jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Misurinasjøen

Misurinasjøen (italiensk:Lago di Misurina) er en innsjø i de italienske alpene, ca. 20 km fra vintersportsstedet Cortina d'Ampezzo. Innsjøen ligger 1756 moh.
I årene 1953 til 1957 ble det anlagt en 400 m skøytebane i nordenden av innsjøen; den var da en av de høyest beliggende skøytebanene i verden. For å unngå sprekker i isen ble det kuttet en råk på 20 cm rundt hele banen (se side 187 i kildereferanse), slik at den utgjorde et isflak. På land ble det anlagt tribuner med plass til 8550 tilskuere.
Under OL i Cortina d'Ampezzo ble hurtigløp på skøyter avvikla på Misurina. Under forberedelsene før løpene fant en ut at banen var meget rask, og i et testløp underskred russeren Jevgenij Grisjin verdensrekorden på 500 m med tida 40,2. Denne rekorden tangerte han seks dager seinere på OLs 500 m. Det ble også satt verdensrekord på 1500 m to dager seinere, da både Grisjin og landsmannen Jurij Mikhailov fikk tiden 2.08,6.


== Kilder ==
1956 Winter Olympics official report. Arkivert 15. juli 2012 hos Wayback Machine. pp. 180–88
Misurina web site
The Misurina Legend Arkivert 9. januar 2019 hos Wayback Machine.
Rapport fra vinter-OL 1956 Arkivert 15. juli 2012 hos Wayback Machine.
Bryn Mawr College

Bryn Mawr College er et privat kvinneuniversitet i Bryn Mawr, 16 km nordvest for Philadelphia i delstaten Pennsylvania i USA. Det er kun opptak av kvinnelige studenter, som kommer fra hele USA og om lag 40 land utenfor USA. 
Det ble grunnlagt i 1885 som et kvinneuniversitetet. Bryn Mawr har skolepenger (2006) som utgjør US$ 33 010, på nivå med Harvard University. Det tildeles grader helt opp til doktorgrad (Ph.D).
Det undervises i klassiske naturvitenskapelige og humanistiske fag, i tillegg til psykologi og jus. Universitetet satser spesielt på forskning for høyere grads studenter. Biblioteket har en større billed- og kunstsamling.
Matematikeren Emmy Noether underviste på Bryn Mawr fra 1933 til 1935. Den senere fredsprisvinneren Emily Greene Balch var i 1889 blant de første uteksaminerte fra colleget.


== Rangeringer ==
U.S. News & World Report rangerte Bryn Mawr College som nummer 27 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, Forbes plasserte det på 64.-plass blant alle colleger i USA, mens Washington Monthly rangerte det som nr. 1 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.Bryn Mawr College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Bryn Mawr College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bryn Mawr College – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Barangay

Barangay er betegnelse på de minste lokalstyrte områdene på Filippinene. Man kan sammenligne det med bydeler i Norge, men på Filippinene har alle kommuner sine barangayer. Per 31. desember 2008 var det totalt 42 008 barangayer på Filippinene.Opprinnelig beskriber ordet barangay et relativt lite fellesskap på 50 til 100 familier. De fleste småstedene består av mellom 30 til 100 hus og har et innbyggertall på fra 100 til 500 personer.


== Etymologi og historie ==
Ordet «barangay» tilsvarer det de spanske tidligere makthavere kalte barrio, som betyr «distrikt» eller «nabolag». Men ordets etymologi er en ganske annen:
Ordet er utledet fra et gammelt malayisk ord for båt - balangay. Denne tilknytning mellom bofellesskap og våt støtter opp om noen teorier om den førkoloniale samfunnsorganisering. Det dreier seg da om de gamle barangayer ved kystene eller elvene. Man forestiller seg at disse kyst-barangays ble grunnlagt av nybyggere som kom med skip fra andre deler av Sørøst-Asia.De fleste opprinnelige barangayer oppstod ved kystene eller elvene. Her var det næringsgrunnlag, som fisk og frukt. Folk ville bevege seg fra sted til sted langs breddene eller til vanns. Elvenes ferskvann var drikkevannskilde; her kunne man også vaske og bade. Bosetninger ved kystene var gunsige for handelen. Slik fikk man her også kontakt mellom innenlandske og fremmede kulturer og sivilisasjoner, med kinesere, indere og arabere. Dette gavnet tidlig byutvikling. Barangayer vokste seg til viktige steder i det som etterhvert ble Manila, Iloilo, Panay, Cebu, Jolo og Butuan, der det var et høyt kulturelt nivå.Etter spanjolenes ankomst ble forskjellige barangays sammenfattet til landsbyer. Hver barangay innen en landsby ble ledet av en cabeza de barangay (barangay-overhode), som utgjorde et høyere samfunnsklasse.Dette embede tilfalt de første datus. Deres verv som cabezas de barangay ble som regel videreført som arvelig. Mort slutten av den spanske kolonitid ble de imidlertid besatt etter valg. Hovedoppgave for en cabeza de barangay var å innkreve skatter.
Etter amerikanerns ankomst fikk betegnelsen barrio en noe annerledes betydning. Barangayene ble til barrios. Begrepet barrio holdt seg til langt ut på 1900-tallet, men den filippinske president Ferdinand Marcos forordnet at man skulle avskaffe begrepet barrio og ta i bruk barangay for samme størrelse. 


== Litteratur ==
Renato Constantino (1975): The Philippines: A Past Revisited (volume 1). ISBN 971-8958-00-2
Mamuel Merino, O.S.A., ed.: Conquistas de las Islas Filipinas (1565–1615), Madrid: Consejo Superior de Investigaciones Cientificas, 1975.
Delitzsch

Delitzsch er en by i nordre Sachsen i Tyskland. Den ligger nord for Leipzig.


== Historie ==
Delitzsch ble i henhold til middelalderens krøniker grunnlagt som en by en gang rundt 1200 e.Kr. og ble anerkjent som by rundt 100 år senere. Både før og etter dens grunnleggelse var byen utsatt for mange angrep; først slaviske stammer som antagelig hadde hatt opphold i området tidligere; og senere av svenske soldater under tredveårskrigen (1618–1648). Det oppsto en legende fra det siste sammenstøtet med svenskene som fortalte at da svenskene nådde elven Lober ble de oppdaget av datteren til vakten i bytårnet. Hun blåste i en trompet og således advarte byens borgere. Svenskene ble slått tilbake, og hvert år er det middelalderfestival hvor byen feirer denne seieren over svenskene. Under denne festivalen er kjøpesentrene åpne på søndagene.
Under den andre verdenskrig (1939–1945) var det kun en bygning, jernbanestasjonen, som ble brent, noe som var svært lite sammenlignet med andre tyske byer i krigens siste dager. På midten av 1900-tallet dannet det jødiske samfunn en egen gravsted, men denne ble ødelagt under krigen. Etter flere år med glemsel har Gartensparte Rosental, gravstedet, tatt seg opp igjen.
I henhold til en undersøkelse i 1996 hadde Delitzsch mer enn 27 000 innbyggere, men mange unge mennesker har forlatt området grunnet høy arbeidsledighet. Disse søker arbeid eller utdannelse i de vestlige delene av Tyskland.


== Bilder ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Delitzsch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kierâš

Kierâš er ei enaresamisk nettavis, som kom ut for første gang 6. september 2007. Avisa blir gitt ut av Anarâškielâ servi og redaktør er Petter Morottaja. Avisa kommer ut en gang i uka og inneholder enariskspråklige nyheter, annonser og aktuelle diskusjonsemner. Lapin sivistysseura har løyva redaksjonen penger til drift av avisa.
Ifølge avisa sin redaktør har den 65 lesere.


== Eksterne lenker ==
Kierâš
Carleton College

Carleton College er et privat universitet i Northfield i delstaten Minnesota i USA, ikke langt sør for Minneapolis. Det ble grunnlagt som kristent universitet med adgang for kvinner og menn i 1866, og har fortsatt en løs, men formell tilknytning til United Church of Christ.
Carleton er et universitet med US$ 34 272 i skolepenger (2006), dvs litt mer enn Harvard University, og høyeste gradsnivå er Bachelor.
Fagkretsen består av humanistiske og samfunnsvitenskapelige fag. Studentene kommer fra hele USA og 40 andre land.


== Rangeringer ==
U.S. News & World Report rangerte Carleton College som nummer 8 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, Forbes plasserte det på 30.-plass blant alle colleger i USA, mens Washington Monthly rangerte det som nr. 2 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.Carleton College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Carleton College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Colby College

Colby College er et privat, samfunnsvitenskaplig og humanistisk universitet i Waterville i delstaten Maine i USA. Det er et liberal arts-college med US$ 44 080 i skolepenger (2006), blant de høyeste i USA, og høyeste gradsnivå er Bachelor. Det har studenter fra 62 land (2008).
Colby College ble grunnlagt i 1813 som et litterært og teologisk lærested, og er at av de eldste på Østkysten. Siden det kun hadde adgang for menn ble det nesten stengt under mobiliseringen til borgerkrigen i 1861.
Colby har et sterkt fokus på miljøutfordringer og klimapolitikk både akademisk og i livet på campus.The Goldfarb Center er et statsvitenskaplig institutt hvor studentene kombinerer undervisning med utplassering og dialog med aktører i administrative, politiske og frivillige organisasjoner.
Kunstneren Alex Katz er æresprofessor ved Colby College.


== Rangeringer ==
U.S. News & World Report rangerte Colby College som nummer 15 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, Forbes plasserte det på 44.-plass blant alle colleger i USA, mens Washington Monthly rangerte det som nr. 64 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.Colby College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Colby College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tata Nano

Tata Nano er en bybil lansert av indiske Tata Motors. Modellen ble avduket på «9th annual New Delhi Auto Expo» 10. januar 2008 i New Delhi, India.Det første produksjonsmålet satt av Tata Motors er 250 000 enheter pr år. Ifølge administrerende direktør i Tata Group, Ratan Tata, er Nano en bil med 623 cm³ motor bak og bakhjulsdrift, med et forbruk på 0,455 liter/mil ved bykjøring, og 0,385 l/mil under landeveieskjøring. Det er den første gangen at en tosylindret bensindreven motor vil bli brukt i en bil med en balanseaksel. Tata Motors har sendt inn flere patentsøknader relatert til oppfinnelsene i forbindelse med designet av Nano. Lederen for Tata Motors' Engineering Research Centre, Girish Wagh, har fått ros for å være en av hjernene bak Nanos design.Tata hevder at Nano oppfyller utslippskravene i den europeiske Euro-IV standarden, selv om The Guardian rapporterer at Nano ikke vil bli solgt i Europa, på grunn av «strengere krav til sikkerhet og utslipp». I likhet med andre indiske biler har Nanoen fire seter og fem dører. Bilen har en 624 cm³ bensinmotor som yter 33 hestekrefter.Standardversjonen (uten klimaanlegg, radio og servostyring) vil koste €1 700 eller 13 400 norske kroner, noe som gjør den til den billigste produserte bilen i verden. Prissettingen har ført til at Nano blir kalt for «1-lakh car» (etter det indiske ordet som betyr '100 000').


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside for Tata Nano
Videoklipp fra lanseringen på Auto Expo 2008
Tata Nano-tester
Connecticut College

Connecticut College er et privat, amerikansk universitet i New London i staten Connecticut, nord for New York. Det ble grunnlagt i 1911, og er et humanistisk, naturvitenskapelig og samfunnsvitenskapelig universitet med svært høye skolepenger (44.240 amerikanske dollar i studieåret 2005-06). Det tildeles grader opp til Mastergrad.
Studentene kommer fra 72 ulike land (2008). Universitetet har seks inter-disiplinære sentra.


== Rangeringer ==
U.S. News & World Report rangerte Connecticut College som nummer 45 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, Forbes plasserte det på 92.-plass blant alle colleger i USA, mens Washington Monthly rangerte det som nr. 90 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.Connecticut College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Connecticut College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Øya stadion

Øya stadion er et friidrettsanlegg på Nidarø i Trondheim. Banen ble anlagt som «Øen stadion» i 1900, som kombinert friidretts- og skøytebane.


== Øya som skøytearena ==
Fra åpninga i 1900 og fram til krigen var Øen stadion i Trondheim en av landets hovedarenaer for hurtigløp på skøyter, der Trondhjems Skøiteklub sto som arrangør av en rekke store mesterskap. 
Det første store skøytestevnet på Øya var europamesterskapet i 1901, der Kristiania-løperen Rudolf Gundersen gikk av med seieren. I 1907 ble det første verdensmesterskapet arrangert, og Øya hadde VM også i 1911, 1926 og 1933, og EM i 1930. Etter krigen er det bare arrangert to internasjonale mesterskap på Øya, det uoffisielle EM i 1946 og VM for kvinner i 1966.
Øya ble nedlagt som skøytebane etter at den nye Leangen kunstisbane sto ferdig i 1979.
Det er tre ganger notert verdensrekord på langdistansene på Øya. I 1912 gikk Oscar Mathisen 10 000 m på 17.36,4, og i 1917 gikk Kristian Strøm 5 000 på 8.33,7. I 1951 gikk Hjalmar Andersen ned Kornél Pajors to år gamle rekord fra Davos med seks sekunder til 8.07,3 på Øya stadion.


== Friidrettsarena ==
Anlegget regnes som hjemmebane for SK Freidig og har vært brukt som arena for Norgesmesterskapet i friidrett hele 8 ganger, i 1902, 1909, 1916, 1925, 1948, 1953, 1958 og 2008.


== Fotballarena ==
Finalen i Norgesmesterskapet i fotball for menn 1916 ble spilt på Skøitebanen som den ble kalt. Frigg slo Ørn 2–0.


== Litteratur ==
Christiansen, Per (2007). Trondheim stadion : folkeliv, helter og rekorder. Tapir akademisk forlag. 


== Eksterne lenker ==
(en) Øya stadion – Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
«Øen Stadion» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 30. desember 2006. Besøkt 11. mai 2012.
Kine Aune

Kine Kathrine Winther Aune (født 1943) er en norsk kortfilm- og animasjonfilmregissør. Hun har særlig konsentrert seg om filmer for barn, og har også jobbet i NRK Barne-TV.
Aune startet som tekstilkunstner og jobbet som leder av Trondheims Brukskunstforening da NRK tok kontakt med henne for å lage et program om kunsthåndverk. Kontakten med NRK utviklet seg, og hun ble involvert i produksjonen av barneprogrammer på NRK. Hun var blant annet programleder for program som Krumelurer, Barna kino (1975) og I sandkassa (1976).Hun debuterte med dokumentarfilmen Røros, en history (1970) og som animasjonsfilmskaper i 1981 med den animerte kortfilmen Kjenn føtter-leken. Hun fikk et gjennombrudd i 1987 med tegnefilmen Hva skal vi gjøre med lille Jill?, animert av Thor Sivertsen etter Fam Ekmans bok, som fikk førstepriser ved filmfestivalen i Shanghai. Sammen med Sivertsen lagde hun også Wroom – en dum film (1989). I 1991 kom både Kyss katta (animert av Guttorm Larsen) og Vågakallan (animert av Øyvind Jorfald). I 2000 var hun aktuell med Jenta og gullfuglen. Hun har lagd over 60 episoder for barne-TV og ca. 15 animasjons- og kortfilmer i løpet av sin karriere.Aune har også sittet i en rekke råd og utvalg som har hatt med film å gjøre, og har bidratt til utbygging av filmutdanningen i Nord-Norge. Hun var også med å etablere Kortfilmfestivalen som ble arrangert første gang på Røros i 1978.I 2013 fikk hun Sør-Trøndelag fylkes kulturpris.
Hun er født og oppvokst i Trondheim, men har bodd på Røros siden 1972. Hun giftet seg da hun var 19 år, men ekteskapet ble senere oppløst.


== Filmografi ==
2000: Jenta og gullfuglen – regissør, manusforfatter, produsent
1998: Kevin og den store øglen – regissør, produsent
1997: Kevin og ånden – regissør, produsent
1996: Kevin og dataspillet – regissør, produsent
1995: Kevin redder verden – regissør, produsent
1994: Lille Klirol – regissør, produsent
1992: Det var en gang – regissør, produsent
1992: For et svin! – regissør, produsent
1991: Kyss katta! – regissør, manusforfatter, produsent
1989: Vrooom! – regissør, produsent
1987: Hva skal vi gjøre med lille Jill? – regissør, manusforfatter, produsent
1984: En mørkredd historie – regissør, manusforfatter, produsent
1981: Kjenne-føtter-leken – regissør


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kine Aune på Internet Movie Database 
(no) Kine Aune hos Filmfront 
(da) Kine Aune på Filmdatabasen 
(en) Kine Aune hos The Movie Database
Emory University

Emory University er et privat, kristent «first tier»-universitet i storbyen Atlanta, i delstaten Georgia i USA. Det ble grunnlagt i 1836 av metodister i Druid Hills i Atlanta, og er oppkalt etter metodistbiskopen John Emory.
Universitetet har over 12 000 studenter. Skolepengene (2006) ved Emory er US$ 34 336, som er høyere enn ved Harvard University, og det tildeles grader opp til doktorgrad (Ph.D).
Universitetet består av ni skoler innen bl.a. klassiske humaniorafag, jus, folkehelse, medisin, sykepleie, teologi og business

College of Arts and Sciences
Oxford College
Laney Graduate School
Emory University School of Law
Emory University School of Medicine
Nell Hodgson Woodruff School of Nursing
Rollins School of Public Health
Candler School of Theology
Goizueta Business SchoolDe juridiske og medisinske fakultetene samt business-skolen rangeres konsistent blant de 25 beste i USA. Emory's undergraduate-program ble rangert som nr. 20 i USA i 2011-utgaven av U.S. News & World Reports rangering, som tidligere har rangert Emory på 9.-plass. Newsweek pekte ut Emory University som et av 25 «New Ivies».Den norske antropologen Fredrik Barth har vært professor ved Emory.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Emory University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tsjerepovets

Tsjerepovets (russisk: Черепове́ц) er den største byen i Vologda oblast i Russland. Den ligger ved bredden av Rybinsk-reservoaret i Volga, nær det sørlige endepunktet på Volga-Østersjøkanalen.


== Historie ==
Rundt 1360 ble det opprettet et kloster i åsene ved elva Sjeksna, og landsbyen Fedosjevo vokste frem rundt det. Historikerne betrakter denne landsbyen som hjertet i dagens Tsjerepovets. Byen fikk offisiell bystatus i 1777 etter ordre fra Katarina den store. Ved byggingen av Mariinskkanal-systemet ble Tsjerepovets, som ligger ved Volga, knyttet til Østersjøen. Under andre verdenskrig ble flere store fangeleier opprettet i området, og rundt 30 000 mennesker døde i disse leirene. 


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Økonomi ==
Tsjerepovets er den viktigste industribyen i regionen. Her er blant annet jernverk, stålfabrikker (for eksempel Severstal), store skipsverft og kjemiske bedrifter. Kullbehovet til byens metallindustri dekkes av gruver i Vorkuta, og jernmalmen kommer fra gruver på Kolahalvøya. I er det sagbruk i byen, som behandler tømmer fra skogene rundt byen.  Byen betjenes av Tsjerepovets lufthavn, som ligger 18 km nord for byen.


== Utdanning ==
I Tsjerepovets ligger et statlig universitet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cherepovets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kyrre Haugen Bakke

Kyrre Haugen Bakke (født 1946) er en norsk skuespiller og oversetter. 
Bakke er utdannet ved Statens Teaterhøgskole og Universitetet i Oslo.


== Karriere ==


=== Teater ===
Bakke debuterte på Nationaltheatret i 1967 i Megan Terrys Oppbevares tett lukket og var ansatt ved teatret 1969–1981. Han fikk på den tiden sin regidebut med ungdomsstykket Saker og ting. Som skuespiller har han blant annet gjort seg bemerket i samtidsstykker som Anders Byes Freden friheten, kjærligheten og alle sammen, Edward Bonds Havet og Edvard Hoems Musikken gjennom Gleng (1978). Han var ansatt ved Nordland teater i 1981–1983 og etter det begynte han som frilans-skuespiller.
Han har hatt 60 roller ved Nationaltheatret i perioden 1967–1995.


=== Radiohørespill ===
Han har medvirket i over 100 radiohørespill, både som regissør, oversetter og skuespiller. I 1987 vant han prisen for årets beste hørespilloppsetning med Flipper av Brynjar Aa.


=== Film og fjernsyn ===
Han spilte rollen Laurits i dramaserien Skipper Worse fra 1968. I 1970 spilte han rollen som Jeppe i komiserien Pim og Laffen (1970). Han har siden hatt biroller i miniseriene som Den som henger i en tråd (1980) og Fire høytider (2000).


=== Oversetter ===
Bakke har også arbeidet som oversetter. I 2009 fikk han Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur for sin oversettelse av Nick Hornbys roman Slam. I 2018 ble han tildelt Det skjønnlitterære oversetterfonds pris for sitt samlede virke som oversetter fra engelsk og svensk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kyrre Haugen Bakke på Internet Movie Database 
(no) Kyrre Haugen Bakke hos Nationaltheatret 
Kyrre Haugen Bakkes profil hos Sceneweb
Kjell Mork

Kjell Magne Mork (født 10. oktober 1948 i Oppstryn i Stryn kommune, død 21. november 2012 i Kristiansand) var en norsk lærer og Ap-politiker. Han ble enstemmig valgt til leder for Longyearbyen lokalstyre 2. oktober 2006, etter at Bjørn Fjukstad ba om permisjon fra ledervervet. Etter lokalstyrevalget i 2007 fortsatte Mork som lokalstyreleder, en stilling han hadde fram til 2011.Mork flyttet til Svalbard i 1997, da han ble lærer på Longyearbyen skole. Han var senere styreleder for Svalbard museum, styremedlem i Svalbards miljøvernfond og varastyremedlem i Universitetssenteret på Svalbard.
Kjell Mork mottok i 2011 Kongens fortjenstmedalje i sølv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
nrk.no: Onsdagsportrettet med Kjell Mork (radio)
Portrett i Svalbardposten
Nottinghamshire Police

Nottinghamshire er en regional britisk politistyrke med ansvar for grevskapet Nottinghamshire inkludert den enhetlige myndigheten Nottingham. 
Styrken ble opprettet i sin nåværende form i 1968, da Nottinghamshire Constabulary ble slått sammen med Nottingham City Police. Den fikk da navnet Nottinghamshire Combined Constabulary, som den hadde inntil 1. april 1974. 
Hovedkvarteret ligger i Arnold i Nottingham. 
Kontrollorganet er Nottinghamshire Police Authority, som består av ni medlemmer fra grevskapsrådet og Nottinghams byråd, tre fredsdommere og fem uavhengige medlemmer.
Fartein Valen-prisen

Fartein Valen-prisen og Fartein Valen-stipendet er en norsk musikkpris og et norsk musikkstipend til minne om komponisten Fartein Valen. Stipendet og prisen ble delt ut første gang i henholdsvis 1999 og 2002, og deles nå ut annet hvert år. Bak utdelingene står Fartein Valen-stiftelsen sammen med Sveio kommune, Haugesund kommune og Haugaland Kraft. Prisen og stipendet deles ut til personer som vært med å styrke omdømmet til Valens musikk. Vinneren av prisen får 80 000 kroner og blir invitert til å delta som festivalutøver på Fartein Valen-festivalen året etter. Mottaker av stipendet får 25 000 kroner, får arbeide i Valenheimen i Sveio og blir presentert som årets komponist på Valen-festivalen. 
I samarbeid med Stavanger 2008, Europeisk kulturhovedstad, ble det i 2008 utdelt et utdanningsstipend på 100 000 kroner. Stipendet ble delt ut Fartein Valen-festivalen i april 2008 til fiolinist Liv Hilde Klokk og sopran Silje Marie Aker Johnsen.


== Vinnere ==


=== Fartein Valen-prisen ===
2002: Ole Böhn
2004: Arve Tellefsen
2006: Hanna-Marie Weydahl og Einar Henning Smebye
2008: Nordic Voices
2010: Christian Eggen
2012: Sigurd Slåttebrekk


=== Fartein Valen-stipendet ===
1999: Ståle Kleiberg
2001: Jostein Stalheim
2003: Magnar Åm
2005: Trond Reinholdtsen
2007: Glenn Erik Haugland
2009: Henrik Ødegaard
2011: Ole-Henrik Moe


== Eksterne lenker ==
Pris og stipend på farteinvalen.no