jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dommerkonferanse

Dommerkonferanse er en betegnelse man bruker på forhandlingene i Tingretten mellom rettens formann (fagdommer) og de to legdommerne etter at saken er gjennomgått for å avgjøre skyldspørsmål og eventuelt dommens lengde.
Hu Hanmin

Hu Hanmin (tradisjonell kinesisk: 胡漢民, forenklet kinesisk: 胡汉民, pinyin: Hú Hànmín; født 9. desember 1879 i Panyu i Guangdong i Kina, død 12. mai 1936 i Guangdong) var en av de tidligere ledere av Kuomintang (KMT), og en svært viktig politiker på høyrefløyen innen Kuomintang.


== Liv og virke ==
Hu Hanmin tok jureneksamen da han var 21 år gammel. Han studerte i Japan fra 1902, og ble med i  Tongmenghui som redaktør av《Minbao》i 1905.  
Årene 1907-1910 deltok han under flere væpnede oppstander. Kort etter Xinhairevolusjonen i 1911 ble han utnevnt til guvernør av Guangdong og hovedsekretær for den provisjonelle regjering. Han deltok i den annen revolusjon i 1913, og ble med Sun Yat-sen til Japan da den revolusjonen slo feil. Der opprettet de Det kinesiske revolusjonære parti. 
Hu bodde i Guangdong fra 1917 til 1921 og arbeidet for Sun Yat-sen, først som transportminister og deretter som hovedrådgiver. 
Hu ble i januar 1924 valgt til et sentralt medlem av Kuomintangs eksekutivkomite. I september fungerte han som visegeneralissimo, da Sun Yat-sen dro fra Guangzhou til Shaoguan. 
Sun døde i Beijing i mars 1925, og Hu var da en av de tre mektigste skikkelsene i Kuomintang. De andre to var Wang Jingwei og Liao Zhongkai. Liao ble snikmyrdet i august samme år, og Hu ble mistenkt og arrestert. Etter Ninghansplittelsen i 1927 støttet Hu Chiang Kai-shek og ble leder for  den lovgivende yuan i Nanjing. Den 28. februar 1931 ble han satt i husarrest av Chiang på grunn av uenighet rundt den nye provisoriske konstitusjon. Internt partipress tvang Chiang til å slippe ham fri.  
Etter dette ble Hu en mektig leder i Sørkina, og formulerte tre motstandsprinsipper: Motstand mot japansk invasjon og massaker, motstand mot militante kommunister, og sist, men ikke minst motstand mot den selvutropte leder Chiang Kai-shek. Anti-Chiang-fraksjonene i KMT trakk til Guangzhou for å etablere en rivaliserende regjering der. De krevde Chiangs avgang fra de to postene som både president og statsminister. 
Borgerkrig ble bare avverget ved det at japanerne invaderte Mandsjuria, og dermed fikk man annet å tenke på. 
Hu besøkte Europa og innstilte sine politiske angrep på Chiang Kai-shek i juni 1935. Dunder første sesjon av Kuomintangs femte konferanse i desember 1935, ble han in absentia valgt til formann for komiteen for alminnelige anliggender. Hu returnerte til Kina i januar 1936 og bodde i Guangzhou til han døde av hjerneblødning den 12. mai 1936.
Hus politiske kongstanke var at en persons individelle rettigheter var en funksjon av vedkommendes nasjonale tilhørighet og dcelaktighet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Boorman Howard L., Howard Richard C. (red.). Biographical dictionary of republican China (eng). New York: Columbia U.P. 


== Eksterne lenker ==
(en) Hu Hanmin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Song Jiaoren

Song Jiaoren (kinesisk: 宋教仁; pinyin: Sòng Jiàorén, Wade-Giles: Sung Chiao-jen, født 5. april 1882 i Taoyuan i provinsen Hunan i Kina, død 22. mars 1913 i Shanghai) var en kinesisk politiker, medstifter av Tongmenghui, og første president for Guomindang.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Song Jiaoren ble født og utfannet i provinsen Hunan. Da han var seks år gammel begynte han på privatskole. Da han var 17 år gegynte han på Zhangjiangkollegiet i  Taoyuan. Influert av sine lærere Huang Shouyi og Qu Fangmei tok Song ingen skritt for å ta den kinesiske embedsmannseksamen; han var nesten bare opptatt samtidens verdensbegienheter og motkultur. Han gjorde det utmerket på kollegiet. 
I august 1902 dro Song Jiaoren til Wuchang for å studere ved Bishop Boone Memorial School. I Wuchang møtte han den revolusjonære Huang Xing og de to ble venner for livet. 


=== Revolusjonær ===
Huang ble snart nødt til å forlate Wuchang på grunn av revolusjonær virksomher, og vendte hjem til Changsha. Etter at Huang dro, fortsatte Song med å organisere revolusjonære grupper i Hunan, øærlig i Changsha og Changde.
Senere i 1902 ble Song engasjert som lærer ved Wuchang lærerskole, en ledende privatskole. Song kom til Wuchang og begynte å undervise i 1903. Han ble aktiv i forskjellige revolusjonære grupper i området. Song diskuterte ofte politikk og revolusjon med sine studenter;mange av dem var ikke tilhengere av tanken om revolusjon.
På grunn av sin viksomhet måtte han i 1904 flykte fra Kina, og kom til Japan. Den 20. august 1905 grunnla han i Tokyo sammen med Sun Yat-sen foreningen Tongmenghui (Den revolusjonære kinesiske allianse) som hadde til mål å styrte Qing-dynastiet og etablere republikk i Kina. 
Etter at Republikken Kina ble proklamert av Sun Yat-sen (1. januar 1912) gjennomførte Song i august forvandlingen av Tongmenghui til Zhongguo Guomindang (Det kinesiske nasjonalparti). Ved valgene til en første kinesisk nasjonalforsamling i februar 1913 førte han dette partiet til seier, og var med det favoritt til posten som statsminister. Men før det kom til det, ble han angrepet av attentatsmenn på jernbanestasjonen i Shanghai den 20. mars 1913. To dager etter døde han av sine sår.
Det ble formodet at den som stod bak mordet var presidenten for den daværende provisoriske regjering, Yuan Shikai, som deretter utøvet et presidialdiktatur, og senere lot seg utrope til keiser.


== Litteratur ==
Thomas Weyrauch: Chinas unbeachtete Republik. 100 Jahre im Schatten der Weltgeschichte. Band 1: 1911 - 1949. Longtai, Giessen (i. e.) Heuchelheim 2009, ISBN 978-3-938946-14-5.
Stella Dong: Shanghai: The Rise and Fall of a Decadent City, New York, 2001


== Referanser ==
Shanghais jernbanestasjon

Shanghais jernbanestasjon (kinesisk: 上海火车站; pinyin: Shànghǎi Huǒchē Zhàn) er hovedjernbanestasjonen i Shanghai. Den ble åpnet i 1987.
Den ligger til Molingaten i distriktet Zhabei, nord i sentrumsområdet. Den er en av Kinas toppklassestasjoner, og styres av Shanghais jernbanebyrå. Stasjonens passasjertrafikk er den største av alle byens stasjoner, og Shanghai er også et av Kinas viktigste jernbaneknutepunkter. 
Stasjonen er arvtager etter en annen hovedjernbanestasjon i nærheten, Shanghai nordbanegård, som er blitt omgjort til museum.
Liste over færøyske lagtingsmedlemmer 1994–1998

Det var 32 medlemmer av Lagtinget på Færøyene mellom lagtingsvalgene 1994 og 1998.


== Medlemmer ==


== Kilder ==
Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002). (PDF Arkivert 27. september 2006 hos Wayback Machine.)
Chen Qimei

Chen Qimei (kinesisk: 陈其美; pinyin: Chén Qíměi, Wade-Giles: Ch'en Ch'i-mei; født 17. januar 1878 i Huzhou i provinsen Zhejiang i Kina, drept 18. mai 1916 i den franske konsesjon i Shanghai) var en viktig bakgrunnsfigur bak den kinesiske revolusjon i  1911. Han var også på sin tid det eldste medlem av  Chen-familien, en av Kinas fire mest innflytelsesrike familier den gang. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Som sønn av en handelsmann gikk han i lære hos en panteutlåner og arbeidet senere som silkehandler. Hans bror, Chen Qicai, var offiser i hæren, og gjorde det i 1906 mulig for ham, å reise til Japan og begynne å studere ved Tokyos politiakademi. 


=== Politisk aktivist ===
Der ble han imidlertid raskt med på de politiske aktiviteter blant de kinesiske studenter i byen, og ble med i den revolusjonære bevegelsen Tongmenghui 同盟會 ledet av Sun Yat-sen. Det var Chen Qimei som fikk vennen Chiang Kai-shek med i bevegelsen. 
I revolusjonsåret 1911 var Chen i Shanghai, og det var hans telegram av 29. oktober som nådde Chiang Kai-shek i rett tid og fikk ham til å desertere fra den japanske hær og til å vende tilbake til Kina. Mens Chiang organiserte et opprør i Hangzhou, startet Chen den 3. november et angrep med flere hundre opprørere på Shanghais manufakturbyrå. Da ble han tatt til fange av mandsjuene. Men en dag etter klarte hans opprørere å få ham befridd fra fengselet. Etter en maktkamp mot andre revolusjonære grupper i byen gjorde han seg til Shanghais militærguvernør.
Videre spilte Chen en viktig rolle ved det at han fikk i stand kontakter mellom Guomindang og Shanghais underverden, ikke minst med den grønne bande.
I 1916 ble Chen drept i et anslag organisert av Yuan Shikai. Det var Yuans hevn etter at Chen flere ganger hadde forsøkt å organisere en oppstand mot ham. Selve snikmorderen var muligens Zhang Zongchang, en general lojal mot Yuan.
Det universitet som opprinnelig var oppkalt etter ham er blitt del av Fudanuniversitetet og av Zhejianguniversitetet etter den kinesiske borgerkrig.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dieter Kuhn: Die Republik China von 1912 bis 1937. Entwurf für eine politische Ereignisgeschichte. 3. überarbeitete und erweiterte Auflage. Ed. Forum, Heidelberg 2007, ISBN 3-927943-25-8, Volltext (PDF-Datei; 5,44 MB).
Huang Xing

Huang Xing (kinesisk: 黃興, pinyin: Huáng Xīng; født 25. oktober 1874 i fylket Changsha i provinsen Hunan i Kina, død 31. oktober 1916 i Shanghai) var medlem av Tongmenghui og en av Sun Yat-sens viktigste følgesvenner. Han ledet Tongmenghuis styrker under Xinhairevolusjonen i 1911. Han fikk tilnavnet den åttefingrede general etterpå, på grunn av sine krigsskader.
I byer som Changsha, Shanghai og Wuhan er gater oppkalt etter ham. Hans hjemlandsby ble også i ettertid oppkalt etter ham. Shanghai har også en part oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Old Residence and Tomb of Huang Xing
Finnbogi Arge

Finnbogi Arge (født 6. september 1955 i Tórshavn) er en færøysk forretningsmann og tidligere politiker.
Han er sønn av bilforhandler Meinhardt Arge fra Tórshavn og hustru Anne Lise Krogh fra Skive. Han er gift med Armgarð Mortensen. Han er nevø av radiodirektør Niels Juel Arge samt fetter av journalist og forfatter Jógvan Arge, direktør, lagtings- og folketingsmann Magni Arge og forfatter, musiker og grafiker Tóroddur Poulsen.
Etter studentereksamen tok han bifag i færøysk og nordisk språk og litteratur ved Fróðskaparsetur Føroya i 1977. Arge ble snart involvert i familiebedriften Auto Service, som importerte japanske biler til Færøyene. Han ble direktør i bedriften i 1979 og eneeier i 1985. I 1993 gikk bedriften konkurs under den færøyske finanskrisen, men ble gjenopprettet under hans fars navn, Meinhardt Arge, samme år. I 2005 solgte Arge seg ut av bedriften, som har tatt tilbake navnet Auto Service. Arge har også vært selvstendig næringsdrivende og styremedlem i en rekke selskaper, deriblant Atlantic Airways og Havsbrún.
Han var innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy 1990–1998, valgt for Sambandsflokkurin. Arge var formann i Lagtingets finanskomité 1994–1995, men måtte fratre posten etter å ha brutt med Sambandsflokkurin over Joensen-regjeringens økonomiske politikk i november 1995 og ble sittende som partiløs. I februar 1998 meldte han seg inn i Fólkaflokkurin og ble 1. varamann til Lagtinget for perioden 1998–2002. Arge var næringsminister i Anfinn Kallsbergs første regjering 1998–2000, deretter møtende varamann på Lagtinget for Bjarni Djurholm og formann i Lagtingets finanskomité 2000–2002.Arge var styreformann i fotballklubben Havnar Bóltfelag 2011–2017.


== Referanser ==
Karl Johan-monumentet

«Karl Johan-monumentet» er en rytterstatue av den svensk-norske kongen Karl III Johan på Slottsplassen i Oslo. Statuen, som står foran Slottet med blikket mot Karl Johans gate, er utført av Brynjulf Bergslien. Den blei avduka 7. september 1875, på dagen 57 år etter at Karl Johan blei krona i Nidarosdomen (1818).
Statuen, som er i bronse, viser Karl Johan i svensk marskalkuniform med sverd opphengt i Serafimerordenens bånd. Kongen bærer krasjan for Serafimerordenen samt for Ridder av Sverdordenens store kors  og rundt halsen Karl XIIIs orden. Hesten er nettopp stansa, og den stamper med venstre forbein, mens kongen hilser med uniformshatten, en tosnutet bikorn. På den ene sida av sokkelen, som er i grovkorning grefsensyenitt fra Oslofeltet, står inskripsjonen «"Folkets kjærlighed min belönning."». På den andre sida står det «Det norske folk reiste dette minde.».


== Historikk ==


=== Bergsliens løsning ===


== Andre Karl Johan-monumenter ==
Vekselbanken på Voss (hjemplassen til Bergslien) kjøpte i 2009 en original gipsmodell av statuen på Slottsplassen. Modellen som er 80 cm høy, står i bankens lokaler.På Slussplan i Stockholm står en annen rytterstatue av Karl Johan, utforma av Bengt Erland Fogelberg og avduka i 1854. 
Også i Norrköping og Örebro finnes Karl Johan-monumenter.


== Referanser ==


== Kilder ==
Erik Bjørnskau, Carl XIV Johan: En franskmann  på Nordens trone, Cappelens forlag, Oslo 1999, ISBN 82-02-17638-7
Erik Mørstad: «Kampen om Carl Johan-monumentet», i Byminner nr 4, 1985
Bård Alsvik: «Fest for Karl Johan», på Oslo byarkivs nettsted, besøkt 11. juni 2009
Nettside om monumentet på Slussplan, besøkt 12. juni 2009
Arne Qvam

Arne Johannes Qvam (født 3. april 1934 i Narvik) er en norsk ingeniør og bedriftsleder. Han ledet arbeidet med å etablere Norsk Luftfartsmuseum i Bodø og var museets første direktør.Qvam er utdannet maskiningeniør fra Narvik ingeniørhøgskole og har også flyteknisk utdannelse fra Flyvåpenets Tekniske Skole på Kjevik.Qvam arbeidet i en årrekke ved Norcem, og hadde stillingen som verksdirektør fra 1976 til 1993. Han har også hatt en rekke verv i nærings- og organisasjonsliv, og har spesielt vært aktiv i musikklivet i Nord-Norge.Han ble tildelt St. Olavs Orden i 1994, ridder 1. klasse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Opplysninger om Arne Qvam fra Utvalgsarkivet i Forvaltningsdatabasen
Tang Shaoyi

Tang Shaoyi (kinesisk: 唐绍仪, endret til 唐绍怡 på grunn av tabu knyttet til Puyis navn, senere tilbakestilt; pinyin: Táng Shàoyí, Wade-Giles: T'ang Shao-i; stilnavn Shaochuan 少川; født 2. januar 1862 i fylket Xiangshan [fødestedet nå i Zhuhai] i provinsen Guangdong i Kina, drept 30. september 1938 i Shanghai International Settlement) var en kinesisk diplomat og politiker. Han var svigerfar til Wellington Koo og Lee Seng Gee.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han ble utdannet ved Queen's College i Hongkong og ved Columbia University i New York, der som en av studentene som dro nytte av programmet Chinese Educational Mission. Han var første president for Shandonguniversitetet. Hav var også i tjeneste i Qing-dynastiets utenrikstjeneste, og undertegnet i 1906 konvensjonen mellom Storbritannia og Kina vedrørende Tibet på sitt lands vegne.


=== Revolusjonær ===
Tang var venn av Yuan Shikai og under Xinhairevolusjonen forhandlet han på dennes vegne i Shanghai med de revolusjonæres Wu Tingfang, med det resultat at Yuan ble anerkjent som president for Republikken Kina. 
Han ble så Republikkens første statsminister i 1912, men ble raskt desillusjonert av Yuans manglende respekt for lov og rett, og tok sin avskjed. Senere var han med i Sun Yat-sens regjering i Guangzhou. Tang Shaoyi opponerte av konstitusjonelle grunner mot at Sun gjorde seg til ekstraordinær president i 1921, og gikk igjen av fra sin regjeringspost.
I 1924 avslo han et tilbud om å bli utenriksminister under Duan Qiruis provisoriske regjering i Beijing, og var senere leder for fylket Zhongshan der han opponerte mot Chen Jitang. Han flyttet senere til Shanghai og oppgav politikken.  
Da Shanghai ble okkupert av japanerne under den annen sino-japanske krig prøvde okkupasjonsmakten å få ham til å kallaborere, men han nektet. Ikke desto mindre ble han drept av Kuomintang, som fryktet at han etter hvert ville endre mening og komme til å bli kompromittert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tang Shaoyi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ninidae

Ninidae er en familie av insekter som tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner. Gruppen omfatter 13 kjente arter fordelt på fem slekter, de finnes ikke i Europa.
De har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen.  De lever av å suge ut næring fra frø av mange ulike planter.


== Utseende ==
Små (3 – 4 mm), spinkle teger. Kroppen er avlangt oval og tydelig punktert. Hodet har fasettøyne som står litt "på stilk" og punktøyne (ocelli) som sitter tett sammen. Antennene og sugesnabelen består av fire ledd. Pronotum er ikke innsnevret på midten og har ingen tydelige, opphøyde lister. Scutellum er to-delt i spissen.


== Levevis ==
Disse artene lever på frø av planter i halvgrasfamilien (Cyperaceae) og sivfamilien (Juncaceae). De kryper opp på stråene og suger i seg væske fra frøene som fortsatt henger på akset. Gruppen ser ikke ut til å ha noen økonomisk betydning.


== Systematisk inndeling ==
Ninidae har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie i familien frøteger (Lygaeidae), men er nylig skilt ut som egen familie.

Klasse Insekter (Insecta)
Vingede insekter (Pterygota)
Neoptera («nyvinger»)
Orden Nebbmunner (Hemiptera)
Underorden Plantesugere (Homoptera) (parafyletisk)
Underorden Teger (Heteroptera)
gruppe Trichophora
overfamilien Lygaeoidea
familien Ninidae – før regnet til Lygaeidae
slekten Cymoninus Breddin, 1907 – tre arter, tropiske områder, bl.a.:
Cymoninus notabilis (Distant, 1882)- sørlige Nord-Amerika
Cymoninus sechellensis (Bergroth, 1893) – svært vidt utbredt, Afrika, Asia og Australia
slekten Neoninus Distant – tre arter, Sør-Amerika
slekten Ninomimus Lindberg – to arter, asiatisk Russland og Japan
slekten Ninus Stål, 1860 – fire arter, Afrika, Asia og Australia, bl.a.:
Ninus insignis Stål, 1860 – Asia og Australia
Ninus similis Scudder – sørlige Afrika
Ninus singalensis Breddin, 1907
Ninus stylatus Kirkaldy, 1908
slekten Paraninus Scudder, 1957 – én art, sørlige Sør-Amerika


== Kilder ==
Australian Faunal Directory – Ninidae (2002) [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Ninidae i Encyclopedia of Life 
(en) Ninidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ninidae hos ITIS 
(en) Ninidae hos NCBI 
(en) Kategori:Ninidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ninidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri over nordamerikanske arter: [2]
Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
NOU 2003: 22, Graver-utvalget

NOU 2003:22  «Forvaltning for fremtiden. Forslag til etiske retningslinjer for Statens petroleumsfond» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalgt som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 18. oktober 2002 og som avga sin innstilling til Finansdepartementet 25. juni 2003. Utvalget ble ledet av Hans Petter Graver og ble referert til som «Graver-utvalget».
Utvalgets forslag ble behandlet i Revidert nasjonalbudsjett 2004, og i desember 2004 innførte Regjeringen etiske retningslinjer for Petroleumsfondet i samsvar med utvalgets utredning.


== Referanser ==
Graver-utvalget

Graver-utvalget har flere betydninger:

NOU 2003:22, Graver-utvalget
NOU 2006:14, Graver-utvalget
Graver-utvalget (2015)
Alphard

Alphard (α Hya / α Hydrae / Alfa Hydrae) er den mest lyssterke stjernen i stjernebildet Vannslangen, og markerer slangens hjerte.
Alphard er en oransje kjempestjerne. Navnet Alphard kommer fra Arabisk الفرد (al-fard), «den ensomme»; det er ingen andre lyssterke stjerner nær den.


== Referanser ==
Alexander Schultz

Alexander Schultz (født 25. mai 1901 i Kristiania, død 3. desember 1981 i Oslo) var en norsk maler og kunstprofessor. Han var kjent som kolorist, en som legger vekt på fargene.Han var sønn av Eugène Schultz (født Schoulgin/Choulgine, 1871–1917) og Emilie (Nini) Gulbranson (1869–1942). Faren var professor i zoologi i St. Petersburg og Alexander Schultz vokste opp der og var ofte med faren på reiser. Etter 1. verdenskrig og farens død i 1917, studerte Axel Schultz i Paris 1919-28, mye under Othon Friesz og Henrik Sørensen. Tilbake studerte han ved Statens kunstakademi 1935-37 under Jean Heiberg og Georg Jacobsen, der han utviklet et maleri av en ballettpike fra 1930-tallet med søsteren Irina (Irischa) som modell.  
I 1938 reiste han på studieopphold i Italia, dit han også reiste senere med stipend og utstilling i Roma i 1955.. Gjennombruddet kom i 1949 med utstillingen i Kunstnernes Hus, samt utstilling 1964 i Galleri Haaken.  I 1955 ble han professor ved Statens kunstakademi og dets leder 1958-65.  Blant elevene hans var Kåre Tveter, Frans Widerberg, Rolf Aamot og Odd Nerdrum.Etter at han ga seg ved kunstakademiet i 1965 malte han meget, og ble æresgjest på Salon d’Automne i Paris i 1969 og fikk ytterligere priser ved «Festival de la peinture» i Cagnes-sur-mer. Schultz ble godt representert i Halvdan Hafstens samling, som ble gitt til Stavanger kunstmuseum, mens Nasjonalgalleriet har et tyvetall.
Schultz giftet seg i 1929 med Else Catharina Nygaard (1903–1998). De var foreldre til forfatteren Eugene Schoulgin (født 1941) og urologen Alexander Schultz (født 1946) ved Oslo universitetssykehus. Familien oppholdt seg på Røa, Røros, Toscana og Provence.


== Referanser ==
Gubben og gamla

Gubben og gamla èller Tolvballvisa er en folkevise av den typen vi kaller kumulative viser eller aukerim. Det betyr at hver strofe får en ny linje lagt til slik at strofene blir stadig lengre.
Slike viser har vanligvis ikke noen fortelling men skildrer bare en absurdhumoristisk situasjon.
Gubben og gamla låg og drog for å få opp en rot. Stadig kommer det nye til og endelig får de opp rota.
Visa ble skrevet opp av O.M. Sandvik etter Olav Aasmundstad fra Kvikne i Nord-Fron og publisert i Gudbrandsdalsmusikken 1919.
Klara Semb har arrangert visa for sangdans etter en folkemelodi som er nærskyld Åsmundstads tone.


== Eksempel ==
Egner, Gjelseth, Prøysen og Siem (red.) Den gule store viseboka, Oslo 1970:  Cappelen


== Litteratur ==
(Reimund Kvideland), Tolvballvisa med musikk av Sverre Jordan, Bergen 1970:Nordanger forlag