jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
American Express

American Express (NYSE: AXP), også kjent som AmEx, er et finansselskap med base i New York i USA. American Express er mest kjent for sine kredittkort og reisesjekker og ble grunnlagt i 1850 og er en av de 30 selskapene som ligger til grunn for Dow Jones Industrial Average.Alle land hvor AmEx tilbyr sine kort har egne tilbud. I motsetning til andre kredittkort har AmEx ingen øvre kredittgrense.


== Se også ==
Bankkort
VISA
MasterCard


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) American Express – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
– Den norske hjemmesiden til AmEx
Utdypende artikkel om American Express
Fayuantempelet

Fayuantempelet (kinesisk: 法源寺, pinyin: Fǎyuán Sì) er et gammelt buddhistisk tempel sørvest i det sentrale Beijing i Folkerepublikken Kina. Det er ett av byens mest navngjetne buddhisttempler. Det dekker et område på 6500 kvadratmeter, og ligger i det tidligere Xuanwumen-området.
Templet skal først ha blitt bygget i året 645 under Tang-dynastiets keiser Taizong. Det ble senere helt nybygd i Zhengtong-keiserens tid (1436–1449) under Ming-dynastiet. 
Templet rommer et stort antall historiske gjenstander, som gamle bronsefigurer, steinløver og figurer av de tre Vairocanabuddhaene. Her er også tekster fra både Ming- og Qing-dynastiene.


== Referanser ==
Calatravaordenen

Calatravaordenen (spansk: Orden de Calatrava) var en religiøs og militær ridderorden grunnlagt i 1158 i kongeriket Castilla. Ordenen var opprinnelig en militær gren av Cistercienserordenen. Den ble anerkjent av pave Alexander III i 1164. Ordenens tegn var et rødt liljekors.
Ordenen kjempet for å beskytte Castilla mot dets fiender. Under Reconquista var Calatravaordenen engasjert i kampen mot maurerne. Framgangene i denne kampen gjorde at ordenen opparbeidet betydelig makt og rikdom. Den ble dermed en maktfaktor i konkurranse med kongemakten, som forsøkte å kontrollere den gjennom å overta stormesterembetet. I 1487 ble kong Ferdinand II av Aragón ordenens stormester og siden forble embetet under kongemakten. Etter Granadas fall i 1492 forsvant ordenens militære begrunnelse og ordenens virke ble konsentrert om forvaltning av dens omfattende jordegods. 
Ordenens midler og besittelser ble gjentatte ganger forsøkt beslaglagt på 1800- og begynnelsen av 1900-tallet. Den ble sekularisert i 1855, erklært oppløst under Den første spanske republikk, men gjenopprettet i 1875. Medlemskapet i ordenene utviklet seg til å bli mest en æresbevisning, men seremoniellet ble opprettholdt. Medlemskap var fortsatt begrenset til adelige. Kong Alfonso XIII fungerte som ordenenes stormester, også etter kongedømmets fall i 1931. Under den andre republikk ble imidlertid ordenene som offisielle institusjoner opphevet ved dekret av 1931 og var etter dette å anse som private foreninger. Opptak av nye medlemmer stanset likevel så godt som helt opp. 
Etter gjeninnføringen av monarkiet i Spania i 1975 ble Calatravaordenen gradvis gjenopplivet. Den nye kongens far, Juan, greve av Barcelona, ble utnevnt til leder for Det kongelige råd for de militære ridderordener av Santiago, Calatrava, Alcántara og Montesa. Han ble i 1993 etterfulgt av prins Carlos, hertug av Calabria. Kongen selv fungerer som ordenenes stormester. I 1982 ble nye noviser tatt inn i alle fire ordener og året etter startet opptak av fullverdige riddere. Kongens beskytterskap overfor ordenene kommer også til uttrykk gjennom den tillatelse disse har fått til å avholde sine møter og seremonier i et særlig rom i det kongelige slott. Ordenene er likevel fortsatt rettslig sett private ordensbrorskap med foreningsstatus og fortsetter med denne status sin religiøse, kulturelle og humanitære virksomhet. 
Calatravaordenen er i dag et katolsk brorskap som står under beskyttelse av Spanias konge. Den har omkring 50 fullverdige riddere og i underkant av 30 noviser. Ordenen tar kun opp adelige som kan vise til fire adelige besteforeldre.


== Kilder ==
Guy Stair Sainty: «The Spanish Military Orders», i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo (red.): World Orders of Knighthood and Merit, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 97-119.


== Se også ==
Alcantaraordenen
Montesaordenen 
Santiago-ordenen


== Eksterne lenker ==
Orden de Calatrava
Ridderslag

Ridderslag er en handling der en fyrste i en seremoni opphøyer en person i den adelige ridderstand. Seremonien kan ta mange former, men har sitt navn etter praksisen der ridderstatusen tildeles gjennom at fyrsten lar sitt sverd berøre begge skuldre til den person som opphøyes i ridderstanden. Praksisen med ridderslag kom til på 1100-tallet. Den ble senere også knyttet til medlemskap i ridderordener. 
I dagligtalen omtales noen ganger utnevnelse av personer til fortjenstorden med at vedkommende er utnevnt til ridder. Utnevnelse til en fortjenstorden innebærer i våre dager i de fleste land verken ridderslag eller adelstittel. Storbritannia er her et unntak da utnevnelse til enkelte av dette landets ordener i noen tilfeller samtidig også medfører at vedkommende mottar ridderslag av dronningen. Ridderslaget medfører da ikke-arvelig adelskap som en del av den lavadelige ridderstanden. I de fleste andre land er ridder betegnelsen på den laveste klasse av fortjenstordener uten at dette medfører ridderslag. 


== Kilder ==
Boulton, D'Arcy Jonathan Dacre: The knights of the crown. The monarchical orders of knighthood in later medieval Europe, 1325–1520, 2. utgave, Boydell Press, 2000
Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966, s 13–14
Svetlana Pospelova

Svetlana Pospelova (født 24. desember 1979) er en russisk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer på 400 meter. Hun fikk ikke delta i OL i 2000 i Sydney etter å ha testet positivt på stanozolol.


== Personlige rekorder ==
100 meter – 11.32 (2005)
200 meter – 22.39 (2005)
400 meter – 49.80 (2005)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svetlana Pospelova – Olympedia 
(en) Svetlana Pospelova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Svetlana Pospelova – World Athletics 
(en) Svetlana Pospelova – Track and Field Statistics
X-41

X-41 CAV (Common Aero Vehicle) er/var et hemmelig prosjekt i regi av USAs flyvåpen USAF og forsvarets forskningsavdeling DARPA (Defense Advanced Research Projects Agency).


== Historie ==
I desember 2002 fikk flyvåpenet og forsvarets forskningsavdeling DARPA i oppdrag å samarbeide om å konstruere et militært romfly som raskt kunne utføre angrep med konvensjonelle våpen over hele kloden. Dette prosjektet som X-41 ble en del av, ble kalt FALCON (Force Application and Launch from Continental United States). 
X-41's jomfrutur var planlagt å finne sted i løpet av 2003, men prosjektets status er per august 2008 ukjent.


== Formål ==
X-41s mål er/var å utvikle et ubemannet gjenbrukbart militært ballistisk romfartøy MSP (Military Space Plane) som kunne levere nyttelast over store avstander. 


== Design ==
Prosjektet er fremdeles hemmeligstemplet, og svært lite informasjon om X-41 er tilgjengelig.


== Spesifikasjoner ==
Dimensjoner

Mannskap: Ubemannet
Lengde: Ukjent
Høyde:  Ukjent
Vekt: UkjentYtelse

Motor: Ukjent
Skyvekraft: Ukjent kN
Toppfart: Ukjent
Maks operasjonshøyde: Utenfor atmosfæren


== Kilder ==
NASA – American X-vehicles, An Inventory—X-1 to X-50 (side 51) Utgitt 2003 (pdf) Besøkt 20. mars 2015
GlobalSecurity.org – X-41 Common Aero Vehicle (CAV), Hypersonic Technology Vehicle (HTV) Besøkt 20. mars 2015
Musa Amer Obaid

Musa Amer Obaid (arabisk: موسى عامر عبيد, født Moses Kipkirui 18. april 1985 i Kenya) er en friidrettsutøver fra Kenya, som nå representerer Qatar. Han konkurrerer hovedsakelig på 3000 meter hinder.
Musa Amer endte på fjerdeplass i OL i 2004 i Athen, på ny personlig rekord 8:07.18 minutter, etter å ha vunnet sølvmedalje i Junior-VM en måned tidligere.  
I 2006 leverte han en positiv dopingtest, og ble utestengt fra september 2006 til September 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Musa Amer Obaid – Olympedia 
(en) Musa Amer Obaid – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Musa Amer Obaid – World Athletics 
(en) Musa Amer Obaid – Track and Field Statistics
Charles Renard

Charles Renard (født 1847, død 1905) var fransk militæringeniør.
Etter den fransk-prøyssiske krig begynte han i 1871 sitt arbeide med å konstruere styrbare luftskip for den franske arme. Sammen med  sin bror Paul og Arthur C. Krebs kunne han i 1884 presentere en styrbar ballong «La France». Den foretok sin jomfrutur, den  9. august  1884 og senere vist på Verdensutstillingen i Paris (1889).
Han foreslo også  systemet med  foretrukne tall som nå bærer hans navn og som er blitt internasjonal standard akseptert av  ISO 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The pioneers : An anthology : Charles Renard
Charles Renard
Charles Renard
US Centennial of Flight Commission
Joe Hewitt

Joe Hewitt (født 3. mai 1881 i Chester, død 12. mars 1971) var en engelsk fotballspiller. Hans posisjon på banen var spiss.
Hewitt startet karrieren sin i Sunderland før han ble hentet til Liverpool av manager Tom Watson i januar 1904.
Han fikk sin debut for de røde 13. februar samme år i hjemmekampen på Anfield mot Stoke i en kamp som endte 0 – 0. Hans første mål kom litt under en måned senere, 12. mars da han scoret et av målene da Liverpool vant 3 – 0 hjemme mot Sheffield United.
Han hadde etablert seg som fast på laget, men klarte ikke å forhindre at Liverpool rykket ned til 2. divisjon denne sesongen.
Sesongen etter fikk han kun 9 kamper, noe som ikke var nok til å få vinnermedaljen som Liverpool fikk ved å vinne 2. divisjon. Sesongen etter gikk det derimot bedre i det Hewitt ble topscorer med 24 mål på 37 kamper, noe som var med på å sikre Liverpool seieren i 1. divisjon.
Han ble værende i klubben frem til 1910 etter å ha scoret 74 mål på 164 kamper. I 1911 kom han tilbake til klubben for å jobbe i støtteapparatet.
Han døde i 1971, nesten 90 år gammel.


== Statistikk ==
Liverpool


=== Kamper ===
1904–1910: Ligakamper – mål: 152 kamper – 69 mål.
1904–1910: Totalt kamper – mål: 164 kamper – 74 mål.


=== Medaljer ===
1905/1906: Ligamester 1. divisjon.


== Se også ==
Statistikk om Liverpool FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil på LFChistory.net
So You Think You Can Dance (sesong 2)

So You Think You Can Dance, forkortet SYTYCD, er en amerikansk talentkonkurranse. I USA sendes programmet på TV-kanalen Fox, mens det i Norge blir sendt på TVNorge. Vinneren av sesong 2 ble Benji Schwimmer, der han slo Travis Wall, Donyelle Jones og Heidi Groskreutz i finalen.


== Personell ==
Programleder: Cat Deeley
Fast dommer: Nigel Lythgoe
Gjestedommere:
Mary Murphy
Dan Karaty
Shane Sparks
Mia Michaels
Olisa Thompson
Cicely Bradley
Brian Friedman
Jean-Marc Généreux


== Audition ==
Nedre aldersgrense 18 år, og 30 år er øverste. Deltagere som er over 30, kan få en opptreden på programmet uansett, men personen kan ikke komme videre. De som gikk videre fra audition gikk til Vegas-uken, der dommerne valgte topp 20. Auditionrunden for sesong 2 ble holdt i disse byene:

New York City, New York
Los Angeles, California
Chicago, Illinois
Charleston, Sør-Carolina


== Topp 20 ==


=== Kvinner ===


=== Menn ===


== Elimineringskart ==


== Dommernes favorittnumre ==
Fet skrift = finalist


== Turné ==
I 2006 turnerte So You Think You Can Dance i flere byer i USA med de 10 beste på turnéen.


== Priser ==


=== Emmy Awards ===


== Eksterne lenker ==
(en) So You Think You Can Dance på Internet Movie Database
So You Think You Can Dance hos TV.com
Leninordenen

Leninordenen (russisk: Орден Ленина) var en orden som ble utdelt i Sovjetunionen. Ordenen ble innstiftet 6. april 1930 av presidiet i Sovjetunionens øverste sovjet.Den ble gitt navn etter revolusjonshelten Lenin. Den var Sovjetunionen høyeste sivile orden.


== Inndeling ==
Leninordenen besto av én klasse.


== Insignier ==
Ordenstegnet for Leninordenen var en medaljong i gull og platina som bar Lenins portrett i midten omgitt av en krans av kornaks der kommunistiske symboler var satt inn: det røde flagget, den røde stjernen, samt hammer og sigd. Lenins navn er innskrevet med kyrilliske bokstaver i flagget. Ordenstegnet finnes i flere varianter. Den opprinnelige modellen ble fornyet i 1931. Etter dette kom det nye modeller i 1934, 1936 og 1943.Ordensbåndet var rødt med to smale gule striper langs kantene. Fargene er de samme som i Sovjetunionens flagg.
Ved gjentatt tildeling bar mottakeren flere ordenstegn.


== Tildeling ==
Leninordenen ble tildelt sovjetborgere og også organisasjoner, institusjoner, militære enheter, kommunale enheter, kollektiver og virksomheter for fortjenstfull innsats for bygging av sosialismen, fremragende kunstnerisk, vitenskapelig eller teknisk innsats og for innsats på områder av særlig politisk viktighet. De som ble utnevnt til Helt av Sovjetunionen og Helt av det sosialistiske arbeid ble samtidig også tildelt Leninordenen.Leninordenen ble også tildelt utenlandske borgere som hadde arbeidet for å styrke forbindelsene mellom Sovjetunionen og andre land og for vennskap mellom folkene.Første mottager av ordenen var avisen Komsomolskaja Pravda. Under andre verdenskrig ble det tildelt 36 000 ordener for militær innsats, mens 5 000 ordene ble tildelt sivile. Det ble fortatt over 460 000 tildelinger av Leninordenen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Clarke, John D.: Gallantry Medals and Decorations of the World, Barnsley: Leo Cooper, 2001
Goodmann, Martin J.: Lenin's Legacy. A Concise History and Guide to Soviet Collectibles, Atglen: Schiffer Military History, 2000
Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966
Werlich, Robert: Russian orders, decorations, and medals, including those of imperial Russia, the provisional government, the civil war, and the Soviet Union, andre utgave, Washington, DC: Quaker Press, 1981
Bjelland og Hogsnes

Bjelland og Hogsnes består av tre åser, og er et sted ved Vear i Tønsberg kommune i Vestfold fylke med oppkjøring etter Jarlsberg travbane.
Gamle og nye Bjelland ligger mot Sem og Hogsnes ligger mot Tønsberg. Hogsnes skole ble slått sammen med barnehagen i 2006 for å bli Hogsnes oppvekstsenter.
Flere bedrifter har sine lokaler der og gamle Tønsbergs Blad er tatt over av NLI og Securitas.
Fjordvangen

Fjordvangen er et strøk eller område i Nesodden kommune syd for Oslo. 
Fjordvangen ligger på Bunnefjord-siden av Nesodden, 5-6 kilometer fra Nesoddtangen brygge, og ca. 4 kilometer fra administrasjonssentret Nesoddtangen. Fjordvangen inngår i tettstedet Nesoddtangen.
Opprinnelig het området Flateby skog, men i 1945 ble Fjordvangen valgt som nytt navn på området. I 1940 ble steinbryggen ved Fjordvangen strand bygget. Allerede på 1920-tallet hadde kommunen åpnet for bolig- og hyttebygging på Fjordvangen. Mange av de opprinnelige hyttene er i dag revet og erstattet med eneboliger. Fjordvangen preges i dag av eneboliger på store tomter omgitt av velvoksne trær og busker.
Nesoddbåtene anløp Fjordvangen brygge både morgen og ettermiddag helt frem til 1980-tallet. Da ble Bunnefjordruten nedlagt, og all trafikk gikk deretter med buss til Nesoddtangen brygge, og med båt til Oslo / Aker Brygge.
Vika (Oslo)

Vika er et strøk i Oslo sentrum, nord for bukta Pipervika som det har fått navnet sitt fra, sør for Stortingsgata (Oslo) og øst f.o.m Ruseløkkveien. Det ligger mellom strøkene Aker Brygge, Ruseløkka, Kvadraturen og Akershusstranda, og grenser i nord mot det området ved Karl Johans gate.  


== Historie ==

Området til det som i dag kalles Vika lå frem til ut på 1800-tallet under eiendommen Grünings løkke, samt det som fra 1800-tallet var kjent som Pipervika, et slumstrøk mest kjent for den offentlige prostitusjonen som foregikk der. Dette er omtalt i romanene Albertine av Christian Krohg og Fra Kristiania-Bohêmen av Hans Jæger. Det aller meste av bebyggelsen ble revet i 1950- og 1960-årene, og ingenting av den opprinnelige bebyggelsen er igjen i dag, med unntak av Vestbanestasjonen. Den nye bebyggelsen som kom på området har i dag strøksnavnet Vika og er av en helt annen karakter.


=== Bebyggelse ===
Strøket er preget av offentlige institusjoner, kulturbygg, uteliv og forretningsbygg. Det bor svært få i strøket, kun 15 personer er registrert her over to grunnkretser, og dette området dekker også nord for Vika. Her finner man:

Oslo rådhus, Rådhusplassen og Fridtjof Nansens plass
Nobels Fredssenter
Oslo Konserthus
Kinoer:
Saga kino
Klingenberg kino
Kino Victoria
Fire hotellerI Vika ligger også Vestbanen, den gamle jernbanestasjonen for vestgående linjer fra Oslo. Etter at togtunnelen gjennom Oslo sentrum og opprettelsen av Oslo sentralstasjon førte til nedlegging av stasjonen, har vestbanetomten inntil de senere år hatt en uavklart status. I mai 2008 ble det bestemt at den fremtidige bygningen for Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design skulle bygges på Vestbanetomten. I november 2010 vant det tyske arkitektfirmaet Kleihues + Schuwerk den internasjonale arkitektkonkurransen. 6. juni 2013 vedtok Stortinget nybygget innenfor en kostnadsramme på 5 327 mill. kroner.


== Se også ==
Pipervika
Vika-litteraturen
Ruseløkka/Skillebekk_Beboerforening


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fra Kristiania-Bohêmen av Hans Jæger, Eget forlag 1885. Tilgjengelig fra Dokumentasjonsprosjektet ved Universitetet i Oslo.
Albertine av Christian Krohg.
Drift av Fredrik Parelius.
Oversvømmelsen av Guleelven i 1938

Oversvømmelsen av Guleelven i 1938 var en menneskeskapt oversvømmelse i det nordlige Kina som kostet mellom 500 000 og 900 000 mennesker livet. Det var nasjonalistregjeringens styrker som ødela dikene og skapte oversvømmelsene for å stanse de japanske styrkers raske fremrykning tidlig under den annen sino-japanske krig.
Etter det japanske angrep i 1937 var guomindangstyrkene på vikende front. Japanerne rykket raskt frem, og i juli 1938 kontrollerte de størstedelen av Den nordkinesiske slette. Japanerne erobret Kaifeng, provinsen Henans daværende hovedstad, den 6. juni 1938, og rykket frem mot Zhengzhou. Zhengzhou var et viktig jernbaneknutepunkt, og dersom japanerne erobret den byen, ville det åpne seg angrepsakser langs jernbanelinjene både mot Xi'an i vest og mot Wuhan i sør. Dette ville den kinesiske regjering forhindre.
Chiang Kai-shek og hans rådgivere besluttet derfor at man skulle åpne Guleelvens diker nær Zhengzhou for å stanse de japanske angripere med den påfølgende store oversvømmelse. Man aktet opprinnelig å bryte dikene ved Zhaokou, men det ble vanskelig; derfor skjedde dikebruddet ved Huayuankou.
Guleelvens vannmasser begynte å strømme ut ved Huayuankou tidlig på morgenen den 9. juni 1938. Resultatet var en oversvømmelse på 54 000 km² og at hele elven så fant seg et nytt leie, og i ni år strømte den ut gjennom provinsene Henan, Anhui og Jiangsu til Østkinahavet.
For å oppnå at japanerne ble overrumplet, ble befolkningen ikke advart i forkant. Flommen la millioner av hjem under vann, og storparten av befolkningen klarte ikke å flykte unna i tide. Tapstallene blant den sivile kinesiske befolkning var på mellom 500 000 og 900 000. Militært klarte aksjonen å skape store problemer for den japanske fremrykning.
Dikene ble gjenoppbygd i 1946 og 1947, slik at Guleelven igjen rant ut i havet gjennom sitt nordlige leie.


== Litteratur ==
Dutch, Steven I. (November 2009). "The Largest Act of Environmental Warfare in History". Environmental & Engineering Geoscience 15 (4): 287–297.
Taylor, Jay (2009). The Generalissimo: Chiang Kai-Shek and the Struggle for Modern China. Cambridge, MA: Belknap Press of Harvard University Press. pp. 154–155.
Lary, Diana (1 April 2001). "Drowned Earth: The Strategic Breaching of the Yellow River Dyke, 1938". War in History 8 (2): 191–207. 1082337951.
Berentsens Brygghus

Berentsens Brygghus AS, fram til 2007 registrert som Egersund Mineralvandfabrik AS, er et norsk bryggeri i Egersund, grunnlagt i 1895 av kaptein Wilhelm Berentsen. Bryggeriet drives i dag fortsatt av familien Berentsen og produserer eplemost, mineralvann, øl og alkoholholdig cider. Produktene selges hovedsakelig under merkenavnet Berentsens.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Berentsens Brygghus hjemmeside
Nesgata

Nesgata finnes flere steder:

Nesgata (Arendal)
Nesgata (Kvinesdal)
Nesgata (Jevnaker)
Nesgata (Rauma) – Åndalsnes
Nesgaten (Flekkefjord)Se også:

Næssgata (Fredrikstad) – Rolvsøy
Nessgata (Alstahaug) – Sandnessjøen
Nesveien

Nesveien finnes flere steder:

Nesveien (Arendal)
Nesveien (Bærum) – Haslum
Nesveien (Fredrikstad) – Rolvsøy
Nesveien (Asker) – Nesbru
Nesveien (Sarpsborg) – Hafslundsøy
Nesveien (Marker) – Ørje
Nesveien (Vestvågøy) – Gravdal
Nesveien (Hof)
Nesveien (Evenes) – Bogen i Ofoten
Nesveien (Skiptvet)
Nesveien (Trøgstad) – Båstad
Nesveien (Nøtterøy) – Duken
Nesveien (AndebU)
Nesvegen (Bergen) – Tertnes
Nesvegen (Ålesund)
Nesvegen (Vennesla)
Nesvegen (Moss)
Nesvegen (Eidsvoll)
Nesvegen (Ski) – Kråkstad
Nesvegen (Molde) – Kleive
Nesvegen (Nord-Aurdal) – Fagernes
Nesvegen (Fjell)
Nesvegen (Stord) – Sagvåg
Nesvegen (Songdalen) – Brennåsen
Nesvegen (Seljord)
Nesvegen (Strand) – Tau
Nesvegen (Kvinnherad) – Løfallstrand
Nesvegen (Karmøy) – Vedavågen
Nesvegen (Karmøy) – Stol
Nesvegen (Gamvik) –
Nesvegen (Ringsaker) – Brumunddal
Nesvegen (Rælingen) – Nordby
Gamle Nesvegen (Ålesund)
Nedre Nesvei (Hole) – Krokkleiva
Nordre Nesvegen (Fjell)
Nordre Nesvei (Nøtterøy) – Duken
Østre Nesveien (Sandefjord)Se også

Ness vei (Malvik) – Hommelvik
Bjarne Ness veg (Trondheim)
Trygve Næss vei (Arendal)
Yangtzesletten

Yangtzesletten (kinesisk: 长江中下游平原; pinyin: Chang Jiang Pingyuan) eller Yangtzedalen er en rekke sammenhengende flodsletter langs Chang Jiang (Yangtzefloden) og dens sideelver i de sentrale og østlige delene av Kina.
Den regnes å bre seg ut mot øst fra et sted noe østenfor Yichang (i provinsen Hubei. Den midtre del av sletten brer seg ut over og omfatter store deler av det nordøstre og sørøstre Hunan, Hubei, og det nordlige og sentrale Jiangxi, og her ligger de store Dongting-, Poyang- og Hongsjøene.
Den midlere nedre Yangtzesletten strekker seg østover helt ut til kysten. Her består den i høy grad av alluviale sedimenter fra elvene, i den grad at det er store områder som helt eller delvis er sumpland. Det er svært mange små innsjøer og elver her, noe som gjør området velegnet for risdyrking og fiskedammer. Området produserer dessuten mye  te, silke, raps, hestebønner og tangeriner.
Den nedre Yangtzesletten omfatter Yangtzedeltaet.
Jonathan Nsenga

Jonathan Nsenga (født 21. april 1973) er en belgisk friidrettsutøver, som hovedsakelig konkurrerer på 110 meter hekk.
Han har en personlig rekord på 13.25 sekunder, fra semifinalen i EM i 1998 i Budapest. Denne tiden er gjeldende belgisk rekord. I 1997 ble han utestengt i tre måneder for bruk av efedrin.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jonathan Nsenga – Olympedia 
(en) Jonathan Nsenga – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jonathan Nsenga – World Athletics 
(en) Jonathan Nsenga – Track and Field Statistics