jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fyrsteabbediet St. Gallen

Fyrsteabbediet St. Gallen var et benediktinerabbedi med sete i St. Gallen (Sveits), som var blant Det hellige romerske rike av den tyske nasjons viktigste riksklostre. Det hadde i mange hundre år status som både fyrste- og territorialabbedi, men ble opphevet i 1805. St. Gallen bispedømme viderefører på en måte arven etter abbediet.


== Historisk oversikt ==
Allerede 612 bodde den irske munken Gallus som eremitt i nærheten av klosterets senere beliggenhet. Selve klosteret ble grunnlagt i 719 som et «løst munkesamfunn» og sluttet seg i 747 til benediktinerordenen. Allerede 818 ble klosteret riksumiddelbar, dvs. fikk status som rikskloster. 1207 ble abbeden dessuten hevet til fyrsterangen, dvs. han ble riksfyrste med personlig stemme i riksdagen, og klosteret fikk æresbetegnelsen fyrsteabbedi. Senest siden 1217 var abbediet dessuten eksempt, dvs. løst fra biskopen av Konstanz (i hvis bispedømme abbediet lå) og direkte underlagt paven.
Gjennom hele middelalderen økte abbediets besittelser, hovedsakelig gjennom gaver fra ulike adelsslekter, slik at abbeden var verdslig og kirkelig herre over et anselig territorium. På sitt største omfattet fyrsteabbediet et sammenhengende område på 1258 km² som bestod av det såkalte Fürstenland, grevskapet Toggenburg og Appenzellerland, samt en rekke mindre besittelser på begge sider av Bodensjøen. Territoriet skrumpet etter hvert noe fordi byen St. Gallen (fri stad fra 1401) og Appenzellerland (1429) ble uavhengige.
1451 ble abbediet et «vennligsinnet sted» (zugewandter Ort), dvs. et assosiert medlem av Det sveitsiske edsforbund. I flere århundrer var abbediet dermed på papiret del av to stater samtidig: Sveits og Det tysk-romerske rike. Tilknytningen til sistnevnte opphørte i etterdønningene av den franske revolusjon, da abbediets undersåtter erklærte abbeden for avsatt i 1798. Abbediets omfattende besittelser ble dermed innlemmet i de nyoppretta kantonene Säntis og Linth, og fra 1803 i kantonen St. Gallen. Denne bestemte i 1805 at klosteret skulle oppheves.
På det kirkelige plan kom abbediets område med opphevelsen (tilbake) til Konstanz bispedømme og i 1819, etter at også dette bispedømmet var blitt opphevet, til Chur bispedømme. For å fremheve St. Gallens betydning for katolisismen skiftet dette navn til Chur-St. Gallen bispedømme i 1823, og 24 år senere ble kantonen St. Gallen skilt ut som et eget bispedømme.


== Betydning ==
I den tidlige middelalderen var fyrsteabbediet St. Gallen et av de mest betydningsfulle kulturelle sentre i Europa. Klosterbiblioteket og stiftsarkivet, som inneholder omfattende samliger med dokumenter helt tilbake til 700-tallet, vitner fremdeles om denne høyhetstiden.
Klosteret hadde en ny blomstringstid på 1700-tallet, noe som vises i de overdådige barokkbygningene som ble oppført mellom 1755 og 1767. Hele klosteranlegget ble i 1983 tatt med på UNESCOs liste over verdens kulturarv.


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Se også ==
Rikskloster
St. Gallen bispedømme
Territorialabbedi


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fürstabtei St. Gallen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Maribor erkebispedømme

Maribor erkebispedømme er siden opphøyelsen til erkebispedømme i 2006 et av Slovenias to romersk-katolske erkebispedømmer (ved siden av Ljubljana). Det het opprinnelig Lavant bispedømme.


== Historie ==
Bispedømmet Lavant ble opprettet i 1228 som det siste av Salzburg erkebispedømmes såkalte egenbispedømmer. Bispesetet var St. Andrä i Lavantdalen i Kärnten. Til tross for navnet fantes det ingen direkte historisk forbindelse med det antikke bispedømmet som bestod i Aguntum ved dagens Lavant (Øst-Tirol) på 400-tallet.
Selv om Lavant bispedømme i sin opprinnelige utstrekning (bare sju sogn i Kärnten) ikke hadde geografisk overlapp med dagens Maribor erkebispedømme, består det en uavbrutt historisk kontinuitet mellom disse bispedømmene: Ved flere anledninger ble Lavant bispedømme utvidet syd- og østover (1786 til Völkermarkt, 1789 til Celje, 1859 til Maribor), mens de nordlige sognene etter hvert ble overført til andre bispedømmer (1789 kom områdene nord for Drau til Seckau bispedømme, 1859 de resterende områdene i Kärnten til Gurk bispedømme). Også bispesetet ble i 1859 flyttet fra St. Andrä til Maribor (tysk Marburg), som den gang hørte til det østerriksk-ungarske kronlandet Steiermark.
Etter første verdenskrig lå Lavant bispedømmet i kongeriket Jugoslavia, og ble derfor i 1924 løst fra sitt opprinnelige metropolitanbispedømme Salzburg. Frem til 1968, da Lavant ble suffraganbispedømme under Ljubljana erkebispedømme, var bispedømmet immediat, dvs. var direkte underlagt paven. Navneskiftet fra Lavant til Maribor bispedømme skjedde i 1962, og opphøyelsen til erkebispedømme i 2006. Samtidig ble to områder skilt ut som nye bispedømmer og underlagt Maribor som suffraganbispedømmer: Celje og Murska Sobota bispedømme.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roman Catholic Archdiocese of Maribor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lavant

Lavant har flere betydninger:

Lavant (elv)
Lavant bispedømme
Lavant kommune (Tirol)
Linz bispedømme

Linz bispedømme er et av Østerrikes ni katolske bispedømmer. Det omfatter delstaten Oberösterreich og har sitt sete i Linz.
Fra 739 lå dagens Oberösterreich under Passau bispedømme. 1784/85 ble biskopen av Passau presset av keiser Josef II til å avstå de østerrikske områdene sine. Sognene i Oberösterreich ble da grunnlaget for det nyoppretta Linz bispedømme i kirkeprovinsen Wien.
Det er mulig at det i antikken (3. og 4. århundre) fantes et bispesete i Lauriacum, dagens Lorch i Oberösterreich, som i så fall gikk under i folkevandringstiden. Det finnes i hvert fall ingen kontinuitet til dagens bispedømme.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roman Catholic Diocese of Linz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Győr bispedømme

Győr bispedømme er et av Ungarns tolv katolske bispedømmer og ligger i kirkeprovinsen Esztergom-Budapest.
Bispedømmet ble opprettet i 1009 og hadde den gang en mye større utstrekning. Fordi det i vest omfattet en del tyskspråklige sogn, hadde bispedømmet også det tyske navnet Bistum Raab. 1777 ble Szombathely bispedømme skilt ut som eget bispedømme i sør. Etter første verdenskrig ble dessuten i 1922 de resterende tyskspråklige sognene overført til det apostoliske administraturet Burgenland i Østerrike.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roman Catholic Diocese of Győr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Eisenstadt bispedømme

Eisenstadt bispedømme er et av Østerrikes ni katolske bispedømmer. Det omfatter delstaten Burgenland og har sitt sete i Eisenstadt.
Dagens delstat Burgenland hørte inntil første verdenskrig til den transleithanske (dvs. ungarske) delen av Østerrike-Ungarn, og lå derfor på det kirkelige plan under bispedømmene Szombathely (tysk Steinamanger) og Győr (tysk Raab). 1922 ble de tyskspråklige sognene i disse to bispedømmene skilt ut som Det apostoliske administraturet Burgenland, som ble administrert av Wiens erkebiskop. 1960 ble administraturet opphøyet til bispedømme.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roman Catholic Diocese of Eisenstadt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aleksander Suuman

Aleksander Suuman (født 25. april 1927 i Laekvere, Lääne-Viru fylke, død 19. april 2003) var en estisk lyriker og maler. Han var også kjent under den estifiserte formen av navnet sitt, Suumani Sass.
Aleksander Suuman kom fra en bondefamilie. Fra 1947 til 1954 studerte han ved det estiske kunstakademiet, og underviste deretter ved kunstskoler: 1954-58 i Tallinn og 1957-75 i Tartu. Fra 1980 underviste han ved kunstakademiet i Tallinn. Han er kjent som naturmaler og spilte en symbolsk rolle for den estiske miljøbevegelsen og estisk landskapsvern.Som lyriker debuterte han i 1963 med Å seda inimeste. Han utga i alt 12 samlinger fra 1963 til 2000. Dikt i utvalg ble utgitt tre ganger, i 1977, 1988 og 2002. Hans lyrikk omfatter flere sjangre: naturdikt, sentrallyrikk, aforismer og konkret lyrikk. 


== Referanser ==
3. serierunde i Toppserien 2009

3. serierunde i Toppserien 2009 ble spilt den 19. april klokka 13:30 og 16:00. 


== Fakta ==


=== Tabell etter 3. runde ===


== Kommentarer ==


== Eksterne lenker ==
Toppserien 2009: Terminliste og resultater på altomfotball.no
Gunnar Rehlin

Karl Gunnar Gullbrand Rehlin (født 15. januar 1949 i Visby) er en svensk filmkritiker og programleder.


== Biografi ==
Rehlin har tidigere vært programleder for TV-programmet Filmkrönikan. Han bor i Jakobsberg med sin kone og datter.
Rehlin har skrevet en biografi over skuespilleren Stellan Skarsgård: Stellan Skarsgård : en biografi.
I 1999 laget Killinggänget den fiktive dokummentaren Gunnar Rehlin - en liten film om att göra någon illa.


== Priser og utmerkelser ==
1978 – Filmpennan


== Referanser ==
Ingeborg Steinholt

Ingeborg Haug Steinholt (født 16. juni 1986 i Sandnessjøen) er gruppeleder for Rødt (tidligere Rød Valgallianse) i Nordland fylkesting og sitter i partiets sentralstyre. Hun har tidligere vært sentralstyremedlem i Rød Ungdom. Ved stortingsvalget i 2009 var Steinholt 1. kandidat for Rødt i Nordland. Det er hun igjen ved stortingsvalget i 2013.I 2006 ble Steinholt valgt inn i Rød Ungdoms sentralstyre som organisasjonssekretær. I 2007 ble hun nominert på 2.-plass i fylkestingsvalget for Rødt i Nordland. Ved valget gikk Steinholt imidlertid forbi veteranen Einar Jetne på grunn av svært mange personstemmer, og ble valgt inn på fylkestinget som yngste representant.Steinholt studerer i dag medisin ved Universitetet i Tromsø.


== Referanser ==


== Kilder ==
«10 milliarder mer til kommunene», NRK Nordland 2. juli 2009; besøkt 27. juni 2013.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisiell blogg 
(en) Ingeborg Steinholt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Ingeborg Steinholt på Twitter
Elyssa Davalos

Elyssa Davalos (født 30. mai 1959) er en amerikansk skuespiller. Hun er datter av skuespilleren Richard Davalos. Sammen med den kjente fotografen Jeff Dunas har hun en datter, skuespillerinnen Alexa Davalos.


== Filmografi ==


=== TV ===
Familien Macahan (1976- 1979)
Knight Rider-episoden "Blind Spot", som den blinde Julie Robinson (1983)
MacGyver (1987 – 1988)
Scarecrow and Mrs. King (1985–1986)


=== Film ===
Urban Chaos Theory (2000)
A House in the Hills (1993)
Jericho Fever (1993)
Riviera (1987)
Herbie Goes Bananas (1980)
The Apple Dumpling Gang Rides Again (1979)
Wild and Wooly (1978)


== Eksterne lenker ==
(en) Elyssa Davalos på Internet Movie Database 
(sv) Elyssa Davalos i Svensk Filmdatabas 
(fr) Elyssa Davalos på Allociné 
(en) Elyssa Davalos på AllMovie 
(en) Elyssa Davalos hos The Movie Database
Henri Lachambre

Henri Lachambre (født 30. desember 1846, død 12. juni 1904 i Vagney) var en fransk produsent av ballonger. Hans fabrikk lå i Paris-forstaden Vaugirard. Han deltok også i over 500 ballongoppstigninger selv.
Lachambre leverte ballonger til både det amerikanske US Signal Corps og til den mislykkede Andrée-ekspedisjonen i 1897. Han arbeidet sammen med den brasilianske ballong-pionereen Alberto Santos-Dumont som i 1897 fløy sin egenkonstruerte ballong. 
Sammen med sin nevø Alexis Machuron Lachambre skrev Henri Lachambre en bok om Andrées ekspedisjon (Au pôle nord en ballon (Imprimerie Nilsson, 1897, 250 sider) som raskt ble oversatt til svensk, engelsk, fransk, tysk, italiensk, hollandsk og polsk.


== Referanser ==
Säntis (kanton)

Säntis var en kanton i Sveits som eksisterte under Den helvetiske republikk fra 1798 til 1803. Kantonen omfattet dagens kantoner Appenzell Ausser- og Innerrhoden samt mesteparten av St. Gallen, og hadde om lag 141 000 innbyggere. Navnet ble (etter fransk forbilde) valgt etter fjellet Säntis. Kantonens hovedstad var først Appenzell, så St. Gallen.
Under opprettelsen av Den helvetiske republikk i 1798 ble seks områder sammenfattet som kanton Säntis (status før sammenslåingen er angitt i parentes):

Appenzell Ausserrhoden (kanton)
Appenzell Innerrhoden (kanton)
fyrsteabbediet St. Gallen (zugewandter Ort, dvs. assosiert medlem av edsforbundet) med to territorier,
Fürstenland og
den nordlige halvparten av grevskapet Toggenburg
byen St. Gallen (zugewandter Ort)
herligheten Rheintal (gemeine Herrschaft, dvs. avhengig territorium)Dette betød m.a.o. slutten på St. Gallens nesten tusenårige historie som rikskloster. Allerede 1803 ble Appenzell-kantonene gjenopprettet. De resterende territoriene av Säntis gikk – sammen med den nordlige delen av kantonen Linth) – opp i den nyoppretta kantonen St. Gallen.
Linth (kanton)

Linth var en kanton i Sveits som eksisterte under Den helvetiske republikk fra 1798 til 1803. Kantonen omfattet dagens kanton Glarus samt deler av Schwyz og St. Gallen, og hadde om lag 78 000 innbyggere. Navnet ble (etter fransk forbilde) valgt etter elven Linth. Kantonens hovedstad var først Glarus, så Rapperswil.
Under opprettelsen av Den helvetiske republikk i 1798 ble tolv områder sammenfattet som kanton Linth (status før sammenslåingen er angitt i parentes):

Glarus (kanton)
grevskapet Werdenberg (Untertanenland, dvs. avhengig territorium, av Glarus)
Höfe (Untertanenland av Schwyz)
March (Untertanenland av Schwyz)
herligheten Sax-Forstegg (Untertanenland av Zürich)
byen Rapperswil (zugewandter Ort, dvs. assosiert medlem av edsforbundet)
Obertoggenburg (fyrstabbediet St. Gallen, zugewandter Ort)
herligheten Hohensax (gemeine Herrschaft, dvs. felles avhengig territorium)
abbediet Pfäfers (gemeine Herrschaft)
grevskapet Sargans (gemeine Herrschaft)
grevskapet Uznach (gemeine Herrschaft)
herligheten Windegg (gemeine Herrschaft)Allerede 1803 ble Glarus og Schwyz gjenopprettet (inkludert deres forhenværende Untertanenlande). De resterende territoriene av Linth (bl.a. alle forhenværende gemeine Herrschaften) gikk – sammen med den nordlige delen av kantonen Säntis) – opp i den nyoppretta kantonen St. Gallen.
Linth

Linth var også navnet på en sveitsisk kanton.
Linth er en elv i de sveitsiske kantonene Glarus, St. Gallen og Schwyz. Den har sin kilde i Glarus-Alpene og munner ut i Zürichsee. Opprinnelig rant den forbi Walensee og tok opp dennes avløp (Maag) før Zürichsee. På grunn av stadige oversvømmelser ble imidlertid Linth regulert mellom 1806 og 1816. Siden den gang munner Linth (under navnet Escherkanal) ut i Walensee, hvorfra den fortsetter (som Linthkanal) til Zürichsee. Når elven forlater Zürichsee, har den skiftet navn til Limmat, som er en bielv til Aare.
Det gylne skinns orden

Det gylne skinns orden (georgisk: ოქროს საწმისის ორდენი) er en georgisk orden. Utmerkelsen ble innstiftet 26. juni 1998 av Georgias nasjonalforsamling. Ordenen er oppkalt etter Jason, som ifølge mytologien ledet argonautene på reisen til Kolkhis på jakt etter Det gylne skinn. Etter tradisjonen lå Kolkhis i dagens Georgia. Også den langt eldre og opprinnelig burgundiske, nå spanske og habsburgske, Ordenen det gylne skinn er oppkalt etter samme mytologiske person. Den georgiske Det gylne skinns orden har en klasse. Den rangerer som nummer fire av landets ordener. Ordenen tildeles av Georgias president.


== Insignier ==
Det gylne skinns orden er utformet som et kors med sju armer. Korset er i gull. Mellom armene stikker taggene i en sjutagget stjerne fram. Midtmedaljongen er blå og bærer en avbildning av et gyllent skinn. Den er omgitt av en bord i sølv. Ordenstegnet er opphengt i et ledd bestående av et skjold holdt av to griffer, med i underkant et rødt bånd der mottoet «LABOR PRO GEORGIA» er innskrevet.


== Tildeling ==
Det gylne skinns orden tildeles i diplomatisk og protokollær sammenheng, først og fremst til andre lands statsoverhoder, men også andre for innsats for georgisk statsbygging, nasjonal sikkerhet og territoriell integritet, fremme av et fritt og demokratisk samfunn, mellomstatlige forbindelser, fremme av georgisk kunst, kultur og vitenskap. 
Blant mottagerne av Det gylne skinns orden er Estlands president Toomas Hendrik Ilves og dronning Elisabeth II av Storbritannia.


== Litteratur ==
«Georgia» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1148.


== Eksterne lenker ==
State Decorations, Communications Office of the President of Georgia.
Waldstätte

Waldstätte var en kanton i Sveits som eksisterte under Den helvetiske republikk fra 1798 til 1803. Kantonen omfattet dagens kantoner Nidwalden, Obwalden, Uri og Zug samt deler av Schwyz. Navnet Waldstätten («skogskantoner») hadde fra gammelt av blitt brukt som samlebetegnelse på disse fem kantonene. Kantonens hovedstad var Schwyz.
Under opprettelsen av Den helvetiske republikk i 1798 ble ni områder sammenfattet som kanton Waldstätte (status før sammenslåingen er angitt i parentes):

Nidwalden (kanton)
Obwalden (kanton)
Schwyz (kanton) (kanton)
Uri (kanton)
Zug (kanton)
abbediet Einsiedeln (Untertanenland, dvs. avhengig territorium, av Schwyz)
Urseren (Untertanenland av Uri)
abbediet Engelberg (zugewandter Ort, dvs. assosiert medlem av edsforbundet)
republikken Gersau (zugewandter Ort)Allerede 1803 ble de fem sammenslåtte kantonene gjenopprettet. Einsiedeln (samt deler av kantonen Linth) kom til Schwyz; Urseren til Uri; og Engelberg først til Nidwalden, fra 1815 til Obwalden. Gersau ble først i 1818 innlemmet i Schwyz.
Bellinzona

Bellinzona (gammeltysk Bellenz; fransk Bellinzone, eller tidligere Bellence; lat. Bilitio) er hovedstaden i den sveitsiske kantonen Ticino. Den er kantonens nest største by etter Lugano.
Bellinzona ligger ved elven Ticino der Val Mesolcina munner ut i Ticino-dalen. Dermed befinner byen seg i skjæringspunktet for veiene over flere viktige fjellpass mot nord: St. Gotthard-, Lucomagno-, Nufenen- og San Bernardino-passet. Denne beliggenheten har gjort byen til et handelssentrum. Nærheten til Italia forklarer at italiensk er snakket av hoveddelen av bevolkningen (cirka 85%). 
Etter å ha vært kontrollert av Milano gjennom det meste av middelalderen kom Bellinzona til Sveits i året 1500. I og rundt Bellinzona ligger en rekke festningsanlegg som gjenspeiler plassens nøkkelposisjon for flere fjelloverganger. Anleggene går tilbake til middelalderen og delvis helt til romertiden. Disse ble i 2000 tatt opp på listen over verdens kulturarv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Bellinzona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bellinzona – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Bellinzona (andre betydninger)

Bellinzona har flere betydninger:

Bellinzona (by)
Bellinzona (distrikt)
Bellinzona (kanton)
Bellinzona (kanton)

Bellinzona var en kanton i Sveits som eksisterte under Den helvetiske republikk fra 1798 til 1803. Kantonen omfattet den nordøstlige delen av dagens kanton Ticino og hadde en italiensktalende befolkning. Hovedstad var byen Bellinzona.
Napoleons plan var først å slå områdene til Den cisalpinske republikk, men befolkningen fikk gjennomslag for å forbli en del av Sveits. Under opprettelsen av Den helvetiske republikk i 1798 ble derfor fire områder sammenfattet som kanton Bellinzona (status før sammenslåingen er angitt i parentes):

Leventina, tysk Livinen (Untertanenland, dvs. avhengig territorium, av Uri)
Bellinzona, tysk Bellenz (gemeine Herrschaft, dvs. felles avhengig territorium)
Blenio, tysk Bollenz (gemeine Herrschaft)
Riviera, tysk Reffier (gemeine Herrschaft)Allerede 1803 ble kantonen Bellinzona slått sammen med Lugano til den nye kantonen Ticino.
Lugano (andre betydninger)

Lugano har flere betydninger:

Lugano (by)
Lago di Lugano (innsjø)
Lugano (asteroid)
Lugano (bispedømme)
Lugano (distrikt)
Lugano (kanton)
De åtte gamle steder

De åtte gamle steder (tysk Die Acht Alten Orte) var de åtte kantonene som utgjorde Det sveitsiske edsforbund mellom 1353 og 1481. («Sted» eller Ort var en gammel betegnelse for kanton.) De oppstod av forbundet mellom de tre urkantonene (Unterwalden, Schwyz og Uri) ved at Luzern (1332), Zürich (1351), Glarus (1352), Zug (1352) og Bern (1353) ble medlemmer.
I to kriger (slagene ved Sempach i 1386 og Näfels I 1388) vant De åtte gamle steder avgjørende seire over habsburgerne. Etter dette gjennomgikk edsforbundet en kraftig ekspansjonsperiode, der kantonene erobret Aargau og Thurgau fra Habsburg (1415 resp. 1460), allierte seg med en rekke frie byer, grevskaper, herligheter og abbedier (såkalte zugewandte Orte) og opprettet flere avhengige områder (gemeine Herrschaften).
Mellom 1481 og 1513 ble edsforbundet utvidet med kantonene Fribourg, Solothurn, Basel, Schaffhausen og Appenzell. Disse omtales ofte som «De 13 gamle steder».
De 13 gamle steder

De 13 gamle steder (tysk Die Dreizehn Alten Orte) var de tretten kantonene som utgjorde Det sveitsiske edsforbund mellom 1513 og 1798. («Sted» eller Ort var en gammel betegnelse for kanton.) De oppstod av «De åtte gamle steder» (Bern, Glarus, Luzern, Schwyz, Unterwalden, Uri, Zug, Zürich) ved at Fribourg og Solothurn (1481), Basel og Schaffhausen (1501) samt Appenzell (1513) ble medlemmer.
Ved å erobre Ticino (1512) og Vaud (1536) som avhengige områder (Untertanenlande) og knytte bånd til Drei Bünde (Graubünden, zugewandter Ort) oppnådde edsforbundet omtrent dagens utstrekning. Også løsrivelsen fra Det hellige romerske rike av den tyske nasjon skjedde i denne perioden: Faktisk var edsforbundet allerede blitt uavhengig etter seieren i den såkalte Schwabenkrigen (1499). Med freden i Westfalen (1648) ble Sveits' uavhengighet også folkerettslig anerkjent.
En del interne uroligheter falt også i denne perioden: Reformasjonen og motreformasjonen førte til dels til blodige sammenstøt (bl.a. 1531), mens f.eks. delingen av Appenzell i en katolsk og en protestantisk halvkanton i 1597 gikk fredelig for seg. Fra 1712 dominerte de reformerte kantonene.
Også absolutismen gjorde seg gjeldende. Selv om kantonene hadde protodemokratiske strukturer, bar forvaltningen av de avhengige områdene (Untertanenlande) tydelig preg av føydalisme. Også bykantonene ble styrt av oligarkier heller enn demokratier: I Bern, Fribourg, Luzern og Solothurn styrte borgerskapet; i Basel, St. Gallen, Schaffhausen og Zürich laugene. Bondeopprør i Bern, Luzern, Solothurn (1653) og Vaud (1723) ble slått ned.
På denne bakgrunn er det forståelig at befolkningen ikke ytte mye motstand da franske revolusjonstropper opprettet Den helvetiske republikk i 1798. Dette innebar opphevelsen av statsforbundet, som De 13 gamle steder hadde utgjort, og tvangsforeningen til en sentralistisk enhetsstat, som bestod til 1803. De tidligere Untertanenlande inngikk i Den helvetiske republikk på lik linje med De 13 gamle steder.
Appenzell (andre betydninger)

Appenzell (Sveits) har flere betydninger:

Appenzell (historisk kanton)
Appenzell (landsby)
Appenzell Ausserrhoden (kanton)
Appenzell Innerrhoden (kanton)


== Se også ==
Appenzeller
Basel (andre betydninger)

Basel (Sveits) har flere betydninger:

Basel (by)
Basel (historisk kanton)
Basel-Landschaft (kanton)
Basel-Stadt (kanton)
Basel bispedømme
FC Basel
Den eldre futharken

Den eldre futharken (eller Den eldre fuþarken) er den eldste formen av runealfabetet, brukt av germanske stammer for urnordisk og andre germanske dialekter fra 100-tallet og antagelig fram til 600-tallet i inskripsjoner på forskjellige gjenstander (eksempelvis juveler, amuletter, verktøy og runesteiner).
Funnet av Svingerudsteinen på Røyse i Hole høsten 2021 kan endre fasit for dateringen av den eldre futharken, som kan vise seg å ha vært i bruk lenger enn tidligere antatt. Arkeologer har nemlig karbondatert (C14-datering) menneskelige beinrester fra flatmarksgraven der steinen ble funnet til perioden 25–120 e.Kr. Svingerudsteinen antas å være verdens eldste runestein.


== Alfabetet ==
              
              
       
Den vanlige transkripsjonen er:

 f u þ a r k g w
 h n i j ï p z s
 t b e m l ŋ d o


== Se også ==
Nordendorf fibula


== Referanser ==
Baden (andre betydninger)

Baden er et geografisk og historisk navn med flere betydninger:

i Tyskland
Baden (stat)
tidligere navn på byen Baden-Baden
i Sveits
Baden (by)
Baden (distrikt)
Baden (grevskap)
Baden (kanton)
i Østerrike
Baden (by)
Baden (distrikt)
i Frankrike
Baden (kommune)