Sigurd Winge

Sigurd Winge (født 14. mars 1909 i Hamburg i Tyskland, død 22. januar 1970 i Trondheim) var en norsk billedkunstner, mest kjent som  grafiker og for sin monumentalkunst.


== Bakgrunn og utdannelse ==
Hans far Johan Ernst Winge (1858–1949) var byarkitekt i Hamburg da Sigurd Winge ble født. Familien flyttet fra Hamburg til Kristiania i 1917.
Han studerte ved Statens kunstakademi under Axel Revold fra 1929 til 1932. I 1933 debuterte han på 11 unge maleres utstilling i Kunstnerforbundet i Oslo, og samme året var han også representert på Høstutstillingen. Det var også i 1933 han møtte Rolf Nesch, som fikk stor innvirkning på kunsten hans. 


== Livsløp og karriere ==
Winge fikk innpass ved Verdensutstillingene, i Paris 1937 og på Verdensutstillingen i New York (1939), der han skapte en 30 meter lang frise med fiskebåter i tre, sten, glass, mosaikk og metall. Dette var opprinnelig et utkast til utsmykningsoppdrag i Oslo Rådhus.
Sammen med kunstnerkollegene Rolf Nesch og Olav Strømme dro Sigurd Winge til Ålesund for å oppleve sildefisket utenfor byen, og hente inspirasjon til arbeidet. Det var her Sigurd Winge fant motivet til «Båtfrisen» som smykket fasaden til den norske paviljongen under verdensutstillingen i New York i 1939. Etter den andre verdenskrig ble frisen forsøkt anbrakt i et nytt bygg av Kristoffer Aamot i Oslo Kinematografer. Deler av frisen – rundt 17 meter – har senere fått sin plassering på Parken Kulturhus i Ålesund.
Winge ble professor ved Statens kunstakademi i 1969. Samtidig jobbet han med oppsetningen av Antigone på Trøndelag Teater, sammen med sin sønn Stein Winge. Sigurd Winge designet kostymene, og hadde ansvaret for scenografien.


== Dødsfall ==
Sigurd Winge døde brått på Britannia Hotel i Trondheim.  
Bisettelsen fant sted 2. februar 1970 i Østre Krematorium i Oslo, der han hadde jobbet i 11 år med utsmykningen «Oppstandelsen».


== Utstillinger (utvalg) ==
Det ble holdt separatutstillinger med Sigurd Winges kunst i Nasjonalgalleriet i 1956, 1965 og 1978. Under Festspillene i Bergen i 1969 ble kunsten hans vist i Bergen billedgalleri, Munchmuseet avholdt en minneutstilling i 2004, kuratert av Magne Bruteig. 


=== I Norge ===
Det Norske Student Forbund i 1963, Drammen Kunstforening i 1953, Galleri 27 i 1965, og 1992, Galleri D40 i 1987, Galleri F 15 i 1985, Galleri Kampen i 1987, Galleri KB i 1959, 1965, 1966, og en minneutstilling i 1978, Galleri Per i 1940, 1951, og 1965, Galleri Steen i 1999, Galleri Tonne i 2000, og 2003, Høstutstillingen i 1938, 1947, 1949, 1950, 1962 og 1967, Kreditkassens kunstutstilling i 1950, Kunstnerforbundet i 1933, 1953, 1961, 1965, og 1967, Kunstnernes Hus i 1949, 1958, og 1987, Museet for samtidskunst «Fokus 1950» i 1998, og «Sommerutstilling» i 2001, Norsk Forening for Grafisk Kunst i 1998 (Nasjonalgalleriet), Soli Brug Galleri i 2019, Stenersenmuseet i 2013.


=== Utenlands ===
«Den nordiske utstilling» i Stockholm 1949, «Den norske utstilling» i Haag 1949, «Den nordiske kunstutstilling» Charlottenborg i København 1949, Den 26. Veneziabiennalen i 1952, Rio De Janeiro 1952, New Delhi 1953, National Seriegraph Society New York i 1953, Islands Nasjonalgalleri i Reykjavík 1954, Gateshead New Castle i 1961,  Brown Stone Gallery New York 1954, Vancouver Art Gallery 1962, Göteborgs konstmuseum i 1962, «Situation 66» Augsburg rådhus i 1966,  «Nordisk Grafikk Union» Kunsthallen i Helsinki 1967, Hässelby slott 1969,  «Norsk grafikk» Kunsthallen Nikolaj i København 1970, Schwetzingen i 1973.


== Offentlig utsmykking (utvalg) ==
Mosaikk-frisen ved Oslo handelsgymnasium (1948-56)
Frise, Kong Haakons kirke, København (1958)
Glassmosaikk, Manglerud kirke (1963)
Alterutsmykning i metall og bladgull, Jar kirke (1961)
Fondveggen med verket «Oppstandelsen» i Østre Krematoriums store kapell fra 1957 til 1968.
Båtfrisen, 17 meter av den henger i dag på Parken Kulturhus, Ålesund. Opprinnelig på fasaden av den Norske paviljong under Verdensutstillingen i New York i 1939.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Båtfrisen» på Najonalmuseet