jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anne Gjevang

Anne Gjevang
(født 24. oktober 1948)
er en norsk operasanger fra Oslo, kjent for å synge alt ved internasjonale scener.
Gjevang sang under Unni Bugge-Hansen og Marit Isene i hjembyen,
før hun studerte ved Accademia Nazionale di Santa Cecilia i Roma (1968–71) samt ved den musikalske høgskole i Wien (1973).
Hennes operale debut kom 1973 i Klagenfurt.
Hun har gjestet fast på Festspillene i Bayreuth og Metropolitan Opera (Erda i Der Ring des Nibelungen),
La Scala og Royal Opera House (Covent Garden).
Av orkestre hun har sunget med nevnes
Berlinfilharmonien, Wienerfilharmonikerne, BBC Symphony Orchestra og London Philharmonic Orchestra.
Hun figurerer også på en rekke plater og ble styremedlem for Den Norske Opera (2008).
Anne Gjevang tar oppdrag over det meste av verden, men har sitt hjem på Nesodden. 


== Premier ==
Musikkritikerprisen 1986
Lindemanprisen 1993


== Referanser ==
Hemmelig liv

Hemmelig liv er en diktsamling av den norske forfatteren Rolf Jacobsen, utgitt i 1954.
Samlingen var hans fjerde, og den andre etter krigen og landssvikdommen. Den har blitt bekskrevet som «en ny debut, der nesten hvert eneste dikt fortjener omtale og fornyet lesning».Samlingen inneholder blant annet antologigjengangeren «Landskap med gravemaskiner» og det, for Jacobsen, like typiske diktet «Tømmer». 


== Referanser ==
Joseph W. Esherick

Joseph W. Esherick er en amerikansk sinolog. 
Esherick har sin høyere utdannelse fra Harvard University 1964 og University of California i Berkeley (doktorgrad 1971), og har siden 1990 vært tilknyttet University of California i San Diego.
Hans spesialfelter er moderne kinesisk historie, særlig i skjæringspunktet mellom økonomisk, sosial og politisk historie. Overgangsårene mellom det sene Qing og republikken er et viktig fokus for hans forskning. 
Han har publisert verker om bokseropprøret, 1911-revolusjonen, kulturrevolusjonen, kinesiske lokale eliter, kinesiske byer og om kinesiske arkiver. 


== Verker i utvalg ==
Modern China: The Story of a Revolution, New York: Knopf, 1972. (Sammen med Orville Schell)
Reform and Revolution in China: 1911 Revolution in Hunan and Hubei, Berkeley: University of California Press, 1976.
Lost Chance in China: The World War II Despatches of John S. Service, New York: Random House, 1979. (Redaktør)
The Origins of the Boxer Uprising, Berkeley: University of California Press, 1987.
Chinese Local Elites and Patterns of Dominance, Berkeley: University of California Press, 1990. (Redigert sammen med Mary Backus)
Chinese Archives: An Introductory Guide, Berkeley: Center for Chinese Studies, 1996. (Sammen med Ye Wa)
Remaking the Chinese City: Modernity and National Identity, 1900-1950, Honolulu: University of Hawai'i Press, 2000. (Redaktør)
China's Cultural Revolution As History, (sammen med Paul G. Pickowicz og Andrew G. Walder), Stanford University Press, 2006, ISBN 978-0804753500
Empire, Nation, and Beyond: Chinese History in Late Imperial and Modern Times – A Festschrift in Honor of Frederic Wakeman,  Berkeley: Center for Chinese Studies, 2006. (Redigert sammen med Wen-hsin Yeh og Madeleine Zelin)


== Referanser ==
Dropar i austavind

Dropar i austavind er en diktsamling av den norske forfatteren Olav H. Hauge, utgitt i 1966.Boka var den femte diktsamlinga til Hauge. Den preges av en delvis nyorientering i forfatterskapet: frie dikt, korte og for en stor del «tingdikt» om konkrete emner, slike som «Sleggja», «Øksekjeft», og «Sagi». Det folkekjære diktet «Det er den draumen» finnes også i samlinga.


== Referanser ==
Pliosaurus funkei

Pliosaurus funkei, midlertidig kjent som Predator X, var et havrovdyr som levde i Juraperioden. Det var først beregnet til 15 meter langt, men dette ble senere moderert til 13 meter. Den veide ca. 45 tonn og hadde tenner på over 30 cm. Den var et farlig rovdyr.
Fossiler av Pliosaurus funkei ble funnet på Svalbard i 2006 og gravd ut i 2007 og 2008 av en norsk gruppe ledet av den norske forskeren Jørn Hurum. Pliosaurus funkei er oppkalt etter ekteparet May-Liss og Bjørn Funke, som deltok i utgravningen og prepareringen av fossilet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Predator x i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Predator x hos Fossilworks
Pteridophyllaceae

Pteridophyllaceae har vært anerkjent som en plantefamilie i ordenen Ranunculales, bestående av én eneste kjent art,  Pteridophyllum racemosum. I APG III-systemet er familien inkludert i valmuefamilien. Den ene arten er endemisk til Japan. Planten vokser i skogsområder i fjellene, og liker humusjord, god drenasje, og tåler skygge.

Planten er eviggrønn og bladverket har likhet med en bregne. De store, hvite, klokkeforma blomstene samles i vertikale. Blomsterstandene står på separat stengel med bladstenglene rundt denne, blomsterstengelen kan bli 25 cm høy. Bladene blir inntil 30 cm lange.


== Eksterne lenker ==
(en) Pteridophyllaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pteridophyllaceae hos Fossilworks 
(en) Pteridophyllaceae hos Fossilworks 
(en) Pteridophyllaceae hos ITIS 
(en) Pteridophyllaceae hos NCBI 
(en) Pteridophyllaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Pteridophyllaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Pteridophyllum racemosum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phoenis Perennials - beskrivelse og bilde av Pteridophyllum racemosum.
Den hellige skatts orden

Den hellige skatts orden (japansk: 瑞宝章, zuihōshō) er en japansk orden. Den ble innstiftet 4. januar 1888 av Mutsuhito, Meiji-keiseren. Navnet henviser til speilet og edelstenene som er en del av de japanske keiserlige regalier og som benyttes som motiv i ordenstegnene. Den hellige skatts orden kan tildeles japanere, såvel som utenlandske statsborgere. Ordenen er rangerer etter Krysantemumsordenen og er jevnbyrdig med Den oppadstigende sols orden. 


== Inndeling ==
Den hellige skatts orden hadde opprinnelig åtte grader. Dette ble i 2002 redusert til seks. Betegnelsene for ordensgradene er for en stor del særjapanske: 

Storbånd
Gull- og sølvstjerne
Gylne stråler med bånd om halsen
Gylne stråler med rosett
Gull- og sølvstråler
Sølvstråler


== Insignier ==
Ordenstegnet for består av et sølvspeil satt mot en blåemaljert bakgrunn og omgitt av to sirkler i gull. Midtmedaljongen er omgitt av åtte små og åtte større røde edelstener. Dette er satt på et kors dannet av grupper av fem hvitemaljerte stråler. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd dannet av et paulowniablad i hvit emalje med blomster i fiolett. Ordensstjernen er som ordenstegnet for lavere grad, men har flere armer i korset. Ordensbåndet er blått med smale oransje striper ved kantene.  


== Tildeling ==
Den hellige skatts orden tildeles i hovedsak statstjenestemenn for utmerkede fortjenester eller for lang tjeneste. Ordenen kan tildeles for sivile eller militære fortjenester. Fra 1919 tildeles den også kvinner. Ordenene tildeles ordinært to ganger om året, 29. april og 3. november. Ekstraordinære tildelinger kan skje utenom dette, for eksempel til utlendinger i forbindelse med statsbesøk. Det er ingen tallmessige begrensninger på tildeling av Den hellige skatts orden.


== Norske innehavere ==
Også nordmenn er tildelt Den hellige skatts orden. Blant disse er Christian Michelsen og Erik Colban. 


== Kilder ==
(en) Nyle Monday: «Japan» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, to bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1260–1263.
(en) James W. Peterson: Orders and Medals of Japan and Associated States. San Ramon: Orders and Medals Society of America, 2000, s. 34–37.


== Eksterne lenker ==
«Orders of the Sacred Treasure», Cabinet Office, Government of Japan.
The honors system, Cabinet Office, Government of Japan.
Suonenjoki

Suonenjoki er en by og kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 7 457 innbyggere og et areal på 86 235 km². Suonenjoki er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Kuopio, Leppävirta, Pieksämäki, Rautalampi og Tervo.
Et av varemerkene i Suonenjoki er jordbær. Ved siden av jordbær er jordbruket i kommunen kjent for sine bringebær, solbær, tindved og blåbærdyrking.

		
		


== Referanser ==
Varkaus

Varkaus er en by og kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 23 200 innbyggere og et areal på 524,56 km². Varkaus er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Heinävesi, Jorois, Leppävirta, Rantasalmi og Nyslott. 

		
		


== Vennskapsbyer ==
 Sandviken, Sverige 1945
 Rjukan, Norge 1945
 Nakskov, Danmark 1945
 Pirna, Tyskland 1961
 Petrosawodsk, Russland 1965
 Rüsselsheim am Main, Tyskland 1977
 Zalaegerszeg, Ungarn 1977
 Jinotepe, Nicaragua 1988
 Luan, Kina 2004


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Varkaus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den oppadstigende sols orden

Den oppadstigende sols orden (japansk: 旭日章, kyokujitsu shō) er en japansk orden. Den ble innstiftet 10. april 1875 av Mutsuhito, Meiji-keiseren, som den første orden i Japan. Den kan tildeles japanere, såvel som utenlandske statsborgere, og for både sivile og militære fortjenester. Fra 2002 kan ordenen også tildeles kvinner. Ordenen er oppkalt etter soloppgangen, motivet i Japans flagg, og henviser til opphavsmyten der det japanske folk sies å stamme fra solgudinnen Amaterasu. Den oppadstigende sols orden rangerer etter Krysantemumsordenen og er jevnbyrdig med Den hellige skatts orden. 


== Inndeling ==
Ved stiftelsen i 1875 besto Den oppadstigende sols orden av åtte grader. Sammen med andre ordener ble den reformert i 2002 og fikk da seks grader. Betegnelsene for ordensgradene er for en stor del særjapanske: 

Storbånd
Gull- og sølvstjerne
Gylne stråler med bånd om halsen
Gylne stråler med rosett
Gull- og sølvstråler
Sølvstråler


== Insignier ==
Ordenstegnet for Den oppadstigende sols orden består av en midtmedaljong med en rød glasskabosjon omgitt av en gullkant. Denne er innsatt i en stjerne med 32 hvitemaljerte stråler av gull eller sølv. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd dannet av et paulowniablad i grønn emalje med blomster i fiolett. Antallet blomster varierer. For de fire høyeste klassene er det 15 blomster (arrangert fire over sju over fire), mens de to laveste gradene har 11 blomster (arrangert tre over fem over tre). Paulownia-blomsten er et keiserlig emblem. 
Ordensstjernen har ordenstegnet satt på en ekstra sol med grupper av ni stråler. 
Ordensbåndet er hvitt med røde kanter, de japanske flaggfargene.


== Tildeling ==
Den oppadstigende sols orden tildeles i hovedsak medlemmer av Japans nasjonalforsamling og viktige personer i næringslivet. Fra 2002 kan den også tildeles kvinner. Ordenene tildeles ordinært to ganger om året, 29. april og 3. november. Ekstraordinære tildelinger kan skje utenom dette, for eksempel til utlendinger i forbindelse med statsbesøk. Det er ingen tallmessige begrensninger på tildeling av Den oppadstigende sols orden.


== Norske innehavere ==
Også nordmenn er tildelt Den oppadstigende sols orden. Blant disse er Svenn Stray, Åge Bernhard Grutle, Henry Henne og Kirsti Koch Christensen.


== Kilder ==
(en) Nyle Monday: «Japan» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1257–1260.
(en) James W. Peterson: Orders and Medals of Japan and Associated States. San Ramon: Orders and Medals Society of America, 2000, s. 22–27.


== Eksterne lenker ==
«Orders of the Rising Sun», Cabinet Office, Government of Japan.
The honors system, Cabinet Office, Government of Japan.
Grønn metallsvermer

Grønn metallsvermer (Adscita statices) er en sommerfugl som tilhører familien bloddråpesvermere (Zygaenidae). Den er den eneste norske representanten for gruppen metallsvermere (Procridinae) og er funnet over mye av Sør-Norge, men ser ut til å være i tilbakegang.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 22–31 mm, hannen litt større enn hunnen), helt metallgrønn sommerfugl. Den kan ikke forveksles med noen annen sommerfugl i Norge, men lenger sør i Europa har den noen svært like slektninger. Antennene er kraftige, kamtannede hos hannen. Både antennene, hodet, kroppen og forvingen er kledt med metallgrønne skjell, ofte litt blålige. Bakvingen er grå, tynt skjellkledt og delvis gjennomsiktig, også denne med noen metallgrønne skjell.


== Levevis ==
Arten lever på blomsterrike enger. Larvene utvikler seg på syrer (Rumex spp.). De voksne sommerfuglene flyr om dagen fra midten av juni til begynnelsen av august.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord, Den iberiske halvøya og Italia, og i det nordlige Asia østover til det vestlige Kina. I Norge finnes den på Sørlandet og på Østlandet nord til Vågå, dessuten er det noen, mest gamle, funn fra Vestlandet nord til Bergens-området.
Arten er ikke spesielt sjelden, men ser ut til å være i tilbakegang.


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Norges sommerfugler, grønn metallsvermer: [1]
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]
Adscita statices på UK moths: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) grønn metallsvermer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) grønn metallsvermer hos Artsdatabanken 
(sv) grønn metallsvermer hos Dyntaxa 
(en) grønn metallsvermer hos Fauna Europaea 
(en) grønn metallsvermer hos NCBI 
(en) Kategori:Adscita statices – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Adscita statices – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Tervo

Tervo er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 1 750 innbyggere og et areal på 493,67 km². Tervo er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Keitele, Kuopio, Maaninka, Pielavesi, Rautalampi, Suonenjoki og Vesanto.


== Vennskapsbyer ==
 Hurdal, Norge 1945
 Prioneschsk, Russland 1989
Tuusniemi

Tuusniemi er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 2 900 innbyggere og et areal på 700 km². Tuusniemi er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Heinävesi, Juankoski, Kaavi, Kuopio, Leppävirta og Outokumpu.
Varpaisjärvi

Varpaisjärvi er en tidligere kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. I 2008 hadde kommunen 2 996 innbyggere og et areal på 533,20 km². Varpaisjärvi var en finskspråklig kommune som grenset til kommunene Lapinlahti, Nilsiä, Rautavaara, Siilinjärvi og Sonkajärvi.
Den 1. januar 2011 ble Varpaisjärvi innlemmet i Lapinlahti kommune.
Vesanto

Vesanto er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 2 400 innbyggere og et areal på 569,83 km². Vesanto er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Keitele, Konnevesi, Rautalampi, Tervo, Viitasaari og Äänekoski.


== Vennskapsbyer ==
 Mark, Sverige, 1975
 Prioneschsk, Russland, 1989


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vesanto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
I skuddlinjen

I skuddlinjen er tittelen på to forskjellige spillefilmer:

I skuddlinjen (James Bond), britisk James Bond-film fra 1987.
I skuddlinjen (In the Line of Fire), am. dramathriller fra 1993 med Clint Eastwood i hovedrollen.
Vieremä

Vieremä er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 4 000 innbyggere og et areal på 973,62 km². Vieremä er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Idensalmi, Kajana, Kiuruvesi, Pyhäntä og Sonkajärvi.
Troskapsordenen

Troskapsordenen, også kalt Ordenen de l'Union parfaite og Ordre de la Fidélité, var en dansk orden innstiftet 7. august 1732 på elleveårsdagen for bryllupet mellom Christian VI og Sophie Magdalene. Opprettelsen av ordenen skjedde etter initiativ fra dronning Sophie, som også var ordensherre. Inspirasjonen for ordenen kan ha kommet fra l'Ordre de la Sincérité, innstiftet i 1705 i Brandenburg-Bayreuth, og som i 1792 ble til Den røde ørns orden. Navnet ordenen fikk gjenspeiler ekteparets pietisme og tro på det hellige ekteskap. Ved dronningens død i 1770 opphørte ordenen. Troskapsordenen hadde én klasse.


== Insignier ==
Ordenstegnet besto av et hvitemaljert kors med svakt utbøyde armer og kongekroner i korsendene. I midten av korset var det plassert en blå midtmedaljong prydet av kongeparets felles monogram. I to av korsvinklene var plassert Brandenburgs røde ørn med Hohenzollerns brystskjold, i de to øvrige fantes den norske løve. Baksiden bar innskriften «IN FELICISSI MÆ UNIONIS MEMORI AM», hvilket betyr «til minne om den lykkeligste forening». For særlig begunstigede mottakere kunne ordenstegnet utstyres med edelstener eller annet kostbart materiale. Ordensbåndet var lyst blått med sølvkanter. 


== Tildeling ==
Troskapsordenen kunne tildeles både menn og kvinner. Ordenen ble i hovedsak tildelt medlemmer av kongefamilien, adelige, embetsmenn og andre høytstående personligheter. Troskapsordenen ble tildelt både dansker og utlendinger. I alt er 374 ordenstildelinger kjent. Trolig ligger antallet tildelinger totalt omkring 400.


== Kilder ==
Lars Stevnsborg: Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 186–190.
Stjørdalingen

Stjørdalingen var en avis som ble utgitt i Stjørdal i Nord-Trøndelag fra 1924 til 1985.
Den første avisen i Stjørdal var Stjørdalens Tidende, som utkom som todagersavis fra 1877 med P.C. Andersen som redaktør og trykker. I 1879 skriver redaktøren at avisen redigeres i «moderat-frisindet Retning». Stjørdalens Tidende gikk inn i 1897 og ble i 1898 avløst av høyreorganet Stjørdalens Avis, som i sin tur gikk inn i 1915. Disse avisene fungerte som korrektiver til det radikale venstreorganet Stjørdalens Blad.Ved organiseringen av bondebevegelsen etter den første verdenskrig ble det mulig å etablere en ny avis. Det første nummeret av Stjørdalingen kom ut den 13. mai 1924. Avisens undertittel lød først «Organ for Norges Bondelag», senere «Organ for bygdefolket». Avisen ble regnet til Bondepartiets presse og tok inn en del stoff fra partiets pressekontor. En av avisens første medarbeidere var den senere stortingsmannen Jon Leirfall.Redaktør Reidar Foss tok parti med NS under okkupasjonen. Ved frigjøringen i mai 1945 ble Foss fjernet som redaktør og erstattet med Johan Arnstad, kjent motstandsmann fra krigsårene, deltaker i felttoget i 1940 og forfatter av boken Beleiringen av Hegra festning (1946). Arnstad sørget for at avisen fikk en bred borgerlig plattform.Aviskonkurransen i Stjørdal ble skjerpet i 1960- og 1970-årene. Stjørdalingen møtte dels konkurransen gjennom et samarbeid med Trønder-Avisa, men dette opphørte sist i 1970-årene. I 1982 hadde Stjørdalingen et opplag på 2 175 eksemplarer, mens Stjørdalens Blad hadde 6 062. Våren 1984 gikk A/S Stjørdalingen konkurs. Noen uker senere ble avisen gjenreist med John Arne Moen som redaktør og disponent og lokallagene for Senterpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og DLF som hovedaksjonærer. Det siste nummeret utkom den 26. juni 1985.Stjørdals-Nytt, som ble etablert i 1984, regnes gjerne som Stjørdalingens etterfølger.


== Redaktører ==
Reidar Foss 1924–1945
Johan Arnstad 1945–1967
Kaare Skille (konst.) 1967
Amund Kvam (konst.) 1967–1968
Einar Lyngar 1968–1971
Jon Leirfall 1971–1972
Erik Erstad 1973–1976
Egil Hyldmo 1977–1982
Ole Arnfinn Pettersen 1982
Lars Steinar Ansnes 1982–1984
Ivar Værnesbranden (konst.) 1984
John Arne Moen 1984–1985


== Referanser ==
Fjellbloddråpesvermer

Fjellbloddråpesvermer (Zygaena exulans) er en sommerfugl som tilhører familien bloddråpesvermere (Zygaenidae). Den finnes i fjellet over hele Norge, i Nord-Norge også i lavlandet.


== Utseende ==
En liten til middelsstor (vingespenn 22-33 mm), grå og rød sommerfugl. Kroppen er kullsvart og kledt med ganske lange, utstående hår, bakkroppen er piperenser-aktig. Vingene er ganske tynt skjellkledte og delvis gjennomsiktige. Forvingen er blågrå med fem røde flekker, disse kan være mer eller mindre sammenvokste. Bakvingen er rosa med grå ytterkant. Larven er ganske hårete, svart med en rad av små, gule flekker langs hver side av ryggen.


== Levevis ==
Denne arten er knyttet til heier og skråninger i fjellet, og kan finnes ganske høyt opp der det er lite vegetasjon. Larvene kan leve på mange ulike planter, i Norge trolig mest på musøre (Salix herbacea), men også på krekling, planter i erteblomstfamilien og andre. De bruker to eller tre år på utviklingen. De voksne sommerfuglene svermer i solskinn en gang mellom juni og august, men på en lokalitet er flygetiden ganske kort, høyst to uker. Bestanden varierer kraftig fra år til år, dette synes i alle fall delvis å ha sammenheng med smågnager-syklene fordi store smågnager-bestander dreper mange av larvene. Larven forpupper seg i en hvit, vanntett kokong på et strå like over bakken.


== Utbredelse ==
Arten finnes i fjellområdene i Mellom-Europa, i Skottland, i Fennoskandia og det nordlige Russland, mot øst til Kasakhstan og Sibir. I Norge finnes den trolig i alle fjellområder, og kan enkelte år være meget tallrik. Noen steder har den blitt kalt russeflue, et navn som ellers brukes om hårmyggen russeflue Bibio pomonae. Lengst i nord kan den finnes like ned til havnivå.


== Litteratur ==
Hågvar, S. 1976. Studies on the ecology of Zygaena exulans Hochw. (Lep., Zygaenidae) in an alpine habitat at Finse, south Norway. Norwegian Journal of Entomology 23: 197-202.
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. 2000. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3


== Eksterne lenker ==
(en) fjellbloddråpesvermer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fjellbloddråpesvermer hos Artsdatabanken 
(sv) fjellbloddråpesvermer hos Dyntaxa 
(en) fjellbloddråpesvermer hos Fauna Europaea 
(en) fjellbloddråpesvermer hos NCBI 
(en) Kategori:Zygaena exulans – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Zygaena exulans – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Zygaena exulans – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norges sommerfugler – fjellbloddråpesvermer
Svenska Fjärilar - med bildegalleri
UK moths - Zygaena exulans