jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Calcutta Cup

Calcutta Cup er et rugby union-trofe, som deles ut til vinneren av den årlige kampen mellom England og Skottland under Seksnasjonersturneringen.


== The Calcutta Club ==
1. juledag 1872 ble det spilt en rugbykamp mellom 20 spillere for England og 20 spillere fra Skottland, Irland og Wales i Calcutta, India.  Kampen var en stor suksess og ble gjentatt uken etterpå.  Spillerne som deltok stiftet klubben Calcutta Football Club i januar 1873.  Året etter ble de med i rugbyforbundet og selv om det indiske klimaet ikke passet så bra for å spille rugby, økte antallet medlemmer i klubben.  Det britiske regimentet forlot India og etter hvert ble tennis og polo mer populært og klubben ble nedlagt i 1878.  En annen medvirkende årsak til nedleggelsen er at det ble slutt på gratis drikke i baren etter kampene.  Medlemmene ønsket å bevare navnet på klubben og tok ut pengene klubben hadde i banken.  De ble utbetalt i rupi hvor myntene var laget i sølv.  Pengene støpte de om til en pokal som de gav til det engelske rugbyforbundet i 1878 med betingelse om at det skulle spilles årlige kamper om pokalen.


== Pokalen ==

Den er håndlaget i India og er 18 tommer (45 cm) høy.  Utvendig er den full av små inngraveringer og tre kongekobraer utgjør håndtakene.  Det er en indisk elefant på lokket til pokalen.  Sokkelen til pokalen er laget av tre og det er montert plater hvor det er inngravert alle kampene, det vinnende laget og navnet på begge lags kapteiner.  Det originale trofeet eksisterer fortsatt, men etter flere år med mislighold, inkludert to spillere fra hvert lag som sparket pokalen under en fyllekule etter kampen i 1988, blir pokalen permanent oppbevart i rugby-museet på Twickenham Stadium.  England og Skottland har derfor en tro kopi av pokalen som vinneren viser fram etter kampen.


== Konkurransen ==
Selv om det opprinnelig var tenkt at trofeet skulle brukes som rugby sin versjon av fotballens FA-cup som ble introdusert på samme tid, nektet det engelske rugbyforbundet at det skulle brukes i en turnering for bare engelske lag.  Siden Wales ikke hadde et landslag og Irland sitt lag var mye dårligere enn England og Skottland, ble det bestemt at pokalen skulle gis til vinneren av den årlige kampen mellom England og Skottland.  Den første kampen ble spilt i 1879, som endte i uavgjort.  I 1883 startet Home Nations (som senere har blitt til Seksnasjonersturneringen) og pokalen deles ut etter kampen i denne turneringen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Why is England vs Scotland called the Calcutta Cup? www.mirror.co.uk, lest 12. april 2016.
(en) THE CALCUTTA CUP: the legacy of a club that died Artikkel om The Calcutta Cup på hjemmesiden til det skotske rugbyforbundet.
Lionel Charles Hopkins

Lionel Charles Hopkins (født 1854, død 1952) var en britisk sinolog. Han var bror til Gerard Manley Hopkins. Han samlet seg en større samling kinesiske orakelben (The Hopkins Collection of Inscribed Oracle Bones).


== Verker ==
Report by Mr. L.C. Hopkins on the island of Formosa,  Harrison and Sons, 1885.
The Guide to Kuan hua: A Translation of the 'Kuan hua chih nan' With an Wssay on Tone and Accent in Pekinese, and a Glossary of Phrases, 3. and revised ed. Shanghai: Kelly & Walsh 1900
The Origin and Earlier History of the Chinese Coinage, Photographic reprint, 1978


== Referanser ==


== Litteratur ==
F.H. Chalfant: The Hopkins Collection of Inscribed Oracle Bones, New York, 1939


== Eksterne lenker ==
Finding list for the Hopkins Collection of Chinese Oracle Bones
Shen Jiaben

Shen Jiaben (kinesisk: 沈家本, født 1840 i Wuxing i Zhejiang i Kina, død 1913) var en kinesisk mandarin og jurist. I 1905 hadde han ansvaret for revisjonen av Store Qing-lovverket, som avskaffet en rekke drastiske avstraffelsesmetoder, som langsom oppstykking (lingchi).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Howard L. Boorman, Richard C. Howard og Joseph K. H. Cheng (red.): Biographical Dictionary of Republican China. New York: Columbia University Press, 1967.


== Eksterne lenker ==
Artikkel i Baidu baike (kinesisk)
Ioniseringsenergi

Ioniseringsenergi (også kalt ionisasjonspotensial) er energi som kreves for å fjerne ett elektron fra atomet eller molekylet som elektronet er bundet til. Ioniseringsenergi måles i elektronvolt (eV). 
Elektronet kan i det enkelte atomet (hydrogenatomet) være bundet i forskjellige baner, n, gitt ved bindingsenergien:

  
    
      
        E
        =
        −
        
          
            k
            
              n
              
                2
              
            
          
        
      
    
    {\displaystyle E=-{\frac {k}{n^{2}}}}
  der k er 13,6 eV.
Ioniseringsenergien for elektronet i den sterkest bundne tilstanden (grunnstilstanden med n = 1), blir da 13,6 eV. 
For molekyler definerer en ioniseringsenergi som den minste energi et molekyl i gassfasen må tilføres for at elektron skal kunne frigjøres fra molekylet. Det dannes dermed et positivt ladd molekylion. Ioniseringsenergi kan derfor også defineres som den minste energien som må til for å danne et positivt ladet ion.
Ioniseringsenergier måles ved bombardement med elektroner eller ved belysning med ultrafiolett lys. Den informasjonen som slike målinger gir, er viktig for å forstå ionenes fysikk og kjemi.
Askov højskole

Askov højskole er en dansk folkehøgskole i landsbyen Askov i Vejen kommune i det sydlige Jylland.
Skolen ble grunnlagt i 1865 som en videreføring av Danmarks første folkehøgskole, opprettet 1844 i Rødding i Sønderjylland på initiativ av Christian Flor. Den første forstanderen på Askov højskole var Ludvig Schrøder.
Skolen har hatt mange kjente elever fra flere nordiske land, blant annet mottok Kristofer Uppdal avgjørende inntrykk her.
Martin Nürenbach

Martin Nürenbach (død 1780 i Tavastland i Finland) var en tysk-svensk akrobat, danser, skuespiller og teaterdirektør. Han er kjent for å ha grunnlagt det første teateret i Christiania.
Nürenbach var adoptivsønn av Carl Gottfried Seuerling fra Tyskland og Margareta Seuerling fra Sverige. Han var i deres teaterselskap i Sverige i 1767. I 1770 var han danselærer og opptrådte som akrobat med den en Madame Stuart i Christiania. I 1771 åpnet han det første teater i Christiania, det ble imidlertid nedlagt i 1772. 


== Kilder ==
Stenborgska skådebanorna, Johan Flodmark.
Artikkel på Oslo Nye Teaters hjemmesider
Om Martin Nürenbach på Nasjonalbibliotekets nettsider
Isaac Shuldman

Isaac Schuldman (født 2. mars 1944) er en russiskfødt norsk fiolinist og professor ved Norges musikkhøgskole (1979–). Han debuterte med Minsk symfoniorkester som 13-åring (1957) og studerte ved konservatoriet i Leningrad, senere endog hos
Isaac Stern.  Han flyttet til Israel i 1972.Blant hans dirigenter spores Charles Groves, Neville Marriner, Mark Soustrout, Evgeny Svetlanov og Alexander Kantorov. I kammersammensetninger har han duettert med pianistene Frida Bauer, Alexander Volkov, Robert Levin, Einar Steen-Nøkleberg og Irina Osipova. Blant hans mange elever er Peter Herresthal, Alexander Rybak, Christopher Tun Andersen, Birgitte Stærnes, David Coucheron, Trond Sæverud,Atle Sponberg, Laurens Weinhold og Anna Margrethe H. Nilsen.


== Premier ==
1. pris i Carl Flesch-konkurransen


== Utgivelser ==
Egil Hovland:  Concertos (Aurora).  Med Moskva og Stavanger symfoniorkester.
Johan Kvandal: Violin konsert (Hemera, 1998).  Solist med St. Petersburg State Symphony Orchestra
Kjell Mørk Karlsen Violin konsert no2Med Minsk kammerorkester


== Referanser ==
Heinävesi

Heinävesi er en kommune i landskapet Södra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 4 000 innbyggere og et areal på 1 319,1 km² hvorav 288,7 km² vann. Heinävesi er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Libelits, Outokumpu, Tuusniemi, Leppävirta, Varkaus og Nyslott.

		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Heinävesi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Heinävesi – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Hirvensalmi

Hirvensalmi er en kommune i landskapet Södra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 2 500 innbyggere og et areal på 725,16 km² hvorav 273,45 km² vann. Hirvensalmi er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Joutsa, Kangasniemi, S:t Michel, Mäntyharju og Pertunmaa.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hirvensalmi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jorois

Jorois (finsk: Joroinen) er en kommune i landskapet Södra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 5 600 innbyggere og et areal på 711,57 km² hvorav 134,85 km² er vann. Jorois er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Juva, Leppävirta, Pieksämäki, Rantasalmi og Varkaus.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Joroinen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kerimäki

Kerimäki er en tidligere kommune i landskapet Södra Savolax i Finland. Kommunen hadde cirka 5 700 innbyggere og et areal på 875,39 km² hvorav 281,14 km² var vann. Kerimäki var en finskspråklig kommune som grenset til kommunene Enonkoski, Kesälahti, Kides, Punkaharju og Nyslott.
Den 1. januar 2013 ble kommunene Kerimäki og Punkaharju slått sammen med Nyslott.Kirken i Kerimäki er bygget i 1844-1847 og er sagt å vare verdens største trekirke. Den rommer omtrent 5 000 besøkende.

		
		


== Referanser ==
Mäntyharju

Mäntyharju er en kommune i landskapet Södra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 6 500 innbyggere og et areal på 1 210,49 km² hvorav 228,0 km² er vann. Mäntyharju er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Heinola, Hirvensalmi, Kouvola, Pertunmaa, S:t Michel og Savitaipale.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mäntyharju – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pertunmaa

Pertunmaa er en kommune i landskapet Södra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 2 000 innbyggere og et areal på 454,57 km² hvorav 78,0 km² er vann. Pertunmaa er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Mäntyharju, Hirvensalmi, Joutsa, Gustav Adolfs og Heinola.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pertunmaa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Puumala

Puumala er en kommune i landskapet Södra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 2 600 innbyggere og et areal på 1 237,92 km² hvorav 432,62 km² er vann.Puumala er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene S:t Michel, Juva, Sulkava, Ruokolax, Taipalsaari og Savitaipale.
Hurvadrapene

Hurvadrapene var en serie drap på åtte personer,  begått natten til 22. august 1952 i og omkring Hurva i Skåne.
Ugjerningene ble begått av den 25 år gamle Tore Hedin, som var «fjärdingsman» (stillingskategori i det svenske politiet frem til 1954). Året før (1951) hadde han drept mølleeieren Allan Larsson i forbindelse med pokerspill i Tjörnarp, og deretter satt fyr på huset hans. Hedin hadde imidlertid ikke blitt avslørt, delvis fordi han selv hadde deltatt i drapsetterforskningen.
I august 1952 hadde Hedins forlovede Ulla Östberg (24 år) anmeldt Hedin for mishandling – sannsynligvis på oppfordring av sin arbeidsgiver - da Hedin hadde slått henne ved flere anledninger. Hun brøt også forlovelsen med ham. Anmeldelsen førte til at Hedin mistet sitt vikariat som «extra ordinarie fjärdingsman». Bruddet med forloveden og avskjedigelsen skal ha blitt for mye å håndtere for Hedin, og utløste hendelsene natten 1952.Om natten (omtrent klokken tolv ifølge Hedins selvmordsbrev) drepte Hedin foreldrene Per Alfred Hedin (74 år) og Hulda Hedin (57 år) med øks i deres hjem i Saxtorp, og satte fyr på huset. Senere samme natt (omkring halv ett) dro han til aldershjemmet i Hurva der han drepte sin tidligere forlovede Ulla Östberg og forstanderinnen Agnes Lundin (55 år) med øks. Etter drapene på Lundin og Östberg helte Hedin bensin i trappene og barrikaderte døren til aldershjemmet, og satte deretter bygningen i brann. I flammene omkom de fire beboerne Nils Larsson (84 år), Maria Nilsson (71 år), Bengta Andersson (86 år) og Elna Andersson (83 år). En femte person, Maria Pettersson, døde noen dager senere på sykehus. Flere ble reddet ut fra den brennende bygningen takket være lokalbefolkningens redningsinnsats med stiger.
Etter udåden forfattet Hedin et selvmordsbrev som han la igjen i bilen, før han ved firetiden om  morgenen druknet seg i Bosarpasjön. Tidspunktet kunne fastslås fordi Hedin hadde armbåndsuret på seg. Brevet som Hedin skrev, var imidlertid formulert på en slik måte at politijakten pågikk enda et døgn etter at han hadde tatt sitt liv.  Så sendte man hans hjerne til Rettsmedisinsk institutt, dernest den britiske professor Young for undersøkelser.I 1986 ble TV-filmen Hurvamorden laget, med Ernst-Hugo Järegård i rollen som Tore Hedin. Filmen inngikk i serien Skånska mord, som i seks frittstående episoder tar opp kjente skånske kriminalsaker.


== Referanser ==
Tom Snyder

Thomas James «Tom» Snyder (født 12. mai 1936 i Milwaukee, Wisconsin, død 29. juli 2007 i San Francisco, California) var en amerikansk tv- og radiopersonlighet, nyhetsanker og talkshow-vert best kjent for talkshowene The Tomorrow Show (1973–1982) på NBC og Late Late Show with Tom Snyder (1995–1999) på CBS.
Snyder døde i sitt hjem i San Francisco i California 29. juli 2007 av kronisk lymfatisk leukemi.


== Tom Snyder og David Letterman ==
På begynnelsen av 80-tallet hadde Tom Snyder problemer med sitt The Tomorrow Show og speisielt at han ikke kom så godt overens med sin medprogramleder Rona Barrett. NBC bestemte seg da for å ta Snyder av luften tidlig i 1982 for å gjøre plass til den unge og fremadstormende komikeren David Letterman og Late Night with David Letterman.
I 1993 gikk David Letterman fra NBC til CBS og startet Late Show with David Letterman. I kontrakten sto det at Letterman hadde krav til tiden like etter sitt eget, for å laget et program som var i samme gate som det NBC hadde med Late Night. Letterman var stor fan av Snyder som han hadde tatt over programposten til for 11 år siden, og ville gi Snyder en ny sjanse innen late night-sjangeren. I januar 1995 begynte Snyder med Late Late Show with Tom Snyder og fortsatte med det til han ble avløst av Craig Kilborn i 1999.
Snyder og Lettermans første møte var når Snyder inviterte de tre fremadstormende unge komikerne David Letterman, Billy Crystal og Merrill Markoe til sitt The Tomorrow Show i 1978.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Snyder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tom Snyder på Internet Movie Database 
(en) Tom Snyder hos The Movie Database 
Tom Snyder, TV Talk Host, Dies at 71
Tom Snyder hos nndb.com
Rantasalmi

Rantasalmi er en kommune i landskapet Södra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 4 100 innbyggere og et areal på 925,34 km² hvorav 362,81 km² er vann. Rantasalmi er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Jorois, Juva, Nyslott, Sulkava og Varkaus.


== Vennskapskommuner ==
Rantasalmi har vennskapskommuner i Sverige, Danmark og Norge.
  Tomelilla, Sverige
 Præstø, Danmark
 Nordre Land, Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rantasalmi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Starly

Starly er en pokemon som man bare kan finne i Sinnoh-regionen. Den kan finnes nesten over hele Sinnoh. Navnet kommer fra det engelske ordet «starling» som betyr «stær».
Starly utvikler seg til Starivia som igjen utvikler seg til Staraptor.
Ash fanga en Starly i episoden «Two degrees of seperation».
Kristina kommune

Kristina (finsk: Ristiina) er en tidligere kommune i landskapet Södra Savolax i Finland. Kommunen hadde cirka 5 000 innbyggere og et areal på 742,49 km² hvorav 168,51 km² er vann. Kristina var en finskspråklig kommune som grenset til kommunene Hirvensalmi, S:t Michel, Mäntyharju, Puumala og Suomenniemi.
Den 1. januar 2013 ble Kristina og Suomenniemi en del av kommunen S:t Michel.

		


== Referanser ==
Tappsammenføyning

Tappsammenføyning eller tapp og tapphull er en treforbindelse brukt i årtusener av tømrere og snekkere verden over for å forbinde to stykker trevirke, som regel når de møtes i omtrent i 90 graders vinkel. Det finnes mange måter å utføre dette på, men den grunnleggende tanken er at en tilspisset eller redusert ende av det ene trestykket føres inn i et utskåret hull i det andre. Enden på førstnevnte kalles tapp og er ofte skåret ned til mindre dimensjoner enn resten av stykket, mens hullet i sistnevnte kalles  tapphull. Tappen bunner som oftest i tapphullet, men kan være gjennomstukket i et gjennomgående tapphull, som i forbindelsen mellom bjelker og stolper i eldre dansk landsens bindingsverk. Tappforbindelser kan låses med lim, nagler eller kiler for å holde delene sammen.
Tappforbindelser blir også brukt med andre materialer, for eksempel stein og metall.
Tappjern kan brukes for å lage tapper og tapphull i treverk.
Pennisetia

Pennisetia spp. er en slekt av  sommerfugler som hører til familien glassvinger (Sesiidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 20–30 mm), forholdsvis kraftige glassvinger, svarte med gule tverrstriper på bakkroppen. Forvingene er i stor utstrekning skjellkledte. Hannene har dobbelt kamtannede antenner.


== Levevis ==
Larvene lever inne i stammene på ulike planter, blant andre bringebær.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Sesioidea
Familien glassvinger, Sesiidae
Underfamilien Tinthiinae
Slekten Pennisetia  Dehne, 1850
Pennisetia assimilis Arita, 1992
Pennisetia bohemica Krácilek & Povolný, 1974 -Mellom-Europa
Pennisetia contracta Walker, 1856
Pennisetia eucheripennis (Boisduval, 1875)
Pennisetia fixseni Leech, 1888
Pennisetia fujianensis Wang & Yang, 2001
bringebærglassvinge, Pennisetia hylaeiformis (Laspeyres, 1801)
Pennisetia insulicola Arita, 1992
Pennisetia kumaoides Arita & Gorbunov, 2001
Pennisetia marginata (Harris, 1839) – Nord-Amerika
Pennisetia pectinata (Staudinger, 1887) – Øst-Sibir
Pennisetia unicingulata Arita & Gorbunov, 2001


== Kilder ==
Pühringer, F. 2006. Sesiidae – Clearwing moths – Glasflügler (Lepidoptera: Sesiidae). [1]
Norges sommerfugler – Glassvinger [2]
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [3]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [4]


== Eksterne lenker ==
(en) Pennisetia i Encyclopedia of Life 
(en) Pennisetia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pennisetia hos Artsdatabanken 
(sv) Pennisetia hos Dyntaxa 
(en) Pennisetia hos Fauna Europaea 
(en) Pennisetia hos NCBI 
(en) Kategori:Pennisetia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pennisetia – detaljert informasjon på Wikispecies
Utkraget bue

Utkraget bue er en buet konstruksjon som bruker den arkitektoniske teknikken utkraging for å danne et rom eller en åpning i en struktur, slik som et inngangsparti i en vegg eller et brospenn. Til forskjell fra en «ekte bue», som i en steinhvelvbro, danner ikke utkragingen en selvbærende bue. Før den selvbærende buen ble oppfunnet eller tatt i bruk ble åpninger dannet ved utkraging eller skråstilte bjelket. Utkraging er forløperen for den selvbærende buen.

Horndøla bru er et eksempel på brospenn basert på utkraget bue. Utkraging øker lysåpningen i steinhellebroer der hele det frie spennet dekkes av en stor steinhelle. Utkraging av steinbroer kan skje øverst på ellers rette pilarer (brokar) og pilarene kan utkrages gradvis. I brede elver kan det settes pilarer i elven slik at broen får flere mindre spenn (huldikebroer). Den nedrevne Hjallar bro i Rennesøy var en utkragingsbro og kan ha vært oppført i vikingtiden. Ravndal bro i Gjesdal ble oppført som en steinhellebro med flere rette pilarer der siste stein ble utkraget før dekkheller på over 4 meter ble lagt på.
Demonstrasjon med treklosser
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten (1976): Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, ISBN 91-44-02852-0


== Eksterne lenker ==
Illustrert engelsk ordbok eller glossar over begreper innen murarbeid
Svalehaleskjøt

Svalehaleskjøt, svalehalesink eller bare svalehale er en sammenføyningsteknikk som er mye brukt ved skjøting av tre. I norsk håndverktradisjon er teknikken også kalt sinking. Den forhindrer at trestykkene sklir fra hverandre ved hjelp av motstandskraft (strekkstyrke), og er mye brukt for å skjøte for eksempel sidene på en skuff til forsiden.  Skjøten består av en rekke trapesformede tapper som passer i sinker.
Sammenføyninger med svalehalesinker er en svært gammel teknikk; noen av de eldste kommer fra møbler i gravkammer fra oldtidens 1. egyptiske dynasti, og fra gravene til kinesiske keisere.  Utformingen av skjøtene kan si noe om alderen til objektet.
Svalehaler kan lages enten med håndverktøy (for eksempel sag eller stemjern) eller ved maskinell hjelp (for eksempel en jigg til en fres).


== Se også ==
Tresammenføyninger
Svalehaleskinne, en type montasje for kikkertsikter på skytevåpen


== Referanser ==
Sesia (glassvinger)

Sesia spp. er en slekt av  sommerfugler som hører til familien glassvinger (Sesiidae).


== Utseende ==
Ganske store (vingespenn ca. 25 – 40 mm), kraftige glassvinger, svarte med gule tegninger, gjerne minst like mye gult som svart. De etterligner store veps. Forvingene er glassklare. Hannene har dobbelt kamtannede antenner.


== Levevis ==
Larvene lever inne i stammene på ulike trær, blant andre osp og selje.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Sesioidea
Familien glassvinger, Sesiidae
Underfamilien Sesiinae Boisduval, 1828
Slekten Sesia Fabricius, 1775 – 20 arter i verden, 3 i Norge:
Ospeglassvinge, Sesia apiformis (Clerck, 1759) – på osp, poppel og selje, lokalt vanlig til Hordaland og Mjøsa
Gulkrageglassvinge, Sesia bembeciformis (Hübner, 1806) – på selje og vier, ett funn fra Sør-Trøndelag
Sesia flavicollis (Hampson, 1893)
Sesia gloriosa (LeCerf, 1914)
Sesia huaxica Xu, 1995
Sesia ignicollis (Hampson, 1893)
Vepseglassvinge, Sesia melanocephala Dalman, 1816  – på døde greiner av osp, to funn fra Oslo og Søgne
Sesia nirdhoji Petersen & Lingenhöle, 1996 – Nepal
Sesia oberthueri (LeCerf, 1914)
Sesia ommatiaeformis (Moore, 1891)
Sesia pimplaeformis Oberthür, 1872 – Europa
Sesia przewalskii (Alphéraky, 1882)
Sesia repanda (Walker, 1856)
Sesia ruficollis Petersen & Lingenhöle, 1996 – Nepal
Sesia siningensis (Hsu, 1981)
Sesia solitera Spatenka & Arita, 1992
Sesia spartani Eichlin & Taft, 1988 – Nord-Amerika
Sesia tibetensis Arita & Xu, 1994
Sesia timur (grum-Grshimailo, 1893)
Sesia yezoensis (Hampson, 1919)
Sesia tibialis (Harris, 1839) – Nord-Amerika


== Kilder ==
Pühringer, F. 2006. Sesiidae – Clearwing moths – Glasflügler (Lepidoptera: Sesiidae). [1]
Norges sommerfugler – Glassvinger [2]
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [3]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [4]


== Eksterne lenker ==
(en) Sesia (glassvinger) i Encyclopedia of Life 
(en) Sesia (glassvinger) i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sesia (glassvinger) hos Artsdatabanken 
(sv) Sesia (glassvinger) hos Dyntaxa 
(en) Sesia (glassvinger) hos Fauna Europaea 
(en) Sesia (glassvinger) hos NCBI 
(en) Kategori:Sesia (Sesiidae) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sesia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sesia – detaljert informasjon på Wikispecies