Panthayopprøret

Panthayopprøret (kinesisk: 杜文秀起義 eller 杜文秀起义; pinyin: Dù Wénxiù qĭyì; Du Wenxiu-opprøret) var et opprør i Qing-dynastiets Kina, hvor muslimske huikinesere forsøkte å opprette en selvstendig stat i det sørvestlige Yunnan, som en del av en serie hui-ledede multi-etniske opprør (jr. dunganopprøret). Opprøret varte fra 1856 til 1873, og sammelfalt dermed med andre store opprør i Kina, som dunganopprøret og taipingopprøret.


== Ordet panthay ==
Ordet «panthay» er burmesisk og skal visstnok være identisk med shan-ordet Pang hse. Det var dette burmeserne kalte de kinesiske muslimene som kom med karavaner til Burma fra Yunnan. Navnet var dermed ikke brukt i Yunnan.


== Bakgrunn ==
Etter nederlaget i den første opiumskrigen måtte Qing-regjeringen betale store mengder sølv som krigserstatning til vestmaktene. For å heve inntektene sine påtvang mandsjuene yunnaneserne derfor større skatter, og forverret dermed yunnanesernes situasjon. Siden mange korrupte embedsmenn puttet pengene i sin egen lomme, ble den politiske bakgrunnen for opprøret formet. Du Wenxiu var den mest innflytelsesrike og berømte blant opprørslederne.


== Sultanatet og opprøret ==
Opprørerne opprettet et sultanat, Pingnanguo (平南国; Den fredelige sørlige nasjon), med Sulayman ibn `Abd ar-Rahman, også kjent som Du Wenxiu, egentlig Yang Xiu (død 1873) med tittelen Qa´id Jami al-Muslimin (Muslimsamfunnets leder), som slutan. De åtte årene fra 1860 til 1868 var sultanatets høydepunkt, hvor det styrte eller hadde ødelagt førti byer og hundre landsbyer, før tilbakegangen begynte. Opprørerne beleiret Kunming fire ganger (1857, 1861, 1863 og 1868).
Sultan Sulayman søkte britisk støtte fra India gjennom Burma, som ble regnet som det eneste som kunne redde landet hans, men britene nektet. Qing-Regjeringen med støtte fra franske artillerieksperter utkjempet en totalkrig mot Pingnanguo, og med moderne utstyr og flere og veltrente soldater knuste de de dårlig utstyrte opprørerne, som ikke hadde noen allierte.


== Konsekvenser ==
Noen opprørere fortsatte krigen etter Dalis fall, men ble fullstendig beseiret i 1873, da Momien falt. Sulayman og guvernør Ta-sa-kon ble henrettet av Qing-regjeringen. Over én million sivile og militære yunnanesere hadde da blitt drept, og mange hadde flyktet til Burma, Thailand eller Laos. Den voldsomme krigen ble etterfulgt av hungersnød og sykdommer som kostet ytterligere svært mange liv og fullstendig knekket Yunnans velstand for flere årtier. Blant annet skal
på denne tid spedalskhet ha spredt seg i Yunnan. Befolkningen ble halvert på tyve år, skjønt en del av dette skyldes at nøden førte til stor fraflytting.
Burma hadde nektet å handle med Pingnanguo, og måtte dermed importere ris fra britene, som da kontrollerte nedre Burma. Dermed hadde opprøret også en negativ effekt på det burmesiske Konbaung-dynastiet.


== Litteratur ==
Atwill, David G. (2005), The Chinese Sultanate:  Islam, Ethnicity and the Panthay Rebellion in Southwest China, 1856-1873, Stanford University Press,  
Davenport Northrop, Henry (1894), «The flowery kingdom and the land of the Mikado, or, China, Japan and Corea», Making of America Project (London, CA-ON: J.H.Moore Co. Inc.), http://www.archive.org/details/cihm_09300, besøkt 28. juni 2010 
Dillon, Michael (26. juli 1999), China's Muslim Hui Community: Migration, Settlement and Sects, Richmond, UK: Routledge / Curzon Press, , http://books.google.com/books?id=hUEswLE4SWUC, besøkt 28. juni 2010 
Fitzgerald, Charles Patrick (1996), Southern Expansion of the Chinese People: Southern Fields and Southern Ocean, Thailand: White Lotus Co.,  
Forbes, Andrew ; Henley, David (2011). Traders of the Golden Triangle. Chiang Mai: Cognoscenti Books. ASIN: B006GMID5K
Fytche, Albert (1878), Burma past and present, LONDON: C. K. Paul & co., http://books.google.com/books?id=K28oAAAAYAAJ, besøkt 28. juni 2010 9=(Original from Harvard University)
de Kavanagh Boulger, Demetrius Charles (1893), A Short History of China: Being an Account for the General Reader of an Ancient Empire and People, W. H. Allen & co., http://openlibrary.org/works/OL6682992W/A_short_history_of_China, besøkt 28. juni 2010 
de Kavanagh Boulger, Demetrius Charles (1898), The History of China, 2, W. Thacker & co., http://books.google.com/books?id=Tw8MAAAAYAAJ, besøkt 28. juni 2010 
Scott, J. George (1900), «i», GUBSS 1, Rangoon Government Printing 
Thant, Myint-U (2001), The Making of Modern Burma, Cambridge University Press,  
Yule, Col. Henry; Burnell, A.C. (1968) [1886 (1st ed. Murray, London)], Hobson-Jobson: A Glossary of Colloquial Anglo-Indian Words and Phrases, and of Kindred Terms, Etymological, Historical, Geographical And Discursive, Munshiran Manoharlal (reprint) Essays, studier

Garnaut, Anthony (2008), From Yunnan to Xinjiang:Governor Yang Zengxin and his Dungan Generals, Etudes orientales N°25, arkivert fra originalen on 2012-03-09, https://web.archive.org/web/20120309054654/http://www.ouigour.fr/recherches_et_analyses/Garnautpage_93.pdf, besøkt 14. juli 2010  Arkivert 9. mars 2012 hos Wayback Machine.Artikler (i tidsaskrifter, magasiner etc.)

Berzin, Alexander (April 1995), Historical Sketch of the Hui Muslims of China, http://www.berzinarchives.com/web/en/archives/study/islam/historical_interaction/overviews/history_hui_muslims_china.html 
«Contemporary Review», Religious toleration in China vol.86, July 1904 
Holmes Agnew, John; Hilliard Bidwell, Walter (1900), Eclectic Magazine, Leavitt, Throw and Co., http://books.google.com/books?id=TmnfUKQTym8C, besøkt 28. juni 2010 
Littell, Eliakim; Littell, Robert S. (22. september 1900), «The Living Age», Making of America Project (The Living Age Co. Inc.) vol.225 (issue 2933), http://digital.library.cornell.edu/cgi/t/text/pageviewer-idx?c=livn&cc=livn&idno=livn0226-12&node=livn0226-12%3A1&frm=frameset&view=image&seq=767, besøkt 28. juni 2010 
王钟翰 (2010), 中国民族史 [Han Chinese National History], GWculture.net, http://www.meet-greatwall.org/gwmz/wen/mzs/mzs137.htm, besøkt 28. juni 2010  Arkivert 26. mai 2011 hos Wayback Machine. Mal:Zh-cn