (Saale) 1934.
Erzbistum (Herzogtum) Magdeburg. I: Georg Wilhelm Sante (utg.): Geschichte der deutschen Länder. Band 1: Die Territorien bis zum Ende des alten Reiches. Ploetz, Würzburg 1964, S. 499–507.
Wolfgang Neugebauer: Die Stände in Magdeburg, Halberstadt und Minden im 17. und 18. Jahrhundert. In: Peter Baumgart (Hrsg.): Ständetum und Staatsbildung in Brandenburg-Preußen. Ergebnisse einer internationalen Fachtagung. de Gruyter, Berlin/ New York 1983 (Veröffentlichungen der Historischen Kommission zu Berlin, Bd. 55), ISBN 3-11-009517-3, S. 170–207.
Otto Hintze: Behördenorganisation und allgemeine Verwaltung in Preußen beim Regierungsantritt Friedrichs II. Magdeburg. In: Acta Borussica. Denkmäler der Preußischen Staatsverwaltung im 18. Jahrhundert. Reihe: Die Behördenorganisation und die allgemeine Staatsverwaltung Preußens im 18. Jahrhundert. Bd. 6, 1. Hälfte, Frankfurt 1987, S. 402–424.
Handbuch der Historischen Stätten Deutschlands. Band 11: Provinz Sachsen-Anhalt. 2. Auflage. Kröner, Stuttgart 1987, ISBN 3-520-31402-9.
Botnatunnelen

Botnatunnelen er en tunnel på 50Fylkesvei 50 i Aurland kommune i Vestland. Tunnelen er 904 meter lang og går mellom Østerbø i nord og Øyestølsvatnet i sør.


== Se også ==
Vetlebotntunnelen
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Renseri

Renseri er en bedrift som driver tjenester innen rens og vask av garderobe, tekstiler, gardiner, tepper, dyner/puter, overmadrasser, soveposer, skinn og pels m.m. for forbrukere og andre bedrifter. 
Renseritjenester er fag under «lov om fagopplæring i arbeidslivet» og er underlagt «lov om håndverkertjenester». Faget heter tekstilrens og yrkestittelen er tekstilrenser (tidl. kjemisk rens og renser). Formell fagkunnskap dokumenteres med svennebrev. Alle med minimum fem års allsidig praksis kan ta svennebrev. 
Mange renserier er mesterbedrifter under Mesterbrevordningen. Disse bedriftene er merket med logoen (tre hammere) for håndverksmester. Kun bedrifter som tilfredsstiller krav til mesterbrev kan benytte denne logoen.


== Produktområder ==
Vanlig rens (rens, flekkfjerning, stryking/pressing)
Kilorens (kun maskinrens. Kunden må selv utføre alt for- og etterarbeid)
Rens av skinn og pels
Vask/våtbehandling
Skjorteservice
Stryking/Pressing
Vannavvisende impregnering
Utleie av duker/servietter, mopper m.m.
Reparasjoner
Sauropodomorpha

Sauropodomorphene eller langhalsdinosaurene er en gruppe som omfatter de største landlevende dyrene som noensinne har levd. De var alle sammen fibente med massive, søylefomede bein og lange halser og haler. De tidligste formene fra trias var lettere i bygningen, og noen av dem kunne bevege seg på bakbeina slik som rovdinosaurene, mens de senere formene stort sett beveget seg på alle fire. Alle sauropodomorphene var planteetere og brukte den lange halsen til å sveipe fram og tilbake over vegetasjonen mens de nappet til seg mat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sauropodomorpha i Encyclopedia of Life 
(en) Sauropodomorpha hos Fossilworks 
(en) Kategori:Sauropodomorpha – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sauropodomorpha – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sauropodomorpha – detaljert informasjon på Wikispecies
4’33"

4'33" eller Four, thirty-three er et musikkverk som John Cage komponerte i 1952. Stykket består ganske enkelt av at det i 4 minutter og 33 sekunder ikke blir spilt en eneste tone. Dermed er det alt det andre av lyder på stedet der stykket blir framført som utgjør musikken. Fullstendig stillhet blir det aldri. Den stille undring og de tilfeldige lydene som oppstår på spillestedet er ment å være selve opplevelsen.
Verket kan derfor bli fremført på et hvilket som helst instrument eller med en hvilken som helst besetning. Urfremføringen ble foretatt av David Tudor på piano. Han lukket da igjen pianolokket og satte frem en klokke på klaveret. Videre ble han sittende rolig på pianokrakken i nøyaktig 4 minutter og 33 sekunder.
Intensjonen til Cage var å vise at all lyd, være det seg støy, toner eller annet, kan være musikk. Stykket viser også påvirkningen fra Zen-buddhismen, som Cage studerte sent på 1940-tallet. I mange intervjuer oppgav komponisten selv 4'33" som hans viktigste verk.


== Premierer, forestillinger og innspillinger ==
Premieren på de tre delene av 4'33 " den 29. august 1952 var i Woodstock ved New York ved David Tudor som ansvarlig. Det var som innslag i en intimkonsert med moderne pianomusikk. Publikum så ham sitte ved pianoet. For å markere begynnelsen av stykket, lukket han lokket for tastaturet, for etter en stund å åpne det en kort stund. Dette markere slutten på første del. Denne prosessen ble gjentatt for andre og tredje del.4'33" har vært oppført ved flere anledninger: Frank Zappa spilte det inn på plate som en del av A Chance Operation: The John Cage Tribute (Koch 1993, 2002). James Tenney fremførte 4'33" ved Rudolf Schindlers historiske Kings Road House i 2002 for å markere stykkets femtiårsjubileum.En forestilling med 4'33" ble sendt på den australske radiostasjonen ABC Classic FM, som del av et program om «sonisk resepsjon» av John Cages komposisjoner.BBC-komedien The Fast Show inneholdt en jazzversjon av 4'33 " som en del av det faste Jazz Club-innslaget i serien. Den kunstneriske frihet en tillot seg ved på la denne versjonen kun vare i cirka 90 sekunder ble det slått en vits om i programmet. Det er en gyllen regel ved alle fremførelser av jazzmusikere at de musikkstykkene en ga seg i kast med også var åpne for improvisasjon og fortolkninger.På Barbican i London ga BBCs symfoniorkester den 16. januar 2004 den første fremførelse av 4'33" for fullt orkester. Forestillingen ble kringkastet direkte på BBC Radio 3, men en av de største utfordringene var at radiostasjonens backupsystem har en nødsikring som automatisk begynner å spille forhåndsprogrammert musikk dersom det opptrer noen sekunders stillhet (dead air) i kanalen. Disse funksjonene måtte bli slått av på forhånd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
YouTube - John Cage 4'33"
Vetlebotntunnelen

Vetlebotntunnelen er en tunnel på fylkesvei 50 i Aurland kommune i Vestland. Tunnelen er 286 meter lang og går mellom Øyestølsvatnet i nord og Vetlebotnvatnet i sør.


== Se også ==
Botnatunnelen
Veitunneler i Norge
Vaskeri

Vaskeri er betegnelsen på en bedrift som leverer tekstilservice og /eller vaskeritjenester. Det finnes mange ulike vaskerier, fra små virksomheter til store prosessindustrivirksomheter.
Vaskerier utfører industrivask av kundens egne tekstiler, som sengetøy, håndklær og arbeidstøy, men også vask av bekledningsartikler, duker, gardiner og annet for individuelle kunder.
Vaskeritjenester er et av fagene som var regulert i henhold til Lov om fagopplæring i arbeidslivet, som ble opphevet i 1998.Faget heter Vaskerifaget og yrkestittelen er vaskerioperatør. Formell fagkunnskap dokumenteres med fagbrev.Noen bedrifter tilbyr såkalt tekstilservice, som betegner et komplett serviceprogram for storkunder. Tekstilservice innebærer at bedriften driver utleie og vask/finishering av tekstiler, arbeidstøy, matter, mopper og lignende, samt utfører komplettering av beholdning, reparasjoner, individuell oppfølging av personlig arbeidstøy, vask og transport til/fra kunden. Kundene er ofte ulike former for industri- og off-shore-virksomhet, hoteller, restauranter, sykehus og institusjoner. 


== Referanser ==
Siste par ut

Siste par ut er en barnelek.
Leken gjennomføres på en stor lekeplass eller på deler av en fotballbane. Banen deles inn i en liten og en stor rute, ved å slå en strek tvers,over parallelt med kortsiden på banen. 
En person skal være fanger og bevege seg ute i det store området. De andre går sammen to og to og stiller seg parvis på ei rekke bak streken. Når fangeren roper «Siste par ut» slipper siste par i rekken hverandres hender og løper ut i det store området. Det skal løpe rundt fangeren og nå hverandre igjen før de passerer streken og stiller seg først i rekka. Hvis fangeren tar den ene av dem, bli de et nytt par og stiller først i rekka. Fangeren (den samme eller den nye) roper «Siste par ut» og slik går leken videre.
Antonio de Cabezón

Antonio de Cabezón (1510–1566) var en spansk komponist og organist. Han regnes som sin tids mest betydningsfulle spanske skaper av musikk for klaviaturinstrumenter.
Cabezón var blind fra barndommen av. Han ble utdannet i Palencia av organisten García de Baeza. Som hofforganist hos Karl V av Det tysk-romerske rike og senere Filip II av Spania foretok han to reiser gjennom hele Europa (1548–1551 og 1554–1556) og lærte betydningsfulle musikere ved andre hoff å kjenne. Påvirkningene gikk åpenbart begge veier; Cabezón ga et vesentlig bidrag til utviklingen av klaviaturmusikken. Han giftet seg i 1538 og flyttet til Ávila, konas hjemsted. Deres fem barn fikk senere høye posisjoner ved Filip IIs spanske hoff. Da Madrid ble Spanias hovedstad og sete for kongens hoff, flyttet Cabezón dit, og bodde der til sin død.
Blant Cabezóns verker finner vi tallrike intabuleringer, dvs. bearbeidelser av polyfon vokalmusikk for klaviaturinstrumenter (særlig verker av Josquin Desprez), noen tientos i Josquins stil, og variasjoner (diferencias) over populære dansestykker. Cabezóns musikk kjennetegnes av en velutviklet polyfoni og en måte å skrive for klaviaturinstrumenter som gjør at musikken også kan spilles på harpe eller vihuela.  
Sønnen Hernando utga i 1578 farens samlede verker, slik at Cabezóns musikk kunne fungere som forbilde for de etterfølgende organistgenerasjonene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hoyle Carpenter: The works of Antonio de Cabezón. Diss., University of Chicago 1957.


== Eksterne lenker ==
(en) Antonio de Cabezon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Antonio de Cabezón på Internet Movie Database 
(de) Verk av og om Antonio de Cabezón i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Fritt tilgjengelige noter av Antonio de Cabezón i International Music Score Library Project

(en) Fritt tilgjengelige noter av Antonio de Cabezón i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
Konstantinos Konstantopoulos

Konstantinos Konstantopoulos (gresk: Κωνσταντίνος Κωνσταντόπουλος) (født 1832, død 1910 i Athen) var en gresk politiker og statsminister i Hellas fra februar til juni 1892.
I regjeringstiden til Otto I av Hellas var Konstantopoulos borgermester i Patras. Han ble i 1860 prefekt for prefekturene Akhaia og Ilia. Konstantopoulos ble innvalgt i nasjonalforsamlingen for det konservative Nasjonalistpartiet (Komma Ethnikofronon) under ledelse av Alexandros Koumoundouros. Han representerte fram til 1904 valgkretsen Mantineia, en by i Arkadia. Konstantopoulos var fra 1890 til 1892 president i den greske nasjonalforsamlingen. 
Da statsminister Theodoros Deligiannis gikk av som statsminister etter en strid med kong Georg I, ble Konstantopoulos 18. februar 1882 innsatt som statsminister i Hellas i spissen for en midlertidig regjering inntil nyvalg kunne holdes. Etter valget 3. mai led Nasjonalistpartiet nederlag for Det nye reformpartiet under Charilaos Trikoupis, som etterfulgte Konstantopoulos som statsminister 10. juni 1892.
Final Fantasy Chronicles

Final Fantasy Chronicles er en samlepakke med Squares konsollrollespill Final Fantasy IV og Chrono Trigger utgitt på PlayStation i Nord-Amerika 29. juni 2001. TOSE porterte begge spillene fra SNES. Final Fantasy IV og Chrono Trigger hadde også blitt utgitt tidligere på PlayStation i Japan i henholdsvis 1997 og 1999. Flere bonuser ble lagt til spillene, som gallerier, oversikt over monstre og en åpningsvideo for Final Fantasy IV så vel som anime-filmer for Chrono Trigger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Final Fantasy Chronicles hos MobyGames 
(en) Final Fantasy Chronicles hos Giant Bomb 
(en) Final Fantasy Chronicles hos GameSpot 
(en) Final Fantasy Chronicles hos IGN 
(en) Final Fantasy Chronicles hos GameFAQs
Den japanske antarktisekspedisjonen 1910–12

Den japanske antarktisekspedisjonen 1910–12 var den første oppdagelsesreisen til det antarktiske kontinent gjennomført av en japansk ekspedisjon. Et mannskap på 27 under ledelse av løytnant Nobu Shirase forlot Tokyo i desember 1910 med fartøyet «Kainan Maru». De ankom isen 26. februar 1911 og seilte videre inn i Rosshavet. Det var sent i den antarktiske sommersesongen, og ekspedisjonsskipet kom ikke lenger inn enn til Coulman Island. De returnerte derfor til Sydney for å overvintre.
I løpet av den neste sesongen ble det gjort et nytt forsøk på ilandstigning, og hovedformålet var å utforske King Edward VII Land. Ved Rossbarrieren møtte de Roald Amundsens skip «Fram», som lå og ventet i Hvalbukta på Amundsens sydpolekspedisjon. En patrulje på fem mann fra «Kainan Maru», inkludert to hundeførere, ble satt i land på isbarrieren og kom seg 250 kilometer sørover til 80°05' S før uvær hindret videre marsj. Den 28. januar plantet Shirase det japanske flagget og erklærte området som lå innenfor synsvidde for japansk. Han navnga det Yamato Yukihara (Yamato snøvidde). I mellomtiden hadde en annen gruppe blitt ilandsatt på kysten av King Edward VII Land for å undersøke de lavereliggende delene av Alexandra Range.
«Kainan Maru» returnerte til Japan og ankom Yokohama 20. juni 1912.I 1931 og 1939 avslo den japanske regjeringen ansøkninger fra Shirase om å godkjenne Yamato Yukihara som en gave til den japanske stat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Shirase, Nobu (25. mars 1912). «Japanese Story of Polar Trip» (PDF). The New York Times. Besøkt 21. desember 2009.
Gunnel Beckman

Gunnel Beckman (født 16. april 1910, død 2003) var en svensk forfatter. Hun var særlig kjent for sine realistiske ungdomsromaner. Boka Adgang til festen brøt et tabu gjennom å skildre en tenåringsjente som har fått vite at hun har en dødelig sykdom. Både i den boken og bøkene om Mia (Tre uker over tiden og Våren da alt hendte) tar forfatteren opp kvinnetemaer. Hennes bøker har blitt oversatt till norsk, dansk, finsk, nederlandsk, tysk, spansk, fransk og engelsk.


== Utvalgt bibliografi ==
Medan katten var borta, 1960
Unga fröken Tova, 1961
Visst gör det ont, 1963
Misstänkt, 1965
Flickan utan namn, 1967
Tillträde till festen, 1969
Försöka att förstå, 1971
Tre veckor över tiden, 1974
Våren då allting hände, 1974
Ett slag i ansiktet, 1976
Oskuld, 1978
Det här med kärlek, 1979
Våld, 1980
Att trösta Fanny, 1981
Branden, 1983
På vandring i Falköping – nu och då, 1992


=== Oversettelser til norsk ===


== Priser og utmerkelser ==
Sveriges författarfonds arbetsstipendium 1966 og 1972
Bonniers barnboksstipendium 1969
Litteraturfrämjandets stipendium 1969 og 1973
Nils Holgersson-plaketten 1975
Sveriges författarfonds premium 1976
Solna kulturstipendium 1978


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Författare och illustratörer för barn och ungdom», del 1. BTJ. ISBN 91-7018-414-3
Ginette Durand

Ginette Durand (født 5. april 1929) er en tidligere fransk turner.  
I 1950 deltok hun i VM i turn. Individuelt fikk hun ingen medaljer, men Frankrike fikk sølv i lagkonkurransen, bak Sverige. Hun fikk sjetteplass i den individuelle mangekampen, og ble dermed Frankrikes nest beste utøver på kvinnesiden. 
Hun deltok også i OL i 1952, 23 år gammel, men vant ingen OL-medaljer. Frankrike fikk 12.-plass i lagkonkurransen. Individuelt kom hun på 46.-plass sammenlagt.   


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ginette Durand – Olympics.com 
(en) Ginette Durand – Olympedia 
(en) Ginette Durand – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Johan Ferrier

Johan Ferrier (født 12. mai 1910, død 4. januar 2010) var en surinamsk politiker, og var Surinams første president etter at Surinam ble uavhengig fra Nederland. Han var også den siste guvernøren før uavhengigheten. Han var guvernør fra 1968 til 1975, og president fra 1975 til 1980, da han ble avsatt i et militærkupp.
Hans datter Kathleen Gertrud Ferrier (oppkalt etter sangeren Kathleen Ferrier) er medlem i Tweede Kamer, Nederlands underhus, for Christen Democratisch Appèl (CDA).


== Referanser ==
Høna tripper i berget

«Høna tripper i berget» er et norsk folkeeventyr. Eventyret er kjent fra blant annet Asbjørnsens Norske Huldre-Eventyr og Folkesagn fra 1879.

		


== Handling ==
En gammel enke har tre døtre, men bare en høne til å brødfø dem. Når hønen deres forsvinner, sender enken sin eldste datter for å finne den igjen. Etter å ha søkt vidt og bredt uten å lykkes, hørter jenta en stemme som roper fra en fjellkløft, og når hun undersøker dette området, tråkker hun på en felle og faller under jorden. Hun gikk gjennom flere forskjellige rom, og hvert rom ble stadig finere etter hvert kommer hun til det innerste kammeret. Der møter hun en grusomt utseende troll. Dette trollet ber henne om å bli kjæresten hans. Når hun takker nei, vrir han hodet over på henne. Den mellomste datteren blir deretter sendt ut for å lete etter søsteren sin, og høna deres. Men hun møter snart den samme skjebnen.
Deretter blir den yngste søsteren sendt ut, og hun forstår hva som har skjedd med søstrene hennes. Så når hun blir spurt av trollet om å være hans kjære, lot hun som om hun var helt enig i forslaget hans. Selv om hun var utstyrt med fine klær og alt annet hun ønsket seg, forkynte hun en dag at hun var bekymret for moren sin - som måtte være sulten og tørst, uten at noen andre kunne ta seg av henne. Trollet ville ikke la henne reise hjem. Men hun fikk lov til å fylle en sekk med mat, som han ville bære til moren hennes. Den yngste datteren stappet sekken med gull og sølv og la litt mat på toppen for å kamuflere verdisakene. Men hun forbød trollet fra å titte i sekken hennes underveis.
Den yngste søsteren venter på en passende anledning, og når trollet var borte fra hjemmet deres en tur bruker hun en av trollets krukker for å gjenopprette livet til sin eldste søster. Den yngste søsteren gjemte den gjenopplivede søsteren i en sekk, kamuflert med litt mat på toppen av sekken. Hun ber trollet om å bære denne sekken til moren hennes. Deretter får hun trollet til å bære den mellomste søsteren til moren deres på samme måte - bortsett fra at denne sekken var mye tyngre, fordi hun stappet sekken full av gull og sølv også. Men til slutt må den yngste søsteren komme seg hjem til moren deres, uten at trollet tar opp jakten på henne.


== Eksterne lenker ==
«Høna tripper i berget». Barne-eventyr. Oslo: Aschehoug. 1930. s. 24-33. [Nedlastbar bok skannet av Nasjonalbiblioteket.] 
Eventyrteksten hos Prosjekt Runeberg
Ingemar Stenmark

Ingemar Stenmark (født 18. mars 1956 i Joesjö) er en svensk tidligere alpinist, en av Sveriges fremste idrettsutøvere gjennom tidene, og en av verdens beste alpinister noensinne.


== Meritter ==
Vinter-OL 1976 – Bronse i storslalåm
Alpin-VM 1978 – Gull i slalåm og storslalåm
Vinter-OL 1980 – Gull i slalåm og storslalåm
Alpin-VM 1982 – Gull i slalåm og sølv i storslalåm
Verdenscupen i alpint – 3 sammenlagtseire (1976–78), 46 seire i storslalåm, 40 i slalåm.
Verdenscupen i slalåm - sammenlagtseirer 8 ganger
Verdenscupen i storslalåm - sammenlagtseirer 7 ganger
Fair Play-prisen 1976Sammen med Alberto Tomba er Stenmark eneste vinner av verdenscupen i alpint uten å kjøre mer enn to disipliner (slalåm og storslalåm).
Med sine 86 verdenscupseire er Stenmark den mestvinnende alpinisten i verdenscupen. Mikaela Shiffrin er den neste på listen med foreløpig 85 verdenscupseire.
Han er den eneste, sammen med tennisspilleren Björn Borg og alpinkollega Anja Pärson, som har blitt tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje to ganger, første gangen i 1975 og for annen gang i 1978 da sammen med Björn Borg. Han fikk Holmenkollmedalje i 1979. Han var den første som fikk Radiosportens Jerringpris (1979), og han fikk prisen også i 1980. I 2000 ble han kåret til århundrets nest beste svenske utøver (etter Björn Borg).


== Se også ==
Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport
Liste over verdenscupvinnere i alpint for menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ingemar Stenmark – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ingemar Stenmark – Olympics.com 
(en) Ingemar Stenmark – Olympic.org 
(en) Ingemar Stenmark – Olympedia 
(en) Ingemar Stenmark – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Ingemar Stenmark – Sveriges olympiske komité 
(en) Ingemar Stenmark – FIS (alpint) 
(en) Ingemar Stenmark – ski-db.com