jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Myrerudtjern

Myrerudtjern (eller Myrerudtjenn) er et vann nord for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.


== Kilder ==
Kommunens kartgrunnlag
Høstberberis

Høstberberis (Berberis thunbergii) er en plante i slekten berberis, som inngår i berberisfamilien. Bladene er rød-grønne, eventuelt skiftevis røde med grønn farge nederst mot bladfestet ved kvisten.
Den er 70-100 cm høy og en vanlig hekkplante i norske hager. Kultivaren blodberberis, 'Atropurpurea', har mørkerøde blad. 
Høstberberis har avlangt runde eller omvendt eggformede blader som smalner ned i kileform mot den korte bladstilken. Planten har skarpe, 4-8 mm cm lange pigger som stikker ut i hjørnet ved bladfestet.
Blomstene er gule eller gul-røde med blomstring ca. 25. mai i osloområdet (fire uker etter løvsprett), mens bærene er helt røde og 5-8 mm lange. Planten er nøysom og hardfør, den er opprinnelig en fjellplante fra Japan og tåler beskjæring godt.
Høstberberis og blodberberis ble innført fra Japan til Russland av botanikeren Carl Johan Maksimovitsj fra 1864, og ble straks meget populær i hager og parker i Europa.
I Fremmedartslista 2018 er høstberberis vurdert til svært høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial og middels økologisk effekt. Arten har de siste 40 årene hatt en gjennomsnittlig økning i antall dokumenterte forekomster på ca. 500 prosent for hvert tiår. Den er registrert nord til Trøndelag og er svært vanlig i skog nær boligområder. Høstberberis spres fra hager og grøntanlegg der den brukes i stort omfang. Arten er skyggetålende og kan danne tette kratt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
B. Mossberg og L. Stenberg (2016). Gyldendals store nordiske flora. Gyldendal. s. 195. ISBN 978-82-05-42485-2. 
«Berberis thunbergii». Flora of China. Besøkt 23. april 2017. 
«Häckberberis». Den virtuella floran. Besøkt 23. april 2017. 


== Eksterne lenker ==

(en) Blodberberis i Encyclopedia of Life 
(en) Blodberberis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Blodberberis hos Artsdatabanken 
(sv) Blodberberis hos Dyntaxa 
(en) Blodberberis hos ITIS 
(en) Blodberberis hos NCBI 
(en) Blodberberis hos The International Plant Names Index 
(en) Blodberberis hos Tropicos 
(en) Kategori:Berberis thunbergii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Berberis thunbergii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Berberis thunbergii – detaljert informasjon på Wikispecies 
UMB Ås om høstberberis og blodberis
Tønsberg Flyveklubb

Tønsberg Flyveklubb holder til på Jarlsberg flyplass, 4 kilometer nordvest for Tønsberg. Det er en aktiv flyklubb med for tiden to fly, to Cessna 172SP (LN-TFK og LN-FTE).
Tønsberg Flyveklubb er en av landets eldste flyklubber. Klubben ble stiftet den 18. mai 1937, og allerede den 4. juni samme år ble det første flystevnet avholdt på et av jordene til Jarlsberg hovedgård. Datidens beste flygere fra hele Europa deltok og programmet var meget omfattende. Senere ble dette jordet leid av Tønsberg Flyveklubb og dette var opptakten til flyplassen på Jarlsberg.
Klubben har hangar og klubbhus på Jarlsberg. Klubbens fly benyttes av medlemmene til tur- og skoleflyging. I tillegg opererer klubbens medlemmer flere privateide fly fra Jarlsberg.
Klubben disponerer klubblokaler med god plass til sosiale aktiviteter samt kontorer og rom for undervisning og planlegging av flyturer.
Tønsberg Flyveklubb har ca. 70-80 aktive  medlemmer. Foruten at klubbens medlemmer flyr tur- og skoleflyging blir det arrangert konkurranser i navigasjonsflyging og presisjonslandinger. En del av klubbens medlemmer deltar også i konkurranser i inn- og utland. Noen av klubbens medlemmer flyr mer avansert akrobatikk og oppvisning.
Medlemsmassen består av alt fra skoleungdom til yrkesflygere. Mange yrkesflygere har startet karrieren med et privatflysertifikat. Flyklubben har flere aktive instruktører som utdanner flygere fram til PPL-A.


== Eksterne lenker ==
Tønsberg Flyveklubb
Marcos Pontes

Marcos César Pontes (født 1963) er hittil den eneste brasilianske astronauten som har besøkt den internasjonale romstasjonen ISS. Den 30. mars 2006 reiste Marcos Pontes ombord på Sojuz TMA-8 sammen med russeren Valerij Tokarev og amerikaneren William S. McArthur. Den 8. april landet Sojuz TMA-7 trygt i Kasakhstan.
Pontes kom fra enke kår. Hans far var tjenestemann ved det brasilianske kaffeinstituttet. Moren var kontorist ved det Føderale Jernbanenettverket. Da han var ferdig med barneskolen tok han praktisk utdanning som elektriker knyttet til en lærlingkontrakt med jernbanen, samtidig med studier i elektroteknikk. Da han tok opptaksprøven til Luftforsvaret ble han nummer to i Brasil. Etter fire års plikttjeneste som flykadett fikk han opplæring til jagerpilot, og gikk videre til 
instruktør og skvadronleder. Etter utdannelse ved «Instituto Tecnológico de Aeronáutica» ble han testpilot. Han avla også en mastergrad med avhandlingen «Optimalisering av orbitale baner». I 1996 ble han utvalgt til å studere til mastergrad i California. Dette ledet opp til at Brasil i 1998 skulle utpeke sin første astronaut. I henhold til en avtalen om Brasils deltakelse i ISS, undertegnet av president Fernando Henrique Cardoso i 1997, skulle Brasil produsere seks deler av ISS i den nasjonale industrien og gi en astronaut til NASAs astronautbemanning. I desember 2000 ble hans lisensiert astronaut. 29. mars 2006 tok han av fra Baikonur ombord på Soyuz TMA-8 på en Soyuz-rakett og hadde ti dager i verdensrommet.
Vel hjemme ble han overført til militærreserven. For å bøte på sviktende inntekt, ble han foredragsholder og opprettet en stiftelse for fremme av forskning og utdanning. I internasjonal sammenheng begynte han å fungere som verdensambassadør for WordSkills International for å fremme yrkesfaglig utdanning blant unge mennesker. Han ble også FN-ambassadør for industriell utvikling.
I 2013 gikk han inn i politikken.
31. oktober 2018 erklærte president Jair Bolsonaro Marcos Pontes som ny forskningsminister.


== Bibliografi ==
Pontes har fått utgitt fire bøker
Pontes, Marcos (2010). É Possível! Como transformar seus sonhos em realidade (portugisisk). Brazil: Editorama. s. 371. ISBN 9788561047917. 
Pontes, Marcos (2011). Missão Cumprida: A História completa da primeira missão espacial brasileira (portugisisk). Brazil: Chris McHilliard. s. 561. ISBN 9788564213012. 
Pontes, Marcos (2012). O Menino do Espaço (portugisisk). Brazil: Chris McHilliard. s. 60. ISBN 9788564213067. 
Pontes, Marcos (2015). Caminhando com Gagarin (portugisisk). Brazil: Chris McHilliard. s. 120. ISBN 9788564213081. *


== Referanser ==
Berberis

Berberis (Berberis vulgaris) er en buskplante i berberisslekta, som inngår i berberisfamilien. Busken kan bli opp til 4 meter høy. Den var en vanlig plante i middelalderens klosterhager, og den opprinnelige utbredelsen er usikker. Berberis vokser nå i Sør- og Mellom-Europa, samt i Anatolia, Kaukasia og Nord-Iran. I Norge finnes den spredt nordover til Trøndelag. Arten er naturalisert mange steder i Nord-Amerika. 
Bladene er klar-grønne og blanke, og ovale om lag 3-5 cm lange og 1-2 cm brede. Blomstene henger ned i klaser på en stengel og er gule eller svakt gul-grønne, og 4-6 mm lange. Bærene er røde og 7-10 mm lange. Planten med unntak av bærene er mildt giftig. Selv om bærene er bitre eller sure av smak, er de spiselige og svært rike på C-vitaminer. 
I Europa har bærene vært brukt i syltetøy. I Iran dyrkes planten kultivert og bærene tørkes under navnet zereshk . De høstes sammen med, og samtidig med, safran. 
Berberis er mellomvert for soppen svartrust, som skader korn og gras. Det har siden 1916 vært forbudt å plante denne arten i norske hager, og de dyrkede berberisene tilhører andre arter som er resistente mot soppen. 
Flere deler av busken brukes medisinsk: stammebark (Berberidis cortex), rotbark (Berberidis radicis crotex), røtter (Berberidis radix) og friske eller tørkede frukter (Berberidis fructus). Berberis skal hjelpe mot en rekke sykdommer. Den gule rotbarken inneholder mye av alkaloidet berberin, som dreper bakterier, protozoer og sopp.


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding. Teknologisk Forlag. s. 124–125. ISBN 82-512-0355-4. 
«Berberis». Urtekildens planteleksikon. Besøkt 17. april 2017. 
«Berberis». Den virtuella floran. Besøkt 17. april 2017. 


== Eksterne lenker ==
(en) Berberis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Berberis i Encyclopedia of Life 
(en) Berberis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Berberis hos Artsdatabanken 
(sv) Berberis hos Dyntaxa 
(en) Berberis hos ITIS 
(en) Berberis hos NCBI 
(en) Berberis hos The International Plant Names Index 
(en) Berberis hos Tropicos 
(en) Kategori:Berberis vulgaris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Berberis vulgaris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Kristins flora – berberis
Flora Europaea: Berberis vulgaris utbredelse
Berberis vulgaris hos NRCS
Berberis vulgaris hos abchomeopathy
Bratwurst

Bratwurst er en pølse fremstilt av gris, okse og/eller kalv. Den tyske og opprinnelige bratwurst er oftest krydret med hvitløk, muskat, kryddernellik, kummin og i noen tilfeller merian. Den serveres stekt eller grillet, ofte med brød, potetmos, sterk sennep, tysk potetsalat og iblant, oftest i Tyskland, med varm surkål.
Navnet stammer fra det gamle høytyske ordet bräte som betyr fint hakket kjøtt. brat- i bratwurst oppfattes ofte feilaktig som det tyske verbet braten, steke.
Bratwursten har antagelig sin opprinnelse i Thüringen der den er kjent som Thüringer. Den eldste kjente oppskriften stammer fra 1432.Thueringer bratwursten er 15 til 20 cm lang, fremstilt av urøkt kjøtt og tradisjonelt tilberedt på en kullgrill hvor øl og vann brukes til å justere temperaturen. Tradisjonell Thueringer bratwurst er marinert i en blanding av øl, sennep og løkringer én til to timer før grilling.


== Referanser ==
Sakseid

Sakseid er et sted på Bømlo. Det er anlagt et industriområde her, og en rekke bedrifter har etter hvert etablert seg her, blant andre Bømlo-nytt. 
Opprinnelig var det en gård her, og mange folk tok gårdsnavnet som etternavn. 72 personer har Sakseid som etternavn i Norge i dag, de fleste bor i Hordaland og Rogaland, men navnet er også spredt til fem andre land.


== Referanser ==
Fulufjellet

Fulufjellet (svensk: Fulufjället) er et fjell på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen av fjellet ligger i Ljørdalen, øst i Trysil kommune. Den svenske delen ligger i Älvdalen kommune. Fjellet har to topper, Slottet (1 047 meter over havet) på norsk side av grensen og Storhön (1 039 moh.) på svensk side av grensen.
På vestsiden av Fulufjellet er det et alpinsenter med to heiser og ni nedfarter. Den lengste nedfarten er 1 600 meter. I Fulufjellet ligger også en av Norges lengste kjelkebakker.


== Se også ==
Fulufjällets nasjonalpark i Sverige
Fulufjellet nasjonalpark i Norge


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Alpinsenterets hjemmeside
Stord sjukepleiarhøgskule

Stord sjukepleiarhøgskule var en høgskole for sykepleierutdanning, etablert i Stord i 1977 under navnet Stord sjukepleiarskole. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen Stord/Haugesund.
Skolen ble bygget og drevet av Hordaland fylkeskommune inntil den ble statlig høgskole i 1986; den fikk da navnet Stord sjukepleiarhøgskule. Skolens første kull, som begynte i august 1977, hadde 24 elever. Den første rektoren var Magnhild Vestrheim.
Voodoo science

Voodoo science eller «voodooforskning» er (i engelsk språk) en pejorativ neologisme som viser til forskning som ikke følger vitenskapelige metoder eller etikk. Begrepet ble popularisert i boken Voodoo Science: The Road from Foolishness to Fraud av professor Robert L. Park. Andre forfattere har brukt begrepet, men det forblir tettest forbundet med Park.
Begrepet forekommer også i en tidligere artikkel av W. Booth, «Voodoo Science», og tidligere i en 1984 amerikansk regjeringsrapport «Oversight Hearing on the Office of Juvenile Justice and Delinquency Prevention».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Park, Robert L. (2000): Voodoo Science: The Road from Foolishness to Fraud, Oxford University Press. ISBN 0-19-513515-6, ISBN 0-19-514710-3, ISBN 0-19-860443-2
Committee for Skeptical Inquiry: Voodoo Science Conjures a Celebrity Out of a Scientist
Andoni Zubizarreta

Andoni Zubizarreta Urreta (født 23. oktober 1961 i Vitoria-Gasteiz (Álava) er en tidligere spansk fotballspiller. Zubizarreta er den spilleren som har spilt flest landskamper for Spania. Han vokste opp i Aretxabaleta (Gipuzkoa).
Zubizarreta begynte å spille for hjemmeklubben i Aretxabaleta (1977–79), før han gikk til Deportivo Alavés (1979–80). Han spilte deretter for Athletic Bilbao (1980–86), der han vant to La Liga-mesterskap på rad i 1983 og -84. Etter at han gikk til FC Barcelona (1986–94) vant han fire La Liga-mesterskap pluss europacupen i 1992. Hans siste klubb var Valencia CF (1994–98). Han har flere kamper i den spanske serien enn noen annen spiller (622).
Han debuterte på landslaget 23. januar 1985 i en kamp der Spania vant 3-1 over Finland. I løpet av landslagskarrieren representerte han landet i fire VM-sluttspill på rad: 1986, 1990, 1994 og 1998. Han spilte også i EM 1988 og EM 1996.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Andoni Zubizarreta – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Andoni Zubizarreta – FIFA 
(en) Andoni Zubizarreta – UEFA 
(en) Andoni Zubizarreta – Transfermarkt 
(en) Andoni Zubizarreta – national-football-teams.com 
(en) Andoni Zubizarreta – WorldFootball.net 
(en) Andoni Zubizarreta – FootballDatabase.eu 
(en) Andoni Zubizarreta – Soccerway 
(en) Andoni Zubizarreta – EU-Football.info 
(en) Andoni Zubizarreta – FBref 
BDFutbol
Julianes berberis

Julianes berberis (Berberis julianae) er en eviggrønn buskplante i slekten berberis, som inngår i berberisfamilien. Busken kan bli inntil 2 meter høy. Den vokser i vill tilstand i Kina, særlig i Hubei-provinsen, men er også en ganske vanlig park- og hageplante i Europa.
Bladene er mørkegrønne over og lysere grønne under, oversidene er blanke med synlige nervetråder. Bladene er ovale med noe spissing i begge ender. Blomstene er gule eller svakt gulgrønne, og skålformede med god duft. Bærene er røde og eggeformede. Stammens bark er først lysegrønn, senere i sesongen blir den lyst brun.


== Litteratur ==
F.-E. Wielgolaski og E. Kiær (1978). Hagens busker og trær i farger · 1: Bartrær, eviggrønne bladbærende busker og trær. Oslo: Det Norske hageselskap i samarbeid med Aschehoug. s. 168. ISBN 82-03-09461-9. 
«Berberis julianae». Flora of China. Besøkt 23. april 2017. 


== Eksterne lenker ==

(en) Julianes berberis i Encyclopedia of Life 
(en) Julianes berberis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Julianes berberis hos Artsdatabanken 
(sv) Julianes berberis hos Dyntaxa 
(en) Julianes berberis hos ITIS 
(en) Julianes berberis hos NCBI 
(en) Julianes berberis hos The International Plant Names Index 
(en) Julianes berberis hos Tropicos 
(en) Kategori:Berberis julianae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Berberis julianae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Berberis julianae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Julianes berberis hos hedging.co.uk (på engelsk)
Julianes berberis hos baumkunde.de (på tysk)
Jakaya Kikwete

Jakaya Mrisho Kikwete (født 7. oktober 1950 i daværende Tanganyika) var Tanzanias president fra 21. desember 2005 til 5. november 2015, og den fjerde siden landet ble selvstendig. Han var også formann i Den afrikanske union fra 31. januar 2008 til 2. februar 2009. Kikwete tilhører Tanzanias ledende parti, Chama cha Mapinduzi (CCM), som har hatt makta i landet siden det ble oppretta i 1977. Kikwete ble gjenvalgt for en andre periode i valget 31. oktober 2010. Siden han hadde sittet i to perioder kunne han ikke stille til gjenvalg i valget i 2015, og ble dermed etterfulgt av John Magufuli fra samme parti 5. november 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jakaya Kikwete – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Władysław IV Vasa

Władysław IV Vasa (født 9. juni 1595, død 20. mai 1648) var sønn av Sigismund III av Polen og Anna av Steiermark. Władysław IV regjerte som storfyrste av Litauen og konge over Det polsk-litauiske samvelde fra 8. november 1632 til sin død i 1648.
I 1610 ble prins Władysław som da var 15 år valgt som tsar av Russland av de syv boyarer men tok ikke tronen i Storfyrstedømmet Moskva grunnet motstand fra hans far, og fra russere som ikke ønsket en polsk prins som tsar. Han brukte likefullt tittelen storfyrste av Moskva til 1634. Władysław klarte å holde det polsk-litauiske samveldet utenfor tredveårskrigen som raste i Vest-Europa under hans tid som regent og hadde relativ stor suksess i å forsvare samveldet mot invasjoner. Han støttet religiøs toleranse og gjennomførte reformer i landets militærsystem.
Władysławs død markerte slutten på gullalderen for samveldet, konflikter han ikke hadde løst under sitt styre ledet i 1648 til opprør blant kosakkene og til invasjon fra Sverige, begynnelsen på det en i Polen kjenner som Syndfloden.


== Referanser ==
Falske Dmitrij I av Russland

Falske Dmitrij I (født 1581, død 17. maijul./ 27. mai 1606greg.) var tsar i Russland fra 21. juli 1605 til sin død den 17. mai 1606. Han var en av tre bedragere som krevde tsarkronen i den store urotiden, da de påsto å være yngste sønn til Ivan IV, Dmitrij Ivanovitsj, som etter sigende hadde unnsluppet et attentat. Det er alminnelig akseptert at den virkelige Dmitrij Ivanovitsj døde under uklare omstendigheter i Uglitsj og at falske Dmitrijs virkelige navn var Grigorij Otrepjev.


== Referanser ==
Astrakhan-khanatet

Astrakhan-khanatet var en tatarisk føydal stat som oppsto etter Den gylne horde kollapset. Khanatet eksisterte på 1400- og 1500-tallet i området rundt munningen av elva Volga, hvor byen Astrakhan i dag ligger.
Khanatet ble opprettet i 1466 av Mäxmüd av Astrakhan. Hovedstaden var Xacítarxan, også kalt Astrakhan i russiske krøniker. Dets territorium omfattet Volgas nederste dalføre og Volga-deltaet, herunder storparten av dagens Astrakhan oblast og steppelandet på Volgas høyre bredd, i det som nå er Kalmykia. Mot vest grenset det til Krim-khanatet.


== Før khanatet ==
Området rundt nedre Volga var befolket av forskjellige tyrkiske stammer i alle fall siden 400-tallet. Etter invasjonen av mongolske stammer fra øst, kom området under styret til Den gylne horde. Da dette riket gikk under ble det halv-uavhengige Astrakhan-khanatet etablert av Qasim I rundt 1466. Beliggenheten ved Volgas munning og viktige handelsveier gjorde at det tiltrakk seg betydelig rikdom, men også oppmerksomheten til omkringliggende stater og nomadestammer, som utsatte khanatet for tallrike invasjoner. Meñli I Giray, khanen av Krim-khanatet, som hadde ødelagt Den store hordes hovedstad Sarai, forårsaket betydelige ødeleggelser i khanatet.


== Demografi og samfunn ==
Mesteparten av befolkningen i Astrakhan-khanatet var bofaste Astrakhan-tatarer og nomadiske nogajer. Nogajene drev for det meste med kveg, mens tatarene hovedsakelig var bønder, handelsmenn og håndverkere. Handelsmenn drev med transitthandel mellom Storfyrstedømmet Moskva, Kazan-khanatet, Krim-khanatet, Sentral-Asia og Transkaukasus-regionen.
Adelen besto av føydale ranger, som fra høyest til lavest var: khan, sultan, bey og morza. Resten av befolkningen ble kalt qara xalıq, svarte folk – det vanlige tyrkiske uttrykket for vanlige mennesker. Statsreligionen var islam.


== Historie ==
På 1530-tallet samarbeidet Astrakhan med Krim-khanatet og Nogaj-horden i et felttog mot Russland. Senere var Astrakhan innblandet i konflikter mot sine tidligere tatar-allierte. I 1552 ble Kazan erobret av Tsar Ivan IV av Russland, bedre kjent som Ivan den grusomme, og like etter overtok en gruppering som støttet Moskva makten i Astrakhan.
Ivan sendte soldater til Astrakhan, og innsatte Darwish Khan som en vasallhersker over Astrakhan-khanatet i 1554. Moskva-tro adelsmenn og Nogajiske stammefolk støttet russiske styrker som okkuperte Astrakhan. Etter trusselen om angrep fra Krim mot Astrakhan hadde avtatt, konspirerte Darwish Khan med Krim-khanatet for å drive russerne ut av området. Ivan IV sendte russiske strelets- og kosakk-armeer, som erobret og annekterte området i 1556. Xacitarxan ble beleiret og brent, og khanatet oppløst. Darwish Khan flyktet til borgen Azov. Etter khanatets fall ble tatarer angrepet av kalmyker, som fordrev de nogajiske nomadene.
Mange nogajer ble flyttet til Kasakhstan og Dagestan. Det bor imidlertid fortsatt rundt 70 000 Astrakhan-tatars i Astrakhan oblast.
Hovedstaden i khanatet var Xacitarxan (or Khadjitarkhan), som lå rundt 12 km fra dagens Astrakhan.


== Eksterne lenker ==
Astrakhans historie
Darwin-berberis

Darwin-berberis er en plante i slekten berberis, som inngår i berberisfamilien. Darwin-berberis vokser i vill tilstand i det sørlige Chile og sørvestlige Argentina.
Charles Darwin var den første vestlige vitenskapsmannen som studerte planten.
Dette gjorde han under reisen med HMS «Beagle» i 1835.
Darwin-berberis kan ble 3-4 meter høy og har mørkt grønne, blanke blad, og har lite utpregede torner. Bladenes lengde er 12-25 mm. Blomstene er mørk gule eller oransje. Bladpryden er tett helt fra bakken og opp. Bærene er purpur-fiolette eller nesten svarte, og inntil 7 mm i diameter.
Planten er ekstra populær som hageplante i Storbritannia, men dyrkes også i Norge. 


== Eksterne lenker ==
(en) Darwin-berberis i Encyclopedia of Life 
(en) Darwin-berberis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Darwin-berberis hos Artsdatabanken 
(sv) Darwin-berberis hos Dyntaxa 
(en) Darwin-berberis hos ITIS 
(en) Darwin-berberis hos NCBI 
(en) Darwin-berberis hos The International Plant Names Index 
(en) Darwin-berberis hos Tropicos 
(en) Kategori:Berberis darwinii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Berberis darwinii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Berberis darwinii – detaljert informasjon på Wikispecies 
Chilebosque: Berberis darwinii
Christine Jorgensen

Christine Jorgensen (født George William Jorgensen jr.; 30. mai 1926 i The Bronx, New York, USA, død 3. mai 1989) var en profilert amerikansk transkvinne. Hun ble verdensberømt etter at hun gjennomgikk kjønnsbekreftende behandling fra mann til kvinne på Rigshospitalet i København i 1952. Hun var den første transpersonen i USA til å offentliggjøre sin endring av kjønnsidentitet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christine Jorgensen på Internet Movie Database 
(en) Christine Jorgensen på AllMovie 
(en) Christine Jorgensen hos The Movie Database