jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Millersville University

Millersville University er et delstatseid universitet i Millersville i delstaten Pennsylvania, USA. Det ble grunnlagt i 1855 som Lancaster County Normal School. I 1927 ble Millersville et delstatlig lærercollege.
Ved Miami var det 8 194 studenter og 433 vitenskapelig ansatte i 2006, og skolepengene var samme år i alt USD 6 398 for lokale studenter folkeregistrert i delstaten Pennsylvania.
Studiene gis opp til mastergradsnivå. Det drives hovedsakelig lærerutdanning med sterkt fokus på naturvitenskapelige fag, men også utdanning av sykepleiere.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Millersville University of Pennsylvania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mills College

Mills College er et privatuniversitet i Oakland i delstaten California, USA. Det ble grunnlagt i 1852 som det første rene kvinnecollege på Vestkysten, og har fortsatt  lavere grads studier bare for kvinner. Begge kjønn har adgang til høyere grads studier.
Ved Mills var det 1 410 studenter og 189 vitenskapelig ansatte i 2006, og skolepengene var samme år i alt US$ 33 024.
Studiene gis opp til doktorgradsnivå. Det mest anerkjente fagprogrammet er musikkutdanningen. Mills College Art Museum har mer enn 8 000 gjenstander.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mills College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Minnesota State University

Minnesota State University er et delvis delstatseid universitet med to campuser, i Moorhead og Mankato i delstaten Ohio, USA. Det ble grunnlagt i 1868. 
Ved MSU var det 21 800 studenter og 1 020 vitenskapelig ansatte i 2006, og skolepengene var samme år US$ 5 800 for lokale studenter folkeregistrert i delstaten Minnesota. 
Mankato-campusen er størst med 14 148 studenter og 717 vitenskapelig ansatte i 2006. Den startet opp som Mankato State Normal School i 1868. Fagkretsen er en helt klassisk liberal arts-blanding: lærerutdanning, sykepleie, psykologi, humaniora, språk, teknologifag og businessfag.
Moorhead-campusen ble innviet som Moorhead State Normal School i 1885, og hadde 7.652 studenter og 303 vitenskapelige ansatte i 2006. Under andre verdenskrig ga skolen militær flyverutdanning, og etter krigen ble denne basisen brukt til å utvide fagtilbudet utover lærerutdanning. fagkretsen er mye den samme som ved Mankato, men med tilleggstilbud i politifag og grafiske kommunikasjonsfag.
Studiene gis opp til mastergradsnivå.


== Eksterne lenker ==
Minensota State University
Game Maker Language

Game Maker Language, eller GML er et programmeringsspråk integrert i programmet Game Maker.
Syntaksen er forholdsvis løs.

{if ((i + 1) = o) show_message("o is one more than i")};


== Eksterne lenker ==
Game Makers hjemmeside Arkivert 13. september 2007 hos Wayback Machine.
Jákup Jógvansson

Jákup Jógvansson,
Lagmann på Færøyene fra 1677 til 1679.
Jákup Jógvansson var færøying og sønn av tidligere lagmann Jógvan Poulsen. Jógvansson hadde også vært sysselmann på Sandoy. Han bodde på og drev gården Dalsgarður i Skálavík.


== Litteratur ==
Løgtingið 150 – Hátíðarrit. Tórshavn 2002, Bind 2, S. 366. (Avsnitt Føroya løgmenn fram til 1816) (PDF-Download Arkivert 27. september 2006 hos Wayback Machine.)
Kvalifikasjonskrav

Kvalifikasjonskrav er en juridisk betegnelse som brukes i forbindelse med konkurranser om private eller offentlige anskaffelser. Der stilles det normalt visse krav til leverandører som vil delta i konkurransene og tilby ytelser. Poenget med å stille slike krav er å skille ut de tilbyderne som ikke er egnet til å levere ytelsen.
Denne egnetheten kan være tekniske og faglige forhold, såvel som finansielle og økonomiske forhold. Jo mer krevende ytelsen og leveransen er, desto strengere krav kan det settes til leverandørenes kvalifikasjoner. Tekniske og faglige kvalifikasjoner kan være bl.a. erfaring fra slike leveranser, tilstrekkelig kapasitet med personell og maskinelt utstyr.
Finansielle og økonomiske kvalifikasjoner kan være bl.a. størrelsen på leverandørens regnskapsmessige omsetning og soliditet samt sikkerhetsstillelse fra bank.
Kvalifikasjonskravene stilles i konkurransegrunnlagene, der det bl.a. kan være angitt hvordan leverandørene skal dokumentere sine kvalifikasjoner når de sender inn anbud eller tilbud. En konkurranse kan deles opp i en forutgående prekvalifisering som holdes før tilbyderne inngir tilbudene med priser og den ytelsen som skal bli levert.
Det går et prinsipielt skille mellom kvalifikasjonskrav og tildelingskriterier. Mens kvalifikasjonskravene gjelder forhold ved leverandøren, så gjelder tildelingskriteriene forhold ved ytelsen som tilbys. Tildelingskriterier angir særlig hvordan innbyderen til konkurransen vil vurdere tilbudt pris, kvalitet, service og andre fordeler av økonomisk karakter ved tilbudene.
Bruken av kvalifikasjonskrav er regulert i lov og forskrifter angående offentlige anskaffelser, samt i Norsk Standard for konkurranser med og uten forhandlinger.
Vertiv

Vertiv (tidligere Emerson Network Power) er et amerikansk teknologiselskap som leverer løsninger innen telekommunikasjonsnettverk. Det inngikk tidligere i konglomeratet Emerson Electric Company med hovedkvarter i St. Louis, Missouri. 1. desember 2016 ble Emerson Network Power overtatt av Platinum Equity og omdøpt til Vertiv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Vertiv – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Emerson Electric Company

Emerson Electric Company er et amerikansk selskap som produserer elektriske artikler, telekommunikasjonsutstyr, lagerutstyr, klimaløsninger, verktøy og motordeler. Selskapet ble etablert i 1890 og har om lag 140 000 ansatte i USA og 150 andre land. 
Selskapet Emerson Network Power er heleid av Emerson og utvikler telekommunikasjonsutstyr.
De viktigste konkurrentene er General Electric, Siemens, Sony, Honeywell, Philips, Sony, m.fl.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Emerson Electric – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jógvan Poulsen (lagmann)

Jógvan Poulsen,
Lagmann på Færøyene i to perioder fra 1654 til 1655, og fra 1662 til 1677.
Jógvan Poulsen var færøying og gift med datteren av tidligere Lagmann Jógvan Justinusson . Poulsen var opprinnelig bonde i Oyri, før han ble valgt til leder av Lagtinget. Kong Frederik III ønsket derimot ikke Poulsen som Lagmann og erstattet ham med dansken Balzer Jacobsen, en av Christoffer Gabels støttespillere. Gabel hadde på denne tiden monopol på handel til og fra Færøyene, noe som ledet til en vanskelig situasjon på øyene. Jacobsen var Lagmann frem til 1661, da Jógvan Poulsen igjen overtok embetet.
Hans sønn, Jákup Jógvansson, ble senere også Lagmann på Færøyene.


== Litteratur ==
Løgtingið 150 – Hátíðarrit. Tórshavn 2002, Bind 2, S. 366. (Avsnitt Føroya løgmenn fram til 1816) (PDF-Download Arkivert 4. januar 2014 hos Wayback Machine.)
Marie-Cécile Gros-Gaudenier

Marie-Cécile Gros-Gaudenier (født 18. juni 1960 i Scionzier) er en tidligere alpinist. Hun hadde dobbelt statsborgerskap (for Frankrike og Sveits, men startet for fødelandet Frankrike.
Sesongen 1981/82 gikk hun overraskende til topps i sammendraget i utfordelen av verdenscupen. Doris de Agostini (Sveits), verdensmesteren Gerry Sorensen (Canada) og Holly Flanders (USA) vant to renn hver, men sammenlagtseieren gikk likevel til Gros-Gaudenier, som i starten av sesongen hadde vunnet et utforrenn i Saalbach-Hinterglemm.
Hennes beste plasseringer i internasjonale mesterskap var en 11.-plass i VM 1982 og en 14.-plass i VM 1985. Karrieren var preget av mange skader. Seieren i utforverdenscupen 1982 var karrierens høydepunkt.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marie-Cécile Gros-Gaudenier – FIS (alpint) 
(en) Marie-Cécile Gros-Gaudenier – ski-db.com
Christa Zechmeister

Christa Zechmeister (født 4. desember 1957 i Berchtesgaden) er en tidligere tysk alpinist.
I verdenscupen vant hun totalt seks enkeltrenn, samtlige i slalåm. I tillegg har hun en andreplass og fem tredjeplasser. Sesongen 1973/74 vant hun slalåmcupen sammenlagt.
Under OL 1976 i Innsbruck kom hun på sjuendeplass i slalåm. Hennes beste VM-plassering er en niendeplass i slalåm fra VM 1978 i Garmisch-Partenkirchen).


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Christa Zechmeister – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Christa Zechmeister – Olympedia 
(en) Christa Zechmeister – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Christa Zechmeister – FIS (alpint) 
(en) Christa Zechmeister – ski-db.com
Regina Sackl

Regina Sackl (født 21. august 1959 i Hartberg) er en tidligere østerriksk alpinist.
I løpet av karrieren vant hun tre slalåmrenn i verdenscupen. I sesongen 1978/79 vant hun slalåmcupen sammenlagt.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Regina Sackl – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Regina Sackl – Olympedia 
(en) Regina Sackl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Regina Sackl – FIS (alpint) 
(en) Regina Sackl – ski-db.com
FNs sikkerhetsråds resolusjon 678

FNs sikkerhetsråds resolusjon nr. 678, vedtatt 29. november 1990, regnes som det folkerettslige grunnlaget for Gulfkrigen. Resolusjonen ble vedtatt med 12 mot 2 stemmer. Cuba og Jemen stemte imot, mens vetomakten Kina avsto fra å stemme.
Resolusjonen ga Irak en frist til 15. januar 1991 for å trekke seg ut av Kuwait. Dersom denne fristen ikke ble overholdt, var FNs medlemsland – i samarbeid med den kuwaitiske regjeringa – autorisert til med alle midler å opprettholde og iverksette sikkerhetsrådets resolusjon 660. Resolusjon 660 krevde at Irak betingelsesløst trakk sine styrker ut av Kuwait. 


== Eksterne lenker ==
Resolusjonsteksten
Nuance Communications

Nuance Communications er et amerikansk teknologiselskap som utvikler og leverer applikasjoner og søkeprogramvare for mobiltelefoner. Programvaren er meget utbredt i mobiltelefoner idag. Hovedkvarteret er i Burlington, Massachusetts, mens det europeiske hovedkvarteret ligger i Merelbeke i Belgia.
I 2005 fusjonerte selskapet med ScanSoft.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Cesar Klein

César Klein (født 14. september 1876 i Hamburg, død 13. mars 1954 i Pansdorf nær Lübeck) var en tysk maler, grafiker og interiør- og scenedesigner.
Etter å ha gått i vanlig malerlære, var han elev ved kunsthåndverkskolen i Hamburg, kunstakademiet i Düsseldorf og kunstindustrimuseet i Berlins skole.
Etter først å ha prøvd ut impresjonismen, ble han ekspresjonist og var med på å stifte Neue Sezession i Berlin i 1910.
Hans dekor av Marmorhuskinoen i Berlin i 1913 var det første eksempel på ekspresjonistisk kunsthåndverksmessig utforming av arkitektoniske rom. 1918 var han med som stifter av Novembergruppen.
Han var lærer ved Berlins kunsthøyskole fra 1919 til 1933. Grunnen til at han ikke fortsatte, var at stilen og holdningene hans ikke passet myndighetene. Han fikk maleforbud, og ble uthengt som entartet i 1937. Ett bilde ble beslaglagt samt en bok som omtalte blant andre ham.Han laget filmscenografien til den ekspresjonistiske filmen Genuine (1920), Der Puppenmacher von Niang-King (1923) regi: Robert Wiene  og i Østerrike for Sodoma og Gomorra (1922) i regi av Michael Curtiz/Michael Kertész.


== Arbeider ==
1913 Dekor og innredning til Marmorhaus-Kino am Kurfürstendamm i Berlin
1913 Mosaikkgulv i vestibylen for Siemens AG i Siemensstadt
1917 Mosaikk i vindfang og fargete blyglassvinduer for Torbogenhaus ved  Messingwerk_Finow i Eberswalde-Heegermühle
1919 Glassvinduer til plenumssalen for Zehlendorf-rådhuset
1922 Mosaikker og veggmalerier i Theater am Kurfürstendamm (ødelagt under annen verdenskrig)
1923 Veggmalerier til Neuen Oper am Königsplatz (ødelagt under annen verdenskrig)
1924 Ombygging av Thalia-Theateret
1926 Intarsiaveggbilde med scener fra Commedia dell'arte i balkongområdet for Renaissance-Theateret
Utforming av glassvinduer for lysgraven til Wertheim-varehuset.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) César Klein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cesar Klein på Internet Movie Database 
(sv) Cesar Klein i Svensk Filmdatabas 
(de) Biografie César Kleins
(de) Freundeskreis Cesar Klein e. V.
Bernhard II av Sachsen-Meiningen

Bernhard II av Sachsen-Meiningen, Bernhard Erich Freund (født 17. desember 1800 i Meiningen, død 3. desember 1882 samme sted) var hertug av Sachsen-Meiningen. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Bernard var sønn og yngste barn av Georg I av Sachsen-Meiningen og hans hustru Luise Eleonore av Hohenlohe-Langenburg. Hans to søstre var Adelheid (1792–1849) som senere ble dronning av Storbritannia, og Ida (1794–1852) som ble hertuginne av Sachsen-Weimar-Eisenach, nemlig i ekteskap med Bernhard von Sachsen-Weimar-Eisenach. Han overlevde dem begge med mer enn tretti år.


=== Monark ===
Han ble monark i 1803, men moren regjerte frem til han ble myndig i 1821. Han giftet seg i 1825 med Marie Frederica av Hessen-Kassel (1804–1888), datter av Vilhelm II av Hessen-Kassel og Augusta av Preussen.
Under reiser til Storbritannia, der hans søster Adelheid var blitt dronning i 1830, ble han influert av det britiske systematiske system, og foretok en rekke grunnleggende statlige og økonomiske beslutninger ut fra disse impulser i Sachsen-Meiningen. I 1830 ble Bernhard også opptatt i Hosebåndordenen.
De bedrede økonomiske forhold tillot byen Meiningen å utvides mot nord, og bygging av Hoffteateret og av Schloss Landsberg.
Under marsrevolusjonen i 1848 avskar Bernhard II store protester ved å innvilge de folkelige krav. Han antok beredvillig riksforfatningen og sluttet seg senere til Preussens unionspolitikk. Preussens planer mislyktes i 1850 men hans sympatier for de tyske enhetsbestrebelser levde videre. Han ble av den prøyssiske konge i 1850 selv gjort til ridder av den svarte ørn og senere i 1850 til generalløytnant a la suite i den prøyssiske hær. Den 31. mai 1859 ble han utnevnt til general i det prøyssiske infanteriet.
Senere ble han imidlertid tilhenger av det stortyske parti, protesterte mot den militærkonvensjon som Sachsen-Coburg og Gotha hadde inngått, og stod i 1866 sammen med fyrst Reuß zu Greiz som de eneste thüringiske regenter på den anti-prøyssiske side. Selv ved fredsforhandlingene etterpå var han så negativt innstilt til det nordtyske forbund at prøyssiske styrker marsjerte inn i Meiningen den 20. september 1866.


=== Abdikasjon ===
Bernhard II abdiserte til fordel for sønnen Georg II (1826–1914) den 20. september 1866 og levde deretter et stille liv som privatmann i Meiningen.


== Referanser ==
Telefónica

Telefónica er et spansk, privateid og tidligere statseid telekommunikasjonsselskap i Spania. Telefonica ble grunnlagt i 1924 og liberalisert fra 1997. Hovedkvarteret er i Madrid. I 2006 hadde selskapet 160 millioner mobilkunder, 42 millioner fastkunder, 10 millioner bredbåndskunder og 1,4 millioner TV-kunder. Antall ansatte er ca. 235.000, hvorav 106.000 i datterselskapet Atento.


== Virksomhet ==

I Spania er merkenavnet Telefonica nå kun betegnesle for fastnett-virksomhetene, mens mobilselskapet heter Movistar. Telefonica driver også transmisjon av fjernsynssendinger, og under Sommer-OL 1992 fikk selskapet bygd et TV-tårn på Montjuic-høyden i Barcelona som sendte TV-opptakene fra OL-øvelsene.
Det har virksomheter med mobilkudner i en rekke land, hovedsakelig i Europa og store deler av Latin-Amerika. Etter oppkjøpet av mobilselskapene Movistar, Manx Telecom og britiske O2 i 2005, er Telefonica verdens nest største mobilselskap målt i antall kunder.
Telefonica har mobiloperasjoner i Spania (Movistar), Storbritannia (O2), Slovakia (O2), Tyskland (O2), Tsjekkia (Eurotel), Mexico, Peru, Chile, Argentina, Brasil, Venezuela, Colombia, Ecuador, Puerto Rico, og USA. Videre har selskapet minoritetseierskap i mobilselskaper i Kina, Marokko, og Italia.
De største eierne i Telefonica (2007) er:

JPMorgan Chase: 10.02%
Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A. (BBVA): 5.62%
Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona ("La Caixa"): 5.37%
Citibank: 4.66%
Capital Group: 3.60%


== Regulatoriske spørsmål ==
Telefonica er regulert som dominerende markedsaktør i Spania, og har gjennom mobilselskapet O2 også sterk markedsstilling i Storbritannia og andre land.
Selskapet har de siste årene fått en rekke bøter og forelegg både av nasjonale konkurransemyndigheter, EU-kommisjonen, og av teleregulatøren. De fleste sakene har dreiet seg om misbruk av markedsmakt og unnlatelse av å slippe til mindre konkurrenter i eget nett.
5. juli 2007 ga EU-kommisjonen Telefónica en antitrust-bot på €152 millioner for å ha begrenset konkurransen i det spanske bredbåndsmarkedet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) Telefónica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Åse Enerstvedt

Åse Enerstvedt er en norsk etnolog og sakprosaforfatter som har arbeidet mye med forskning på temaene barnekultur og kulturformidling til barn. Hun har magistergrad i etnologi (kulturhistorie) fra Universitetet i Oslo.
Enerstvedt har gjennom en årrekke vært museumsbestyrer ved Hordamuseet ved Bergen.


== Bibliografi ==
1976 Kongen over gata. Oslobarns lek i dag.
1991 Ragna Breivik – et liv ved veven. ISBN 82-514-0323-5
Huset. Bustad, arbeidssted. ISBN 82-7838-000-7
Roser er røde. Minneboken fra 1789 til i dag.
1997 Barn, unge og museum. En presentasjon.
Vil du vite hvordan... Barn lekte i gamle dager? ISBN 82-514-0656-0
2001 Vil du vite hvordan... Hus var på landet i gamle dager? ISBN 97-882-5140-5973


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Åse Enerstvedt i BIBSYS
Balabanovo

Balabanovo (russisk: Балаба́ново) er en by i Kaluga oblast i Russland. Den ligger ved elva Protva, rundt 80 km nordøst for Kaluga.
Ermolino lufthavn ligger 5 km nordvest for byen.


== Historie ==
Landsbyen Balabanovo ble første gang nevnt tidlig på 1600-tallet. Den vokste til en liten by i og med byggingen av jernbanen Moskva – Brjansk tidlig på 1900-tallet. Jernbanestasjonen i byen ble åpnet i 1899. Balabanovo fikk bystatus i 1972.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Kjente personer fra Balabanovo ==
Pafnutij Tsjebysjov – russisk matematiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Balabanovo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Balabanovo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Kljazma

Kljazma (russisk: Клязьма) er ei elv i Moskva, Nizjnij Novgorod og Vladimir oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Oka. Elva er 686 kilometer lang og har et nedbørfelt på 42 500 km².Kljazma fryser over i november og blir under isen til midten av april. Kljazma er farbar for båter på de nederste 120 kilometrene fra munningen, og på Kljazminskoje-reservoaret.


== Sideelver ==
Utsja
Vorja
Kirzjatsj
Peksja
Nerl
Uvod
Teza
Lukh
Sudogda
Suvorosjtsj


== Byer langs Kljazma ==
Gorokhovets
Mendelejevo
Pavlovskij Posad
Vladimir
Kovrov
Sjtsjolkovo
Losino-Petrovskij
Noginsk
Orekhovo-Zujevo
Sobinka
Vjazniki


== Referanser ==
Bjoa

Bjoa er ei bygd i Vindafjord kommune, i dag geografisk inndelt i Innbjoa og Utbjoa. Riksvei 543 tar av fra europavei 134 i Ølensvåg og går til Utbjoa, der det er fergeforbindelse til Fjelberg og Sydnes. Fylkesvei videre fra Utbjoa via Vikebygd til europavei 134 i Isvik. 
Navnet Bjoa kommer fra norrønt Bjodr som betyr fat eller disk. Bjoalandet ligger som en hellende flate ned mot Bjoafjorden.


== Historie ==
Ei rekke kartlagte kulturminner, blant annet helleristninger og gravhauger fra bronsealderen, tufter etter båtbyggeri fra vikingtida, nausttomter fra middelalderen, kolerakirkegård, bygdeborg. 
Bautastein er reist på Utbjoa over Torbjørn Gunnarson Sandvik som deltok i Grunnlovsforsamlingen på Eidsvoll.
Garden Eikås på Dalsbruket ovenfor Innbjoa var kvarter for agenten Arquebus, som opererte en viktig radiosentral med samband til England under andre verdenskrig.


== Næring ==
Hovedsakelig landbruk, en god del maskinentreprenører og mekanisk virksomhet samt varierende industri i mindre skala. Hundepensjonat med betydelig kursvirksomhet. Stor distributør og importør av arbeidshansker og arbeidsklær.


== Reiseliv/aktiviteter ==
Stor utleieaktivitet om sommeren, spesielt til tyske turister. Besøksgård med salg av egenprodusert godteri, urter og demonstrasjon av tradisjonell gårdsdrift. Ølbryggerlag med tradisjonell brygging i eldhus. Blåbærhage med mange ulike sorter bær. Gardsutsalg med økologiske jordbær og bringebær. Lokalbutikken Buo med pub og markedshall på tradisjonsrike Innbjoa kai.


== Eksterne lenker ==
Bjoanett
Zakarias Tormóðsson

Zakarias Tormóðsson (død 1628) var en færøysk bonde. Han stammet fra Eiði på Eysturoy, hvor han var forpakter av 2 merker (1,54 km²) kirkejord. Lite er ellers kjent om Tormóðsson fra historien.
Han var medlem av det færøyske Lagtinget, og var lagmann på Færøyene fra 1608 til 1628.


== Kilder ==
Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002), s. 366. (Avsnitt Føroya løgmenn fram til 1816) (PDF Arkivert 17. juli 2012 hos Wayback Machine.)
Marianne Jahn

Marianne Jahn (født 14. desember 1942) er en østerriksk tidligere alpinist.
Under VM 1962 i Chamonix tok hun tre medaljer: 

 Gull i storslalåm
 Gull i slalåm
 Sølv i kombinasjonen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Marianne Jahn – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marianne Jahn – Olympedia 
(en) Marianne Jahn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marianne Jahn – FIS (alpint) 
(en) Marianne Jahn – ski-db.com
Mattis Størssøn

Mattis Størssøn eller Matz Storssen (født ca. 1500, død 1569) var først lagmann på Agdesiden, men fra 1539 til 1569 lagmann ved Gulating i Bergen og befalingsmann på Utstein kloster. Han hørte med blant Bergenshumanistenes krets og var også sagaoversetter og historiker.


== Den første trykte Norgeshistorien ==
Mattis Størssøn skrev Bergens Fundats (1559?), hvor han leverte en kritisk fremstilling av hanseatenes privilegier i Norge. I sin norske krønike bygd på Snorre Sturlason beskriver han Norgeshistorien fram til 1263. Manuskriptet finnes bevart i et større antall avskrifter.
Den norske Krønike om de fremfarnne Konger, Herrer och Førster, som hafue veldeligenn regieredt och styredt Norriges Rige, vddragenn gamle Norsche paa Dansche vedt ble utgitt posthumt i 1594 av skåningen Jens Mortensson. Verket oppnådde dermed uriktig å få navn etter utgiveren. Mattis Størssøns bok er den første trykte Norgeshistorie.
En av hans sønner, Størk Mattissøn, ble sokneprest i Askvoll i Sogn og Fjordane.


== Litteratur ==
Ole Andreas Øverland: Illustreret Norges Historie. Fjerde Bind. «Folkebladets» Forlag. Kristiania 1891, s. 568.
Mattis Størsson i Store norske leksikon
Mattis Størsson i Norsk biografisk leksikon


== Eksterne lenker ==
Den norske Krønike
Fartein Døvle Jonassen

Fartein Døvle Jonassen (født 10. februar 1971) er en norsk oversetter og forfatter.
I 2004 ble han tildelt Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur for sin oversettelse av David Klass' Du kjenner meg ikke. I 2005 fikk han Kultur- og kirkedepartementets oversetterpris for barne- og ungdomslitteratur 2005 for sin oversettelse av Lian Hearns Otorienes tid. Han var finalist til Bastianprisen i 2012 for sin oversettelse av Thomas Pynchon.Sammen med Øistein Norum Monsen har han skrevet barnebøker i fantasy-sjangeren.


== Bibliografi ==
Historien om Allefall: Gnissegrotten – barnebok (2000) sammen med Øistein Norum Monsen, illustrert av Bård Skarra
Historien om Allefall: Kampen om speilet – barnebok (2003) sammen med Øistein Norum Monsen, illustrert av Thore Hansen


== Referanser ==