jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jack Silcock

John «Jack» Silcock (født 15. januar 1898 i Wigan, død 28. juni 1966) var en engelsk fotballspiller som spilte i forsvar. Han ble plukket opp som attenåring av Manchester United-manager John Robson i 1916. Han debuterte på Manchester United 30. august 1919 mot Derby County.
Han spilte i Manchester United fram til 1934 da han gikk til Oldham Athletic. Da hadde han spilt 449 kamper for United og scora to mål. Han er nummer 17 på lista over spillere som har spilt flest kamper for Manchester United.
Karrieren i Oldham var mislykka og han gikk til nonleague-klubben Droylsden FC. Der var det ikke noe press som å spille for en toppklubb og han kunne drive hotellet «Rob Roy Hotel» i Stretford utenfor Manchester.
Selv om han aldri vant noe i karrieren, spilte han spilte tre kamper for England.
Han døde 68 år gammel i 1966, bare en måned og to dager før England vant fotball-VM på hjemmebane.


== Kilder ==
Profil på Manchester Uniteds offisielle side


== Eksterne lenker ==
(en) Jack Silcock – national-football-teams.com 
(en) Jack Silcock – EU-Football.info
Bjarne Myhre

Bjarne Myhre (født 19. april 1934, død 14. januar 2021) var en norsk politiker (H). Han var ordfører i Alstahaug kommune fra 1999 til 2003, da han ikke stilte til gjenvalg. Myhre var periodevis syk da han var ordfører, og da fungerte varaordfører Håkon Mørk i hans sted. Myhre var i 2007 i krangel med sitt eget lokallag, Alstahaug Høyre, om eiendomsskatt, og uttrykte sterk skepsis til Nordland Høyres kandidater til fylkestinget. Myhre var leder i Helgeland Historielag fra 2005.


== Referanser ==
Sylting

Sylting er en konserveringsmetode for matvarer. Den er spesielt brukt til frukt, bær og grønnsaker. Frukt og bær har et naturlig innhold av sukker og pektin som er viktig for et godt resultat, bl.a god smak og fyldig konsistens. Dersom råvarene har lavt naturlig innhold, kan pektin og sukker tilsettes under tilberedningen.
Koking er viktig for å bryte ned gjær- og muggsopper og andre mikroorganismer. Like fullt skal koketiden være kort for at råvarene ikke skal koke i stykker. Koking reduserer også råvarens vitamininnhold.
Ferdigkokt masse fylles i varme, steriliserte glass som forsegles med skrulokk (Norgesglass), eller med et lag syltevoks. Deretter er rask avkjøling viktig for at ikke nye mikroorganismer skal få utvikle seg. Ved nedkjøling vil innholdet i uskadde glass med forsegling og lokk få mindre volum slik at inneholder får undertrykk og blir hermetisk forseglet.Sylting var tidligere en fast høstaktivitet i norske husholdninger, men i dag dominerer industriell fremstilling. Blant populære råvarer til sylting er hagebær som jordbær, bringebær, rips, solbær, stikkelsbær og viltvoksende som blåbær, tyttebær, rognebær, bjørnebær og multer. Frukt som epler, pærer, plommer og rabarbra er også velegnet til syltetøy, marmelade eller mos.


== Sursylting ==
Sursylting eller eddiksylting av rødbeter, småagurk, løk og sølvløk, blomkål, tomater, gresskar, zucchini og squash brukes for å lage forskjellige smakstilsetninger og garnityr til middagsretter. Noen brukes alene, men gjerne med forskjellige kryddersorter, mens andre brukes i blandinger som pickles, pariseragurk og lignende.


== Referanser ==
Liste over ordførere i Alstahaug

Liste over ordførere i Alstahaug kommune i Nordland.


== Eksterne lenker ==
Valg 2003 – Alstahaug (NRK)
Valg 2007 – Alstahaug (NRK)
Cecilie Myrseth

Cecilie Terese Myrseth (født 27. juli 1984 i Harstad) er en norsk politiker (Ap). 
Myrseth kommer opprinnelig fra Lavangen kommune i Troms. Hun er utdannet psykolog i 2015 fra Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet.  
I perioden 2015 til 2017 var hun fylkesrådsleder for Troms fylkeskommune. Ved stortingsvalget 2017 var hun Arbeiderpartiets førstekandidat i Troms. Hun ble valgt inn på Stortinget som stortingsrepresentant for Troms i 2017. Hun er medlem av Arbeiderpartiets sentralstyre fra 2019.  
Myrseth har også vært leder av Troms Arbeiderparti og har vært gruppeleder for Arbeiderpartiet på fylkestinget i Troms.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Cecilie Myrseth hos Stortinget 
(no) Cecilie Myrseth hos Norsk senter for forskningsdata 
Hun blir ny fylkesrådsleder i Troms», Nordlys 14. september 2015.
Tony Dunne

Anthony Peter Dunne (født 24. juli 1941 i Dublin, død 8. juni 2020) var en irsk fotballspiller som spilte venstreback for Irlands landslag, Manchester United og Bolton Wanderers FC.


== Klubbkarriere ==
Han begynte karrieren hos Shelbourne FC i Irland i 1958. Her spilte han 18 kamper, før turen gikk til Manchester United i 1960.


=== Manchester United ===
Han ble kjøpt av manager Matt Busby for 5 000 britiske pund. Han debuterte 15. oktober 1960 i en ligakamp borte mot Burnley FC. I starten var han reserve for Noel Cantwell eller Shay Brennan, og fikk sin første store sjanse da han erstattet Brennan i FA-cupfinalen i 1963. Manchester United vant forøvrig finalen mot Leicester City.
Han spilte gikk bare glipp av seks kamper de fire neste sesongene. Han vant flere titler i Manchester United. Han ble ligamester i 1965 og 1967 og Europacupmester i 1968 da United slo Benfica 4–1 i finalen på Wembley. Han spilte i alle rundene, inkludert finalen.
Han spilte i alt 535 kamper for Manchester United og scora to mål. Ved sin død var han nummer åtte på lista over spillere som har spilt flest kamper for Manchester United.


=== Bolton Wanderers ===
I 1973 forlot han United til fordel for Bolton Wanderers. I 1977/1978-sesongen rykka han opp med Bolton fra 2. divisjon til 1. divisjon, og han spilte over 200 kamper for Bolton. Han spilte en sesong i USA for et lag i Detroit før han la opp i 1979, 38 år gammel.


== Landslagskarriere ==
Han spilte på Irlands landslag mellom 1962 og 1975. Til sammen spilte han 33 landskamper for Irland.


== Trenerkarriere ==
Etter at han la opp som spiller ble han manager en kort stund. Først to år, fra 1979 til 1981, som assisterende manager i Bolton og så fra 1982 til 1983 i norske Steinkjer FK. I Steinkjer tok han over etter en annen Manchester United-legende, nemlig Bill Foulkes som hadde spilt tredje flest kamper for United.
Broren hans, Pat Dunne, spilte også for Manchester United, og de to ble seriemestre sammen i 1965. Han bosatte seg senere i Altrincham.


== Meritter ==
ShelbourneIrsk cup (FAI) (1): 1960Manchester United1. divisjon Engelsk serie (2): 1964/65, 1966/67
FA-cupen (1): 1963
Serievinnercupen (1): 1968Bolton Wanderers2. divisjon (1): 1977/78


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tony Dunne – UEFA 
(en) Tony Dunne – UEFA 
(en) Tony Dunne – Transfermarkt 
(en) Tony Dunne – EU-Football.info 
Profil på Manchester Uniteds offisielle side
Vold Idrettsforening

Vold Idrettsforening er et idrettslag fra Vold i Skien.


== Fotball ==
Vold IF sitt A-lag i fotball spiller for øyeblikket i 6. divisjon. Selv om seniorlaget ikke er å finne i de høyeste divisjonene, satser laget på breddefotball, og har fem aldersbestemte lag. Laget spiller sine hjemmekamper på Vold Stadion.


=== Tabell ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sandy Turnbull

Alexander «Sandy» Turnbull (født 30. juli 1884, død 3. mai 1917) var en skotsk fotballspiller som spilte på Manchester City og Manchester United.
Han begynte i den lokale klubben Hurlford Thistle. Etter det dro han til Manchester City. I 1904 vant City FA-cupen og ble nummer to i serien. I 1905 ble en undersøkelse gjort av FA, og det viste seg at klubben hadde gjort seg skyldig i ulovlige utbetalinger til 17 av spillerne sine. Disse ble utestengt på livstid fra Manchester City og fra all fotball fram til 1907.
City innkalte til møte og inviterte andre klubber til å by på spillerne. Men Manchester United-manager Ernest Mangnall hadde alt gjort avtaler med flere av dem, til tross for protester fra andre klubber. Tre av overgangene ble godkjent. De andre spillerne som dro til United sammen med Turnbull var Billy Meredith, Herbert Burgess og Jimmy Bannister. 
Disse spillerne hjalp Manchester United med å vinne ligaen for første gang.
I 1909 vant United FA-cupfinalen og Turnbull ble matchvinner med kampens eneste mål mot Bristol City. Han vant ligaen igjen i 1911. Han spilte i alt 247 liga- og FA-cupkamper for Manchester United og scora totalt 101 mål.
I 1915 ble Turnbull og flere spillere fra både United og Liverpool FC utestengt etter kampfiksing. Liverpool spilte så dårlig i kampen de tapte 0–2, at bookmakerne nektet å utbetale premier til de som hadde spilt. Football League undersøkte saken, og de fant ut at flere spillere fra begge lag hadde sittet på en pub i Manchester og blitt enige om å fiske på resultatet.
Fire spillere fra hvert lag ble utestengt fra fotball på livet, inkludert den antatte hovedmannen Jack Sheldon, som hadde spilt for begge lagene. Men i 1918 ble dommen for syv av spillerne opphevet som takk for innsatsen i første verdenskrig. Sandy Turnbull opplevde ikke å få utestengelsen opphevet fordi han døde i kamphandlinger i Frankrike 3. mai 1917.
Han var gift og hadde fire barn.


== Referanser ==


== Kilder ==
(en) Sandy Turnbull – WorldFootball.net 
(en) Sandy Turnbull – PlaymakerStats.com 
Profil på Manchester Uniteds offisielle side
Zheng Bijian

Zheng Bijian (kinesisk: 郑必坚, født 1932 i fylket Fushun i provinsen Sichuan i Kina) er en kommunistisk akademiker og rådgiver til det kinesiske kommunistpartis elite.
Han ble partimedlem i 1952 og ble to år etter uteksaminert som politisk økonomi fra Renminuniversitetet. Han har utført foreskningsoppdrag for parti, statsledelse og Det kinesiske vitenskapsakademi. 
Han begynte å arbeide for Sentralkomiteen for det kinesiske kommunistparti sent i 1970-årene. I 1980-årene var han spesialrådgiver for kommunistpartiets generalsekretær Hu Yaobang. Han var visedirektør for partiets propagangadepartement fra 1992 til 1997. Fra 2003 har han vært medlem av den stående komite for Det kinesiske folks politisk rådgivende konferanse.


== Referanser ==


== Kilder ==
Biografi i China Vitae


== Eksterne lenker ==
(en) Zheng Bijian hos China Vitae
Alex Cropley

Alexander James Cropley (født 16. januar 1951 i Aldershot i England) er en tidligere fotballspiller som nå arbeider som drosjesjåfør i Edinburgh, Skottland.
Cropley begynte sin karriere i Hibernian FC i Leith i Edinburgh i Skottland. Han ble kjent for sitt altoppofrende og hardtarbeidende midtbanespill og var å se i flere direktesendte tippekamper på NRK i siste halvdel av 1970-tallet. Han figurerte på Hibernian-laget på 1970-tallet som ble kjent som «Turnbull’s Tornadoes», oppkalt etter manageren Eddie Turnbull. Mens han spilte for Hibernian, deltok han i én skotsk FA-cupfinale og vant den skotske ligacupen i 1972. Alex Cropley spilte i alt 125 kamper og scoret 29 mål for Hibernian mellom 1968 og 1974. Selv om Cropley ble født i det sørlige England, hadde han gjennom et par skotske forfedre lov til å spille for Skottland, og han spilte to A-landslagskamper for Skottland mot Belgia og Portugal i 1971.
Sent på året i 1974 meldte Alex Cropley overgang til London-klubben Arsenal, der slet han imidlertid med å få spilletid, i hovedsak på grunn av skader. Han hadde sin Arsenal-debut mot Carlisle United den 7. desember 1974, men brakk benet i en kamp borte mot Middlesbrough i januar 1975 og brakk det på nytt rett etter at han kom tilbake. Han var tilbake for å spille 22 kamper i 1975/1976-sesongen, men maktet ikke å bli fast på Arsenals førstelag. Han ble solgt til Aston Villa i Birmingham i september 1976, etter å ha spilt totalt 34 kamper og scoret fem mål for Arsenal.
Som Aston Villa-spiller deltok han blant annet i en minneverdig seier over det store Liverpool-laget på 1970-tallet, men igjen ble han et offer for alvorlige skader, og han brakk benet den 10. desember 1977, bare noen få måneder etter å ha spilt og vunnet ligacupen for Aston Villa i en finale mot Everton. Totalt spilte han 67 ligakamper for Aston Villa og scoret syv ligamål. Alex Cropley gikk så på et låneopphold til Newcastle United (tre kamper i 1980), og spilte deretter for den kanadiske klubben Toronto Blizzard (15 kamper, to mål i 1981), før han avsluttet karrieren i Portsmouth i 1981/1982-sesongen med ti kamper og to mål. Han la skoene på hylla som 31-åring i 1982, i stor grad på grunn av skadeproblemer. Sønnen Jordan Cropley (også han er midtbanespiller) var i A-lagsstallen til Hibernian F.C., men ble fristilt av manager John Hughes i juni 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alex Cropley – Transfermarkt 
(en) Alex Cropley – EU-Football.info 
(en) Alex Cropley – Skottlands fotballforbund
Yavarí

Yavarí (eller Javary) er ei elv i Amazonasbekkenet og ei sideelv til Amazonas. Den er grenseelv mellom Peru og Brasil over nesten hele lengden på 1 184 km. Elva renner hovedsakelig mot nordøst. De øverste kildene til elva ligger i regionen Loreto i Peru, rundt 50 km vest for grensa mellom Peru og de brasiliansk delstatene Acre og Amazonas. Munningen ligger like sør for treriksgrensa mellom Colombia, Brasil og Peru. Den øvre delen av Yavarí kalles Yaquerana. De største sideelvene er Atalaia do Norte og Curuca, begge renner i nordlig retning fra Brasil. I Peru er de største sideelvene Galvez og Yavarí Mirim. 
Det finnes mange bosetninger ved elva. Den eneste flyplassen ligger ved Colonia Angamos, som ligger ved samløpet mellom Galvez og Yavarí. Matsés-stammen har sitt territorium ved Yavarí.
Det første slaget ved Bornholm (1563)

Det første slaget ved Bornholm den 30. mai 1563 mellom den svenske «bröllopsflottan» på vei til Rostock for å hente svenskekongen Erik XIVs brud og den dansk-norske blokadestyrken som var sendt til Bornholm for å avvente de svenske reaksjoner på Danmark-Norges besluttelse om å opprettholde en sjøblokade. Erik XIV med viten og vilje ønsket et sjøslag, og deretter instruktert admiral Jakob Bagge om å ignorere krav om å stryke mersseilet som tegn på respekt for dansk herredømme i dansk farvann.
Det kom til et sjøslag mellom den svenske flåten og den danske blokadestyrken ved Bornholm. De første kamphandlinger under den første store krigen mellom Danmark-Norge og Sverige var blitt innledet ved et kanonskudd gjennom det svenske flaggskipet «Elefanten»s storseilet. Svenskene vant suverent over de fåtallige danskene som mistet tre skip og opptil åtte hundre sjømenn og soldater samt admiral Brockenhuus. 
Krigsutbruddet ble etterfulgt av en meget krenkende episode under triumftoget i gatene på Stockholm. Brockenhuus og de åtte hundre fangene på ordre av svenskekongen som ønsket total ydmykelse i strid med skikk og sæd, ble ydmyket på det groveste. Med det var den nordiske syvårskrigen uunngåelige mellom Danmark-Norge og Sverige. 
Men den tiltenkte bruden kom ikke til Rostock, hennes far ønsket ikke å bli trukket inn i storkrigen mellom de to kongeriker og i slutten nektet å gå med på ekteskap mellom hans datter og Erik XIV. Sjøslaget eiendommelig nok har også blitt omtalt som «bryllupsslaget» selv om det var ikke blitt noe av det planlagte bryllupet.


== Se også ==
«Herkules» (1556)
Dave Grossman

Dave Grossman er en videospillprogrammerer og -designer, som er mest kjent for eventyrspill gitt ut av Telltale Games og LucasArts. Han har også skrevet flere barnebøker og poesiboken Ode to the Stuff in the Sink.


== Spillkarriere ==
Grossman skrev og programmerte The Secret of Monkey Island og Monkey Island 2: LeChuck's Revenge med Ron Gilbert og Tim Schafer hos LucasArts. Han designet også Day of the Tentacle med Schafer. Han sluttet deretter hos LucasArts i 1994 for å jobbe som frilanser.
Grossman skapte flere spill for Gilberts Humongous Entertainment, som Pajama Sam-serien. Han laget også flere barnespill for Hulabee Entertainment og Disney.
Grossman ble deretter ansatt hos Telltale Games, som er grunnlagt av tidligere ansatte hos LucasArts. I 2009 returnerte han til Monkey Island-serien som spillregissør på Tales of Monkey Island.


== Barnebøker ==
Lyrick Publishing ga ut tre bøker skrevet av Grossman og basert på figurer fra Humongous Entertainments spill. De het Freddi Fish: The Big Froople Match, Pajama Sam: Mission to the Moon og Freddi Fish: The Missing Letters Mystery. For Fisher-Price/Nickelodeon skrev han de to interaktive bøkene SpongeBob SquarePants: Sleepy Time og Fairly OddParents: Squawkers.


== Ludografi ==
The Secret of Monkey Island (1990), JVC, LucasArts
Monkey Island 2: LeChuck's Revenge (1991), LucasArts
Day of the Tentacle (1993), LucasArts
Pajama Sam In: No Need To Hide When It's Dark Outside (1996), Humongous Entertainment
Pajama Sam 2: Thunder and Lightning Aren't So Frightening (1998), Humongous Entertainment
Freddi Fish 4: The Case of the Hogfish Rustlers of Briny Gulch (1999), Humongous Entertainment
Pajama Sam 3: You Are What You Eat From Your Head To Your Feet (2000), Humongous Entertainment
Moop and Dreadly: The Treasure on Bing Bong Island (2001), Hulabee/Plaid Banana
Ollo in The Sunny Valley Fair (2002), Hulabee/Plaid Banana
Piglet's Big Game (2003), Disney
Bone (serie), Telltale Games
Sam & Max Save the World (serie, tidligere kalt Season One, 2006–2007), Telltale Games
Sam & Max Beyond Time and Space (serie, tidligere kalt Season Two, 2007–2008), Telltale Games
Strong Bad's Cool Game for Attractive People (serie, 2008), Telltale Games
Tales of Monkey Island (serie, 2009) Telltale GamesGrossman bidro også på The Dig, Total Annihilation og Insecticide og han var manusredaktør på Voodoo Vince.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Dave Grossman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dave Grossman på Internet Movie Database 
(en) Intervju hos The Dig Museum Arkivert 12. oktober 2006 hos Wayback Machine.
(en) Intervju hos AdventureGamers.com
(en) David Grossman hos MobyGames
Shahid Kapoor

Shahid Kapoor (25. februar 1981 i Mumbai, India) er en skuespiller, modell  og danser i Bollywood. Han debuterte som skuespiller i Bollywood som bakgrunnsdanser i filmen Taal i 1999. I 2003 vant han Filmfare Best Male Debut Award for sin rolle i filmen Ishq Vishk. Senere har vært med i 15 filmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shahid Kapoor på Internet Movie Database 
(sv) Shahid Kapoor i Svensk Filmdatabas 
(da) Shahid Kapoor på Filmdatabasen 
(fr) Shahid Kapoor på Allociné 
(fr) Shahid Kapoor på Allociné 
(en) Shahid Kapoor på AllMovie 
(en) Shahid Kapoor hos The Movie Database
Omaniidae

Omaniidae er an familie som tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner. De lever i fjæra og er aktive ved fjære sjø.
Totalt er det beskrevet fem eller seks arter fordelt på to slekter. 


== Utseende ==
Små (1 – 2 mm) teger, mørke eller blåaktige. Fasettøynene er svært store og utstående, punktøynene er flate. Hodet har en markert "hals". Pronotum er rektangulært, mye bredere enn langt. De mangler bakvinger og kan følgelig ikke fly. Bakbeina er tilpasset for hopping.


== Levevis ==
Omaniidae lever i fjæra. De leter etter bytte mellom alger ved fjære sjø, når sjøen flør, gjemmer de seg i sprekker i fjellet og puster trolig i luftbobler som er fanget i sprekkene. De lever trolig av små virvelløse dyr som finnes i fjæra, for eksempel spretthaler, midder, isopoder og biller i familien fjærvinger (Ptiliidae).


== Systematisk inndeling ==
Familien   er systematisk plassert i gruppen Leptopodomorpha, sammen med: Saldidae, Leptopodidae og Aepophilidae
Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på  ...oidea.

Nebbmunner (Hemiptera)
delgruppe plantesugere (Homoptera) (parafyletisk)
delgruppe teger (Heteroptera)
gruppe Leptopodomorpha
familien Omaniidae
slekten Corallocoris Cobben, 1970 – Sørøst-Asia, Australia, Oseania og Japan
Corallocoris aldabrae Cobben – øyer i Det indiske hav
Corallocoris marksae (Woodward, 1958) – Australia og Oseania
Corallocoris nauruensis (Herring & Chapman) – Mikronesia
Corallocoris satoi (Miyamoto) – Japan
slekten Omania
Omania coleoptera Horváth – fra kysten av Oman
Omania australiensis China & Hoberlandt – Australia, usikkert hva denne er. Muligens et synonym for Corallocoris marksae.


== Kilder ==
Australian Faunal Directory – Omaniidae (2002) [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Omaniidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Omaniidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Omaniidae hos Fossilworks 
(en) Omaniidae hos ITIS 
(en) Omaniidae hos NCBI 
(en) Kategori:Omaniidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Omaniidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Bilde av "Omania australiensis" : [2]
Trosterud

Trosterud er et strøk i Bydel Alna i Oslo.
Stedet har navn etter Trosterud gård. Denne er bevart, og ligger i Dr. Dedichens vei.
Trosterud ble utbygd på 1960- og 1970-tallet, men hadde også før det noe småhusbebyggelse. I samme periode stod Trosterud senter ferdig. I dag består senteret av en Kiwi-butikk, kiosk (MIX), ungdomsklubb, legesenter og et fysikalsk institutt. Senterets fasade ble opprustet høsten 2013 og ungdomsklubben åpnet i januar 2014. Uteområdet har fått ny belysning og beplantning.
Trosterud skole kom i 1969, og Trosterud stasjon på Furusetbanen i 1974. Skolen nærmest Trosterud er Lutvann skole.
Dr. Dedichens vei, som skjærer gjennom området fra Tvetenveien opp til Lutvann, har navn etter Henrik Dedichen, som fikk oppført et sinnssykehus på Trosterud på begynnelsen i 1901. Henrik Dedichen grunnla og drev «Dr. Dedichens privatasyl» på Trosterud i Østre Aker fra 1901 til 1933, og arbeidet for reformer innen sinnssykepleien og lovgivningen omkring den.
Selve asylet er bevart, sammen med den gamle boligen og restene av en formell hage med et lite vannspeil. Boligen brukes i dag som en barnehage som heter Nordre Trosterud Gård Barnehage. Omkring «villaen» er det utplassert flere skulpturer.


== Eksterne lenker ==
(en) Trosterud – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Historisk turtips på Trosterud
Dr. Dedichens vei (Oslo)

Dr. Dedichens vei (23-75, 16-134) er en vei på Trosterud i Bydel Alna i Oslo. Den begynner ved Tvetenveien ikke langt fra Trosterud skole og går i en stor bue før den fortsetter som Lutvannsveien etter en knapp kilometer.
Veien fikk navn i 1969 etter psykiateren Henrik Dedichen, som drev privatasyl (nedlagt 1966) i veien som senere fikk navn etter ham.
Langs veien finner vi blant annet Nordvoll skole og autismesenter (nr. 18), Haukåsen skole (nr. 20), overlegeboligen til nevnte privatklinikk (Trosterudvillaen i nr. 28) og Lutvann skole (nr. 75) samt flere borettslagsfelt (blokker av forskjellige størrelser og utforminger) fra sent 1960-tall til utpå 1970-tallet, blant dem Stubberudlia, Haukåsen og Fagerholt.


== Bilder fra veien ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (E)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.