jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Senatstorget

Senatstorget (finsk Senaatintori) er et torg midt i Helsingfors sentrum, omgitt av mange offentlige bygninger. Arkitekten bak torget og de fleste byggene er Carl Ludvig Engel (1778–1840).
Senatstorget kan sees som en allegori for den religiøse, politiske, vitenskapelige og økonomiske makten. Det religiøse representeres av Helsingfors domkirke, som ligger på en platå ovenfor de andre bygningene. Kirken ble bygget mellom 1818 og 1852, og var Engels mest langvarige prosjekt, fullført først tolv år etter hans død.

Den politiske makten ligger i Statsrådsborgen, opprinnelige bygget som Senatshuset på østsiden av torget i 1822. Senatet hadde sine møter i huset inntil 1918, da regjeringen tok huset i bruk.
Helsingfors universitets major domus sto ferdig i 1832 på vestsiden av torget og representerer den akademiske makten. På sørsiden av torget bygget flere kjøpmenn, og de kom dermed til å representere den siste samfunnsgruppen.
På midten av Senatstorget står en bronsestatue av Alexander II av Russland. Skulpturen ble laget av Walter Runeberg (1838-1920) og reist 1894 som en anerkjennelse av tsarens sammenkallelse av Lantdagen etter en pause på over 40 år. Tsaren iverksatte samtidig flere reformer  som styrket Finlands indre selvstyre. Rundt statuen finnes figurer som representerer loven, kulturen og bøndene.. 


== Eksterne lenker ==
(en) Helsinki Senate Square – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Senaatintori – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Gunnar Melbø

Gunnar Melbø (født 9. mai 1918 i Rauma, død 13. juni 2008) var en kristen forfatter. Han arbeidet som lærer i den videregående skolen.  Han var i mange år ansatt ved Kristelig Gymnasium (KG) i Oslo. Han etablerte et eget bokforlag, Gun Bø Forlag, hvor han i hovedsak utga sine egne bøker.
Gunnar Melbø vokste opp i Isfjorden i Rauma kommune i Møre og Romsdal. I sitt yrkeaktive liv bodde han på østlandet, men flyttet tilbake til Romsdal som pensjonist. 
Gunnar Melbø ble begravd fra Hen kirke, Isfjorden i Rauma, 19. juni 2008.


== Bibliografi ==
Gunnar Melbø skrev flere bøker om kristen tro og om å leve som en sann kristen. Han skrev også en lærebok i religion og en historisk bok om bedehusmiljøet i hjembygda. 


=== Egne bøker ===
1944 – Islam: Eit misjonskall. Den Norske Muhamedanermisjon, 41 sider. – (Nytt opplag 1945)
1947 – Som i Lots dagar. Lunde forlag, Side 3-92.
1951 – Krigerprofeten: Islams grunnlegger. (Om personen Muhammed).  Lunde forlag, side 3-132
1973 – Sex-revolusjonen : Kampen om det sjette bud. Lunde forlag, 194 sider. ISBN 82-520-4031-4
1973 – Abort og det 5.bud.  Gun Bø Forlag, 108 sider. ISBN 82-90120-00-1
1983 – Jeg har en venn. Undertittel: grunntanker i kristendom og andre religioner og livssyn. Gun Bø Forlag, 250 sider. – (1. opplag 1983. Nytt opplag i 1984)  ISBN 82-90120-07-9
1984 – Vi som avkristner Norge. Gun Bø Forlag, 158 sider. ISBN 82-90120-06-0
1989 – Kristenkommunister : hutterianerne i Canada og Pilgrimsfolket i Skandinavia (Om Pilgrimsfolket) Gun Bø Forlag,  138 sider. ISBN 82-90120-11-7
1996 – Bedehusliv / Gunnar Melbø. Gun Bø Forlag, 179 sider. ISBN 82-90120-13-3


=== Oversettelser ===
1974 – Det skal tre til eit ekteskap: Kristen skulelagssekretær frå England orienterer og svarar på aktuelle spørsmål av  Branse Burbridge. Original tittel: The sex thing. Gun Bø Forlag, 9 sider. ISBN 82-90120-03-6
1974 – Eksperimentet i Bangkok. Verdensmisjonens grunnleggelse eller sammenbrudd: Fra Kirkenes verdensråds misjonskonferanse i Bangkok 1973. av Peter Beyerhaus. Original titel: Bangkok '73. Anfang oder Ende der Weltmission. Lunde forlag – (Fast grunn-serien nr.10), 221 sider. ISBN 82-520-4611-8


== Kilder ==
Nasjonalbiblioteket. Databasesøk i Sambok


== Eksterne lenker ==
Les: Gunnar Melbø: Vi som avkristner Norge. 158 sider.
Greatest Hit (…and 21 Other Pretty Cool Songs)

Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs) er et samlealbum fra progressiv metal bandet Dream Theater.
Albumet ble utgitt på plateselskapet Rhino Entertainment 1. april 2008. Navnet henviser til sangen «Pull Me Under», som er deres eneste Topp 10 radio-hit. Albumet dekker bandets utgivelser fra 1991 til 2005, og har derfor ikke med spor fra debutalbumet When Dream and Day Unite eller Systematic Chaos, og album utgitt etter dette.
Albumet er delt i 2 CD-er, den første, «The Dark Side» inneholder heavy metal influerte spor, mens den andre, «The Light Side», har bandets melodiøse og ballade-pregede spor.


== Sporliste ==


== Personell ==
James LaBrie – vokal
John Petrucci – gitar
John Myung – bass
Mike Portnoy – trommer, perkusjon
Jordan Rudess – keyboard (spor 5–11 på disk 1 and spor 6–11 på disk 2)
Kevin Moore – keyboard (spor 1–3 på disk 1 og spor 1-4 på disk 2)
Derek Sherinian – keyboard (spor 4 på disk en og spor 5 på disk 2)
Jay Beckenstein – saksofon på «Another Day» og «Through Her Eyes»
Theresa Thomason – vokal på «Through Her Eyes» og «The Spirit Carries On»


== Listeplasseringer ==


== Eksterne lenker ==
(en) Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs) på Discogs 
(en) Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs) på MusicBrainz 
(en) Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs) på Encyclopaedia Metallum 
(en) Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs) på AllMusic
Estádio Algarve

Estádio Algarve (norsk: «Algarve Stadion») er et fotballstadion i Faro, Portugal. Stadionet var hjemmebane for klubbene SC Farense og Louletano DC, og er midlertidig hjemmebane for Gibraltars herrelandslag i fotball.
Stadionet har en kapasitet på 30 002 tilskuere [1] og ble bygget til EM i fotball 2004. Da mesterskapet var over, var det ingen klubber som ville bruke stadionet, fordi ingen av de lokale lagene var store nok til å spille der. 
I tillegg til fotball brukes stadionet til musikkfestivalser og konserter, og ble brukt til en etappe av Rally Portugal i 2007.
For en gal, gal, gal, gal verden

For en gal, gal, gal, gal verden (originaltittel: It's a Mad, Mad, Mad, Mad World) er en amerikansk krim-komedie fra 1963 regissert av Stanley Kramer. Hovedrollene spilles av Spencer Tracy, Milton Berle, Sid Caesar, Jonathan Winters, Mickey Rooney, Buddy Hackett, Buster Keaton med flere.


== Handling ==
En gruppe mennesker blir vitne til en bil som i rasende fart kjører av veien. Når de tar seg frem til ulykkesplassen får de, av den hardt skadede føreren, rede på at en stor sum penger er gjemt i en fornøyelsespark i by kalt Santa Rosita. Denne opplysningen utløser en vanvittig jakt på pengene der det gjelder å komme først frem til målet. Alle finner pengene, som så går tapt etter en mengde dramatiske hendelser i slap-stick-stil.


== Om filmen ==
Filmen fikk brukbare kritikker av filmanmelderne, noe som gjenspeiles i at den har oppnådd 70 % på Rotten Tomatoes.Den spilte inn $46 på amerikanske kinoer og $60 millioner på verdensbasis.Filmen vant en Oscar i kategorien beste lydeffekter og ble nominert i ytterligere fem kategorier. Den ble samme år nominert til to Golden Globes og en Eddie. Den vant samme år to Golden Laurel ved Laurel Awards.


== I rollene ==


=== Hovedroller ===
Spencer Tracy som kaptein C. G. Culpeper
Edie Adams som Monica Crump, hustru av Melville Crump
Milton Berle som J. Russell Finch
Sid Caesar som tannlege Melville Crump (en rolle som opprinnelig var ment for Ernie Kovacs før han døde i en bilulykke)
Buddy Hackett som Benjy Benjamin
Ethel Merman som fru Marcus, svigermor for J. Russell Finch
Dorothy Provine som Emeline Marcus-Finch, hustru av J. Russell Finch
Mickey Rooney som Dingy 'Ding' Bell
Dick Shawn som Sylvester Marcus, sønn av fru Marcus og bror av Emeline
Phil Silvers som arbeidsledige pianospilleren Otto Meyer
Terry-Thomas som J. Algernon Hawthorne
Jonathan Winters som Lennie Pike


=== Sekundære roller ===
Eddie «Rochester» Anderson som drosjesjåfør
William Demarest som Santa Rositas politisjef
Jimmy Durante som Smiler Grogan
Peter Falk som drosjesjåfør
Paul Ford som oberst Wilberforce


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) For en gal, gal, gal, gal verden på Internet Movie Database 
(no) For en gal, gal, gal, gal verden hos Filmfront 
(sv) For en gal, gal, gal, gal verden i Svensk Filmdatabas 
(da) For en gal, gal, gal, gal verden i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) For en gal, gal, gal, gal verden på Allociné 
(nl) For en gal, gal, gal, gal verden på MovieMeter 
(en) For en gal, gal, gal, gal verden på AllMovie 
(en) For en gal, gal, gal, gal verden på Turner Classic Movies 
(en) For en gal, gal, gal, gal verden på Rotten Tomatoes 
(en) For en gal, gal, gal, gal verden på Metacritic
Faro

Faro er en by og kommune sør i Portugal. Selve byen har 47 402 innbyggere, mens det i hele kommunen bor 64 560 (2011). Byen er hovedsete i distriktet Faro og hovedstad i regionen Algarve.


== Kommunens sogn ==
Faro kommune består av fire sogn (freguesias):
Conceição e Estoi
Faro (Sé e São Pedro)
Montenegro
Santa Bárbara de Nexe


== Vennskapsbyer ==
 Tanger, Marokko  (siden 1954)
 Hayward, USA
 Bolama, Guinea-Bissau
 Huelva, Spania
 Málaga, Spania


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Faro, Portugal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Faro – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en)  Faro hos Wikivoyage
University of Algarve (Faro)
Algarve-Portal: Faro Arkivert 17. mai 2008 hos Wayback Machine.
Motorcycling Concentration Faro 2005 (1)
Otto Torvik

Otto Torvik (født 12. juni 1901 i Bolsøy, død 8. april 1988) var norsk misjonær i Øst-Turkestan og i India. Han stiftet Den Norske Muhammedanermisjon (NMM) i 1940. Idag er navnet endret til Kristen Muslimmisjon – KMM). Otto Torvik var en sentral person i Den norske Muhammedanermisjon.


== Livsløp ==
Otto Torvik ble født i Romsdal, i Bolsøy sokn like øst for Molde. Faren var Ingebrigt Taraldsen frå Torvik i Romsdal. Han var bonde og lekpredikant. Moren var syk da Otto Torvik kom til verden, hun ba om at sønnen måtte bli brukt i Guds tjeneste.
Etter folkeskolen gikk han på Rauma folkehøgskole i Molde, der fikk han misjonskall. Kallet vokste i han og han fortsatte å studere i Oslo ved Fjellhaug misjonshøgskole som var drevet av Det norsk lutherske Kinamisjonsforbund. Han var utdannet Cand. theol. ved Augsburg Seminary og Master of theology ved Hartford Seminary. Han ble ordinert til prest i 1946.
I 1931 reiste han til kinesisk Turkestan for å se om det var mulig å starte med kristen misjon der.  I 1940 stiftet han Den Norske Muhammedanermisjon (NMM) i Idag er navnet endret til Kristen Muslimmisjon – KMM). Otto Torvik var en sentral person og en periode generalsektretær i Den norske Muhammedanermisjon. Åtte år etter at han stiftet Den Norske Muhammedanermisjon, i 1948, reiste han til India som pionermisjonær. Han bygde opp misjonstasjonen i Sajinipara, dette var misjonens første misjonsfelt i India.


== Forfatterskap ==
1939 – Guds medarbeidere. Bibeltimer  Utgitt av Misjonskurset på Fjellhaug. (Nytt opplag ved NMM i 1986).
1939 – Mellom Muhammedanere., Bergen.  (Nytt opplag 1946).
1940 og 1942 – Abdulla Jan., Bergen.
1945 – Bak Himalaya. Bergen.
1945 – Artikkel i boken A. Tangeraas: Kamp og spenning., Oslo, side 300-314.
1961 – Muhammedanermisjon., Oslo.
1967 – Blant muhammedanere i India., Stavanger.
1971 – Frelse og ansvar (prekensamling)., Stavanger.
1981 – Helene fra Kirgisistan., Oslo.
en rekke artikler i bladet Lys over land.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nils Bloch-Hoell. 1954. Muhammedanermisjon. Oslo.  Brosjyre.
Jens Christensen. 1959. Islam. København.
Torben Christensen. 1957. En kirke blir til.
Nils Dybdal-Holthe. 1976. På troens veier. Torviks 75-årsdag.
Nils Dybdal-Holthe. 1989. På Jesu bud. NMM 50 år.
Olav Hodne. 1967. The Seed bore Fruit., Dumka.
Gunnar Melbø. ?. Islam – et misjonskall.
Gunnar Melbø. 1951. Krigerprofeten.
Gunnar Melbø. ?. Korset kaller.
O. G. Myklebust (red). 1949. Muhammedanismen som misjonsproblem.
Geir Valle. 1973. Religionene og kristen misjon.
A. Romarheim. ?. Muslimenes tro og vår egen tro.
Arne Rudvin. 1971. Evangeliet og Islam.
Norsk Misjonsleksikon 1-3. 1965.
Kilder ved NMMs kontor (forhandlingsprotokollar, rekneskap, brevarkiv).
Lys over land – blad for Kristen Muslimmisjon.
Torvik egne bøker.
Stråselskap

Stråselskap eller konduiteselskap er betegnelsen på et selskap som er etablert med den hensikt å skjule informasjon om eierskap og/eller økonomiske verdier. Noen grunner til å benytte slike selskap kan være: 

Strategisk hemmelighold
Skatteunndragelser
HvitvaskingI praksis så fungerer dette ofte ved at et bank-, finans- eller advokatfirma står registrert som innehaver i stedet for de egentlige eierne.
Slike selskaper kan være opprettet i et skatteparadis for å utnytte skatteavtaler og dermed omgå regler for nasjonal beskatning, som regel ved å unnlate å opplyse hjemlandets skattemyndigheter om avkastning på finanskapital i utlandet. De kan også brukes også til hvitvasking av penger eller til å bedrive andre former for økonomisk kriminalitet i regi av selskapets eier fra hjemlandet. Slike selskaper er både lette og billige å opprette, og er spesielt vanlige blant investorer fra land med høyt skattenivå.


== Se også ==
Stråmann
Globalinntektsprinsippet
Joshua Nkomo

Joshua Mqabuko Nkomo (født 19. juni 1917 i Semokwe i Matabeleland, død 1. juli 1999 i Harare) var en politiker fra Zimbabwe. Han var grunnlegger av Zimbabwe African People's Union (ZAPU) og var visepresident i Zimbabwe fra 1988 til 1999.


== Tidlig liv ==
Nkomo var sønn av et lærer- og legpredikantektepar fra Sør-Rhodesia og tilhørte den etniske gruppen ndebele i Matabeleland. Han utdannet seg til sosialarbeider i Sør-Afrika, og møtte bl.a. Nelson Mandela ved Universitetet i Fort Hare.I 1948 bosatte han seg i Bulawayo og var aktiv i en fagforening for svarte jernbanearbeidere, Railway Workers Union.


== Politisk aktivitet ==
På 1950-tallet deltok han i grunnleggelsen av National Democratic Party og engasjerte seg mot det britiske kolonistyret. Han fikk en ledende rolle i African National Congress i 1952. I 1959 reiste han i eksil. Han kom tilbake til Sør-Rhodesia i 1960 og ble samme år leder for National Democratic Party. I 1961 grunnla han Zimbabwe African Peoples Union sammen med Robert Mugabe. Zimbabwe African Peoples Union ble forbudt året etter, og Mugabe grunnla da sammen med de fleste fra shonafolket Zimbabwe African National Union (ZANU). Dermed var det hovedsakelig ndebele igjen i den da forbudte organisasjonen ZAPU.
I 1964 ble Nkomo arrestert av Ian Smiths regjering, og sonet ti år i fengsel. Mens Nkomo satt i fengsel mistet ZAPU sin ledende rolle i kampen mot det hvite mindretallsstyret til Mugabes ZANU.
I 1976 innledet ZAPU og ZANU et samarbeid under navnet Patriotic Front. Nkomo var også president for den ene fløyen i ANC etter gjenopprettelsen av organisasjonen i 1975.Etter det første valget i Zimbabwe i 1980 ble Nkomo utnevnt til innenriksminister og senere minister uten portefølje i Robert Mugabes regjering. På grunn av et konfliktfylt forhold til Mugabe gikk han ut av regjeringen i 1982, og i de følgende årene pågikk en lavintens borgerkrig mellom ZANU og ZAPU. I 1987 kom det til enighet om å slå sammen ZANU og ZAPU til ZANU-PF. Nkomo ble første minister ved presidentkontoret, og i 1988 ble han visepresident i Zimbabwe. Denne stillingen hadde han frem til sin død i 1999.


== Referanser ==
Azteca

Azteca/Azteka/Aztec/Aztek kan sikte til

Aztekere, en sivilisasjon i Mesoamerika
Nahuatl, også kjent som aztek (aztec) språk.
Azteca (hest), en hesterase.
Azteca (maur), en slekt av maur som tilhører underfamilien Dolichoderinae
Adidas Azteca, kampball fra fotball-VM i 1986.
Banco Azteca, meksikansk bank.
Estadio Azteca, fotballstadion i Mexico by.
Líneas Aéreas Azteca, meksikansk flyselskap.
TV Azteca, meksikansk TV-selskap/TV-stasjon.
Azteca Records, plateselskap fra USA.
Aztec (New Mexico), by i New Mexico i USA.
Aztec C, programmeringspråk.
The Aztecs, australsk popband
Pontiac Aztek, bilmerke fra General Motors Corporation.
Piper Aztec, en flytype.
Aztec, en prøvesprenging av en atombombe på Christmasøyen.
Aztec (bok), en bok skrevet av Gary Jennings.
Nuevo Laredo

Nuevo Laredo er en by i den meksikanske delstaten Tamaulipas. Byen ble grunnlagt i 1848. Nuevo Laredo befinner seg langs Río Bravo helt nord på grensen mot USA og den fungerer som administrativt senter for kommunen. Folketellinger fra 2005 viser at byen har et totalt innbyggertall på 348 387. Sammen med Laredo i Texas, inngår byen i storbyområdet Zona Metropolitana Nuevo Laredo–Laredo med et totalt innbyggertall på 718 073.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nuevo Laredo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nuevo Laredo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Gjøkalv

Gjøkalv er en kalv som er gjøet til slakt og fostret hovedsakelig opp på morsmelk (helmelk). Fordi kjøttet, som også kan kalles gjøkalv, har lavt jerninnhold, blir det lysere og mørere enn hos andre kalver. Gjøkalver blir slaktet når de veier fra 35 til 70 kilo eller når de er rundt tre måneder gamle.
Ordet gjø betyr «fôre godt», eller egentlig «gjøre god». Gjøkalv kan på dansk kalles fedekalv, på svensk gödkalv og på engelsk fatted calf eller fatling.


== Andre betydninger ==
«Å slakte gjøkalven» er en metafor eller et symbol for storslagen feiring og glede og fest ved helt spesielle anledninger. Uttrykket stammer fra Jesu lignelse om Den bortkomne sønnen i Bibelen. Der heter det i Lukas-evangeliets 15. kapittel, 23. vers: «Og hent gjøkalven og slakt den, og la oss ete og være glade!». Gjøkalv ble også brukt som ekstra fint brennoffer for å få tilgivelse fra Gud.
«Gjøkalv-effekten» er en spøkefull betegnelse på det at noen går fort opp i vekt etter en slankekur når de begynner å spise som de har gjort før.


== Se også ==
Kalv
Gjøgris, gris som gjøs til slakt (eller kjøtt av slik gris)
Dielam


== Eksterne lenker ==
Reklame for fersk gjøkalv
Nordre gravlund (Oslo)

Nordre gravlund er en gravlund i Oslo, mellom Ullevål universitetssykehus og Sagene. Området, som er på 160 dekar, avgrenses i grove trekk av Thulstrups gate, Jutulveien, Uelands gate, Kierschows gate og en gangsti fra sykehusområdet til krysset Kirkeveien/Geitmyrsveien. Diagonalt gjennom gravlunden, som har adresse Kierschows gate 10, går Tåsenveien.
Det blei først anlagt kirkegård på området i 1884. Deler av det opprinnelige arealet er seinere avgitt dels til sykehuset, dels til Geitmyra skolehager og dels til gategrunn. Men gravlunden er også utvida flere ganger.
Det er et mindre kapell ved hovedinngangen. Det var i utgangspunktet en låve under Geitmyra gård. 
Ved kapellet er et minnesmerke over 23 medlemmer av sentralkomiteen i Norges Kommunistiske Parti, drept under andre verdenskrig. Det er utført av Odd Hilt. Et noe unorsk gravmæle er gravstedet til Gustav Martinsen, som eide Bjølsen Valsemølle, og hans familie.
Andre kjente personer som er gravlagt på Nordre gravlund er:

Anbjørg Sætre Håtun, programleder og journalist
Anne Holsen, forkjemper for kvinnenes stemmerett
Egil Monn-Iversen, komponist og produsent
Halvdan Koht, historiker og politiker
Jolly Kramer-Johansen, komponist
Johnny Bergh (1934-2014), tv-regissør og -produsent
Rolf Riktor (1934-2005), NRK-medarbeider og informasjonsmann.
Rudolf Nilsen, dikter
Sølvi Wang, skuespiller, sanger og komiker
Thorleif Auerdahl, forfatter
Yngvar Wang (1904-1960), jazzmusikerDet er et eget gravfelt for Diakonhjemmet.
Oskar Braaten skriver i fortellinga «En hjemkomst»: «Når de gamle maskinene tok til å bli skrøpelige, blev de revet ned og slått i stykker og kjørt bort og solgt som skrap. Når folkene hadde gjort i fra sig, blev de kjørt op på Nordre Gravlund og gravd ned der.»


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tvedt, Knut Are, red. (2010). Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 391. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Nordre gravlund, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Gravferdsetaten i Oslo kommune
(no) Arc! om kapellet
(no) PDF-kart over gravlunden
(no) Gravsøk i Oslo kommune
(no) Fra innvielsen av NKP-monumentet – artikkel i Friheten
«Nordre gravlund (Oslo)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Joseph Msika

Joseph Msika (født 6. desember 1923, død 4. august 2009) var en politiker fra Zimbabwe og medlem av regjeringspartiet ZANU-PF. Han har vært visepresident i Zimbabwe under Robert Mugabe siden 23. desember 1999. Frem til september 2003 var han visepresident sammen med Simon Muzenda. Etter Muzendas død var han eneste visepresident i et drøyt år, frem til Joice Mujuru ble utnevnt til en av Zimbabwes to visepresidenter i desember 2004.
Msika var opprinnelig medlem av Joshua Nkomos parti Zimbabwe African People's Union (ZAPU), som ble slått sammen med Robert Mugabes Zimbabwe African National Union til ZANU-PF i 1987.
Msika deltok i delegasjonen under forhandlingene som ledet til Zimbabwes uavhengighet i 1980, Lancaster House-avtalen.
Hans forgjenger som visepresident var Joshua Nkomo, som døde i 1999.


== Referanser ==
Jendayi Frazer

Jendayi Elizabeth Frazer er professor ved Carnegie Mellon University. Under president Bush var Frazer assisterende utenriksminister (Assistant Secretary of State) i USAs utenriksdepartement, og sjef for kontoret for Afrika-spørsmål. Hun ble utnevnt i stillingen 29. august 2005.
Hun har tidligere bl.a. vært ambassadør til Sør-Afrika og dosent i samfunnspolitikk ved Kennedy School of Government ved Harvard University (1991–2001). Hun har også arbeidet som rådgiver for presidenten og ved National Security Council.
Frazer studerte statsvitenskap, afro-amerikanske studier og internasjonal politikk ved Stanford University, hvor hun tok doktorgraden i statsvitenskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi, United States Department of State
Østbyen skole

Østbyen skole er en barneskole i Østbyen bydel i Bodø.
Skolen, som ligger i Ole Reistads vei, har ca 300 elever fra 1. til 7. trinn, og rundt 40 ansatte.
På skolen jobber det cirka 40 ansatte, og de ansatte på skolesvømmingen tilhører Østbyen skole. Skolen ligger i østre del av Bodø sentrum med kort vei til blant annet Rensåsparken, Bodøsjøen friluftsmuseum, Galleri Bodøgaard, Flymuseet, Nordlandsbadet og Nordlandshallen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Gerhard Herzberg

Gerhard Herzberg (født 25. desember 1904 i Hamburg, død 3. mars 1999 i Ottawa i Ontario) var en tysk-kanadisk kjemiker og fysiker. I 1971 mottok han Nobelprisen i kjemi.


== Biografi ==
1904 Født og utdannet i Hamburg, Tyskland
1928 Dr. Ing. graden ved Technische Universität Darmstadt under H. Rau
1928–30 Post-doktor arbeed ved Universitetet i Göttingen og Bristol University under James Franck, Max Born, John Lennard-Jones
1930 Darmstadt University of Technology: Privatdosent (foreleser) og seniorassistent i fysikk
1935 Gjesteprofessor, University of Saskatchewan (Saskatoon, Canada)
1936–45 Professor i fysikk, University of Saskatchewan
1939 Medlem av Royal Society of Canada
1945–8 Professor i spektroskopi, Yerkes Observatory, University of Chicago (Chicago, United States)
1948 Direktør for Division of Pure Physics, National Research Council of Canada
1951 Medlem av Royal Society of London
1957–63 Viseresident for International Union of Pure and Applied Physics
1956–7 President for Canadian Association of Physicists
1960 gir Bakerian Lecturer av Royal Society of London
1966–7 President for Royal Society of Canada
1968 Medlem i Order of Canada
1968 George Fischer Baker ekstern foreleser i kjemi ved Cornell University (Ithaca, UStA)
1969 Willard Gibbs Award
1969 Distinguished Research Scientist i recombined Division of Physics, ved National Research Council of Canada
1970 Foreleser for Chemical Society of London, mottar Faraday Medaljen
1971 Nobelprisen i kjemi "for his contributions to the knowledge of electronic structure and geometry of molecules, particularly free radicals"[1]
1971 Royal Medalje fra Royal Society of London
1973-1980 Bestyrer for Carleton University (Ottawa, Canada)
1992 Medlem av Queen's Privy Council for Canada
1999 Døde i en alder av 94


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i  kjemi 1971 hos Nobelprize.org
(en) Gerhard Herzberg hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1971