jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Line Verndal

Line Cecilie Verndal (født 23. mars 1972 i Oslo) er en norsk skuespiller og programleder. Hun ble uteksaminert ved Statens Teaterhøyskole i 1995 og har jobbet ved Oslo Nye teater, Teatret Vårt i Molde, Rogaland teater, Dizzie Showteater, Riksteatret, Det norske teatret og Den Nationale Scene i Bergen. Hun spilte Andrea Seierstad i NRK-serien Brigaden, Cecilie i Ulvesommer og Kine i Nissene på låven før rollen som Marit i NRKs tv-serie Himmelblå.
I 2011 vant hun Amandaprisen for beste kvinnelige hovedrolle for spillefilmen Limbo. I 2012  spilte hun rollen som Solveig mot Nikolaj Lie Kaas i den canadiske filmen Mad Ship.  Hun har vært programleder for Lines gode hjelpere og tre sesonger av Hele Norge baker for TV3. I 2014 deltok hun i Skal vi danse. I senere tid har hun medvirket som skuespiller i advokatserien Aber Bergen for TV3. Her har hun spilt rollen som advokat Diana Drange. Hun også har vært instruktør for Kattateateret og Idunteatret i Stavanger og undervist i skuespillerteknikk på Westerdals ACT.


== Filmografi ==


=== Filmer ===


=== TV-serier ===


=== Kortfilmer ===


== Priser og nominasjoner ==
Gullruten 2009 – Nominert i klassen folkets Pris
Gullruten 2009 – Nominert i klassen beste kvinnelige skuespiller – Himmelblå
Gullruten 2010 – Nominert i klassen beste kvinnelige skuespiller – Himmelblå
Kanonprisen 2010 – Nominert i klassen beste kvinnelige hovedrolle – Limbo
Gullruten 2011 – Nominert i klassen beste kvinnelige skuespiller – Himmelblå
Amandaprisen 2011 – Vant klassen beste kvinnelige hovedrolle – Limbo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Line Verndal på Internet Movie Database 
(da) Line Verndal på Filmdatabasen 
(en) Line Verndal hos The Movie Database 
Line Verndal hos Filmweb
Line Verndal hos Filmfront
Fylkesvei 5482

Fylkesveg 5482 går mellom Dale og Nordnes i Alver kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 408 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AlverOlsvollvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5482
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5492

Fylkesveg 5492 går mellom Vallersnes og Ystebø i Alver kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 413 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AlverNedre Valdersneset 

Endepunkt ValdersnesValdersnesvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5492
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5502

Fylkesveg 5502 går mellom Årås og Førland i Austrheim kommune. Veien er 2,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 419 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Austrheim
565Fylkesvei 565 Årås
565Fylkesvei 565 Førland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5502
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
De åtte banner

De åtte banner (mandsjuisk: Gūsa, kinesisk: 八旗, pinyin: Baqí) var forvaltningsenheter i Kina under Qing-dynastiet, og gjaldt for det mandsjuiske herskerfolket. Alle mandsjuer tilhørte et av de åtte banner. Opprinnelig var systemet knyttet til stammetilhørighet, men det tok ikke lang tid før den militære organisasjon fulgte samme raster idet hvert banner ble forpliktet til å stille et visst antall soldater til nasjonens rådighet. Det hankinesiske motstykket til de mandsjuiske åtte banner var det grønne banner.
Det var herskeren Nurhaci som innførte bannersystemet tidlig på 1600-tallet. Senere skulle det bli en av de viktigste bærebjelker i Qing-dynastiets samfunnsorden. De åtte bannerne hadde både militære og sivile oppgaver. Til å begynne med var det fem bannere som var understilt keiserlige prinser, men etterhvert ble alle åtte umiddelbart understilt keiseren. 
Etter at Kina ble erobret av mandsjuene i 1644 skjedde det en tiltagende profesjonalisering og byråkratisering av de mandsjuiske bannere. Etterhvert ble både hankinesere og mongoler opptatt i bannerne. Rundt år 1700 var 65 % av alle bannermenn kinesere, 19 % var mongoler og bare 16 % mandsjuer. Ikke desto mindre innehadde sistnevnte gruppe 2/3 av alle høyere statlige embeder. Kinesere ble ikke betrodd høyere administrative oppgaver, uansett bannertilhørighet. 
De største og viktigste bannergarnisonene under Qing-dynastiet lå i Beijing, Xi'an og Hangzhou. Det var også stasjonert viktige enheter i Mandsjuria, Yunnan, langs Yangzifloden og langs Keiserkanalen. Enhetene var oppbygd hierarkisk. Den minste enheten var på 300 mann og ble kalt niru (Zuǒlǐng, 佐領). En gruppering av fem niru ble kalt jalan (Cānlǐng, 參領). Fem jalan ble så til et banner (Gūsa; Qí, 旗). Dette rasteret er imidlertid bare retningsgivende; det var tidvise og varierende avvik fra det. 
Med tidens løp ble mange kinesiske og mongolske bannerenheter tilbakeført til sivilstanden, eller integrert i det grønne banners hær. Mot slutten av Qing-dynastiet ble alle som var tilhørige ett av de åtte banner, uansett nasjonal bakgrunn, betraktet som mandsjuer av de kinesiske republikanere.
Under Kinas erobring på 1600-tallet var bannersystemet et slagkraftig militært redskap, men det forvitret etterhvert. Under opiumskrigene og Taipingopprøret fremstod de som heller uegnede for 1800-tallets mooderne krigføring. Dermed gikk Qing-keiserne over til et militærsystem med en hær bygd opp etter vestlige forbilder. Formelt bestod bannersystemet likevel til dynastiets undergang i 1911. 


== De åtte banner ==


== Litteratur ==
Jonathan D. Spence: Chinas Weg in die Moderne. München 2001. ISBN 3423307951


== Eksterne lenker ==
八旗兵制 – side om  The Imperial Chinese Navy
Fylkesvei 5506

Fylkesveg 5506 går mellom Lerøy kai og Austrheim kirke i Austrheim kommune.
Før Hoplandsjøen ferjeleie ble flyttet til Sævrøyna 1989 var strekningen mellom Austrheim kirke og Hoplandsjøen kai del av riksvei 568.Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 421 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AustrheimLerøyvegen 

Endepunkt Lerøy kaiHoplandssjøen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5506
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5504

Fylkesveg 5504 går mellom Mastrevik og Mastrevik kai i Austrheim kommune. Veien er 535 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 420 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Austrheim
565Fylkesvei 565 Mastrevik
Endepunkt Mastrevik kai


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5504
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5500

Fylkesveg 5500 går mellom Synnevåg og Bakka i Austrheim kommune. Veien er 3,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 418 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Austrheim
565Fylkesvei 565 Synnevåg
Endepunkt Bakka


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5500
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Halden-Pressen

Halden-Pressen var en fellesavis utgitt i Halden i perioden 12. mai 1945 til 19. juni 1945, av Haldens Arbeiderblad, Smaalenenes Amtstidende og Halden.
Fellesavisa kom i stand etter mildt press fra Hjemmefrontens ledelse, med Londonregjeringens velsignelse. De avisene som var blitt stanset av den tyske okkupasjonsmyndigheten og NS-styret skulle få tid og anledning til å stable på beina sin egen organisasjon. De skulle imens få benytte utstyret hos avisene som hadde fått komme ut. For ingen av avisene som hadde intakt produksjonsutstyr skulle få dra nytte av dette på bekostning av avisene som ble stanset. I Halden var to av de tre gjenværende avisene stanset under krigen. 
Både Haldens Arbeiderblad og Smaalenenes Amtstidende kom i gang igjen, mens avisa Halden, som ble regnet som en av utgiverne av fellesavisa, aldri kom igang igjen.
Det ble lagt særlig vekt på hovedstaden og forholdene der, men også mange andre steder fikk sine fellesaviser fra 8. mai og noen dager utover, så som Askim-Pressen, Fellesavisen (Lillehammer), Fellesavisen (Harstad), Fredrikstad-Pressen, Den frie Rørospresse, Fritt Norge (Drammen), Hamar Frie Presse, Haugesunds-Pressen, Mosjøpressen, Oslo-Pressen, Romsdalspressen (Molde), Sarpsborg-pressen og Trondheims-Pressen.


== Se også ==
Fellesaviser
EM i turn for kvinner 1957

Europamesterskapet i turn 1957 for kvinner ble arrangert i București i Romania. I dette mesterskapet var det ingen lagkonkurranse, kun individuelle konkurranser. Dette var det første EM som ble arrangert for kvinner. Mennenes EM ble arrangert i Paris i Frankrike. 
Larisa Latynina, som senere ble turntrener for Sovjetunionen, gjentok bragden fra OL året før, og vant alle 4 apparater, samt sammenlagt. 


== Resultater ==


=== Individuell mangekamp ===
Obs: Hopp (VT), Skranke (UB), Bom (BB), Frittstående (FX).


=== Hopp ===


=== Skranke ===


=== Bom ===


=== Frittstående ===


== Medaljefordeling ==


== Se også ==
Europamesterskapet i turn 1957 for herrer


== Kilder ==
(de) 1. Turn-Europameisterschaften der Frauen 1957 in Budapest, Ungarn Arkivert 15. september 2016 hos Wayback Machine. IfoSta.de, besøkt 7. august 2018
Hvittoppkakadu

Hvittoppkakadu eller hvittoppkakadue (Cacatua alba) er en stor papegøyefugl som tilhører gruppen med kakaduer. Arten er endemisk for øyene Halmahera, Bacan, Ternate, Tidore, Kasiruta og Mandiole i de nordre Molukkene (også kjent som Krydderøyene), en øygruppe i det østre Indonesia.
Hvittoppkakadu har hvit fjærdrakt og mørkegrått nebb. Vingefjærene har innslag av gult, som er mest synlig på undersiden. Arten blir cirka 45 cm lang og veier typisk omkring 600 gram. Arten trives i mangrove- og sumpskog.


== Eksterne lenker ==
(en) Hvittoppkakadu i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hvittoppkakadu hos Artsdatabanken 
(en) Hvittoppkakadu hos ITIS 
(en) Hvittoppkakadu hos NCBI 
(en) Kategori:Cacatua alba – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cacatua alba – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cacatua alba – detaljert informasjon på Wikispecies
Charles Utvik

Charles Utvik (født 10. januar 1956 i Brønnøysund) er arkeolog, tidligere journalist og leder for Kystmuseet i Nord-Trøndelag.
Han var journalist og redaktør i lokal-TV-selskapet Trøndelag Kringkasting i Trondheim fra 1991 til 1994. Fra 1995 til 1997 var han nyhetssjef i Radio 1 Trondheim. Fra 1997 til 2001 var han redaktør og daglig leder i Radio Sør-Helgeland. I perioden 2001 til 2008 var han redaksjonssjef og vaktsjef i Brønnøysunds Avis. Utvik hadde høsten 2007 og våren 2008 permisjon fra Brønnøysunds Avis for å være prosjektleder i oppstarten av Arbeideravisa i Trondheim. Fra 2014 har han vært ansatt i Museet Midt IKS som leder For Kystmuseet i Nord-Trøndelag, Norveg i Rørvik, Vikna. 


== Kilder ==
Kystmuseet
NRK – Ny arbeidaravis i Trondheim
LO Aktuelt – Arbeideravisas redaktør trekker seg
Fylkesvei 5416

Fylkesveg 5416 går mellom Haus kai og Sandbrekkane i Osterøy kommune. Veien er 3,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 359 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Osterøy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5416
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Olav Brunvand

Olav Arnold Brunvand (født 7. januar 1912, død 15. februar 1988) var en norsk journalist, redaktør og politiker for Arbeiderpartiet. 
Han var journalist i Sørlandet i Kristiansand mellom 1935-1939, og deretter journalist i Bergens Arbeiderblad fra 1939 til 1949, avbrutt av et fangeopphold i Tyskland mellom 1941 og 1945 under andre verdenskrig. Dette skyldtes blant annet at han sammen med Torstein Selvik var redaktør av den lokale utgaven av den illegale avisa Fri Fagbevegelse i Bergen.
Han var statssekretær i Forsvarsdepartementet mellom 1952 og 1954. Brunvand er kanskje mest kjent som leder av Arbeidernes Pressekontor mellom 1949 og 1978.
Olav Brunvands sønner er tidligere redaktør i Arbeiderbladet, Per Brunvand, Svein Brunvand og Arild Brunvand som er pressefotograf og leder av fotoavdelingen i Halden Arbeiderblad.


== Litteratur ==
Olav Brunvand: «Smil og tårer i tukthus» om oppholdet i tyske konsentrasjonsleire – og om fangenes engel, Hiltgunt Zassenhaus, hun som smuglet dagboksnotatene hans ut av leiren. Tiden Oslo 1968.
Einar Gerhardsen, Trygve Bratteli og Reiulf Steen: «Olav Brunvand i glede og i strid».


== Eksterne lenker ==
(no) Olav Brunvand hos Norsk senter for forskningsdata
Fylkesvei 363 (Hordaland)

Fylkesvei 363 (Fv363) i Hordaland går mellom Solberg og Hatland i Osterøy kommune. Veien er 2,8 km lang.
Per 2014 har den blitt del av Fv362Fylkesvei 362.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Osterøy
566Fylkesvei 566 Solberg
Fv368Fylkesvei 368 Hatland


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Vegliste Hordaland
EM i turn for kvinner 1959

Det andre europamesterskapet i turn for kvinner ble arrangert i 1959, i Kraków i Polen.
Dette var første året det ble arrangert lagkonkurranse i tillegg til de individuelle konkurransene. 


== Resultater ==


=== Individuell mangekamp ===
Obs: Hopp (VT), Skranke (UB), Bom (BB), Frittstående (FX).


=== Hopp ===


=== Skranke ===


=== Bom ===


=== Frittstående ===


== Medaljefordeling ==


== Se også ==
Europamesterskapet i turn 1959 for herrer


== Kilder ==
(de) 2. Turn-Europameisterschaften der Frauen 1959 in Krakau, Polen Arkivert 15. september 2016 hos Wayback Machine. IfoSta.de, besøkt 7. august 2018
Ulvesommer

Ulvesommer er et norsk eventyrdrama- og familiefilm fra 2003 regissert av Peder Norlund. Hovedrollen spilles av Julia Pauline Boracco Braaten. 
Filmen fikk Amandaprisen i kategorien Beste barne- og ungdomsfilm. Den ble også tildelt en rekke utenlandske priser, blant annet i Tyskland.


== Handling ==
Når utendørskurset i klatring blir avlyst bestemmer den tolvårige Kim seg for å klatre Østveggen, en bratt og farlig klatrevegg, slik hennes avdøde far gjorde da han var tolv. Hun overbeviser moren om at hun trygt kan dra utenlands. Etter å ha laget en dekkhistorie som innbefatter vennen Mads, tar Kim bussen til Nes, den nærmeste landsbyen til Østveggen. Der møter hun for første gang ulvejegerne, som senere blir den andre part i konflikten i filmen. Etter å ha klatret nesten hele veggen opp faller Kim ned, slår hodet mot en stein og besvimer. Fortumlet tar hun seg inn i en gammel sammenrast hytte, som blir hennes overnattingssted. Når hun våkner oppdager at hun har sovet i et ulvehi. Hun får god kontakt med ulvene, dette utvikler seg senere til et meget spesielt forhold. Senere hentes Kim av moren, som har vært innom vennen Mads’ landsted i Stavern. Når Kim har kommet hjem, ser hun ett innslag på nyhetene, hvor den ene jegeren svært overdrevet forteller om ulvesituasjonen i området. Etter dette starter ett kappløp, hvor Kim prøver å beskytte ulvene mot jegerne. Dette tar henne med på en heseblesende flukt mot grensen til Sverige, med jegerne hakk i hel. 


== Priser ==
Amandaprisen for beste barne- og ungdomsfilm/program
CineStar – Children Film Prize for beste film fra barnejuryen på Schlingel Film Festival i Tyskland
CineStar - Hovedpris av den internasjonale juryen på Schlingel Film Festival i Tyskland
Barnejuryens pris – Lübeck Nordic Film Days
Starboy Award – Oulu International Children's Film Festival
Cinekid Films Publikumspris på Cinekid Barne- og ungdomsfilmfestival i Amsterdam


== Skuespillere ==
Julia Pauline Boracco Braaten – Kim
Jørgen Langhelle – Jon Reitan
Line Verndal – Cecilie
Samuel Fröler – Markus
Niklas James Knudsen – Mads
Ingar Helge Gimle – Ingvald
Aksel Hennie – Pål
Robert Skjærstad – Reidar
Frank Robert Andreassen – Klatretrener
John Ivar Bye – Lensmann
Harald Dal – Knut
Åsne Seierstad – TV-reporter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ulvesommer på Internet Movie Database 
(no) Ulvesommer i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Ulvesommer hos Filmfront 
(sv) Ulvesommer i Svensk Filmdatabas 
(da) Ulvesommer i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Ulvesommer på MovieMeter 
Trailer (YouTube)
Dagbladet - En tam villmarksopplevelse
Fylkesvei 5432

Fylkesveg 5432 går mellom Byrkjeland og Bernes i Osterøy kommune. Veien er 1,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 372 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Osterøy
567Fylkesvei 567 Byrkjeland
Kommunal vei fra Bernes til Bernesviki (0,6 km)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5432
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
EM i turn for kvinner 1961

Det tredje europamesterskapet i turn for kvinner ble arrangert i 1961, i Leipzig i den tids Øst-Tyskland. 


== Resultater ==


=== Individuell mangekamp ===
Obs: Hopp (VT), skranke (UB), bom (BB) og frittstående (FX)


=== Hopp ===


=== Skranke ===


=== Bom ===


=== Frittstående ===


== Medaljefordeling ==


== Se også ==
Europamesterskapet i turn 1961 for herrer


== Kilder ==
(de) 3. Turn-Europameisterschaften der Frauen 1961 in Leipzig, Deutschland (DDR) Arkivert 15. september 2016 hos Wayback Machine. IfoSta.de, besøkt 7. august 2018
Jan Grund

Jan Grund (født 22. juli 1946) er en norsk professor i helseledelse ved Oslomet og Campus Kristiania.
Han er utdannet cand. oecon. fra Universitetet i Oslo (1972). Grund har bl.a vært planleggingssjef i Helsedirektoratet, spesialrådgiver i Helsedepartementet, professor ved Nordiska Helsevårdshøgskolan, professor, instituttleder, direktør for etter- og videreutdanning og prorektor ved Handelshøyskolen BI og  rektor ved Høgskolen i Akershus. Han har ledet flere regjeringsoppnevnte utvalg og skrevet en rekke bøker om politiske,økonomiske og ledelsesmessige temaer bl.a Sykehusledelse- og helsepolitikk - 
Dilemmaenes tyranni (2006) og Kulturpolitikk er kunst (2008).
Grund har bl.a. vært styreleder ved Oslo Nye Teater i 20 år og styremedlem i Oslo Kino i 12 år. Han er nå styreleder i Norsk Revmatikerforbund, Arts@Business, konsulentselskapet Agenda Kaupang og medlem i styrene til  Høgskolen i Lillehammer, Pasientforeningen, Centro Asistencial Noruego SLU,  og Godt Haab.
Han er sønn av Inger Louise Valle som blant annet var Norges justisminister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jan Grund Arkivert 23. september 2012 hos Wayback Machine. Civita
(no) Publikasjoner av Jan Grund i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Jan Grund i BIBSYS
Kalle Løchen

Karl «Kalle» Løchen (født 9. mai 1865 på Fåberg, 
død 20. november 1893 i Kristiania) var en norsk skuespiller, kunstmaler og bohem.
Etter middelskole i 1881 gikk han på Tegneskolen med Julius Middelthun som lærer. Han var også elev av Wilhelm von Hanno og Knud Bergslien. Som så mange andre i sin generasjon fikk han råd og veiledning av Christian Krohg, som hadde atelier i «Pultosten» i Lille Grensen, ved siden av Bergsliens malerskole. Løchen deltok også i Frits Thaulows «friluftsakademi» på Modum i 1883, og debuterte på Høstutstillingen samme år. 
Han var samtidig med og venn av Edvard Munch, og bodde en tid sammen med ham i Paris.


== Familie ==
Se også Løchen (slekt)Hans foreldre var overkontrollør, cand.jur. Edvard Martin Løken (1818–77) og Anne Elisabeth Grøtting (1823–1902). 
I 1886 giftet han seg med den bergenske skuespillerinne Anna Cathinca Charlotte Brun (1862–92), og de bosatte seg i  Bergen, der Kalle Løchen fikk jobb ved Den Nationale Scene. Kona døde våren 1892. Ekteparets to små barna ble tatt hånd om av nære slektninger. Kalle Løchen flyttet tilbake til hovedstaden og begynte ved Carl Johan Teatret. Han tok sitt eget liv året etter i Ekebergskogen.Datteren Esther (1887–1967) var skuespiller ved Trondhjems Nationale Scene. Hun var gift med skuespiller Sverre Helland Toresen (1882–1963). Den andre datteren, Kally (Nanna) Løchen (1891–1943), vokste opp hos Kalles søskenbarn Håkon Løken. Hennes første ektemann var arkitekt Frits Morten Anker Bachke (1885–1941), (sønn av Anton Sophus Bachke). De fikk to barn sammen, Knut og Per. I 1919 giftet hun seg for annen gang med den kjente teatermannen Per Kvist.

		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Løchen, Rolf (1965). Kalle Løchen : en kunstner i "Bohêmetiden". Aschehoug. 
Johannes Rød, Arnt Fredheim. Malerier: en omvisning i norsk kunsthistorie, Gyldendal, 2004. Om Kalle Løchen side 115. ISBN 9788205309579


== Eksterne lenker ==
(en) Kalle Løchen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Kalle Løchen hos Sceneweb 
(no) Kalle Løchen sine malerier i Nasjonalmuseet sin samling
Gavin Rossdale

Gavin Rossdale (født 30. oktober 1965) er en engelsk musiker og vokalist, kjent som vokalist i det britiske post-grunge-bandet Bush.  
Rossdale var gift med den amerikanske sangeren Gwen Stefani som han har tre barn med. I 2008 lanserte han sitt debut-soloalbum Wanderlust.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gavin Rossdale – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gavin Rossdale på Internet Movie Database 
(en) Gavin Rossdale hos The Movie Database 
(en) Gavin Rossdale på Apple Music 
(en) Gavin Rossdale på Discogs 
(en) Gavin Rossdale på MusicBrainz 
(en) Gavin Rossdale på Songkick 
(en) Gavin Rossdale på Last.fm 
(en) Gavin Rossdale på Genius — sangtekster 
(en) Gavin Rossdale på AllMusic 
Gavin Rossdale på Twitter 
Gavin Rossdale på Instagram 
Gavin Rossdale på YouTube 
Gavin Rossdale på Myspace
Selsnepe

Selsnepe (Cicuta virosa) er en giftig plante i skjermplantefamilien. 
Planten er flerårig og blir 50–120 cm høy. Den blomstrer i juli–august med hvite eller lyse rosa blomster som sitter sammen i skjermform. Jordstengelen er innhul og tverrdelt med en serie luftfylte kamre.
Man kan finne blomsten i våtområder som vannkanter, våte enger og myrer. Selsnepe vokser naturlig i nordlige og sentrale deler av Europa, nord i Asia og nordvest i Nord-Amerika.


== Giftstoffer ==

Selsnepe er en av de giftigste plantene i Norge, alt etter hvordan man definerer giftighet. Det som gjør selsnepe spesielt farlig, er at det ikke finnes motgift. På slutten av 1970-tallet hadde ca. halvparten av alle forgiftninger dødelig utgang.
Stilken og jordstengelen inneholder en melkesaft som raskt blir guloransje ved kontakt med luft, den er noe oljeaktig og med lukt som kan minne om lukten av mus, gulrøtter eller pastinakk. Ettersom planten har hvite rotknoller som kan minne litt om pastinakkgrønnsaken, kan den forveksles med denne.
Den gule melkesaften og røttene inneholder giftstoffet cicutoksin, som kan stoppe signalgangen i sentralnervesystemet hos mennesker og dyr. Har man hatt kontakt med planten, bør man vaske hendene svært godt. Selv små mengder kan være farlige.


== Eksterne lenker ==
(en) Selsnepe i Encyclopedia of Life 
(en) Selsnepe i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Selsnepe hos Artsdatabanken 
(sv) Selsnepe hos Dyntaxa 
(en) Selsnepe hos ITIS 
(en) Selsnepe hos NCBI 
(en) Selsnepe hos The International Plant Names Index 
(en) Selsnepe hos Tropicos 
(en) Kategori:Cicuta virosa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cicuta virosa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cicuta virosa – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «meget giftig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Fylkesvei 5508

Fylkesveg 5508 går mellom Rebnor og Øksnes i Austrheim kommune. Veien er 2,3 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 422 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Austrheim
568Fylkesvei 568 Rebnor
Endepunkt Øksnes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5508
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
South Ealing undergrunnsstasjon

South Ealing undergrunnsstasjon er en stasjon på Londons undergrunnsbane. Den er en del av Piccadilly-linjen og ble åpent 1. mai 1883.


== Eksterne lenker ==
South Ealing Underground Station Transport for London (Engelsk)