jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lars Chemnitz

Lars Hans Jens Josva Chemnitz (født 26. oktober 1925, død 18. november 2006) var en grønlandsk politiker.  Fra 1995 til sin død bodde han og hans kone i Svendborg.


== Yrkeskarriere ==
Lars Chemnitz ble utdannet lærer fra Iliniarfissuaq (Grønlands Seminarium) i Nuuk i 1946, og fra Haslev Seminarium i 1956.
Han arbeidet som lærer på Haslev Borgerskole 1952–53, Hornbæk Kurbad 1953-55, Helsinge Kommuneskole 1955-57, Sønderborg Idrettshøyskole 1957-58, lærer i Nuuk 1958-60, viseskoleinspektør i Qaqortoq 1960-63, skoledistriktsleder i Qaanaaq 1964-66, skoleinspektør i Ilulissat 1966-68 og forstander for den grønlandske efterskolen «Lægården» i Holstebro 1968-69.
Senere fungerte han som konsulent for grønlandske anliggender i Udenrigsministeriet 1985–86 og personalutviklingskonsulent i Grønlandsbanken 1986-89.


== Politisk karriere ==
Chemnitz var medlem av Grønlands Landsråd, valgt i «Bugtens valgkreds» ved Ilulissat 1967–75, og «Midtkredsen» ved Nuuk 1975-79. I perioden 1971-79 var han formann for Grønlands Landsråd og deltok blant annet i fiskeriforhandlingene med Færøyene og senere med EF; først om Grønlands medlemskap på bakgrunn av det danske «ja» ved folkeavstemningen i 1972, og senere om Grønlands utmeldelse av fellesskapet i 1985 etter en folkeavstemning, der det var et klart flertal for utmeldelse. 1988–1991 var han formann for Grønlands Landsting.
Lars Chemnitz var dessuten medlem av Hjemmestyrekommissionen, som utarbeidet grunnlaget for innføringen av hjemmestyre på Grønland. Da Dronning Margrethe II 1. mai 1979, på dagen for lovens ikrafttreden, overrakte loven om Grønlands hjemmestyre, var det nettopp Lars Chemnitz som på vegne av det grønlandske folk, mottok loven av dronningen.
Lars Chemnitz var tidligere valgt inn i det første Landstinget som skulle virkeliggjøre intensjonene i hjemmestyreloven. Han stilte for partiet Atassut, som første gang stilte opp til folketingsvalget i 1977. Atassut, som betyr «samhørighet», ble samlingssted for de mer moderate grønlandske politikerne, som motvekt til organiseringen av «den nye politikk» i bevegelsen Siumut. Lars Chemnitz ble partiets første formann, og var det frem til 1984, da han forlot Landstinget for å tiltre en stilling som konsulent for grønlandske anliggender i Udenrigsministeriet. Under sitt arbeide i Landstinget var Lars Chemnitz medlem av Landstingets økonomiske planleggingsutvalg, Fællesrådet vedrørende Mineralske Råstoffer i Grønland, Styrerådet for Den Kongelige Grønlandske Handel og «Sundhedsbestyrelsen».
Lars Chemnitz var sentral i prosessen rundt innføringen av hjemmestyre, og hans motto i tiden som formann var «mennesket i centrum».


== Tillitsverv ==
Lars Chemnitz har vært medlem av styret for Den Kongelige Grønlandsfond, medlem av Executive Council av Inuit Circumpolar Conference (ICC) 1980-86, og formann for Det grønlandske Selskab 1985-87.


== Referanser ==
Grønlandsbanken

Grønlandsbanken er en grønlandsk bank, med hovedsete i Nuuk. 
Banken ble stiftet i 1967 av flere danske banker (2/3 av aksjekapitalen) og Danmarks Nationalbank (1/3). Dette regnes som Grønlands første bank, selv om den danske banken Bikuben ni måneder tidligere hadde åpnet en filial i Nuuk. Bankens åpningsdag var 1. juli 1967. 
I 1997 fusjonerte banken med Nuna Bank, som ble etablert i 1985, ved å overta Bikubens fire avdelinger på Grønland. Beslutningen ble gjort i de to respektive bankers generalforsamlinger i april 1997, med virkning fra 1. januar 1997. 
Pr. mars 2008 har banken ca. 60 000 kunder. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bank of Greenland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Paul Edwards (friidrettsutøver)

Paul Edwards (født 16. februar 1959) er en tidligere britisk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerte i kulestøt. Han har en personlig rekord på 20.33 meter, samt 57.12 i diskoskast, og 7268 poeng i tikamp. I 1994 ble han utestengt i fire år etter en positiv dopingtest på anabole steroider.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Edwards – Olympedia 
(en) Paul Edwards – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Paul Edwards – World Athletics 
(en) Paul Edwards – Track and Field Statistics
Sparekassen Bikuben

Denne siden omhandler banken Bikuben, for andre betydninger, se Bikuben
Sparekassen Bikuben, eller bare Bikuben var en dansk bank, som i 1995 fusjonerte med Girobank og ble til BG Bank (i dag Danske Bank). 
Banken ble stiftet som en sparekasse og forsørgelsesforening i København 3. mars 1857 under navnet «Dansk Spare- og Præmieforening samt Børne- og Alderdomsforsørgelsesforening». Den overtok etterhvert, særlig fra 1967, stadig flere andre finansinstitusjoner, og fusjonen med Girobank var den 73. i rekken. 
Banken etablerte i 1966 filial i Nuuk på Grønland. Senere hadde banken fire filialer der, og disse ble i 1985 omdannet til Nuna Bank, som i 1997 fusjonerte med Grønlandsbanken. 


== Kilder ==
Dansk kommunikationsforening
Fredslilje

Fredslilje (Spathiphyllum wallisii) er en meget populær potteplante. Den har hvite blomster som ser ut som hodet til kobraslangen. De grønne bladene er spisse i enden, og vokser direkte opp av jorden på egne stilker.
Fredsliljen er en tropisk eviggrønn plante. Den ble oppdaget på slutten av det 19. århundre i Sentral-Amerika. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fredslilje i Encyclopedia of Life 
(en) Fredslilje i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Fredslilje hos NCBI 
(en) Fredslilje hos The International Plant Names Index 
(en) Fredslilje hos Tropicos 
(en) Kategori:Spathiphyllum wallisii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Spathiphyllum wallisii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Spathiphyllum wallisii – detaljert informasjon på Wikispecies
Hvasser skole

Hvasser skole var en liten grendeskole på øya Hvasser i Tjøme kommune i Vestfold. Skolen var den minste av kommunens to barneskoler. I skoleåret 2007-2008 hadde Hvasser skole 44 elever. Tjøme kommunestyre vedtok i forbindelse med behandling av kommunebudsjettet i desember 2008 at skolen skulle nedlegges. Lovligheten av å legge ned en skole på en slik måte ble bestridt og det ble derfor fremmet forslag om lovlighetskontroll. Det var stort engasjement rundt skolenedleggelsen og måten det ble gjort på, i lokalsammfunnet. Mange kjempet lenge for opprettholdelse av skolen.


== Historie ==
Etter at skoleloven ble innført i 1739, var det omgangsskole på øyene Tjøme og Hvasser. Faste skoleordninger med egne bygninger kom på 1860-tallet da den nye skoleloven krevde det. I 1861 ble den første skolen bygd på Hvasser. I 1886 kom en ny bygning der den siste skolebygningen lå. Skolen gikk da over fra å hete Wasserland skole til Austheim. Bygningene til den siste Hvasser skole ble reist i 1938, og gymsalen ble bygd i 1982.
Skolen hadde siden 1990-tallet også tatt imot elever fra resten av kommunen. Elevtallet ble likevel stadig lavere på grunn av færre fastboende småbarnsfamilier på sommerøya i Oslofjorden. Enkelte politikere i kommunen foreslo derfor flere ganger å legge ned Hvasser skole og å slå denne sammen med kommunens andre barneskole, Lindhøy skole, som ligger på hovedøya Tjøme sju km unna. Andre mente skolen var et betydningsfullt samlingspunkt i lokalsamfunnet og et viktig kommunalt servicetilbud for barnefamiliene på øya, og at den måtte beholdes for å opprettholde et levende nærmiljø.
Da skolen ble nedlagt, fortsatte elevene fra Hvasser sammen med elevene fra Lindhøy på Tjøme ungdomsskole som ligger i Tjøme sentrum.
Hvasser barnehage lå i tilknytning til Hvasser skole.


== Eksterne lenker ==
Litt om Hvasser skoles eldste historie
Tjømø : en bygdebok s.246-247
Mosalsk

Mosalsk (russisk: Моса́льск) er en by i Kaluga oblast i Russland. Den ligger rundt 80 km vest for Kaluga (veiavstand: 103 km). Innbyggertall: 4 200 (2005 est.), 4 380 (folketelling 2002), 4 610 (folketelling 1989).


== Historie ==
Bosetningen ble første gang nevnt i historiske kilder i 1231 som Masalsk (russisk: Масальск). Den ble senter for et av de Øvre Fyrstedømmer på 1300-tallet. Etter at Ivan III av Storfyrstedømmet Moskva annekterte fyrstedømmet i 1493, emigrerte de lokale fyrstene enten til Storhertugdømmet Litauen (hvor de ble kjent som Massalskifyrstene), eller til Moskva (hvor de ble kjent som fyrstene Koltsov-Masalskij). Mosalsk fikk byrettigheter som en del av Kaluga gubernija i 1776. 
Byens viktigste landemerke er Nikolaikatedralen fra 1818.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mosalsk på MojGorod.ru (russisk)
Russian Forum (russisk)
Bilder av Nikolaikatedralen
Fylkesvei 5699

Fylkesvei 5699 går mellom Stavøyvågen og Hellevik i Kinn kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 547 (Sogn og Fjordane).


== Kommuner og knutepunkter ==

 KinnStavøyvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5699
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 547 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 547 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 547 (Sogn og Fjordane)
Isak Glückstadt

Isak Moses Hartvig Glückstadt (født 22. april 1839 i Fredericia, død 11. juni 1910 i Søllerød), var en dansk bankdirektør, politiker, geheimeråd og numismatiker.

Isak Glückstadt var første administrerende direktør for Den Danske Landmandsbank (i dag Danske Bank). Han tiltrådte i februar 1872, og var direktør til sin død i 1910.
Før tiden som administrerende direktør i Den Danske Landmandsbank var Glückstadt innehaver av Bankierfirmaet Glückstadt & Co i Christiania, og fra våren 1871 var han direktør i Den norske Creditbank i Christiania. Han var også var medstifter av Det Østasiatiske Kompagni i 1897. 
Han var dessuten formann i Det mosaiske trossamfunn i København og en aktiv støttespiller for den jødiske menigheten i byen.
Han var far til Valdemar Glückstadt og Emil Glückstadt.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jul. Schovelin, Den Danske Landmandsbank, Hypotek- og Vekselbank 1871-1921,, København 1921. side 202.
Stongasundet bru

Stongasundet bru er ei 173 meter lang betongbjelkebru på fylkesvei 547 i Kinn kommune. Brua har 4 spenn og krysser Stongasundet mellom Stavøya og fastlandet. Byggingen begynte i 1987, og brua ble offisielt åpnet 3. november 1990.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Kilder ==
Kristin Ese: På god veg – Veghistorie i Sogn og Fjordane. Selja Forlag, Førde 2007. ISBN 978-82-91722-70-2
Chris Bonington

Christian John Storey Bonington (født den 6. august 1934 i Hampstead, London) er en britisk fjellklatrer. Han har gjort 19 ekspedisjoner til Himalaya, hvorav fire til Mount Everest samt en førstebestigning på sørveggen til Annapurna. 
I 1996 ble han utnevnt til Knight Bachelor, og dermed adlet, for sin innsats for fjellklatringssporten. Han hadde deretter rett til å sette tiltaleformen sir foran sitt navn. Bonington er også kommandør av Order of the British Empire. I 2010 ble han utnevnt til kommandør av Royal Victorian Order.


== Notable klatringer ==
1961 Central Pillar of Freney, Mont Blanc (førstebestigning) sammen med Ian Clough, Don Whillans og Jan Długosz
1962 Nordveggen av Eiger (britisk førstebestigning) sammen med Ian Clough
1963 Central Tower of Paine, Patagonia (førstebestigning) sammen med Don Whillans
1965 Coronation Street, Cheddar Gorge (førstebestigning)
1966 Old Man of Hoy (førstebestigning) med Tom Patey
1970 Annapurna South Face-ekspedisjonen (ekspedisjonsleder)
1972 Britisk Everest-ekspedisjon (ekspedisjonsleder)
1973 Brammah (6411m) (førstebestigning)
1974 Changabang, Garhwal Himalaya (6864 m) (førstebestigning) sammen med Don Whillans, Doug Scott og Dougal Haston
1975 Britisk South West Face of Everest-ekspedisjon (ekspedisjonsleder)
1977 The Ogre (7285 m) (ekspedisjonsleder) sammen med Doug Scott
1978 Britisk K2-ekspedisjon til West Face K2.
1981 Kongur Tagh (7719 m) (førstebestigning)
1982 Britisk Everest-ekspedisjon, North East Ridge
1983 Shivling, Gangotri (6501 m) (førstebestigning)
1983 Vinson Massif (4897 m) (første britiske bestigning – alene)
1985 Mount Everest (8850 m) som medlem av norsk Everest-ekspedisjon


== Bibliografi ==
I Chose to Climb (Gollancz) 1966
Annapurna South Face (Cassell) 1970 (tilegnet minnet om Ian Clough, som mistet livet etter bestigningen)
The Next Horizon (Gollancz) 1972
Everest South West Face (Hodder and Stoughton) 1973
Changabang (Heinemann) 1974
Everest the Hard Way (Hodder and Stoughton) 1976
Quest for Adventure (Hodder and Stoughton) 1981
Kongur: China's Elusive Summit (Hodder and Stoughton) 1982
Everest: The Unclimbed Ridge (with Dr Charles Clarke) (Hodder and Stoughton) 1983
The Everest Years (Hodder and Stoughton) 1986
Mountaineer – Thirty Years of Climbing on the World's Great Peaks (Hodder and Stoughton) 2007The Climbers (BBC Books og Hodder and Stoughton) 1992
Sea, Ice and Rock (med Robin Knox-Johnston som medforfatter) (Hodder and Stoughton) 1992
Great Climbs (redaktør, sammen med Audrey Salkeld) (Reed Illustrated Books) 1994
Tibet's Secret Mountain, the Triumph of Sepu Kangri (med Dr Charles Clarke som medforfatter) (Weidenfeld & Nicolson) 1999
Boundless Horizons (Weidenfeld & Nicolson) 2000
Chris Bonington's Everest (Weidenfeld & Nicolson) 2002


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Chris Bonington Hjemmeside
Mount Everest The British Story – Bonington's Expeditions Arkivert 29. februar 2008 hos Wayback Machine.
Anne Karen Bjelland

Anne Karen  Bjelland (født 1952 i Bergen) er en norsk sosialantropolog og professor ved Universitetet i Bergen.
Bjelland fullførte i 1981 hovedfag i sosialantropologi ved Universitetet i Bergen på oppgaven Aldershjemmet som livsmiljø: En analyse av beboernes tilpasningsmønstre og identitetshåndtering. I 1990 avla hun dr.polit.-graden på avhandlingen «Sorgerne glemmer jeg, minnerne gjemmer jeg -». En studie av beboernes identitetshåndtering i aldershjem. I sin forskning har Bjelland særlig beskjeftiget seg med helse- og sosialsektoren, da i særdeleshet spørsmål knyttet til aldring, eldre og institusjonsomsorg, men også helse og sykdom i kulturelt perspektiv.
Bjelland har vært tilknyttet Institutt for sosialantropologi, Universitetet i Bergen siden 1982, først som vitenskapelig assistent og så som NAVF-stipendiat. Fra 1985 til 1986 var hun amanuensis i helse- og sosialadministrasjon ved Sogn og Fjordane Distriktshøgskule, før hun returnerte til UiB for å sluttføre sin stipendiatperiode. Fra 1988 til 1989 var hun ansatt ved Institutt for helse- og sosialpolitikk ved UiB, først som amanuensis og deretter som førsteamanuensis. I 1989 ble Bjelland førsteamanuensis ved Institutt for sosialantropologi, Universitetet i Bergen. Fra 1995 har hun vært professor samme sted.


== Bibliografi (utvalg) ==
med Christine Øye og Aina Skorpen: «Doing participant observation in a psychiatric hospital – Research ethics resumed», Social Science and Medicine, 2007.
«Kosmetisk kirurgi og odontologi i estetikkens tjeneste, Noen kritiske refleksjoner», Tidsskrift for kjønnsforskning, 2006.
«Selje Spa Thalasso – en helse- og velværekatedral?», Tidsskrift for kulturforskning, 2006.
«Det perfekte smilet idealer og trusselbilder», i Kari Tove Elvbakken og Per Solvang (red.): Helsebilder. Sunnhet og sykdom i kulturelt perspektiv, Fagbokforlaget, 2002.
«Det vellykkede smilet», Tidsskrift for Den norske lægeforening, 2001.
«Å være pårørende i det smertefulle: Skjæringspunktet mellom pasient og helsevesen», Omsorg – Nordisk Tidsskrift for Palliativ medisin, 1998.
«Sosialantropologiske perspektiver i helse- og sosialforskning – med eksempler fra eldreomsorg og psykiatri»", Milepælen, Tidsskrift for høgskoleutdanning i helse- og sosialfag, 1995.
«Kulturelle konstruksjoner av kropp og helse – antropologiske perspektiver»", Norsk antropologisk tidsskrift, 1993.
«"Piker, vin og sang". Om pensjonerte sjømenn på et aldershjem», i Ottar Brox og Marianne Gullestad (red.): På Norsk Grunn. Sosialantropologiske studier av Norge, nordmenn og det norske, Ad Notam Forlag, 1989.


== Eksterne lenker ==
Presentasjon fra UiB
(no) Publikasjoner av Anne Karen Bjelland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Anne Karen Bjelland i BIBSYS
Snøggveien (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Snøggveien.Snøggveien (1-17, 2A-12) er en gate som ligger på Prinsdal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Det er en liten avstikker fra Nedre Prinsdals vei. Snøggveien betyr egentlig snarveien, men det er faktisk en blindvei.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Snøggveien». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 400. ISBN 82-573-0815-3.
Barnehjemmet Akanisoa (et godt hjem)

Barnehjemmet Akanisoa (et godt hjem ). På slutten av 1980-tallet vokste visjonen om barnehjem
i Antsirabe på Madagaskar frem. De første barna kom til barnehjemmet i mars 1988 i regi av misjonærer i Det Norske Misjonsselskap (NMS). Barnehjemsbarna er foreldreløse barn som ikke har noe familie å bo hos. Per 10. mars 2008 er det 18 barn på barnehjemmet, fra 4 år og opp til 18 år. Barna får hver sin konto for å ha startkapital når de flytter ut av barnehjemmet når de fyller 19 år. 
I dag er barnehjemmet på gassiske hender og hovedkirken i Antsirabe har ansvar for driften. Det Norske Misjonsselskap bevilger fremdeles penger og støttes av Østre Halsen kirke. SOS-barnebyer gir også sin støtte til barnehjemmet.
NM i ishockey 1986

NM i ishockey 1986 var det 47. norgesmesterskapet i ishockey. 
Stjernen vant sitt andre norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 3–0 i kamper mot Frisk Asker.


== 1. divisjon 1985-86 ==


== Sluttspill ==
1. semifinale
Stjernen–Storhamar 5-3
Sparta-Frisk 3-82. semifinale
Sparta–Frisk 4-3
Storhamar-Stjernen 2-83. semifinale
Frisk–Sparta 4-3FinaleStjernen-Frisk 4-3, 3-1, 4-3
Det Østasiatiske Kompagni

Det Østasiatiske Kompagni, ØK eller EAC, East Asiatic Company,  ble stiftet i 1897 av H. N. Andersen.
I løpet av de neste 80 årene etablerte de sjøtransport over hele verden. I 1965 kjøpte de Plumrose, som i dag er fundamentet for ØKs søramerikanske aktiviteter. På 1970-tallet var ØK Skandinavias største selskap målt i omsetning, men stor gjeld førte til store tap på 1980-tallet, og mange forretningsområder måtte selges unna.
I 2005 ble den største forretningsenheten, EAC Nutrition, solgt til hollandske Royal Numico NV.
I dag fokuserer ØK på 3 hovedområder, primært i Asia og Sør-Amerika: EAC Foods, EAC Industrial Ingredients og EAC Moving and Relocation Services.
Selskapet er notert på Københavns Fondsbørs.
Blant skipene i rederiets eie var det danske hospitalskipet M/S Jutlandia.


== Administrerende direktører ==
1956-1980 Mogens Pagh
1980-1992 Henning H. Sparsø
1992-1992 Carsten Dencker Nielsen
1992-1999 Michael Fiorini
1999-2005 Mark A. Wilson
2005-     Niels Henrik Jensen


== Eksterne lenker ==
Det Østasiatiske Kompagnis hjemmeside
NM i ishockey 1987

NM i ishockey 1987 var det 48. norgesmesterskapet i ishockey. 
Vålerenga vant sitt 14. norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 3–1 i kamper mot Stjernen.


== 1. divisjon 1986/87 ==


== Sluttspill ==
1. semifinale
Stjernen–Sparta 6-4 (tilskuere: 3498)
Vålerengen-Frisk 4-3 (sd)2. semifinale
Frisk-Vålerengen 3-4 (sd)
Sparta-Stjernen 5-6FinaleStjernen-Vålerengen 2-4, 5-8, 3-2, 2-5 (1-3 i kamper)
NM i ishockey 1988

NM i ishockey 1988 var det 49. norgesmesterskapet i ishockey. 
Vålerenga vant sitt 15. norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 3–1 i kamper mot Furuset.


== 1. divisjon 1987/88 ==


== Sluttspill ==
Semifinale
.
.FinaleVålerengen-Furuset 2-3, 4-2, 4-2, 1-3, 4-1 (3-1 i kamper)
NM i ishockey 1989

NM i ishockey 1989 var det 50. norgesmesterskapet i ishockey. 
Sparta vant sitt andre norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 3–1 i kamper mot Trondheim.


== 1. divisjon 1988/89 ==


== Sluttspill ==
Semifinale
.
.FinaleTrondheim-Sparta 3-6, 2-3, 5-4, 2-4 (1-3 i kamper)
NM i ishockey 1990

NM i ishockey 1990 var det 51. norgesmesterskapet i ishockey. 
Furuset vant sitt sjuende norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 3–0 i kamper mot Vålerenga.


== 1. divisjon 1989-90 ==


== Sluttspill ==
Semifinale
Vålerenga  - Sparta (2-1 i kamper)Furuset  - Stjernen (2-1 i kamper)FinaleFuruset-Vålerengen 8-3, 5-3, 6-2 (3-0 i kamper)
NM i ishockey 1991

NM i ishockey 1991 var det 52. norgesmesterskapet i ishockey. 
Vålerenga vant sitt 16. norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 3–0 i kamper mot Furuset.


== Eliteserien 1990/91 ==


== Sluttspill ==
Semifinale
Vålerengen-Sparta 8-2, 3-2
Furuset-Stjernen 3-5, 9-2, 6-5FinaleVålerengen-Furuset 8-5, 6-3, 6-3 (3-0 i kamper)
Massakren på Lod lufthavn

Massakren på Lod lufthavn var et terrorangrep den 30. mai 1972 på Lod lufthavn, det som idag er Ben Gurion internasjonale lufthavn i Israel. Tre medlemmer av Den japanske røde armé utførte angrepet på vegne av Folkefronten for Palestinas frigjøring (PFLP). Lufthavnens sikkerhetsvakter var fokusert på muligheten for et palestinsk angrep, og ble derfor overrumplet av de japanske selvmordsterroristene; Kozo Okamoto, Tsuyoshi Okudaira og Yasuyuki Yasuda, som alle hadde fått opplæring i Baalbek i Libanon.


== Beskrivelse ==
Tre medlemmer av Den japanske røde armé var blitt rekruttert av den palestinske gruppen Popular Front for the Liberation of Palestine – External Operations (PFLP-EO), angrep Israels internasjonale flyplass ved  Tel Aviv og drepte 26 mennesker og såret 80.Attentatsmennene kom til lufthavnen ombord et Air France-fly fra Paris via Roma. Medlemmene av gruppen hadde med seg fiolinkasser med avsagde tsjekkoslovakiske automatgeværer av typen Samopal vz. 58, og håndgranater.
To av terroristene ble drept, mens Kōzō Okamoto ble tatt til fange etter å ha blitt såret.
De døde bestod av sytten kristne pilegrimer fra Puerto Rico, en kanadisk borger og åtte israelere, blant dem professor Aharon Katzir, en internasjonalt kjent proteinbiofysiker, hvis bror, Ephraim Katzir, ble valgt til Israels president året derpå.
Ettersom lufthavnens sikkerhetskontroll var innrettet mot muligheten av et snarlig palestinsk angrep, ble vaktene overrasket av bruken av japanske terrorister. ngrepet er ofte blitt beskrevet av et selvmordsoppdrag, men det er også blitt hevdet at det var resultatet av en større operasjon (opplysninger som gjenstår å offentliggjøre) som gikk galt. De tre gjerningsmennene—Okamoto, Tsuyoshi Okudaira og Yasuyuki Yasuda—var blitt trenet i Baalbek i Libanon. Selve planleggingen ble foretatt av Wadie Haddad (alias Abu Hani), sjef for PFLP-EO, med litt input fra Okamoto.I de umiddelbare etterdønningene spekulerte nyhetsmagasinet Der Spiegel i at midler - fem milloner amerikanske dollar i løsepenger betalt av den vesttyske regjeringen i bytte mot gislene fra det kaprede Lufthansa Flight 649 i februar 1972.


=== Dødsofrene ===


==== Amerikanske borgere fra Puerto Rico ====


==== Israelske borgere ====


==== Kanadisk borger ====
Luna Sabbah


=== Israelsk reaksjon ===
Som reaksjon på angrepet ble PFLPs talsmann Ghassan Kanafani drept i Beirut av Mossad noen få uker senere. Mossad-agenter hadde rigget en bombe i hans bil, og den eksploderte idet han bred nøkkrelren om i tenningen. Kanafanis 17 år gamle niese ble også drept i eksplosjonen.


== Bibliografi ==
Michaël Prazan: Les Fanatiques - Histoire de l'armée rouge japonaise, Paris, Seuil, L'Épreuve des faits, 2002 ISBN 2-02-048686-5 [1].


== Referanser ==
NM i ishockey 1992

NM i ishockey 1992 var det 53. norgesmesterskapet i ishockey. 
Vålerenga vant sitt 17. norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 3–0 i kamper mot Stjernen.


== Eliteserien 1991/92 ==


== Sluttspill ==
Kvartfinaler
Sparta-Vålerengen 3-4
Vålerengen-Stjernen 7-3
Stjernen-Sparta 4-3
Viking-Trondheim 0-3
Trondheim-Storhamar 5-3
Viking-Storhamar 9-5Semifinaler
Vålerengen-Storhamar 4-1, 5-8, 7-3
Trondheim-Stjernen 2-3 (sd), 0-8FinaleVålerengen-Stjernen 6-2, 5-3, 5-4 (3-0 i kamper)