jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Downhill Lie

The Downhill Lie: A Hacker's Return to a Ruinous Sport (2008) er en selvbiografisk bok av Carl Hiaasen. Boken tar for seg Carl Hiaasens comeback til golfsporten etter å ikke ha spilt golf på 32 år. 
Boken er vekselvis bygget opp som en biografi med kapitler og en dagbok som i ujevne rykk strekker seg fra Dag 1 til Dag 577.
Et tilbakevendende problem for Carl Hiaasen, er den variable golfsvingen hans som ved fem slag gir fem vidt forskjellige resultater. Hiaasen blir etterhvert medlem i Quail Valley golfklubb i hans hjemstat, Florida.
Carl Hiaasens svart humor gjennomsyrer hele boken. Han beskriver mange morsomme episoder, blant annet golf med frosker, skilpadder samt da han ene og alene klarer å delvis senke golfcarten sin i ett vannhull på en golfbane. I en e-post til kameraten Mike Leibick, stiller Hiaasen ham følgende retoriske spørsmål: 
Hva er rekorden på antall tapte golfballer på 9 hull? Og hvorfor finner ingen opp en tee man kan skjære over hovedpulsåren med?

I boken blir vi også mer kjent med Carl Hiaasens personlige liv. Forholdet til faren, Odel Hiaasen, refereres det til jevnlig ettersom tid med faren var delvis motivasjonen for å begynne med sporten første gang som ungdom.
Boken er også gitt ut under tittelen Fairway to Hell: How golf ruined my life... again! men er ikke blitt oversatt til norsk.
Trond Enger

Trond Enger (født 30. juni 1975) er humanist og generalsekretær i Human-Etisk Forbund.Den 1. februar 2018 tiltrådte han stillingen som generalsekretær i Human-Etisk Forbund, og tok over etter Kristin Mile. Den 1. mars 2021 ble han valgt som styreleder i Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn (STL). Trond Enger jobbet også for Norge som et livssynsåpent samfunn da han satt i Oslo kommunes tros- og livssynsutvalg i 2019–2020. Utvalget fremmet en rekke konkrete forslag for forbedring av byens mangfoldspolitikk. 
Fra 2012 til 2018 var Enger generalsekretær i Venstre. Fra 2004 til 2009 var han generalsekretær for Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner. I 2010 var Enger daglig leder i Miljøagentene, og i 2011 tiltrådte han som generalsekretær i 4H.
Han har tidligere vært leder i Norsk studentunion (2003–2004) og nestleder i Oslo Venstre (2010–2012). Enger var styreleder i Frikanalen 2009–2012 og i Voksenopplæringsforbundet (VOFO) fra 2011 til 2013. Han var i perioden 2005–2011 styremedlem i Frivillighet Norge.
Enger har en cand.mag.-grad med bl.a. statsvitenskap og sosiologi.


== Referanser ==
Pjotr Vins

Pjotr Georgijevitsj Vins (russisk: Пётр Георгиевич Винс; ukrainsk: Петро Георгійович Вінс, Petro Heorhijovytsj Vins; født 1. mai 1956) er en menneskrettsforkjemper fra Ukraina. Han er sønn av baptistlederen Georgij Vins, som i 1975 ble dømt til 10 års frihetsberøvelse. 
Petro Vins arbeidet for den ukrainske Helsingforskomiteen med å samle opplysninger om religionsforfølgelse i Sovjetunionen.


== Bibliografi ==
Der Familie entrissen – aus d. Tagebuch e. christl. Sträflings in Russland , Vater, Mutter, Sohn, sie alle wählen d. Weg d. Kreuzes statt d.d. Kompromisses. 1975 ISBN 392121307X


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1979 side 117
Giftsumak

Giftsumak (Toxicodendron radicans) er en plante i familien Anacardiaceae. 
Planten er en løvfellende, forvedet klatreplante som dekker skogbunnen og kryper opp langs trestammer i løvskoger. Den klatrer ved hjelp av festerøtter. Bladene er trekoblete. Blomsterstanden er et 5 cm langt aks. Frukten er en avlang steinfrukt som er gråhvit når den er moden.
Til tross for det engelske navnet «poison ivy», er planten ikke nært beslektet med eføy (Hedera helix). Planten produserer urushiol, en hudirritant som hos de fleste mennesker forårsaker et kraftig og sterkt kløende utslett, også kjent som urushiol-indusert kontaktdermatitt (kontakteksem). Urushiol er ikke regnet som en gift, men et allergen, da det får kroppens immunforsvar til å svare med en allergisk reaksjon. Selv en lett berøring av hud mot denne planten kan gi alvorlige, brannsårliknende utslett. 
Giftsumak er viktig for dyrelivet. Mange fugler og småpattedyr bruker plantene som skjulested eller bygger reir her. Bomullshalekaniner eter kvistene om vinteren, og bærene er viktig føde for nordkrattvaktel, villkalkun, hakkespetter, stær, hvitstrupespurv, myrteparula og andre fugler. Hvithalehjort beiter på bladene om våren og sommeren.
Arten er ganske variabel og deles i flere underarter. Den er utbredt i østlige deler av Canada og USA, i fjellene i Mexico og Guatemala og på Bahamas og Bermuda. Subsp. hispidum vokser i Kina, Japan og på de russiske øyene Kurilene og Sakhalin. 
Denne planten brukes i det homeopatiske preparatet Rhus Toxicodendron. Det hevdes at den hjelper mot blant annet leddsmerter, stive muskler, RLS og hudproblemer.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Kilder ==
S.S. Weeks og H.P. Weeks (2012). Shrubs and Woody Vines of Indiana and the Midwest: Identification, Wildlife Values, and Landscaping Use. Purdue University Press. s. 356. ISBN 978-1-55753-610-5. 
«Poison Ivy». Illinois Wildflowers. Besøkt 7. mai 2018. 
«Toxicodendron radicans». GRIN. Besøkt 14. februar 2016. 
«Toxicodendron radicans subsp. hispidum». Flora of China. Besøkt 14. februar 2016. 
«Rhus tox». British Homeopathic Association. Besøkt 14. februar 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Giftsumak – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Giftsumak i Encyclopedia of Life 
(en) Giftsumak i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Giftsumak hos Dyntaxa 
(en) Giftsumak hos ITIS 
(en) Giftsumak hos NCBI 
(en) Giftsumak hos The International Plant Names Index 
(en) Giftsumak hos Tropicos 
(en) Kategori:Toxicodendron radicans – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Toxicodendron radicans – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Toxicodendron radicans – detaljert informasjon på Wikispecies
Veøy Billag

Veøy Billag var et rute- og transportselskap som ble etablert i 1960 med adresse Åfarnes i daværende Veøy kommune. Selskapet ble i 2001 omorganisert, og består av Veøy AS med datterselskapet Veøy Holdning AS (eiendomsselskap), dessuten operatørselskapene Veøy Buss AS, og tre enheter for godstrafikk: Veøy Sør AS, Veøy Vest AS og Veøy Øst AS.


== Historikk ==
Veøy Billag var en fusjon av tre lokale rutebilselskaper:
1. Åfarnes Auto (Arne Alfarnes og Olaf Klungnes)
2. Vistdalsruta (Kristian Langseth, Mittet)
3. Nesjestranda Auto (Olaf Misfjord, Nesjestranda)
Selskapsformen var fra starten av I/S, fra 1965 A/S. Selskapet overtok 1. januar 1960 rutene fra de tidligere selskapene.
Veøy Billag overtok i 1970 Isfjordruta v/ Ole Voldstad og i 1990 Rauma Billag. Dermed hadde selskapet hånd om all lokal rutebiltrafikk i Rauma kommune, dessuten deler av Molde kommune (Skåla).


== Virksomhet ==
Veøy Billag hadde konsesjon for person- og godsruter Åndalsnes-Åfarnes-Sølsnes-Molde, og med sideruter Lerheim-Eidsbygda-Rødven, Åfarnes-Mittet-Vistdal og dessuten i områdene rundt Nesjestranda.
Fra 1970-tallet ble godstrafikk utenfor rute et viktig satsingsområde. Denne trafikken har i hovedsak gått i regi av Linjegods, seinere av DB Schenker. Omfanget av denne trafikken har økt betraktelig over tid og utgjor i dag 80-90 prosent av selskapets omsetning. Det har særlig skjedd gjennom overtakelse av andre selskapers godstrafikk. Til sammenligning utgjør Veøy Buss under 10 prosent av den totale omsetningen i Veøy-selskapene.
Veøy Billag bygde tidlig på 1960-tallet et rutebilanlegg med kontor og verksted på Åfarnes. Utover 1970-tallet ble Åndalsnes i større grad sentrum for selskapets virksomhet. Det ble kjøpt en anlegg her i 1978 og kontor og verksted ble flyttet hit.
Tale Hungnes

Tale Hungnes (født 25. mai 1978 i Bergen) var generalsekretær i Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner fra høsten 2009 til 2012. Hun er datter av mikrobiolog Terje Hungnes (1948–) og førstelektor i førskolepedagogikk Louise Birkeland (1944–2009).


== Virke ==
Tale Hungnes har mastergrad i menneskerettigheter, med grunnutdanning i statsvitenskap og drama- og teaterkommunikasjon. Hun var tidligere leder i Changemaker, ungdomsbevegelsen til Kirkens Nødhjelp. Hungnes har arbeidet som seksjonsleder i Kirkens Nødhjelp, vært bystyrerepresentant (SV) i Bergen og medlem i Mellomkirkelig råd.


== Eksterne lenker ==
«Taletrengt tro» – Intervju i Vårt Land 23.06 2009
Ukeavisen ledelse: «Demokratisk leder-Tale»
Tale Hungnes: «Gå i fred og tjen Herren med hellig uro»
Shoko Nakagawa

Shokotan (しょこたん), virkelig navn Shōko Nakagawa (中川 翔子), (født 5. mai 1985 i Tokyo, Japan) er et japansk idol, skuespillerinne, illustratør og sangerinne. 
Shokotan debuterte som underholder i 2001, og slapp sin første CD i 2006. Hennes offisielle blogg åpnet i 2004, og hadde per 2. februar 2008 nådd over en milliard treff.
Shokotan er programleder for TV-programmene Pokémon Sunday og Waraiga Ichiban.


== Utgivelser ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Shoko Nakagawa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Shoko Nakagawa – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Shoko Nakagawa på Internet Movie Database 
(fr) Shoko Nakagawa på Allociné 
(en) Shoko Nakagawa på AllMovie 
(en) Shoko Nakagawa hos Turner Classic Movies 
(en) Shoko Nakagawa hos Rotten Tomatoes 
(en) Shoko Nakagawa hos The Movie Database 
(en) Shoko Nakagawa hos Behind The Voice Actors
Nusa Dua

Nusa Dua er en liten by sør på øya Bali i Indonesia. Navnet betyr «Den andre øya». Byen ligger 40 kilometer fra provinshovedstaden Denpasar og 20–30 minutters kjøring fra flyplassen på Bali.
Byen er populær blant turister og er kjent for mange luksushotell. Like nord for Nusa Dua ligger halvøya Tanjung Benoa, med landsbyen Benoa og mindre eksklusive hoteller.


== Eksterne lenker ==
Nusa Dua hos Lonely Planet
Sentrumsalliansen

Sentrumsalliansen er et norsk politisk parti som første gang stilte liste ved stortingsvalg ved valget i 2009. 
Partiet ble dannet i Bergen i 2007 av tidligere medlemmer av Arbeiderpartiet:. Blant annet den tidligere nestleder og medlem i Arbeiderpartiet i Bergen, Merete Andreassen og Salar Salih Partiet ble dannet blant annet på grunnlag av at en mente AP ikke representerer grasrota og bredden i befolkningen. En mente nlant annet at AP var blitt topptungt, og at ledelse og verv ble fordelt på for få personer. De sa den gangen at de ønsket å fylle vakuumet som de mente eksisterte mellom Arbeiderpartiet og Høyre. Partiet stilte til valg i Bergen ved kommunevalget i 2007 under navnet Det sosialdemokratiske parti og fikk 537 stemmer, som var 0,5 % av stemmene i Bergen. Det ble dermed ikke representert i bystyret.Ved stortingsvalget 2009 stilte partiet liste bare i Hordaland. Toppkandidaten var Salar Salih. Partiet opplyste at deres fremste mål var å «fremme Hordaland og Vestlandets krav til rettferdig fordeling», og videre at de inviterte «velgerne med på en regional politisk mobilisering for å komme forfordelinga [sic] av Østlandet til livs.» Partiet fikk 241 stemmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Nikki Sixx

Nikki Sixx (født under navnet Frank Carlton Serafino Feranna, Jr, 11. desember 1958 i San Jose i California i USA) er bassist, forfatter, fotograf og grunnlegger av og hovedlåtskriver for det amerikanske rockebandet Mötley Crüe. Han endret navnet sitt tidlig i tjueårene til Nikki Sixx. Han har tidligere spilt i bandet London.


== Mötley Crüe ==
Nikki var den som samlet gruppa og skriver nesten alle sangene og er selve hjertet av Mötley Crüe. Han står bak mange slagere, som «Wilde Side» og «Girls, Girls, Girls». Dette er bare noen få av hitene han har skrevet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nikki Sixx – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nikki Sixx på Internet Movie Database 
(en) Nikki Sixx hos The Movie Database 
(en) Nikki Sixx på Discogs 
(en) Nikki Sixx på MusicBrainz 
(en) Nikki Sixx på Encyclopaedia Metallum 
(en) Nikki Sixx på AllMusic 
Nikki Sixx på Twitter 
Nikki Sixx på Facebook 
Nikki Sixx på Instagram 
Nikki Sixx på Instagram 
Nikki Sixx på Tumblr
Parikrisen

Parikrisen er betegnelsen på årene etter 1. verdenskrig. Under første verdenskrig hadde mange land tatt opp lån hos andre stater, og gjeldsbyrder internt i de europeiske landene hadde blitt forrykket. Også Norge hadde tatt opp lån under krigen, og når disse skulle tilbakebetales hadde de valutaene man opptok lånene i, endret verdi i forhold til hverandre. Valutaene hadde svekket seg i forhold til gull, og tilbakebetaling av utenlandsgjeld etter tidens nye valutaverdier ville innebære at man ikke «gjorde opp for seg».
For den norske sentralbanksjefen Nicolai Rygg ble det en æressak å betale tilbake lånet og han førte en stram penge-, rente- og kredittpolitikk for å få kronen tilbake til den verdien den hadde før verdenskrigen. Hans mantra overfor presse og politikere var at  «vi skal betale det vi skylder».
Resultatet av paripolitikken ble høye realrenter og færre investeringer og lånene ble tyngre å betale. I tillegg ble det problemer med lønnsoppgjør fordi arbeidsgivere måtte senke lønningene til arbeidstakerne hvis bedriften fremdeles skulle være konkurransedyktig. Resultatet ble en langvarig, seig nedgangskonjunktur som i ettertid har blitt kalt parikrisen.
Bjarne Dæhli

Bjarne Dæhli (født 1980) var i perioden 2007-2011 leder i Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU). Han har bakgrunn fra flere barne- og ungdomsorganisasjoner, blant annet Europeisk ungdom.Han er utdannet bachelor i PR- og kommunikasjonsledelse fra Handelshøyskolen BI og som fenrik fra Befalsskolen for Kystartilleriet.
Siden 2009 er han nestleder i hovedstyret til FN-sambandet. Fra 2017 er han generalsekretær i Norsk musikkråd.


== Referanser ==
Nouâdhibou

Nouadhibou er en by i det nordlige Mauritania, beliggende ved Atlanterhavet. Havnen i Nouadhibou er den største i Mauritania, der særlig jernmalmutførsel og fiskerier er de viktigste aktivitetene. Tidligere het byen Port Etienne.
Skip med lasteevne inntil 175 000 tonn kan anløpe malmhavnen. 
Folketallet i byområdet Nouadhibou ligger på i overkant av 70 000, for kommuneområdet er det nærmere 90 000 innbyggere. Byen danner endestasjon for en jernbane som frakter jernmalm fra gruvene i traktene rundt Zouerat, nærmere 750 kilometer lenger øst i landet. Jernbanen er åpen for passasjerbefordring.
Ellers har Nouadhibou en mellomstor flyplass som gir forbindelse til andre flyplasser i Mauritania, andre land i det nordvestlige Afrika og til noen av Kapp Verde-øyene og Kanariøyene. Fra Nouadhibou løper en riksveg langs kysten til hovedstaden Nouakchott.
Kjos (andre betydninger)

Kjos, som egentlig refererer til en liten vik, har flere betydninger:

StederKjos, bydel i Kristiansand
Kjos (Lunder), gårdsbruk i Soknedalen i RingerikePersonerBjørn Kjos
Kari Kjønaas Kjos
Hans-Kristian Kjos SørensenBedrifterKjos Sag & Høvleri i Soknedalen i Ringerike


== Se også ==
Kjosen (pekerside)
In contumaciam

In contumaciam fra latin = «i ulydighet» er ment å uttrykke det forhold at vedkommende har unnlatt å møte opp til en stevning.


== Terminologi ==
Dom in contumaciam er i rettsterminologien en rettskraftig dom avsagt til tross for at den skyldige ikke var til stede. Slike fraværsdommer ble vanligvis gjort fordi den skyldige enten ikke gadd eller fant noen grunn til å møte opp og svare for anklagene, men heller valgte å ta straffen som den kom.
Grunnene for ikke å møte til stevningen kunne være flere:

at en vil vise forakt for retten
at en er uenig i premissene for stevningen
at en erkjenner skyld og betingelsesløst godtar hva retten kommer frem til.


== Folkelige reaksjoner ==
Det kan imidlertid også bli avsagt dom dersom det ikke har lyktes å få fremstilt tiltalte for retten. Dette er domsavsigelser som gjerne følges opp med en sosial avstraffelse in effigie.
En liknende form for uthenging var i renessansens italienske bystater å lage et «ærekrenkende portrett» i fresko for å spotte vedkommende «syndebukk» på sentralt sted i byen. Slike pittura infamante ble gjerne utført for å ramme navngitte personer som på ulike måter hadde unndratt seg straff i forbrytelser en mente de var skyldig i, men kunne også forekomme for å gjøre narr av enkeltpersoner.


== Se også ==
Avstraffelse in effigie
Pittura infamante


== Kilder ==
(no) In contumaciam i Store norske leksikon
Nordmørsekspressen

Nordmørsekspressen var navnet på ekspressbussrutene som gikk mellom 2003 og 2010 på strekningen Kristiansund – Tingvoll – Sunndalsøra – Oppdal – Dombås – Gardermoen – Oslo. Rutene ble kjørt av Nettbuss Møre (tidligere Team Møre) og var en del av NOR-WAY Bussekspress' rutenett.


== Historie ==
Rutebiltrafikken Kristiansund – Tingvoll – Sunndalsøra – Oppdal har en lang historie som går tilbake til 1915. Det var Kristiansund-Oppdal Auto (KOA) som utviklet dette rutenettet. Etter en del sammenslåinger opp gjennom årene var fra 2001 Team Møre navnet på selskapet som trafikkerte strekningen, og ruta mellom Kristiansund og Oppdal hadde rutenummer 331. I 2002 ble selskapet overtatt av Nettbuss, og det ble arbeidet aktivt med å forlenge ruta til Oslo.
Fra ruteskiftet 1. mai 2003 ble eksisterende rute Kristiansund – Oppdal gjort om til NOR-WAY-rute med rutenummer 590 og fikk navnet Nordmørsekspressen. 1. juni kom også ruta videre fra Oppdal til Oslo i gang som nattrute med rutenummer 149 for hele strekningen. Fra 1. mai 2005 endret rute 590 nummer til 550, og fra 1. mai 2006 ble begge rutene samlet til rute 149.På grunn av lav inntekt og minkende passasjertall ble ruta til Oslo lagt ned fra og med 23. august 2010. Ruta mellom Kristiansund og Oppdal fortsatte å gå som togbuss og fikk rutenummer 901. De fleste avgangene korresponderer med tog mellom Oppdal stasjon og Oslo. Fra og med 10. oktober 2016 ble ruta en del av Fram Ekspress.


== Referanser ==
Natalja Estemirova

Natalja Khusainovna Estemirova (russisk: Наталья Хусаиновна Эстемирова; født 28. februar 1958 i Kamysjlov i Sovjetunionen, død 15. juli 2009 (drept) i Groznyj, Russland) var en  russisk  menneskerettighetsaktivist som arbeidet i Kaukasus. Hun var styremedlem i menneskerettighetsorganisasjonen Memorial. Den 15. juli 2009 ble hun bortført i Groznyj i Tsjetsjenia og senere funnet skutt og drept.


== Liv og virke ==
Natalja  Estemirova var av blandet russisk-tsjetsjensk etnisitet. Hun var mor til en tenåringsdatter datter og enke etter en tsjetsjensk politimann. 
Estemirova hadde studert historie ved universitetet i Groznyj og jobbet som lærer i byen til 1998. Siden Den andre tsjetsjenske krig i 1999 hadde hun samlet inn informasjon om brudd på menneskerettigheter i Tsjetsjenia.Fra 2000 arbeidet hun ved Memorials kontor i Groznyj.  Der arbeidet hun blant andre sammen med Anna Politkovskaja og juristen Stanislav Markelov som begge ble myrdet, henholdsvis i 2006 og i 2009. Før hun selv ble myrdet hadde Estemirova arbeidet for å finne ut hva som skjedde da Politkovskaja ble myrdet. 
Estemirova representerte Memorial da organisasjonen ble tildelt Right Livelihood Award i en seremoni i Riksdagen i Stockholm 2004. Året etter ble hun og Sergej Kovaljov, formann i Memorial, tildelt Robert Schuman Medal av Det europeiske folkepartiet. I oktober 2007 ble hun tildelt Anna Politkovskajaprisen av Reach All Women in War, en menneskerettighets-organisasjon som arbeider spesielt for kvinners menneskerettigheter i krigssituasjoner.


== Drapet ==
Den 15. juli 2009 ble Natalja Estemirova (ifølge Tanja Lokshina i Human Rights Watch i Moskva) bortført fra sitt hjem i Groznyj av ukjente personer rundt klokka 08:30. Hennes kolleger ante uråd da hun ikke hadde dukket opp til et møte som planlagt. De dro hjem til henne der de fant øyevitner som  kunne fortelle hva som var hendt. To vitner hadde sett Estemirova bli tvunget inn i en bil mens hun ropte at hun var bortført. 
Lokshina sa at Estemirova jobbet med "ekstremt sensitive" tilfeller av menneskerettighetsovergrep i Tsjetsjenia da hun bortført. Hun sa også at Estemirova var blitt bortført på grunn av sitt yrke. Human Rights Watch sendte krav til både Kreml og den tsjetsjenske presidenten Ramzan Kadyrov om at Estemirova måtte returnere hjem uskadd.Vladimir Markin, pressesekretær ved undersøkende komité for den russiske tilsvarende Den aktor generalsekretær, (??) kunngjorde at liket av en kvinne med en kulehull i hodet og brystet var blitt funnet ved 16:30 i skogen 100 meter fra en motorvei i nærheten av landsbyen Gazi -Yurt i Nazran. Ved hjelp av innholdet i kvinnens veske ble det konstatert at det var Estemirova. 


== Minne ==
Natalia Project er et internasjonalt prosjekt for å tilby trygghetsalarmer til utsatte menneskerettsforkjempere over hele verden. Prosjektet er oppkalt etter Estemirova. 


== Referanser ==
Ghettokjempernes hus

Ghettokjempernes hus (engelsk: The Ghetto Fighters' House) er et museum til minne om jødiske heltegjerninger under holocaust. Medlemmer av kibbutzen Lohamei Hagetaot grunnla Ghettokjempernes hus i 1949. Grunnleggerne var jøder som hadde overlevd holocaust, og blant dem var det veteraner fra undergrunnsbevegelsene i ghettoene og partisanavdelingene. De best kjente er lederen for den jødiske motstandsbevegelsen Żydowska Organizacja Bojowa i Polen, Yitzhak Zuckerman, og hans kone, Zivia Lubetkin.
Muséet ligger i Vest-Gallilea i Israel, på kystveien Coastal Highway mellom Akko (Acre) og Nahariya.
Ghettokjempernes hus var det første muséet i verden som ble grunnlagt til minne om jødiske heltegjerninger under holocaust. Utstillingene vitner om hvor fokusert grunnleggerne var på at det måtte undervises om folkemordet på jødene under andre verdenskrig. På muséet får en lære mer om det jødiske folk i det 20. århundre og spesielt om deres liv under andre verdenskrig og holocaust.
Mange av historiene fortelles i jeg-form, der øyenvitnene selv forteller hva de har opplevd. Mange forteller om jødisk motstandsbevegelse i ghettoene, konsentrasjonsleirene og partisanavdelingene.
Friends of GFH er det engelske navnet på vennskapsforeningen til Ghettokjempernes hus. Søsterforeninger er aktive i Israel, Frankrike, Østerrike og USA.


== Avdelinger og aktiviteter ==
Museumsutstillinger.
Guidede turer (for grupper i hebraisk og på andre språk).
Zivia og Yitzhak 'Antek' Zuckermans studiesenter (tilbyr en-, to- eller tredagsseminarer).
The Yad LaYeled Children's Museum. (Utstillingen forteller barnas historie fra tiden under holocaust til i dag).
Det internasjonale bokdelings prosjektet. En bruker barnebøker om holocaust til å skape debatt og forståelse rundt temaet.
Senteret for humanistisk undervisning.
Arkiver (dokumenter, fotografier,kulturgjenstander, kunstsamlinger, opptak og annet).
Bibliotek og arkiv med henvisninger og referanser/kilder. (Hjelp til forskere, lærere og studenter).
Forskningsavdeling om sovjetiske jøder under holocaust.
Avdeling for utgivelser.


== Annet ==
Opprøret i Warszawagettoen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ghetto Fighters' House – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ifinger

iFinger er en digital søkemotor for ordbøker som viser resultatet i et eget vindu ved siden av det brukeren jobber i. Brukerne kan laste ned fra et bredt spekter av utgivere av ordbøker som Ernst Klett Verlag og Cappelen Damm. iFinger tilbyr også direkte søk i Wikipedia. 
iFinger tas i bruk ved å flytte markøren over et ord på en webside, eller dobbeltklikke (ctrl + F11) på et ord i et hvilken som helst Windows-basert program. iFinger-motoren vil umiddelbart søke opp og levere den nødvendige informasjonen i et nedtrekksvindu.
Produktutvalget består av rundt 100 titler. 
Følgende språkkombinasjoner tilbys i iFinger:

Norsk (Bokmål) til/fra  Engelsk, Spansk, Tysk, Fransk, Nynorsk
Engelsk	       til/fra  Norsk, Tysk, Spansk, Fransk, Italiensk, Russisk, Portugisisk, Polsk,Finsk, Nederlandsk
Tysk	       til/fra  Norsk, Spansk, Fransk, Italiensk, NederlandskFølgende bransjeløsninger tilbys i iFinger:

Teknisk
Juridisk
Økonomisk
Medisinsk


== Historikk ==
iFinger ble etablert av norske utgivere i 2000. iFinger har mer enn 2.5 millioner individuelle brukere, og tilbyr også globale multi-språk-løsninger for bedriftsnettverk.