jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Platygastroidea

Platygastroidea er en gruppering av insekter som hører til gruppen snyltevepser (Parasitica). Gruppen omfatter to artsrike familier av stort sett bittesmå snyltevepser, de fleste er parasitter på egg av insekter eller edderkopper. Man kjenner ca. 4000 arter, rundt 1100 er funnet i Europa og man regner med at det kan finnes 250 i Norge.


== Utseende ==
Små til middelsstore (0,5 – 10 mm) vepser av varierende kroppsform og farge. De aller fleste er 2 mm eller mindre. Mange arter er svarte, men de kan også være rødlige eller gule, i det siste tilfellet vanligvis med svart hode. Hodet er relativt stort, antennene er korte og knebøyde, utenfor "kneet" består de av 8–10 ledd. Forkroppen (thorax) er nokså smal, beina vanligvis korte. Vingene er oftest avrundede, gjerne helt uten årenett, men med hårfrynser langs ytterkanten. Mange arter er vingeløse. Bakkroppen, som sitter festet ganske tett mot forkroppen, er ofte rørformet forlenget bakover, eggleggingsrøret hos hunnen stikker ikke ut fra bakkroppsspissen.


== Levevis ==
Underfamilien Platygastrinae (familien Platygastridae) er parasitoider som utvikler seg på larver av gallemygg (Cecidomyiidae). De øvrige undergruppene er, såvidt man vet, alle egg-parasitoider som utvikler seg på egg av ulike insekter og edderkopper. Noen arter i denne gruppen er viktige for biologisk kontroll av skadeinsekter.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen vepser (vepser, humler, bier og maur) (Hymenoptera)
Underordenen stilkvepser (Apocrita)
delgruppe parasittvepser (Parasitica) (parafyletisk)
delgruppe Proctotrupomorpha
Overfamilien Platygastroidea
Familien Platygastridae – ca. 1100 arter, vel 500 i Europa, ca. 150 i Norge
Platygastrinae – parasitoider på larver av gallmygg
Sceliotrachelinae – egg-parasitoider på biller og nebbmunner
Familien Scelionidae – ca. 3000 arter, ca. 600 i Europa, ca. 100 i Norge, egg-parasitoider
Scelioninae
Teleasinae
Telenominae


== Kilder ==
Fauna Europa (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr.
Platygastroidea på Tree of life [1]
Ottesen, P.S. (1993, revidert 1999) Norske insekter og deres artsantall. NINA utredning 55: 1-40. [2]
Nettside fra ohioState University om Platygastroidea: [3]
Afrikanske arter: [4]


== Eksterne lenker ==
(en) Platygastroidea i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Platygastroidea hos Dyntaxa 
(en) Platygastroidea hos Fauna Europaea 
(en) Platygastroidea hos Fossilworks 
(en) Platygastroidea hos ITIS 
(en) Platygastroidea hos NCBI 
(en) Kategori:Platygastroidea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Platygastroidea – detaljert informasjon på Wikispecies
Oluf Melvold

Oluf Melvold
(født 13. desember 1843, død 12. august 1897)
var en norsk folkemusiker (fiolin), komponist og dirigent,
kjent som «Østerdalens Strauss».
Han var født blind og kom fra garden Melvold i Åmot.
Hans fiolinspill brakte ham til kongens slott flere ganger. Han studerte med blant andre Fredrik Ursin i Kristiania og debuterte som konsertfiolinist. Konserten ble omtalt av komponisten og anmelderen Halfdan Kjerulf.
Melvold virket som musiker og leder for egne ensembler i Åmot, Elverum og til sist på Hamar,
hvor han bodde inntil sin bortgang. Av dem han samarbeidet mye med kan nevnes T.N. Mykleby fra Åmot. Melvold 
var dirigent og klarinettist i Hamar Musikkforening og
overtok ledelsen av Furnes Musikkforening i 1893. Han underviste også en stund ved lærerskolen i byen.
Melvold komponerte mange dansemelodier som poloneser, valser, masurkaer, reinlendere, polkaer og galopper.
Bare noen av originalmanuskriptene (som Kongegaloppen) overlevde brannen som fulgte eksplosjonsulykken på Filipstadkaia i Pipervika under den andre verdenskrig 1943. Mange danser er bevart i avskrifter og er arrangert for ensemble av Ragnar Danielsen.


== Referanser ==
Pollenvarsel

Pollenvarsel, medisinsk pollenanalyse, er et varsel om forventet konsentrasjon av allergifremkallende pollen i luften. Varselet er ment å hjelpe pollenallergikere til å kunne ta nødvendige forholdsregler.


== Norge ==
Varselet er underbygget av faktiske pollentellinger, målt som antall pollenkorn per kubikkmeter luft. Etter erfaringer med slike registreringer foretatt av pollenanalytiker Helge Irgens Høeg, ble pollenvarsling i Norge satt i gang på Østlandet fra 1977, senere for hele landet.
Pollenslag som typisk omfattes av pollenvarsel er:

Or
Hassel
Salix
Bjørk
Gress
Burot


== Eksterne lenker ==
Pollenvarsel hos NAAF
Bethylidae

Bethylidae er en familie av stilkvepser. Artene er små, gjerne maurlignende, og opptrer stort sett som parasitoider som snylter på larver av biller og sommerfugler.
Man kjenner ca. 2200 arter i verden, omtrent 225 er funnet i Europa og 14 arter er funnet i Norge.


== Utseende ==
Små (1,5 – 10 mm, vanligvis 3 – 4 mm lange), oftest svarte eller rødlige vepser. Hodet er nokså stort og kantete, gjerne lenger enn bredt. Antennene er trådformede, ganske korte til temmelig lange, og har vanligvis 12 ledd hos hunnene, 13 hos hannene. Kroppen er slank og mer eller mindre sylindrisk, med markert "vepsetalje" mellom forkropp og bakkropp. Beina er temmelig korte. Vingene er smale, mange arter er vingeløse. De har 6-10 lukkede celler i forvingen, men ingen i bakvingen. Bakkroppen er slank og mer eller mindre sylindrisk, hunnens eggleggingsrør stikker ikke ut utenfor bakkroppsspissen.


== Levevis ==
Bethylidene er parasitoider som særlig angriper larver av biller og sommerfugler. Deres slanke kroppsform gjør at de kan krype inn nesten over alt, og mange er knyttet til larver som fører et skjult levevis inne i tunneler i ved, matvarer eller lignende. Et spesielt trekk er at noen arter har en form for yngelpleie. Ulikt de fleste andre snyltevepser blir hunnen værende ved den angrepne vertslarven, som den har lammet med et giftig stikk, og hjelper larvene sine. Ganske mange arter angriper insekter som gjør skade på lagrede matvarer (for eksempel melbiller, melmøll og klannere) og der er derfor å regne som nyttedyr. Noen arter fra varme strøk er spredt over det meste av verden med sine vertsdyr. Noen arter er benyttet til biologisk bekjempning.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen vepser (vepser, humler, bier og maur) (Hymenoptera)
Underordenen stilkvepser (Apocrita)
delgruppe broddvepser (Aculeata)
Overfamilien Chrysidoidea
Familien Bethylidae
Bethylinae
Epyrinae
Mesitiinae
Pristocerinae


== Kilder ==
Fauna Europa (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr.
Bethylidae på Tree of life [1]
Ottesen, P.S. (1993, revidert 1999) Norske insekter og deres artsantall. NINA utredning 55: 1-40. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) flathodevepser i Encyclopedia of Life 
(en) flathodevepser i Global Biodiversity Information Facility 
(no) flathodevepser hos Artsdatabanken 
(sv) flathodevepser hos Dyntaxa 
(en) flathodevepser hos Fauna Europaea 
(en) flathodevepser hos Fossilworks 
(en) flathodevepser hos ITIS 
(en) flathodevepser hos NCBI 
(en) Kategori:Bethylidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bethylidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Aleksanteri Saarvala

Aleksanteri «Ale» Saarvala (født 9. april 1914 i Viborg, død 7. oktober 1989 i Toronto) var en finsk turner.
Han ble født Aleksanteri Schabarin, den gang Finland var et russisk storfyrstedømme. Etter Finlands uavhengighet i 1919 endret han navnet til Saarvala.
Han var med i to OL for Finland. Han deltok i OL i 1936 i Berlin, der han fikk to medaljer. I tillegg til bronse i lagkonkurransen fikk han gull i svingstang individuelt. Han kom på 19.-plass sammenlagt. I neste OL, i 1948, vant finnene gull i lagkonkurransen. Denne gangen kom han på 17.-plass sammenlagt, og kom på delt fjerdeplass i svingstang, 0,4 poeng bak bronsemedaljen som gikk til hans lagvenn Veikko Huhtanen. Siden han ble 7. best av finnene fikk han ikke medalje.
Saarvala vant til sammen 13 finske mesterskap, og emigrerte til Canada i 1957.


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksanteri Saarvala – Olympics.com 
(en) Aleksanteri Saarvala – Olympic.org 
(en) Aleksanteri Saarvala – Olympedia 
(en) Aleksanteri Saarvala – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksanteri Saarvala – databaseOlympics.com (arkivert) 
Profil på DatabaseOlympics
Irene Henriksen Aune

Irene Henriksen Aune (født 21. april 1957) er en norsk sykepleier og lokalpolitiker (H).
Aune er i tillegg til sykepleierutdannelsen utdannet innenfor IT fra Telematikkskolen og i markedsføringsledelse fra BI. Hun har arbeidet i Norsk Sykepleierforbund, Sosial- og helsedirektoratet og i Arendal kommune. I 2007 gav hun ut boken IKT for helsepersonell : Introduksjon til bruk av IKT i helsesektoren.Aune sitter i formannskapet i Arendal, og var partiets andrekandidat til stortingsvalget 2009 i Aust-Agder.


== Referanser ==
BIR

BIR AS (opprinnelig Bergensområdets Interkommunale Renovasjonsselskap)  eies av kommunene Askøy, Bergen, Kvam, Bjørnafjorden, Osterøy, Samnanger og Vaksdal og skal sørge for innsamling, transport og behandling av husholdningsavfall, nærings- og farlig avfall i eierkommunene. Selskapet er ansvarlig for håndteringen av avfallet fra kommunenes innbyggere men tilbyr også avfallsløsninger for næringslivet.
Selskapet har 350 ansatte og en årlig omsetning på 744 800 000  kroner.
BIR AS har en eierandel i BKK Varme AS, Rekom AS og Bedrift AS. 


== Historie ==
Konsernet BIR AS ble etablert 1. juli 2002, men historien strekker seg helt tilbake til 1881 da Bergen Renovationsvæsen ble etablert som Nordens første kommunale renovasjonsselskap. Renovasjonsvesenet var en kommunal etat fram til 1996. BIR AS ble etablert i 30. november 1994 som et interkommunalt selskap, med det formål å ivareta avfallshåndteringen i de ni eierkommunene, men selskapet ble først operativt fra 1. januar 1996. BIR AS ble omdannet til aksjeselskap med virkning fra 1. juli 2001. Eierne og eiersits er den samme som BIR AS.
BIR AS eies med 80,0 % av Bergen kommune, 6,7 % av Askøy kommune, 4,7 % av Os kommune, 2,5 % av Osterøy kommune, 1,8 % av Sund kommune,1,6 % av Vaksdal kommune.  
1,3 % av Fusa kommune, 0,9 % av Samnanger kommune og 0.3 % av Kvam kommune 


== Datterselskap ==
I de lovpålagte oppgavene ligger det ansvaret eierkommunene har tildelt BIR for oppsamling, innsamling og behandling av avfall fra husholdningskundene. BIR Privat AS er etablert som driftsselskap for å ivareta lovpålagte oppgaver som oppsamling, innsamling og behandling av avfall fra husholdningskundene. BIR Transport AS driver innsamling av husholdningsavfall etter avtale med BIR Privat AS i Bergen kommune. BossNett AS har ansvaret for utbygging og drifting av et rørbasert (vakuum) bossnett for renovasjon i Bergen sentrum.
Den delen av BIRs virksomhet som drives i markedsmessig konkurranse, er lagt til selskapene BIR Avfallsbehandling AS, BIR Bedrift AS, Bossug AS, Mjelstad Miljø AS, Retura Vest AS og TH Paulsen AS.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Olav Eldøy

Olav Eldøy (født 1. november 1948 på Stord) er en norsk interiørarkitekt og møbeldesigner. Han er utdannet ved stord Kunsthåndverkskole, avdeling for møbeldesign og interiørarkitektur i 1974.
Med bakgrunn fra møbelindustrien startet han 1977 egen praksis som interiørarkitekt og møbeldesigner. Mottok 1991 NOR-IN-prisen for sofaen Vatne 980, produsert av Vatne Møbler as. Han har vunnet en rekke priser for sine møbler nasjonalt og internasjonalt


== Priser ==
1977-2006 Merket for god design 7 ganger
1981 	NOR-IN Prisen
1996 	2. Pris: Tre uten Grenser
2007 	Beste Design Produkt: Salon Deu Meuble, Paris
2009    Furniture of the year in Norway – Elle Decoration International Design


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Olav Eldøy i Store norske leksikon
Offisielt nettsted 
norskdesign.no Søk i designpriser
FIAS

FIAS – Fjellregionens Interkommunale Avfallsselskap, er et interkommunalt avfallsselskap eid av 8 Innlandskommuner i Nord-Østerdalen, samt to kommuner i Trøndelag.
Selskapet ble dannet i 1996 ved at kommunene Alvdal, Tynset, Tolga, Os og Røros, som i 1986 hadde dannet Torpet Avfallsselskap fikk med seg Stor-Elvdal, Engerdal, Rendalen, Folldal og Holtålen i det nye felles selskapet. Fra 1. januar 2000 mistet Torpet Avfallsplass sin utslippskonsesjon og Eid omlastingsstasjon på Tolga ble bygd slik at avfall kunne sorteres og restavfall ble pakket og sendt ut av regionen til energigjenvinning.
Selskapet har en eller flere gjenvinningsstasjoner i alle kommunene, mens administrasjonen ligger i Tolga Næringshage.


== Eksterne lenker ==
Selskapets nettsider
Folkemusikktimen

Artikkelen omhandler NRK-programmet ved navn Folkemusikkhalvtimen.  Se annet sted for Flåklypa Radio sitt program med samme navnFolkemusikktimen (tidligere kjent som Folkemusikkhalvtimen) er et norsk musikalsk radioprogram som har gått på NRK Radio siden 1931. Det er kjent som en av verdens eldste faste programposter, og det lengstlevende norske musikkprogrammet.Første sending gikk lørdag 7. mars 1931 i det som het Kringkastingsselskapet A/S og var privatdrevet. To  år  senere, i  1933, ble Kringkastingsselskapet A/S innlemmet i det nyopprettede Norsk Rikskringkasting, og Folkemusikkhalvtimen ble et NRK-produkt.Grunnleggeren av programmet var komponisten og hardingfelespelemannen Eivind Groven fra Øvre Telemark. Han ble tilsatt som konsulent med ansvar for å skaffe utøvere, legge opp program og spille selv. Den første spelemannen som opptrådte i det nyetablerte folkemusikkprogrammet i 1931, var hallingdølen Olav Sataslåtten. Eivind Groven hadde denne stillingen til 1946 med et opphold under krigen. Men han fortsatte som rådgiver for programmet fram til 1950. I tillegg til å utvikle programmet, var han en pådriver for å skaffe NRK skikkelig opptaksutstyr og la grunnlaget for institusjonens samling av lydfestet folkemusikk, et arbeid som er blitt videreført etter Grovens tid.
Folkemusikk-granskeren Ole Mørk Sandvik medvirket 1951-52. Først i 1952 ble det opprettet en full programsekretærstilling for folkemusikk. Nordfjordingen Rolf Myklebust ble tilsatt i stillingen. Han virket i årene 1952-78. Hans etterfølger var Sven Nyhus fra Røros som igjen ble avløst av Leiv Solberg som tiltrådte i 1988. I Solbergs tid er sendetida blitt utvidet til en time, Folkemusikktimen, og programmet har fått faste repriser. Ved jubileet i 2001 skrev Nils Økland et bestillingsverk, framført av Sigbjørn Apeland tangent, Berit Opheim vokal og Bjørn Kjellemyr bass.


== Referanser ==
Jaja (elv)

Jaja (russisk Яя) er en elv i Kemorovo og Tomsk oblast i Russland og en av sideelvene til Tsjulym fra venstre. Elva er 380 kilometer lang og har et nedbørfelt på 11 700 km².Elva springer ut fra fjellene Kuznetsk Alatau og får hovedsakelig tilførsel av vann gjennom snøsmelting. Jaja fryser til i begynnelsen av november og er islagt til ut i april. Elva er seilbar 114 km oppover fra munningen. 
Ved elva ligger landsbyen med samme navn. 


== Referanser ==
Jaja

Jaja kan vise til:

Jaja (elv) – ei elv i Russland
Jaja (Russland) – en landsby ved elva Jaja
Jaja (Hviterussland) – en landsby i Hviterussland
Jaja Wachuku – en nigeriansk panafrikaner
Shangjie

Shangjie (kinesisk: 上街区; pinyin: Shàngjiē Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhengzhou i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 64,7 km² (2004) og teller 140 000 innbyggere (2002).


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Yanhu

Yanhu (kinesisk: 盐湖区; pinyin: Yánhú Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Yuncheng i den kinesiske provinsen Shanxi. 
Det har et areal på 1 237 km²  og teller ca. 630 000 innbyggere (2004). 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Jiao (Changzhi)

Jiao (kinesisk: 郊区; pinyin:  Jiāo Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Shanxi. Det ligger under byprefekturet Changzhi.
Jiao har et areal på 289 eller 284,77 kvadratkilometer og teller 280.000 innbyggere (2004).


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Yaodu

Yaodu (kinesisk: 尧都区; pinyin: Yáodū Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Linfen i den kinesiske provinsen Shanxi. 
Det har et areal på 1 304 km² og teller 780 000 innbyggere (2004). 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Liangyuan

Liangyuan (kinesisk: 梁园区; pinyin:  Liángyuán Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Shangqiu.
Suiyang (Shangqiu)

Suiyang (kinesisk: 睢阳区; pinyin:  Suīyáng Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Shangqiu.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 105 løper gjennom distriktet. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.
Xinghualing

Xinghualing (kinesisk: 杏花岭区; pinyin: Xìnghuālǐng Qū) er et kinesisk bydistrikt, og tilhører byprefekturet Taiyuan, hovedstaden i provinsen Shanxi. 
Det har et areal på 170,2 km² og teller 519 900 innbyggere. 
Det er sentrum og administrasjonssete for prefekturet.


== Administrative enheter ==
Distriktet består av ti subdistrikter og to kommuner:

Subdistriktet Julun 巨轮街道
Subdistriktet Sanqiao 三桥街道
Subdistriktet Gulou 鼓楼街道
Subdistriktet Xinghualing 杏花岭街道
Subdistriktet Balingqiao 坝陵桥街道
Subdistriktet Dadongguan 大东关街道
Subdistriktet Zhigong Xincun 职工新村街道
Subdistriktet Dunhuafang 敦化坊街道
Subdistriktet Jianhe 涧河街道
Subdistriktet Yangjiayu 杨家峪街道Kommunen Zhongjianhe 中涧河乡
Kommunen Xiaofan 小返乡


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Xiaodian

Xiaodian (kinesisk: 小店区 ; pinyin: Xiǎodiàn Qū) er et kinesisk bydistrikt, og tilhører byprefekturet Taiyuan, hovedstaden i provinsen Shanxi. Det har et areal på 295 km² og teller 435 900 innbyggere. 


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 208 fører gjennom området. Den begynner i Erenhot og fører via Jining og Datong og Taiyuan til Changzhi i provinsen Shanxi. 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Yingze

Yingze (kinesisk: 迎泽区) er et kinesisk bydistrikt, og tilhører byprefekturet Taiyuan, hovedstaden i provinsen Shanxi. Det har et areal på 117 km² og teller 464 300 innbyggere. 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Jiancaoping

Jiancaoping (kinesisk: 尖草坪区) er et kinesisk bydistrikt, og tilhører byprefekturet Taiyuan, hovedstaden i provinsen Shanxi. 
Det har et areal på 285,6 km² og teller 345 000 innbyggere (2005). 


== Administrative enheter ==
Distriktet består av ni subdistrikter, to storkommuner ogt tre kommuner:

Subdistriktet Jiancaoping 尖草坪街道
Subdistriktet Guangshe 光社街道
Subdistriktet Shanglan 上兰街道
Subdistriktet Nanzhai 南寨街道
Subdistriktet Yingxin 迎新街街道
Subdistriktet Gucheng 古城街道
Subdistriktet Huifeng 汇丰街道
Subdistriktet Chaicun 柴村街道
Subdistriktet Xincheng 新城街道Storkommunen Xiangyang 向阳镇
Storkommunen Yangqu 阳曲镇Kommunen Matoushui 马头水乡
Kommunen Baiban 柏板乡
Kommunen Xiyan 西墕乡


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Wanbailin

Wanbailin (kinesisk: 万柏林区) er et kinesisk bydistrikt, og tilhører byprefekturet Taiyuan, hovedstaden i provinsen Shanxi. Det har et areal på 304,8 km² og teller 485 400 innbyggere. 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Xinrong

Xinrong (kinesisk: 新荣区) er et bydistrikt i byprefekturet Datong i den kinesiske provinsen Shanxi. Det har et areal på 1 006 km² og teller ca. 110 000 innbyggere.


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Jinyuan (Taiyuan)

Jinyuan (kinesisk: 晋源区, pinyin: Jìnyuán Qū) er et kinesisk bydistrikt, og tilhører byprefekturet Taiyuan, hovedstaden i provinsen Shanxi. 
Det har et areal på 287 km² og teller 176 300 innbyggere. 


== Administrative enheter ==
Distriktet består av tre subdistrikter og tre storkommuner:

Subdistriktet Jinyuan 晋源街道
Subdistriktet Yijing 义井街道
Subdistriktet Luocheng 罗城街道Storkommunen Jinci 晋祠镇
Storkommunen Jinsheng 金胜镇
Storkommunen Yaocun 姚村镇


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 307 passerer gjennom området. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Xunyang (Jiujiang)

Xunyang (kinesisk: 浔阳区; pinyin: Xúnyáng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Jiujiang i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 50 km² og teller 351 000 innbyggere. 


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
FLK «Balaena»

FLK «Balaena» var et flytende hvalkokeri tilhørende tønsbergrederne Nils Bugge og Harald Krogh-Hansen gjennom selskapet United Whalers i London. Skipet ble bygget ved Harland & Wolff i Belfast og overlevert før den antarktiske fangstsesongen 1946/47. Etter endt sesong 1959/60 ble hun solgt til Japan og omdøpt «Kyokuyo Maru 3».


== FLK «Balaena» ==
«Balaena» var svært moderne utstyrt og produserte i tillegg til hvalolje også biprodukter som kjøttekstrakt, fôrmel og hvalkjøtt. Størrelsen på arbeidsplanet var økt ved at skroget hadde utskrådde sider, samt at broa og bakken var trukket så langt frem som mulig. Skipet hadde lugarer for 444 mann, og nesten hele besetningen var norsk, det var også noen engelske eksperter,  til tross for at skipet var registrert i Storbritannia.
«Balaena» brakte den første sesongen med seg to Walrus-fly for bruk til rekognosering. Flyene ble sendt opp med katapult og heist opp igjen på dekk etter endt tur og plassert i hangaren på akterdekket. Flyene hadde en besetning på tre – flyger, navigatør og radiooperatør. Etter sesongen ble flyene solgt og hangaren gjort om til ekstra lugarplass. Tilgangen på hval hadde vært så god at det ikke hadde vært behov for flyrekognosering.
Fangsten den første sesongen utgjorde 192 000 fat hvalolje, mens den i «Balaena»s siste sesong 1959/60 var redusert til 80 000 fat. Fangsten ble gjennomført med mellom 11 og 14 hvalbåter, og i ekspedisjonen inngikk også et eget fryseskip for hvalkjøtt.
Etter nedgangen i fangstresultat og kamp om kvotene, valgte eierne i 1960 å selge «Balaena» til Japan sammen med fryseskipet «Enderby» og syv «Setter»-hvalbåter.


== FLK «Kyokuyo Maru 3» ==
«Balaena» forlot sommeropplaget i Tønsberg august 1960 under det nye navnet «Kyokuyo Maru 3». Japanerne hadde kjøpt flere britiske kokerier kun for å overta kvoter, men «Kyokuyo Maru 3» fortsatte i fangst helt frem til 1976. I 1969 ble hun omfattende modernisert ved verftet Hitachi Zosen. Skipet ble forlenget 60 fot, og det ble installert utstyr for produksjon av fiskemel og fiskeolje. De siste årene opererte hun som fabrikkskip for fiskeflåten.
I begynnelsen av 1978 ble «Kyokuyo Maru 3» hugget i Japan.


== Se også ==
Liste over flytende hvalkokerier
Hvalfangerselskabet Hektor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Balaena (ship, 1946) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) IMO 5199454 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) FLK «Balaena» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
1946 BALAENA Arkivert 5. januar 2009 hos Wayback Machine. Lardex
Igman

Igman er et fjell som ligger sentralt i Bosnia-Hercegovina, like sørøst for Sarajevo og ved siden av fjellet Bjelašnica og landsbyen Ilidža. Det høyeste punktet til Igman er Vlahinja på 1 502 meter, som dermed er et av de laveste Sarajevo–fjellene.
Igman er et populært turiststed for gå– og skiturer, og er fremdeles et av de største turistattraksjonene i Sarajevo. Under vinter-OL 1984 ble det avholdt flere øvelser her, i tillegg til nabofjellene Bjelašnica og Jahorina. Det er ført opp flere bygninger ved Igman, hvorav mange fremdeles bærer preg av konflikten i 1992–1995. Et turistmål er hoppbakkeanlegget fra de olympiske leker, hvor premeutdelingspodiet har flere kulehull i seg etter at det ble brukt som henrettingsplass under krigen. Det har i nyere tid blitt planlagt en taubane mellom Igman og Ilidžas Hrasnica. 
Fjellet har for øvrig også rekorden som den kaldeste plassen i regionen med en minimumsteperatur på −43 °C. Ved klarvær kan man fra toppen av fjellet se helt til Montenegro og Adriaterhavet.


== Se også ==
Igman-Olympiabakkene