jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sixt

Sixt er et tysk bilutleiefirma som har eksistert siden 1912. Firmaet finnes i flere enn 110 land, og har mer enn  500 utleiekontorer globalt. Sixt er et av verdens største konserner innenfor bilutleie, leasing, bilsalg, limousineservice og bilpleie. 
I 2008 omsatte virksomheten for ca. 13 milliarder kr. og den er notert på Deutsche Börse.
Autoleie AS har franchiserettigheter for å drive Sixt i Norge og er bygget opp ved å drive egne stasjoner, samt noen subfranchiser. Per 2018 er Sixt (Autoleie AS) den eneste bilutleiekjeden i Norge med norske eiere, og den tredje største bilutleiekjeden i Norge.


== Tidslinje ==
1912: Det første kontoret åpnes av Martin Sixt. Antall biler er syv
1919: Martin Sixt åpner kontor i Seitzstrasse 11 i München, og er et av de mest brukte bilutleiekontorer
1927: Hans Sixt overtar virksomheten. Hans er Martins nevø
1939: Alle biler blir beslaglagt av tysk besettelsesmakt. Kun en bil overlever krigen – en 7 seters Mercedes
1948: Sixt introduserer taxier med radio som den første i Europa
1966: De første kontorene i forbindelse med flyplasser åpnes i Tyskland
1977: Sixt åpner bilutleiekontorer på alle flyplasser i Tyskland
1986: Introduksjon på den tyske fondsbørsen
1988: Sixt etablerer leasing
1995: Introduksjon på nettet, som det første bilutleiefirma i Tyskland
1998: Sixt har mer enn 1 000 kontorer over hele verden
2008: National bilutleie i Norge skifter navn til Sixt den 22. desember. Sixt er representert på flyplasser og i byer over hele Norge.


== Eksterne lenker ==
Sixt Bilutleie
Jubilee-klassen

Jubilee-klassen var en klasse av passasjerdampere bygget ved verftet Harland and Wolff i Belfast i perioden 1899–1901. Totalt ble det bygget fem skip på om lag 12 500 brt, alle for White Star Lines nye linjerute mellom England og Australia.
Da White Star åpnet rute mellom Liverpool og Sydney i 1899, kontraherte de tre skip som skulle trafikkere ruten: «Afric», «Medic» og «Persic». Alle skipene hadde en tonnasje i underkant av 12 000 brt, hadde enkel skorstein og plass til 320 passasjerer på tredje klasse. Disse skipene ble sjøsatt i løpet av det siste året i det nittende århundre og ble derfor betegnet Jubilee-klassen til ære for det kommende århundreskiftet.
Ruten viste seg raskt populær, mye på grunn av stor innvandring til Australia. White Star bestemte seg derfor for å bestille ytterligere to skip i denne klassen, dog noe lengre. Det første av disse var «Runic», som ble sjøsatt 25. oktober 1900. Det andre, og størst i klassen, var «Suevic», på 12 531 brt. «Runic» og «Suevic» hadde en rekke mindre endringer i designet, de mest iøynefallende var det forlengede akterdekket (poop deck) og flyttingen av broa nærmere baugen. Disse to skipene hadde plass til 400 passasjerer og hadde syv lasterom, hvorav enkelte med kjøling.«Medic», «Runic» og «Suevic» ble alle solgt mellom 1928 og 1930 og ombygd til flytende hvalkokerier for fangst i Sørishavet. «Afric» ble senket av en tysk ubåt under første verdenskrig mens «Persic» ble hugget i 1927.


== Referanser ==
Justnesøya

Justnesøya er en øy i Topdalsfjorden, nordøst for Kristiansand. Den tilhører Kristiansand kommune og ligger mellom Kristofferholmen, Justnes, Justvik og Hamresanden. Midten av øya ligger ca. 8 kilometer fra Kristiansand sentrum.
Inntil 1970 ble øya benyttet som sommerbeiteområde for sauer, inntil på 1950-tallet også for kuer. Dyra tilhørte bøndene på Justnes. Dyr, drikkevann til dyra, fersk melk og så videre ble rodd over sundet ved hjelp av flatbunnede prammer. Beiteområdene har i ettertid til dels grodd igjen.
På den delen av øya som vender mot innflyvningstraseen til Kjevik finnes fortsatt bolter etc. som er rester etter luftvernutrustning fra andre verdenskrig.
Det er hyttebebyggelse på øya.


== Referanser ==
Kristofferholmen

Kristofferholmen er en holme i Topdalsfjorden i Kristiansand kommune, nordøst for Kristiansand by. Holmen ligger mellom Justnesøya og Justneshalvøya, cirka 8 km fra Kristiansand sentrum. Inntil 1970 ble øya benyttet som sommerbeiteområde for sauer. Dyra tilhørte en av bøndene på Justnes. Dyr, drikkevann til dyra og så videre ble rodd over sundet ved hjelp av flatbunnet pram. I dag er det hyttebebyggelse på øya.


== Referanser ==
Børresholmen

Børresholmen er en liten holme i Topdalsfjorden, nordøst for Kristiansand. Børresholmen tilhører Kristiansand kommune. Den ligger mellom Justnesøya og Kjevik lufthavn, ikke langt fra Hamresanden. Holmen ligger ca. 8 km fra Kristiansand sentrum. Holmen har plass til en enkelt hytte. Omgivelsene er hekkeplass for måker.
La goualante du pauvre Jean

«La goualante du pauvre Jean» (norsk: Balladen om fattige Jean) er en fransk populærmusikksang med melodi av Marguerite Monnot og tekst av René Rouzaud. Jack Lawrence skrev den engelske teksten i 1954. Den engelske tittelen, «The Poor People of Paris», beror delvis på en feiltolkning av den franske tittelen, ved at «pauvre Jean» ble tatt for å være «pauvres gens» (poor people). De to ordene lyder likt.


== Les Baxters versjon ==
En innspilling av sangen ble gjort av Les Baxter's Orchestra (Capitol 3336) var en nummer én-slager på den amerikanske Billboard-singlelisten i 1956, i fire uker på Best Sellers in Stores-listen, i seks uker på Most Played by Jockeys-listen og Billboard Hot 100-listen samt i tre uker på Most Played on Jukeboxes-listen.
Innspillingen ble dessuten utgitt i Australia (Capitol CP-1044).


== Winnifred Atwells versjon ==
I 1956 lå en pianoversjon med Winifred Atwell (Decca F 10688) som nummer én på den britiske singlelisten fra 13. til 27. april


== Andre versjoner ==
Coverversjoner med Lawrence Welk, Russ Morgan (Decca 29835) og Chet Atkins lå på den amerikanske Topp 100-listen. Bing Crosby og Rosemary Clooney spilte inn en versjon med Jack Lawrences tekst som sjelden brukes. På Cash Box Magazines bestselger-plateliste (som kombinerer alle versjoner av «The Poor People of Paris») lå den på en førsteplass fra 24. mars til og med 14. april 1956 og lå på listen i 21 ukerEdith Piaf hadde én av sine store slagere med den originale franske versjonen av sangen.


== Norske versjoner ==
Juul Hansen og Arne Bendiksen har skrevet norske tekster. Bjørn Toft har skrevet en norsk tekst på dialekt. Hansens norske tittel er «Stakkars Jean». Bendiksens norske tittel er «Baker Jensens melodi». Tofts norske tittel er «Stakkars Jean sin klagesang».


== Referanser ==
Anatol Heintz

Anatol Heintz (1898–1975) var en russisk-norsk professor i paleontologi ved Naturhistorisk museum i Oslo.


== Oppvekst og utdanning ==
Han var født i St. Petersburg i Russland.  Under den russiske revolusjon  flyktet han som ung mann til Norge med familien.  Han tok en eks.art. i 1916, embetseksamen (realfag) i 1926, det året han ble tilsatt som konservator ved Paleontologisk museum på Tøyen.  Heintz var i mange år leder for museet, og var ansvarlig for å bygge opp utstillingene. Han var en av pionerene i den paleontologiske utforskningen av Svalbard, og skrev en rekke vitenskapelige og populærvitenskapelige artikler og skolebøker.


== Forskning og samfunnsdebatt ==
En del fossilfunn ble gjort langs nordkysten i 1910 og 1912, og sommeren 1939 utforsket en britisk-norsk-svensk ekspedisjon Dicksonfjordens of Woodfjordens devonske geologi og fossile fauna, anført av den svenske forskeren Erik A Stensiö, og med Heintz som leder for det norske forskningslaget.I 1940 ble han konstituert professor i paleontologi ved Matematisk-naturvitenskapelig fakultet ved Universitetet i Oslo og flyttet over til det daværende Paleontologisk museum på Tøyen senere sammen år. Anatol Heintz gikk av med pensjon i 1966. 
På 1950-tallet var han en aktiv deltager i samfunnsdebatten omkring evolusjon og religion, hvor han markerte seg som en sterk forkjemper for rasjonalitet og motstander av antroposofi.


== Privatliv ==
Han var sønn av geofysiker Jevgenij (Eugen) Alfredovitsj Heintz (1869–1918) og Olga Fjodorovna Hoffmann (1871–1958).  Faren var sekretær ved det meteorologiske institutt i St. Petersburg. I 1928 giftet Anatol seg med Mary Solnørdal (1901–91). Datteren Natascha Heintz (født 1930 i New York City) fortsatte hans arbeider ved museet.


== Referanser ==
Lamar Alexander

Andrew Lamar Alexander (født 3. juli 1940 i Maryville) er en amerikansk politiker. Han var senator og representerte Tennessee og Det republikanske parti fra 2003 til 2021.
Han var guvernør i Tennessee fra 1979 til 1987. I 1991 ble han utnevnt til undervisningsminister i George H.W. Bushs regjering, noe han var til presidentens avgang. 
Alexander stilte som presidentkandidat for republikanerne både i 1996 og 2000 uten hell. I 1996 kom han på tredjeplass i nominasjonsmøtene i Iowa og New Hampshire, og trakk seg. I 1999 trakk han seg lenge før nominasjonsmøtene begynte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Lamar Alexander – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lamar Alexander – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lamar Alexander på Twitter 
(en) Lamar Alexander på Facebook 
(en) Lamar Alexander på Instagram 
(en) Lamar Alexander på YouTube 
(en) Lamar Alexander hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
VM i friidrett 2009 – Lengdehopp kvinner

Øvelsen lengdehopp kvinner ved VM i friidrett 2009 ble avholdt på  Olympiastadion i Berlin den 21. og 23. august.
Margrethe Renstrøm representerte Norge i øvelsen og kom ikke videre til finalen.
I 2017 kom resultatet av en ny test av dopingprøve fra sølvmedaljevinner fra Sommer-OL 2008 Lebedeva som var positiv for stoffet dehydrochlormethyltestosterone (turinabol). Hun mistet sølvmedaljene. Vanligvis vil en positiv dopingprøve medføre to års utestengelse som ville ført til at resultatene fra dette mesterskapet ble strøket. Dette har ennå ikke blitt annonsert.


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==


== Kvalifikasjonskrav ==


== Program ==


== Resultater ==


=== Finale ===


=== Kvalifisering ===
Kvalifisering: Utøvere som klarte direktekvalifiseringskravet på 6,75 m eller utøverne med de 12 beste resultatene kvalifiserte seg til finalen.


== Eksterne lenker ==
Lengdesprangresultater IAAF Besøkt 24. august 2009.
Bob Corker

Robert Phillips «Bob» Corker jr. (født 24. august 1952 i Orangeburg i Sør-Carolina) er en amerikansk politiker. Fra 2007 til 2019 var han senator og representerte Tennessee og Det republikanske parti. 
Han var borgermester i Chattanooga før han ble valgt inn i Senatet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell senatorside
Valgkampside(en) Biografi hos Amerikas forente staters kongress’ biografiske kartotek
(en) Stemmegivingsoversikt vedlikeholdt av The Washington Post
(en) Finansredegjørelse for valgkamp hos Federal Election Commission
(en) Valgkampbidrag hos OpenSecrets.org
(en) Biografi, stemmegivingsoversikt, og oppslutning hos interessegrupper hos Project Vote Smart
(en) Stilling i saker og relaterte sitater hos On The Issues
(en) Current Bills Sponsored hos StateSurge.com
Jim Webb

James Henry «Jim» Webb jr. (født 9. februar 1946 i Saint Joseph i Missouri) er en amerikansk politiker. Han var senator og representerte Virginia og Det demokratiske parti. Han kom inn i Senatet 3. januar 2007. Han bestemte seg for bare å sitte én periode, og tok ikke gjenvalg i 2012.Under Vietnamkrigen tjenestegjorde han som løytnant og senere troppssjef, og var i aktiv kamp. Han ble tildelt Navy Cross, en Silver Star, to Bronze Stars og to Purple Heart.Han var marineminister under Ronald Reagan fra 1987 til 1988. Han trakk seg fordi han ikke ønsket å redusere antall marinesoldater.
14. august 2009 besøkte han Myanmar, og møtte både general Than Shwe og demokratiforkjemperen Aung San Suu Kyi. Han forhandlet frem løslatelsen og deporteringen av den amerikanske statsborgeren John Yettaw mens han var der.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jim Webb – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jim Webb – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jim Webb på Internet Movie Database 
(en) Jim Webb hos The Movie Database 
(en) Jim Webb på Twitter 
(en) Jim Webb på Facebook 
(en) Jim Webb på Instagram 
(en) Jim Webb på YouTube 

(en) Biografi hos Amerikas forente staters kongress’ biografiske kartotek
(en) Stemmegivingsoversikt vedlikeholdt av The Washington Post
(en) Finansredegjørelse for valgkamp hos Federal Election Commission
(en) Valgkampbidrag hos OpenSecrets.org
(en) Opptredener på C-SPAN-programmer
(en) Biografi, stemmegivingsoversikt, og oppslutning hos interessegrupper hos Project Vote Smart
(en) Stilling i saker og relaterte sitater hos On The Issues
(en) Medarbeiderlønn, turer og personlig finans hos LegiStorm.com
(en) Kongressprofil  hos GovTrack.us
(en) Profil, nyheter og kommentarer hos The New York Times
(en) Verker om og med Jim Webb i biblioteker (WorldCat-katalogen)
MF «Ropeid» (1965)

MF «Ropeid» var en bilferge som trafikkerte fergesambandet Sand-Ropeid i Ryfylke, Rogaland, for Det Stavangerske Dampskibsselskab fra 1965 til 1973. Deretter gikk den tverrsambandet Nedstrand-Hebnes-Foldøy-Jelsa frem til ut på åttitallet da den ble reservebåt. Siden 1987 har fergen vært charterbåt «Festival» i Oslofjorden.


== MF «Ropeid» ==
Mai 1965: Levert fra Blaalids Slipp & Mek. Verksted, Raudeberg ved Måløy som bilferge «Ropeid» til Det Stavangerske Dampskibsselskab, Stavanger.
1. juni 1965: Satt inn i fergeruten Sand-Ropeid (18 daglige fjordkrysninger). Avløste her Stavangerskes gamle bilferge «Ropeid» som nå ble omdøpt «Bru». «Bru» gikk ellers som ekstraferge i sin gamle rute i tillegg til nye «Ropeid» hver sommer fordi AS Jøsenfjord Rutelags større bilferge «Jøsenfjord-Ferjen» som gikk i fergesambandet Vindsvik-Tøtlandsvik førte til at bilene hopet seg opp på Sand. «Ropeid» ble ganske raskt for liten i ruten og det var også mindre hensiktsmessig at den ikke var en pendelferge i det korte fergesambandet.
August 1973: Ruten overtatt av eierselskapets nybygde ferge «Sand».
1973: Ombygd. Hydraulisk baugport montert for å tilpasse fergen ruter med noe mer sjø. Deretter satt inn i «tverrsambandet» (Nedstrand-Hebnes-Foldøy-Jelsa) lengre ute i fjorden.
198x: Tverrsambandet overtatt av Stavangerskes ferge «Foldøy». «Ropeid» ble da opplagt i Stavanger som reserve.


== Etterhistorie ==
Oktober 1987: Solgt til Henning Kumle, Bekkestua ved Oslo / Bergen.
17. januar 1990: Solgt til Trollcruise AS, Oslo / Bergen. Ombygd til charterbåt. Omdøpt «Festival». Benyttet til charterturer i indre Oslofjord.
2019: Ligger fortsatt i Oslo under navnet Festival.


== Kilder ==
Artikler om Stavangerske i «Skipet» 2.1990 og 1.1991 av Alf Johan Kristiansen.
«Fjordabåtene»  Jone Laugaland 2005


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 8893300 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Ropeid» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Rover 400

Rover 400 ble introdusert våren 1990 som Rovers middelklassebil. I likhet med dens forgjenger, Rover 600, hadde denne bilen også en 1.6 liter originalt med i overkant av 100 hk. Den kan fås med 4-sylindret rekkemotor.
Kontrollspenn

Kontrollspenn er et mål for størrelser av et myndighetsområde uttrykt for eksempel ved antall underordnede. Store kontrollspenn gir såkalt «flat» organisasjon med få beslutningsnivåer. Små kontrollspenn gir høy organisasjonspyramide med mange beslutningsnivåer og lange tjenesteveier.
Det finnes ingen enkle regler for fastsetting av kontrollspennets størrelse. Det avhenger av arbeidets art, hvor mye som er rutine, og hvor mye som krever høy kompetanse og nytenkning. Andre faktorer er lederens kapasitet, de underordnede modenhet og selvstendighet, hvor mye kontakt gruppen har med omverdenen.
Peter F. Christiansen

Må ikke forveksles med Petur Christiansen.Peter Ferdinand Christiansen (født 22. september 1923 i Tórshavn, død 12. juni 2012 samme sted) var en færøysk avisdirektør og politiker (Sb.).
Han var sønn av typograf Peter Ferdinand Christiansen og hustru Vestina Holm Joensen, men faren døde før han ble født. Etter realskolen i 1939 gikk han handelsskolen. Fra 1941 til 1947 var Christiansen var kontorist i den offentlige vareforsyningen (nå Landshandilin) i Tórshavn, hvor morbroren Johannes O. Joensen var direktør. Fra 1947 til han avgikk med pensjon i 1999 var Christiansen administrerende direktør i avishuset Dimmalætting i Tórshavn.Christiansen var medlem av kommunestyret i Tórshavn 1965–1970 og 1976–1984, i perioden 1968–1969 som borgermester. Han var innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy 1966–1970, og møtte senere som vararepresentant en periode i 1984. Christiansen var finans- og landbruksminister samt visestatsminister i Atli Dams første regjering 1970–1975. Christiansen var også aktiv i IOGT og formann i Sambandsflokkurins velgerforening i Suðurstreymoy i en årrekke.


== Referanser ==
1939–1945 Star

1939–1945 Star er en britisk militær kampanjemedalje tildelt for tjeneste utenlands under andre verdenskrig. Den er også omtalt som «Victory medal».


== Utforming ==
1939–1945 Star er utformet som en stjerne med seks tagger og er laget av bronse. Høyden er 44 mm, bredden 38 mm. Forsiden har en midtmedaljong som viser kong Georg VIs kronede monogram omgitt av en bord med innskriften «THE 1939–1945 STAR». Baksiden er slett, men kan i noen tilfeller ha mottagerens navn inngravert. 
Medaljen er opphengt i et bånd i fargene mørk blått, rødt og lyst blått. Disse fargene representerer de tre britiske våpengrenene, flåten, hæren og luftvåpenet, men den mørk blå fargen skal også representere handelsflåten.Personell i luftvåpenet, som mellom 10. juli og 31. oktober 1940 deltok i Battle of Britain, ble tildelt en båndspenne med slagets navn. På båndstripen ble dette markert med en rosett. Personell i Bomber Command kan fra og med 2013 bli tildelt båndspenne med påskrift Bomber Command.


== Tildeling ==
1939–1945 Star ble tildelt for tjeneste i krigsoperasjoner utenlands. Medaljen ble tildelt dem som hadde tjenestegjort i den britiske marinen, hæren eller handelsflåten i minst 180 dager i tiden mellom 3. september 1939 og 8. mai 1945 i Europa eller 2. september 1945 i Det fjerne østen. For personell i luftvåpenet var tjenestetiden 60 dager for besetningsmedlemmer, 180 dager for andre. 1939–1945 Star ble også tildelt de som seilte i handelsflåten. I særlige tilfeller kunne kravet om minimums tjenestetid fravikes. Medaljen ble automatisk tildelt den som oppnådde Mention in Despatches, falt i strid eller fikk tjenesten avbrutt ved stridsskade.
1939-1945 Star ble også tildelt nordmenn som tjenestegjorde i det norske forsvaret i Storbriannia samt handelsflåten og SOE.


== Nordmenn tildelt 1939-1945 Star ==
Mottakere av 1939-1945 Star på Wikipedia


== Se også ==
Air Crew Europe Star
Africa Star
Arctic Star
Atlantic Star
Burma Star
France and Germany Star
Italy Star
Pacific Star


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter Duckers: British Military Medals: A Guide for the Collector and Family Historian, Barnsley: Pen and Sword, 2009, s. 109
John W. Mussell: The Medal Yearbook 2014, Honiton: Token Publishing, 2013, s. 183


== Eksterne lenker ==
1939–1945 Star, Ministry of Defence, Storbritannia
Tórbjørn Poulsen

Tórbjørn Poulsen (født 25. januar 1932 i Tórshavn, død 7. november 2014 samme sted) var en færøysk teleingeniør og politiker (Sj.).
Han var utdannet sivilingeniør fra 1959. Poulsen var leder ved LORAN-anlegget ved Vágur på Suðuroy 1959–1962, ingeniør i Post- og Telegrafvæsenet i Danmark 1962–1973 samt avdelingsleder i Telefonverk Føroya Løgtings (nå Føroya Tele) 1973–1997.Poulsen var minister for finans-, kommunal- og kultursaker i Pauli Ellefsens regjering 1981–1985, medlem av ligningsnemnden i Tórshavn 1985–1988 og innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy 1988–1990. Han hadde også styreverv i offentlige kulturinstitusjoner underlagt Nordisk råd, som Norðurlandahúsið 1985–1991 og 1996–1997 samt Nordens Institut i Grønland (NAPA) 1998–2000.Han ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen i 1984.


== Referanser ==
Atlantic Star

Atlantic Star er en britisk militær kampanjemedalje tildelt for tjeneste i flåten eller handelsmarinen i Atlanterhavet under andre verdenskrig.


== Utforming ==
Atlantic Star er utformet som en stjerne med seks tagger og er laget av bronse. Høyden er 44 mm, bredden 38 mm. Forsiden har en midtmedaljong som viser kong Georg VIs kronede monogram omgitt av en bord med innskriften «THE ATLANTIC STAR». Baksiden er slett, men kan i noen tilfeller ha mottagerens navn inngravert. Medaljen er opphengt i et bånd der fargene mørk blått, hvitt og grønt går over i hverandre. Fargene skal representere havet.Den som etter å ha gjort seg fortjent til Atlantic Star fylte kriteriene for Air Crew Europe Star eller France and Germany Star ble ikke tildelt disse medaljene, men fikk i stedet båndspenner med disse navnene. På båndspennen ble dette markert med en rosett.


== Tildeling ==
Utmerkelsen var tiltenkt mannskap på handelsskip og ekskorterende orlogsfartøy. Medaljen ble tildelt for 180 dagers tjeneste i Atlanterhavet eller britisk farvann mellom 3. september 1939 og 8. mai 1945, såfremt 1939–1945 Star allerede var tildelt. Medaljen ble tildelt krigsseilere i handelsflåten for tjeneste i både det nordlige og sørlige Atlanterhavet. Konvoifart på Sovjetunionen kvalifiserte også til medaljen. Atlantic Star ble også tildelt personell i luftvåpenet som i to måneder hadde deltatt i operative avdelinger i operasjoner mot fienden til sjøs. 
Atlantic Star ble også tildelt nordmenn, blant dem Bjørn Egge, Boy Rist, Charles Oluf Herlofson, Svein Heglund (med rosett) og Håkon Nilsen.


== Se også ==
1939–1945 Star
Africa Star
Air Crew Europe Star
Arctic Star
Burma Star
France and Germany Star
Italy Star
Pacific Star


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter Duckers: British Military Medals: A Guide for the Collector and Family Historian, Barnsley: Pen and Sword, 2009, s. 109
John W. Mussell: The Medal Yearbook 2014, Honiton: Token Publishing, 2013, s. 184


== Eksterne lenker ==
Atlantic Star, Ministry of Defence, Storbritannia
VM i friidrett 2009 – Tresteg kvinner

Øvelsen Tresteg damer ved VM i friidrett 2009 ble avholdt på Olympiastadion i Berlin den 15. og 17. august.
Norge var ikke representert i øvelsen.


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==


== Kvalifiseringskrav ==


== Program ==


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===
Kvalifisering: Utøvere som klarte direktekvalifiseringskravet på 14,45 m eller utøverne med de 12 lengste hoppene kvalifiserte seg til finalen.


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Trestegresultater. IAAF. Besøkt 16. august 2009.
Alt er relativt

Alt er relativt (originaltittel: Insignificance) er en britisk dramakomedie fra 1985, regissert av Nicolas Roeg og produsert av Recorded Picture Company og Zenith Productions. I hovedrollene spiller Michael Emil, Theresa Russell, Tony Curtis og Gary Busey. Filmen handler om fire personer man ikke får vite navnet på, men som har en slående likhet med Albert Einstein, Marilyn Monroe, Joseph McCarthy og Joe DiMaggio. Terry Johnson baserte manuset på teaterstykket sitt med samme navn fra 1982.


== Handling ==
En professor befinner seg på hotellrommet sitt i New York etter å ha holdt et foredrag i 1953. Der får han uventet besøk av en skuespillerinne. Senere dukker også hennes eksmann – en ballspiller – og en senator opp. De fire blir aldri identifisert med navn, men har en slående likhet til Albert Einstein, Marilyn Monroe, Joe DiMaggio og Joseph McCarthy. 


== Rolleinnehavere ==
Michael Emil som professoren
Theresa Russell som skuespillerinnen
Tony Curtis som senatoren
Gary Busey som ballspilleren
Will Sampson som heisvakt
Patrick Kilpatrick som sjåfør


== Priser og nominasjoner ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alt er relativt på Internet Movie Database 
(no) Alt er relativt hos Filmfront 
(sv) Alt er relativt i Svensk Filmdatabas 
(da) Alt er relativt i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Alt er relativt på Allociné 
(nl) Alt er relativt på MovieMeter 
(en) Alt er relativt på AllMovie 
(en) Alt er relativt på Turner Classic Movies 
(en) Alt er relativt på Rotten Tomatoes 
(en) Alt er relativt på Box Office Mojo