jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Litteraturåret 1982

Litteraturåret 1982 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1982.


== Prisvinnere ==
Nobelprisen i litteratur: Gabriel García Márquez, Colombia
Carl Emil Englund-priset: Folke Isaksson
Astrid Lindgren-priset: Inger Brattström
Tidningen VI:s litteraturpris: Torgny Lindgren


== Hendelser ==


== Nye bøker ==
2010: Odyssey Two av Arthur C. Clarke
Adrian Moles hemmelige dagbok (The Secret Diary of Adrian Mole Aged 13 ¾) Sue Townsend
Barndom av Jan Myrdal
Different Seasons av Stephen King
Dødssynden av Margit Sandemo
One Tree, The av Stephen R. Donaldson
Dussinet fullt. Skriftställning 12 av Jan Myrdal
Europé av Håkan Sandell
Filmfursten av Torbjrön Säfve
Foundation's Edge av Isaac Asimov
Gymnaslærer Pedersens beretning om den store politiske vekkelsen som har hjemsøkt vårt land av Dag Solstad
Hard Asfalt av Ida Halvorsen
Kampen om jorden av L. Ron Hubbard
Kyrkofursten som blev klosterbroder av Jan Arvid Hellström
Livet, universet, og alt mulig (Life, the Universe and Everything) av Douglas Adams
Middag med döden av Jan Mårtenson
Nedenom og hjem (Ham on Rye) av Charles Bukowski
Paraply av Lars Saabye Christensen
Partiledarn avgår med döden av Bo Baldersson
Profetiens utvalgte av David Eddings
På okänd planet av George Johansson
Ramperim og ville vers (Revolting Rhymes) av Roald Dahl
Schindler's List av Thomas Keneally
Sirkus-eksperimentene av Doris Lessing
Skyggen over steinbenken (Skuggan över stenbänken) av Maria Gripe
Skyskraperengler av Tove Nilsen
Sveve over vatna av Ragnar Hovland
SVK (The BFG) av Roald Dahl
Testamentet av Elie Wiesel
Utsikt från min trappa av Jan Mårtenson
Åndenes hus av Isabel Allende


== Oversatte bøker ==


=== Skjønnlitteratur ===
Usynlige byer (Le città invisibili, 1972) av Italo Calvino


=== Sakprosa ===
Ingrid Espelid Hovig Den rutete kokeboken (første utgave)  bearbeidet utgave av Rutiga kokboken fra 1980.


== Fødsler ==
Alderen på levende personer født i 1982 er enten: 40 eller 41 år.

26. april – Joanne Gobure, naurisk poet
20. oktober – Jan-Erik Fjell, norsk forfatter og radiovert


== Dødsfall ==
1. mars – Harry Kullman, svensk forfatter.
2. mars - Philip K. Dick, amerikansk amerikansk forfatter av science fiction (født 1928)
3. mars – Georges Perec, fransk forfatter (født 1936)
6. mars – Ayn Rand, russisk-amerikansk filosof og forfatter.
25. april – William Riley Burnett, amerikansk forfatter og filmprodusent (født 1899)
23. juni – Helmer Linderholm, svensk forfatter.
3. september – Frederic Dannay, amerikansk forfatter, ene halvdelen av Ellery Queen
24. desember – Louis Aragon, fransk forfatter (dadaist).
		


== Referanser ==
Mary Clare

Mary Clare (født 17. juli 1892 i Lambeth i London-Surrey, død 29. august 1970 ved Harrow i London-Middlesex) var en engelsk skuespiller som opptrådte i film, teater og senere på fjernsyn.


== Liv og virke ==
Mary Clare ble født som Mary Clare Absalom i 1892 og begynte sin karriere på teaterscenen i London i en alder av 18 år i 1910. Hun opptrådte i filmen The Black Spider i 1920, og delte deretter sin tid mellom teateret og filmen. I september 1936 hadde hun hovedrollen i skuespillet Laura Garnett, av Leslie og Sewell Stokes, ved Arts Theatre Club, London. Hun spilte også hovedrollen som offeret i Agatha Christies skuespill fra 1945, Appointment with Death.
I de filmer hun deltok i var hovedsakelig en karakterskuespiller og senere i livet portretterte hun modne kvinner som hadde sterke personligheter eller som var eneveldige. I 1938 spilte hun mot Robert Donat og Rosalind Russell i The Citadel. Den ene filmen hvor hun hadde hovedrollen var Mrs Pym of Scotland Yard i 1939. Hun opptrådte i to av Alfred Hitchcocks britiske filmer, Young and Innocent og The Lady Vanishes, hvor hun hadde to motsatte roller. Hun hadde rollen som Linda Singer i to forskjellige versjoner av The Constant Nymph og hadde tidligere deltatt i teaterproduksjonen. I 1956 var hun med på flere TV-episoder for britisk fjernsyn.
Mary Clare giftet seg med Lionel Percival Mawhood (1888–1935: døde 47 år gammel) i London i september 1915. De fikk to barn, og det synes som at etter at ektemannen døde giftet hun seg aldri igjen.


== Utvalgte filmer ==
The Skin Game (1921)
Lights of London (1923) som Hetty Preene
The Constant Nymph (1928) som Linda Singer
The Constant Nymph (1933) som Linda Singer
Say it with Flowers (1934) som Kate Bishop
Lorna Doone (1934) som Mistress Sara Ridd
The Clairvoyant (The Evil Mind) (1934) som Mother
The Guv'nor (1935)
Ung og uskyldig (1937) som Aunt Margaret
En kvinne forsvinner (1938) som Isabel Nisatona
Mrs Pym of Scotland Yard (1939) som Mrs. Pym
On the Night of the Fire (1940) som Lizzie Crane
Old Bill and Son (1941) som Maggie
Next of Kin (1942) som Mrs. Webster
Fiddlers Three (1944) som Volumnia
London Town (1946) som Mrs. Gates
Oliver Twist (1948) som Mrs. Corney
The Black Rose (1950) som Eloner of Lensford
Moulin Rouge (1952) som Madame Louet
Tiggeroperaen (1953) som Mrs. Peachum
The Price of Silence (1959) som Mrs. West


== Referanser ==


== Litteratur ==
Halliwell's Who's Who in the Movies – redigert av John Walker, Harper-Collins – ISBN 0-06-093507-3


== Eksterne lenker ==
(en) Mary Clare på Internet Movie Database 
(sv) Mary Clare i Svensk Filmdatabas 
(fr) Mary Clare på Allociné 
(en) Mary Clare på AllMovie 
(en) Mary Clare hos The Movie Database
Vidars gate (andre betydninger)

Vidars gate finnes flere steder i Norge:

Vidars gate (Haugesund)
Vidars gate (Moss)
Vidars gate (Oslo)
Vidars gate (Porsgrunn)
Vidars gate (Stavanger)
ARK (band)

ARK var et progressiv metal-band etablert i 1997 av nordmannen Tore Østby sammen med den amerikanske trommeslageren John Macaluso.
Sammen spilte de inn det første albumet ARK, mens de var på jakt etter vokalist, som ble tilslutt Jørn Lande. Albumet ble utgitt i 1999. Før oppfølgeralbumet kom ble bandet utvidet med Randy Coven som bassist, mens svenske Mats Olausson på keyboard. Bandets oppfølgeralbum ble Burn the Sun som kom i 2001. Etter at turneen til Burn the Sun var ferdig sluttet Lande, mens resten av bandet jobbet med album nummer tre. Bandet fant ikke ny vokalist, og det endte med at det ble oppløst i 2003, og bandmedlemmene gikk hvert til sitt.


== Aradiokaos ==
Siden 2009 har det gått rykte på Internett om et nytt studioalbum fra ARK med tittelen Aradiokaos. I 2007 sa John Macaluso i et intervju at ARK ikke ville gjenoppstå, men i 2011 skriver Macaluso det motsatte på sin egen nettside.


== Medlemmer ==
Jørn Lande – vokal
Tore Østby – gitar
Randy Coven – bassgitar
Mats Olaussen – keyboard
John Macaluso – trommer


== Diskografi ==
1999: ARK (Face Front )
2001: Burn the Sun (Favored Nations)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) ARK (band) på Discogs 
(en) ARK (band) på MusicBrainz 
(en) ARK (band) på Encyclopaedia Metallum 
(en) ARK (band) på Myspace 
(en) Progarchives - ARK
Károly Potemkin

Károly Potemkin (født 19. juni 1977 i Budapest) er en ungarsk fotballspiller. Potemkin er angrepsspiller og spiller for laget NSÍ Runavík i den færøyske toppserien Vodafonedeildin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Károly Potemkin – Transfermarkt 
(en) Károly Potemkin – WorldFootball.net 
(en) Károly Potemkin – Soccerway 
(en) Károly Potemkin – FBref 
Profil for  Károly Potemkina på Weltfussball.de
Tropp - NSÍ Runavík
Kim Hyun-joong

Kim Hyun-joong (født 6. juni 1986 i Seoul i Sør-Korea) er en sørkoreansk sanger og skuespiller. Han har blitt en kjendis på det asiatiske musikkartet gjennom lederrollen i boybandet SS501 og i nyere tid som Yoon Ji-hoo fra den største såpeserien i Sør-Korea, Boys over Flowers (koreansk: Kkotboda Namja).
Ved siden av «BOF»-suksessen har Kim knust flere tenåringshjerter som medlem av boybandet SS501 som debuterte i 2005. Bandet har utgitt flere singler og album i både Sør-Korea og Japan samt holdt konserter i flere asiatiske land. På grunn av suksessen i Japan har managementet lagt klarte planer for å få guttene frem på det amerikanske markedet hvor asiatiske stjerner i det siste har gjort det meget bra. Artister som BoA, Wonder Girls og Rain er kjente sørkoreanske stjerner i USA.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kim Hyun-joong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kim Hyun-joong på Internet Movie Database 
(en) Kim Hyun-joong hos The Movie Database 
(en) Kim Hyun-joong på MusicBrainz 
(en) Kim Hyun-joong på Last.fm 
Kim Hyun-joong på Twitter 
Kim Hyun-joong på Facebook 
Kim Hyun-joong på Instagram 
Kim Hyun-joong på YouTube
The Beautiful Guitar

The Beautiful Guitar  er det første samlealbumet til gitaristen Joe Satriani.
Albumet ble utgitt kun i Europa, og inneholder mer balladepregede spor. 


== Sporliste ==
Alle spor av Joe Satriani, unntatt hvor annet er nevnt.

«Cryin'» – 5:44
«Always with Me, Always with You» – 3:24
«Thinking of You» – 3:56
«The Crush of Love» (Satriani, John Cuniberti) – 4:22
«I Believe» – 5:54
«Rubina» – 5:54
«Tears in the Rain» – 1:18
«All Alone» – 4:23
«Why» – 4:46
«Echo» – 5:39
«Midnight» – 1:43
«Rubina's Blue Sky Happiness» – 6:10
«Day at the Beach» – 2:05
«Saying Goodbye» – 2:51


== Eksterne lenker ==
(en) The Beautiful Guitar på Discogs 
(en) The Beautiful Guitar på MusicBrainz
Litteraturåret 1951

Litteraturåret 1951 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1951.


== Prisvinnere ==
Doblougprisen – Arnulf Øverland og Eyvind Johnson
Nobelprisen i litteratur – Pär Lagerkvist
Kungliga priset – Ragnar Josephson
Se Boklotteriets stipendiater 1951


== Hendelser ==
Doblougprisen deles ut for første gang.


== Nye bøker ==
Between Planets av Robert A. Heinlein
The Ballad of the Sad Café av Carson McCullers
The Caine Mutiny av Herman Wouk
Daguerreotypier av Karen Blixen
De kom til Bagdad (They Came to Baghdad) av Agatha Christie
End of the Affair, The av Graham Greene
Hver tar sin – så får vi andre ingen eller  Redderen i rugen  (Orig: The Catcher in the Rye) av J.D. Salinger
Kvirre och Hoppsan debutbok av Ester Ringnér-Lundgren
Lars Hård går vidare av Jan Fridegård
Malone dør (Malone Meurt) av Samuel Beckett
Molloy av Samuel Beckett
Mannen uten navn : en fortelling fra min ungdom (Analfabeten) av Ivar Lo-Johansson
Meijin (eng. overs. The Master of Go) av Kawabata Yasunari
Mesterdetektiven Blomkvist lever farlig (Mästerdetektiven Blomkvist lever farligt) av Astrid Lindgren
Prins Caspian (Prince Caspian) av C.S. Lewis
The Under Dog and Other Stories Agatha Christie


== Fødsler ==
11. januar – Anne Hustad, norsk bibliotekar
12. mars – Bente Bing Kleiva, norsk bibliotekar
13. mars – Marit Tusvik, norsk forfatter og dramatiker
29. mars – Hans-Wilhelm Steinfeld, norsk journalist og historiker
26. april – Tor Bomann-Larsen, norsk forfatter og tegner
5. mai – Niki Loong, svensk kulturarbeider, forfatter og kunstner
9. mai – Steinar Lem, norsk forfatter
15. mai – David Almond, engelsk barnebokforfatter
11. juni – Jan Modin, svensk skuespiller, teaterregissør og forfatter
18. juni – Arne Ruset, norsk forfatter
29. juni – Marianne Fastvold, norsk forfatter
27. juli – Robert Kangas, svenskfinsk svenskspråklig forfatter
4. august – Per Knutsen, norsk forfatter og dramatiker
20. august –
Helge Torvund, norsk lyriker, forfatter og psykolog
Greg Bear, forfatter fra USA
21. august – Cecilie Løveid, norsk dramatiker, lyriker og forfatter
24. august –
Orson Scott Card, amerikansk forfatter
Oscar Hijuelos, forfatter fra USA (død 2013)
17. september – Magnhild Bruheim, norsk forfatter
24. september – Astri Kleppe, norsk forfatter
26. november – Bruno K. Öijer, svensk forfatter
30. november
Torild Wardenær, norsk lyriker og dramatiker
Rønnaug Kleiva, norsk forfatter


== Dødsfall ==
10. januar - Sinclair Lewis amerikansk forfatter, nobelprisvinner (født 1885)
19. februar - André Gide, fransk forfatter, nobelprisvinner  (født 1869)
ukjent dato - Tyra Kleen, svensk kunstner og forfatter (født 1874)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1951 in literature – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kindu

Kindu er hovedstaden i provinsen Maniema i Den demokratiske republikken Kongo. 
Byen ligger ved bredden av Kongofloden og har ca. 200.000 innbyggere. Den ligger 400 km vest for Bukavu, og har jernbaneforbindelse med byene Kalemie, Kamina og Kananga, og en flyplass.
På 1800-tallet ble byen et viktig sentrum for handelen med gull, elfenbein og slaver. Slavehandlere av arabisk-swahili tilhørighet hadde base her fra 1860-årene og sendte herfra sine karavaner til Zanzibar.
Robert Hare

Robert D. Hare er en kanadisk forsker, psykolog og spesialist innenfor kriminelles psykologi. Han er professor ved University of British Columbia, der han studerer psykopatologi. Han har utviklet Psychopathy Checklist (PCL) som brukes til å diagnostisere tilfeller av psykopati og er nyttig for å forutsi sannsynligheten for voldelig oppførsel.
Hare er i tillegg rådgiver for FBIs avdeling for bortførte barn og Serial Murder undersøkende Resources Center (CASMIRC).


== Bibliografi ==
Psychopathy: Theory and Research (1970) ISBN 978-0471351474
Without Conscience: The Disturbing World of the Psychopaths Among Us (1993, reissued 1999)  ISBN 978-0671732615
Snakes in Suits: When Psychopaths Go to Work (2006), med Paul Babiak


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
All about Dr. Robert Hare – CrimeLibrary.com
Is Your Boss a Psychopath? – Fast Company, Juli 2005
Great Canadian Psychology nettsted – Robert Hare Biografi
Mary Morris

Mary Morris (født 13. desember 1915, død 14. oktober 1988) var en engelsk skuespiller. Hun var en hardtarbeidende skuespiller i England i over fire tiår, hovedsakelig i teater, men gjorde siden også mye arbeid for fjernsyn og tidvis også for film. I henhold til avisen The New York Times hadde hun en tynn og spinkel skikkelse, var mørkladen i huden og med store, uttrykksfulle øyne, og en dyp og mektig stemme.Hun bør ikke forveksles med en amerikansk skuespiller av samme navn.


== Biografi ==
Morris ble født på Suva i Fiji som datteren til botanikeren Herbert Stanley Morris og hans hustru Ena de Creft-Harford. Hun tok sin skuespillerutdannelse ved Royal Academy of Dramatic Art.
Hun hadde sin scenedebut tyve år gammel i Lysistrata på Gate Theatre i London i 1936. I 1943 spilte hun Anna Petrovitch i krigsfilmen Undercover som konen til en serbisk geriljaleder. Hun spilte professor Madeleine Dawnay i science-fiction-dramaet for TV kalt A for Andromeda, og dens oppfølger The Andromeda Breakthrough, og kvinne Nummer To i episoden «Dance of the Dead» av The Prisoner (1967).
Hun opptrådte også i Doctor Who i 1982 i episoden «Kinda» hvor hun framstilte sjamanen Panna og hennes motpart var Peter Davison. Andre fjernsynsopptredener omfattet grevinne Vronsky i Anna Karenina (1977, PBS), den makbre, gamle slektningen i Walter De La Mare-fortellingen Seaton's Aunt (1983, PBS), og den formidable matriarken i Police at the Funeral (1989, PBS).
Hun spilte Peter Pan ved to anledninger; en gang på scenen som sigøynergutten, og en gang som Nummer To ved å kle seg ut som ham i en maskerade.
Hun døde av hjertesvikt den 14. oktober 1988 i Aigle i Sveits.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mary Morris på Internet Movie Database 
(en) Mary Morris hos The Movie Database 
The Time: The Theatre: Nov. 24, 1924 Arkivert 19. oktober 2012 hos Wayback Machine.
Marjus Dam

Marjus Dam (født 13. desember 1955 i Tórshavn) er en færøysk lege og politiker (Sb.).
Han vokste opp i Tórshavn som sønn av maskinist Oluf Dam og ekspeditrise Dorthea Johannesen, begge fra Sandavágur. Etter Føroya Studentaskúli studerte han medisin ved Århus Universitet. Deretter kom han tilbake til Færøyene som hjelpelege ved Landssjúkrahúsið og som vikarierende kommunelege i Tórshavn, på Sandoy og i Klaksvík. Han giftet seg i 1984 med sogneprest Inga Poulsen fra Miðvágur. I 1992 ble Dam kommunelege på Vágar.I 1998 ble han for første gang nominert til Lagtinget fra Vágar av Sambandsflokkurin, etter å ha engasjert seg for veiforbindelsen over Vestmannasund. Dam var innvalgt på Lagtinget fra 1998 til 2008, og møtte fast for sosialminister Rósa Samuelsen fra 2008 til 2011. Dam har sittet i Lagtingets velferds-, kultur- og justiskomiteer.


== Referanser ==
Siân Phillips

Jane Elizabeth Ailwên Phillips, bedre kjent som Siân Phillips, (født 14. mai 1934) er en britisk skuespiller.


== Biografi ==
Phillips ble født i Betws i Ammanford i Wales som datteren av Sally (pikenavn Thomas), en lærer, og David Phillips, jernverksarbeider som ble politimann. Hun snakker walisisk og i det første bindet av selvbiografien Private Faces nevner hun at hun snakket kun walisisk i det meste av sin barndom og lærte seg engelsk ved å høre på radio. I en alder av elleve år opptrådte hun på BBCs walisiske radiosendinger.
Phillips har laget mange filmer og TV-programmer, men er kjent for sin rolle som Livia i BBCs utgave av Robert Graves' roman Jeg, Claudius (1976) og for mange opptredener i den opprinnelige oppsetningen av Call My Bluff. Hun spilte også mot Peter O'Toole og Richard Burton i Becket (1964); som Ursula Mossbank i musikalfilmen Goodbye, Mr. Chips (1969), igjen mot Peter O'Toole; enda en gang mot O'Toole i Murphy's War (1971); som Emmeline Pankhurst i miniserien for fjernsyn Shoulder to Shoulder (1974); som Ann, den utro hustruen til Alec Guinness’ figur George Smiley i BBCs spiondrama Tinker, Tailor, Soldier, Spy (1979), og Smiley's People (1982), etter John le Carrés romaner med samme titler; i Nijinsky (1980); og som dronning Cassiopeia i Clash of the Titans (1981). En annen populær rolle var som prestemoderen Gaius Helen Mohiam i David Lynchs Dune (1984). Hennes nyeste film er The Gigolos (2006) av Richard Bracewell, hvor hun spilte Lady James.


== Privatliv ==
Phillips giftet seg med Peter O'Toole og de fikk to døtre, Patricia and Kate (født 1961). De ble siden skilt. Hun skrev om denne stormfulle perioden av sitt liv i det andre bindet av sin selvbiografi, Public Places. Hun giftet seg senere med den britiske skuespilleren Robin Sachs, som hun ble skilt fra i 1991. 
Hun har i lang til vært støttespiller for Bird College of Dance, Music & Theatre Performance, som ligger i Sidcup i Kent.


== Utmerkelser ==
Phillips ble i nyttårslisten for 2016 forfremmet til kommandørdame av Order of the British Empire. Hun ble dermed opphøyd i ridderstanden og fikk rett til å føre tittelen dame foran sitt navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Siân Phillips på Internet Movie Database 
(sv) Siân Phillips i Svensk Filmdatabas 
(da) Siân Phillips på Scope 
(fr) Siân Phillips på Allociné 
(en) Siân Phillips på AllMovie 
(en) Siân Phillips hos Rotten Tomatoes 
(en) Siân Phillips hos The Movie Database 
(en) Siân Phillips hos Internet Broadway Database
Nakenprat

Nakenprat er et norsk erotisk nettforum som gjennom årene er blitt diskutert i diverse media på grunn av tvil om lovlighet og ulovlig bruk av kjendisbilder. Dette toppet seg 15. september 2008 da det var forsideoppslag i VG om pornoprinsen fra Bergen som stod bak nettstedet. Nettstedet blir beskrevet som Norges største pornografiske nettsted med flere hundre tusen registrerte brukere. Politiet kom fram til at de ikke ville etterforske Bjørn-Endre Andersen, som drev nettstedet Nakenprat. Avsløringen av eier av Nakenprat ga Skupdiplom til journalistene, men VG har også blitt kritisert for sin kampanje mot nakenprat. Nettstedet har også startet sin egen erotiske nettbutikk samt streamingtjeneste for pornofilmer.Nakenprat stenget sitt forum Juni 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Alexa rank for nakenprat.com Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine.
Nettstedet nakenprat.com
Jane Lapotaire

Jane Lapotaire (født 26. desember 1944 i Ipswich i Suffolk) er en britisk skuespiller. Hun var gift med regissør Roland Joffé fra 1971 til 1980. De har en sønn, manusforfatteren og regissøren Rowan Joffé.
Hennes tittelrolle i Marie Curie (1977) ga henne et gjennombrudd hos det store publikum. I 1978 framførte hun tittelrollen Édith Piaf for Pam Gems' skuespill Piaf som ble regissert av Howard Davies for Royal Shakespeare Company i Stratford-upon-Avon og i London ved Warehouse Theatre i Covent Garden i 1979, og deretter i 1981 på Broadway hvor hun vant en Tony Award som beste kvinnelige skuespill i et teaterstykke.
Hun skrev en selvbiografi, Everybody's Daughter, Nobody's Child, som innbefatter en beskrivelse av hennes barndom da hun vokste opp i Levington Road i Ipswich.
I 2000 mens hun arbeidet i Frankrike fikk hun et hemorrhagisk hjerneslag. Hun har skrevet om sin rekonvalesens i boken Time Out of Mind.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jane Lapotaire hos Internet Broadway Database
(en) Jane Lapotaire på Internet Movie Database 
(sv) Jane Lapotaire i Svensk Filmdatabas 
(da) Jane Lapotaire på Filmdatabasen 
(da) Jane Lapotaire på Scope 
(fr) Jane Lapotaire på Allociné 
(en) Jane Lapotaire på AllMovie 
(en) Jane Lapotaire hos The Movie Database 
(en) Jane Lapotaire hos Internet Broadway Database
Tefillin

Tefillín (på hebraisk תְּפִלִּין [təfillīn]), fylakterier (fra gresk phylakterion, «beskyttende amulett»)  eller bønneremmer er to små lærbokser som inneholder den jødiske bønnen Sjemáng Jisraél og tre andre tekster fra Bibelen. Disse blir bundet med lærremmer i pannen og på den ene overarmen under jødenes morgenbønn på vanlige hverdager, men ikke på sabbaten eller de viktige helligdagene. Skikken praktiseres av tradisjonelle rabbanittiske jøder — enten bare av menn (vanligst i ortodoks jødedom) eller også av kvinner (vanlig i masorti jødedom og tildels også i feministisk-ortodoks jødedom).
Bønneremmene brukes i den jødiske gudstjenesten. Alle jødiske menn er etter sin bar mitzvah forpliktet til å binde tefillin hver morgen. Et sett tefillin består av to deler: En rem til armen og en rem til hodet. På begge disse remmene er det forbundet en liten, svart terningformet boks, der det finnes håndskrevne pergamentruller med shema-bønnen. Boksene sitter (av symbolske årsaker) på arm-tefillin ut for hjertet og på hode-tefillin ut for hjernen (like over og mellom øynene). Påbudet om å knytte tefillin finnes i Torah.

		
		


== Se også ==
Tallit, jødisk bønnesjal
Kippa, jødisk bønnelue


== Eksterne lenker ==
(en) Tefillin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Tefillin Barbie – dokke med symbolikk fra feministisk-ortodoks jødedom