Rockheim

Rockheim – Det nasjonale museet for populærmusikk er Norges nasjonale museum for populærmusikk fra 1950-tallet og frem til i dag. Museet er lokalisert i det tidligere mellageret på Brattørkaia i Trondheim, og er en avdeling i Museene i Sør-Trøndelag.


== Historie ==
Rockheim ble offisielt åpnet 5. august 2010. Hovedoppgaven til Rockheim er å samle og videreformidle norsk populærmusikk, og dette gjøres igjennom en utstilling. Bygget har et nettoareal på 3 400 kvadrameter, hvorav halvparten er formidlingslokaler.
Direktør for Rockheim er fra 2020 Arnfinn Stendahl Rokne. Sissel Guttormsen var direktør 2013–2020, Petter Ingvar Søholt konstituert direktør høsten 2013 og Petter Myhr 2011–2013. Han tok over etter prosjektleder Arvid Esperø.Rockheim er bygd av Brattørkaia AS. Bygget er tegnet av Pir II og utomhusområdene av Agraff. Mesteparten av museets sentrale utstillingopplevelser ble designet av kunstnerisk leder Stacey Spiegel og PWLabs AS. Eierne av selskapet er Entra eiendom, Utstillingsplassen Eiendom og Koteng Holding (24 % eierandel). Byggingen og utstillingen kostet tilsammen 300 millioner kroner.
1. januar 2021 ble Rockheim og Ringve Musikkmuseum slått sammen i én felles organisasjon.


== Utstillingen ==
Rockheims faste utstilling er lagt opp som en reise gjennom nyere norsk musikk- og kulturhistorie. Utstillingsarealet er på 1 320 kvadratmeter, og er lokalisert i byggets ikoniske toppboks. Man har en tiårsinndeling av utstillingen, hvor de forskjellige tiårene har sitt eget rom og utforming. Det er fokusert på å vise frem flere aspekter av musikkhistorien, slik at både band, artister, bransje og tidsperiodens samfunn presenteres.
Det er lagt stor vekt på interaktivitet og publikumsinteraksjon. Skaperen av den virtuelle delen av Rockheim, kanadieren Stacey Spiegel, uttalte at museet ville bli «verdens mest sofistikerte virtuelle museum» når det sto ferdig.


=== Den faste utstillingen ===
Norgeskartet er det første som møter publikum, og er et interaktivt kart hvor forskjellige byer og steder er representert. Ved å bruke laserpenner kan man se bilder fra plassene. Hedersveggen er en introduksjon til utstillingen. Her presenteres et utvalg av artister på store lerreter hvor publikum kan starte musikkvideoer.
50-tallet er representert gjennom en garasje, hvor man fremhever kulturpåvirkningen fra USA. Som i de fleste rommene er det her mange musikkvideoer og minidokumentarer tilgjengelig. For spesielt interesserte kan det også noteres at det er en Ford Thunderbird på utstilling i rommet. 60-tallet er en stue med tidsriktig interiør. Rommet kontrolleres av sensorer i taket, som blar mellom forskjellige bildeutklipp og informasjonstekster. 70-tallet er bygd som en buss, for å representere turnétilværelsen til mange norske band. Hvert setepar har en trykkskjerm hvor fire magasin er tilgjengelig. Magasinene inneholder tekst og video om forskjellige 70-tallshendinger og band, og inneholdet spilles av på bussens skjermruter. Når innhold ikke er valgt, vises opptak av en reise i Lofoten. 80-tallet er tre store videolerreter hvor innholdet bestemmes av en trykkeskjerm tilknyttet et miksebord. Miksebordet er en SSL 4000+, der faderene kontrollerer utstillingsinnholdet. 90-tallet er representert med to rom, ett for 90-tallet generelt og ett for svartmetall. Det generelle rommet er bygd som en kafé, og har tre innholdstasjoner. To av disse er trykkebord, hvor man kan bla igjennom forskjellige artister fra perioden. Den siste stasjonen er en trykkeskjerm som kontrollerer en stor videoskjerm, hvor man kan se videoer og minidokumentarer. Svartmetallrommet inneholder en dokumentar om stilartens fremvekst og forskjellige videoer av band. 2000-tallet er et speilrom hvor man kan bla gjennom bilder og tekst på to store lerret, og musikkvideoer på et tredje lerret. Rommet inneholder et stort antall videoer, og besøkende må bruke laserpenner for å navigere i utstillingsinnholdet.
Instrumentveggen er en utstilling av forskjellige instrumenter og annet musikkrelatert utstyr. Her står det blant annet en mellotron, sanganlegget fra punkbandet Wannskrækks første øving og trommesettet til trommeslager Morten «Diesel» Dahl. Mye av utstyret er på utlån til Rockheim fra de opprinnelige eierne. Akvariet er en forlengelse av instrumentveggen, og inneholder en del kuriosa fra den norske musikkhistorien. Verdt å nevne her er blant annet Dead sine håndskrevne tekster til Mayhemalbumet De Mysteriis Dom Sathanas, og Magne Furuholmen sin Yamaha Dx7 brukt under innspillingen av blant annet a-has «Take on Me».
Urørtskjermene er et samarbeid med NRKs Urørt-konsept. Her kan man høre unge band som ennå ikke har fått platekontrakt. Skjermene oppdateres mot Urørt-hjemmesidene til NRK.
Mediateket til Rockheim er både en fysisk plass og en iPad-applikasjon. I femte etasje ligger mediatekrommet hvor man kan lese forskjellige bransjeblad og bøker, i tillegg til å benytte seg av applikasjonen på iPader. I denne kan man bla igjennom utvalg av Rockheim sin musikkinnsamling.


=== Opplevelsesrom ===
Rockheim har tre opplevelsesrom. I «Ronni-rommet» kan man prøve å spille gitar under ledelse av Ronni Le Tekrø, kjent fra TNT. I «Hiphop-rommet» kan man prøve seg som DJ, graffiti-artist og breakdancer. Man finner et DJ-oppsett, graffittimuligheter, breakdansingvideo og sequencerstasjoner for å remikse låter.


=== Den skiftende utstillingen ===
Den skiftende utstillingen er et areal hvor man regelmessig bytter ut innholdet for å fremheve et musikalsk aspekt, en artist eller en annen kulturrelevant hendelse. Rockheim har vist følgende temporære utstillinger i dette rommet siden åpningen.

«Icons of the 60's» med fotografier av Robert Meyer
«Jukeboks!» om jukebokser gjennom tidene
«Wenches Verden» om artisten Wenche Myhres liv og virke
«Innenfor/utenfor» med fotografier av den amerikanske fotografen Peter Beste
«Blitzregn - 10 år med Kaizers Orchestra» med fotografier av Kaizers Orchestra tatt av Paul Aadestad og Terje Winterstø Røthing
«I Dreamt I Was A Real Boy» ei utstilling om kjønn i norsk pop og rock
«Trondheim Undergrunn» om musikklivet i Trondheims alternative miljøer fra 1978 til i dag.
«Pattie Boyd - George, Eric & Me - a personal collection» med foto av Pattie Boyd, og gjenstander tilhørende Boyd, Eric Clapton og George Harrison
«Network of Friends» om «gjør det selv»-inspirerte musikkulturer som opererer på siden av den etablerte musikkbransjen
«De gærne har'e godt!» om humor i norsk populærmusikk
«Supersonic Scientists - ei utstilling om Motorpsycho» med fokus på studioarbeidet til bandet Motorpsycho
«Wall of Sound - The Photographies of Guido Harari» med artistportretter tatt av italienske Guido Harari
«Ei vise er så mangt» om norsk visesang
«Kiss - The Exhibition» en utstilling utlånt og utformet av Alexander Johansson med diverse Kiss-effekter fra hans private samling
«Soli Deo Gloria» - om kristendom og populærmusikk


== Hall of Fame ==

Rockheim Hall of Fame er en utmerkelse som utdeles årlig og har som formål å hedre personer som har hatt stor betydning for norsk populærmusikks utvikling og utbredelse. Den kan tildeles artister, grupper eller personer tidligst 25 år etter at de har debutert.5. september 2011 ble a-ha, Åge Aleksandersen, Jokke & Valentinerne, Wenche Myhre og Alf Prøysen de første som ble innlemmet i Rockheim Hall of Fame.De øvrige nominerte var Arne Bendiksen, Mari Boine, Bjørn Eidsvåg, Lars Lillo-Stenberg, The Monn Keys, Popol Vuh, Anne Grete Preus, Terje Rypdal, Radka Toneff og Audun Tylden. De nominerte var valgt av en komite bestående av Marit Larsen (leder), Larry Bringsjord, Ivar Håkon Eikje, Øystein Greni, Petter Myhr, Janove Ottesen og Marte Thorsby. Offentliggjørelsen av de fem innvalgte skulle opprinnelig ha skjedd 21. august, men ble utsatt pga. minnemarkeringen etter terrorangrepene 22. juli.


== Ærespris ==
Rockheims ærespris ble delt ut første gang i 2017. Prisen har som formål «å hedre personer som har hatt stor betydning for norsk populærmusikks utvikling og/eller utbredelse, hatt ekstraordinære karrierer eller på annen måte satt dype spor etter seg i populærmusikkens historie – uten å ha stått fremst på en scene, som musiker.» Prisen er uavhengig av Rockheim Hall of Fame men blir delt ut under samme seremoni.


=== Vinnere ===
2017: Harald Are Lund
2018: Barry Matheson
2019: Jan Erik Kongshaug


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Arkitekturtidsskriftet Arkitektur N nr. 4–2011 har flere artikler om Rockheim og omgivelsene på side 46–69.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Rockheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilder fra bygget
Statsbyggs konklusjon av anbudstilbudene
Entra vant konkurransen om pop og rock-senteret
Entra eiendoms nettside om bygningen