jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Konrad Henlein

Konrad Henlein (født 6. mai 1898 i Maffersdorf, Böhmen i nærheten av Reichenberg, nåværende krets Liberec, Tsjekkia, død 10. mai 1945 i Plzeň) var en tsjekkoslovakisk nazistisk politiker og SS-general av sudettysk opphav. Fra 1943 hadde han graden SS-Obergruppenführer. 
1. oktober 1933 stiftet Henlein (hans mors navn var Dvořáček) Sudetendeutsche Heimatfront (SHF), som hadde som formål å arbeide for at  den tysktalende delen av Tsjekkoslovakia skulle bli innlemmet i det tredje rike. I 1935 ble SHF omdannet til Sudetendeutsche Partei (SdP) med Karl Hermann Frank som nestleder, som 1938 hadde 1,3 millioner tilhengere.Det sudettyske spørsmålet ble løst da Münchenavtalen i 1938 bestemte at Sudetenland skulle overføres til Tyskland. Rett etter ble Henlein Gauleiter i Gau Sudetenland og Reichsstatthalter. Men med tiden kom allikevel hans medarbeider Karl Hermann Frank til å være den reelle herskeren.
Ved andre verdenskrigens slutt ble Henlein arrestert av amerikanske styrker, men begikk selvmord rett etter ved å kutte pulsåren med sitt knuste brilleglass. Han ble lagt i en anonym grav i Plzeň.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gebel, Ralf, ”Heim ins Reich!”: Konrad Henlein und der Reichsgau Sudetenland (1938–1945). 2. Aufl. München: Oldenbourg 2000. ISBN 3-486-56468-4
Grav

Grav er et hvilested for avdøde mennesker, som i Norge vanligvis finnes på en gravlund. Skikken med å gravlegge «avsjelede legemer», det vil si menneskelik, er svært gammel, og finnes i mange varianter i forskjellige kulturer.
Fram til 1805 var det i Norge vanlig å begrave prominente personer under kirkegulvet. Alle bykirker ble pålagt å finne seg gravplasser utenfor bygrensa. Før 1805 ble adelige, amtmenn og personer fra den lokale overklassen ble plassert nærmest alteret, som ble ansett som det beste stedet. Skikken med å gravlegge folk inne i kirkene opphørte i 1805, grunnet at det var helsefarlig. Fra da av ble alle begravd på kirkegårdene utenfor. For Christianias del betydde dette nedleggelse av kirkegården rundt Vår Frelsers kirke. I 1807 kjøpte kirken derfor inn et stykke jord ute i bymarken til anleggelse av gravlund for bymenigheten. Året etter ble jordstykket tatt i bruk som Vår Frelsers gravlund.Det er tre gravtyper som er vanlig i Norge i dag: Kistegrav, urnegrav og anonym grav. Gravplass blir vanligvis tildelt for et begrenset antall år. For kjente personligheter har en alltid funnet særordninger. Komponisten Edvard Grieg og fru Nina har for eksempel fått sine graver i bergveggen under Troldhaugen. 
Ny lovgivning i mange land har også åpnet for at en kan få sin aske spredt «for vinden», så lenge dette ikke kommer i konflikt med forurensningslovene. Mange pårørende liker dette lite: Det er viktig for svært mange å ha en grav å gå til. I Norge settes derfor store ressurser inn for å finne personen, når noen er forsvunnet. Mange minnetavler over fiskere og sjøfolk som har druknet og ikke er funnet, finnes ofte ved det aktuelle havstykket.
I steinalder og vikingtid var skikken med hauglegging av betydningsfulle personer så utbredt, at vi fortsatt kan finne graver fra disse periodene, som ikke har vært åpnet. I mange av disse ble personen gravlagt sammen med verdigjenstander. Gravrøveri var derfor ikke sjelden. Av nyere gravåpninger fra vikingtiden med verdifulle funn, regner man Osebergfunnet for viktig.Blant de mest kjente gravmælene, er Taj Mahal og pyramidene i oldtidens Egypt trolig i en særklasse. Flere steder har en hatt skikk med først å gravlegge folk, og så senere samle knoklene i ossuarier. Slike finnes flere steder i Europa og i flere varianter, blant annet avhengig av befolkningstetthet og størrelsen på disponibelt kirkegårdsareal.


== Se også ==
Gravskikker
Begravelse, bisettelse
Gravlund, gravminne
Likkiste, sarkofag, urnegrav, mausoleum
Gravhaug, gravrøys, branngrav
Anonym grav
Massegrav


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Graves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Grave (place of interment) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Gravferdsloven
Gravminner i Norge
Petropavlovsk-Kamtsjatskij

Petropavlovsk-Kamtsjatskij (russisk: Петропа́вловск-Камча́тский) er en by i Kamtsjatka kraj i Russland, som den også er det administrative, industrielle, vitenskapelige og kulturelle senteret for. Innbyggertall: 198 028 (folketelling 2002), 268 747 (folketelling 1989). Mesteparten av befolkningen er russere og ukrainere. Det bor flere mennesker i denne byen enn i naboregionene Magadan oblast og Tsjukotka autonome okrug. Byen dekker et areal på 400 km².
Byen ble grunnlagt av oppdageren Vitus Bering, som nådde Avatsjabukta i 1740 og la ned grunnsteinen for havna Petropavlovsk, som er oppkalt etter hans to skip, Sankt Peter og Paul av Tarsus, som ble bygget i Okhotsk for hans andre ekspedisjon. Bystatus ble innvilget 9. april 1812. Under krimkrigen motstod festningen beleiringen fra de engelsk-franske styrkene, og falt aldri.
Petropavlovsk var en viktig kilde for fisk (spesielt laks) og krabbe for Sovjetunionen på 1900-tallet. Etter slutten på sovjettiden har imidlertid fiskerettighetene blitt solgt til utenlandske interesser. Byen ligger på høye åser og er omringet av vulkaner. Det er faktisk ikke mulig å se horisonten klart fra noe sted i byen ettersom det er vulkaner og fjell overalt. 
På andre side av Avatsjabukta fra byen ligger Russlands største ubåtbase, Rybatsjij atomubåtbase, (beliggenhet og satellittbilder: 52°55′N 158°29′Ø) etablert i sovjettiden og fremdeles i bruk av den russiske stillehavsflåten.Klimaet er subarktisk og årsnedbøren er i gjennomsnitt 860 mm, eller rundt tre ganger så mye som er vanlig i Sibir, og mesteparten faller som snø. Temperaturen om vinteren er mildere enn i Sibir. En typisk januardag ligger på minus 7,3°C, mens normalt maksimum i juli er 20°C.
Byen har bygd ut en turistbasert infrastruktur. Rundt tjue store turistselskaper tilbyr et stort utvalg av tjenester, fra bjørnejakt til paragliding. Ettersom Petropavlovsk-Kamtsjatskij er den nest største byen i verden som ikke kan nås via landeveien (etter Iquitos, Peru), så er det svært dyrt å reise hit, men byen vokser likevel i popularitet på grunn av det bemerkelsesverdige landskapet og naturen på Kamtsjatkahalvøya. Byen betjenes av Petropavlovsk-Kamtsjatskij lufthavn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Petropavlovsk-Kamchatsky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Петропавловск-Камчатский – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
 Kamtsjatka Arkivert 22. april 2016 hos Wayback Machine.
 Fotos fra Kamtsjatka Arkivert 22. april 2016 hos Wayback Machine.


== Fotogalleri ==
Yasodharapura

Yaśodharapura var Khmerrikets første hovedstad, bygget i området der Angkor skulle ligge noen hundreår senere. Byen ble bygget i kong Yasovarman Is regjeringstid (899–917) etter at palasset i den tidligere hovedstaden Rolous brant ned i maktkampen som fulgte etter den forrige kongens død, han fars.
Etterfølgende hovedsteder i området ble også kalt Yasodharapura, som oversatt fra sanskrit betyr «hellig by» eller i overført betydning «hovedstad». Den første Yasodharapura ble bygget rundt Phnom Bakheng.
Guddal

Guddal er ei bygd i Fjaler kommune i Vestland. Den ligger 30 kilometer fra kommunesenteret Dale. Grunnkretsen Guddal/Heggheim hadde 112 innbyggere pr. 1. januar 2017.


== Kjente personer fra Guddal ==
Forfatteren og journalisten Herbjørn Sørebø (1933-2003) kom fra Guddal.


== Skole og barnehage ==
Guddal har egen grunnskole. Bygda har per april 2019 også en barnehage, men i mars 2019 gikk Fjaler kommune inn for å nedlegge barnehagen fordi det var for få barn i bygda.


== Kirke ==
Guddal kirke er en langkirke i tømmer fra 1686.


== Referanser ==
Første nyttårsdag

Første nyttårsdag, eller bare nyttårsdag, viser til den første dagen i det nye året etter den gregorianske kalenderen, 1. januar. Dagen innledes ofte med god mat, sjampanje, fyrverkeri og andre festligheter. 1. januar er kirkelig helligdag og kalles også Jesu navnedag. Etter jødisk tradisjon ble guttebarn omskåret åtte dager etter fødselen. Sett bort fra Israel er dagen helligdag i alle land som følger den gregorianske kalenderen. 
I Norge kringkastes statsministerens nyttårstale tradisjonelt 1. januar, og det er offisiell flaggdag.
Nyttårshopprennet og Nyttårskonserten har blitt arrangert hver første nyttårsdag siden hhv. 1921 og 1941.


== Se også ==
Nyttår
Inneklemt arbeidsdag


== Referanser ==
Jelizovo

Jelizovo (russisk: Елизово) er en by i Kamtsjatka kraj i Russland. Den ligger ved elva Avatsja 32 km nordvest for Petropavlovsk-Kamtsjatskij. Innbyggertall: 41 533 (folketelling 2002), 46 929 (folketelling 1989).
Stedet ble grunnlagt i 1848 som landsbyen Staryj Ostrog (russisk: Ста́рый Остро́г), men navnet ble endret til Zavojko (russisk: Заво́йко) i 1897, etter den russiske admiralen Vasilij Zavojko som ledet forsvaret av Petropavlovsk i 1854. Landsbyen fikk nytt navn igjen i 1923, det nåværende Jelizovo. Stedet fikk status som bymessig bosetning i 1964, og bystatus i 1975.
Petropavlovsk-Kamtsjatskij lufthavn, den største på Kamtsjatka, ligger like ved byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Yelizovo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lolland kommune

Lolland kommune er en ny dansk kommune som utgjør den vestlige halvparten av øyen Lolland sør for Sjælland, og tilhører Region Sjælland. 
Lolland kommune ble dannet ved kommunalreformen 2007, og er en sammenslåing av Holeby kommune, Højreby kommune, Maribo kommune, Rødby kommune, Nakskov kommune, Rudbjerg kommune og Ravnsborg kommune.Opprinnelig var planen å danne to kommuner: Ny Maribo kommune (av Holeby kommune, Højreby kommune, Maribo kommune, Rødby kommune) og Ny Nakskov kommune (av Nakskov kommune, Rudbjerg kommune, Ravnsborg kommune), men ved en folkeavstemning 18. mai 2005 ble det vedtatt å slå alle syv kommuner sammen i én (med 51,6 % flertall på Midtlolland og 54,9% på Vestlolland).
Ved kommunevalget 15. november 2005 fikk Socialistisk Folkeparti hele 29,5 % av stemmene, såvidt slått av Socialdemokratiets 29,7 %. Deretter fulgte Venstre med 24,1 %, og resten av partiene under 6 prosents oppslutning. Sosialdemokraten Stig Vestergaard, borgermesteren i tidligere Ravnsborg kommune, ble ny borgermester for Lolland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lolland Kommune – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Valgresultater i Lolland: 2005 2009 og 2013
Odsherred kommune

Odsherred kommune er en ny dansk kommune på Sjælland, tilhørende den nydannede Region Sjælland. Den ble dannet ved  kommunalreformen fra 1. januar 2007 ved sammenslåing av tre tidligere kommuner.
Odsherred kommune omfatter de tidligere Dragsholm kommune, Nykøbing-Rørvig kommune og Trundholm kommune.Kommunesenteret ligger i Højby, men største by er Nykøbing Sjælland. Andre byer er Fårevejle, Asnæs og Vig.
I kommunen stikker Sjællands Odde ut i Kattegat og danner Hesselø Bugt mot nord. Lengst vest i kommunen ligger Dragsholm slott. Det er en kortbaneflyplass ved Højby.


== Lokaldemokrati ==
Ved kommunevalget 15. november 2005 fikk Socialdemokratiet 36,4 % av stemmene mot Venstres 33,6 %. Samtlige andre partier fikk maksimalt 7,0 % (størst var SF). Borgermester ble sosialdemokraten Finn Madsen fra tidligere Dragsholm kommune.


=== Borgermestre ===
Karina Vincentz Andersen (Lokal liste) 2022–
Thomas Adelskov (S) 2010–2021
Finn Madsen (S) 2007–2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Odsherred Kommune – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Valgresultater i Odsherred: 2005  2009 og 2013
Kolding FC

Kolding FC er en tidligere fotballklubb fra Kolding i Danmark som eksisterte fra 2002 til 2011. Klubben ble sammenslått med Vejle Boldklub i juni 2011, og dannet deretter klubben Vejle Boldklub Kolding.
Klubben var opprinnelig slått sammen av Kolding Idræts Forening og Kolding Boldklub.


== Eksterne lenker ==
Kolding FC – offisiell side
Svinninge

Svinninge kan henvise til følgende steder i Danmark:

Svinninge kommune, tidligere kommune på Sjælland
Svinninge (Holbæk kommune), by i Holbæk kommune på Nordvestsjælland
Svinninge (Odsherred kommune), by i Odsherred kommune på Nordvestsjælland
Svinninge (Vordingborg kommune), by i Vordingborg kommune på Sjælland
Svinninge (eiendom), eiendom 7 km nord for VordingborgI tillegg finnes et tettsted i Stockholms län i Sverige:

Svinninge (Uppland)Se også
Svinningegård, herregård i Holbæk kommune
Svinninge Vejle, tørrlagt fjordarm fra Lammefjord
Svinninge sogn, sogn i Holbæk prosti
Svinninge Station, tidligere stasjon på Odsherredsbanen
ZB vz 30

ZB vz. 30 (Zbrojovka Brno vzor 30 (Brno-arsenalet, modell 30) og ZB vz. 30J er en videreutvikling av det tsjekkoslovakiske lette maskingeværet ZB vz 26. Maskingeværet er som sin forgjenger i kaliber 7,92 x 57 mm Mauser og ble utviklet i 1930-tallet.


== Forskjeller fra ZB vz. 26 ==
Selv om at ZB vz. 30 på mange måter ligner sin forgjenger, har den visse designforskjeller. Disse ble brakt videre til forsøksmodellen ZGB-39, som etter hvert ble approbert som Brengun-maskingeværet. På ZB vz.30 er pipefestet endret for at pipen ikke skal kunne plasseres feil. Tofoten er også modifisert. Kassen er noe endret.
På ZB vz.30J er kolben er litt lengre, samt at pipens gassblokk er lett justerbar. Kontra vz. 26 og 30 dekker ikke kjøleribbene hele løpet, og bak og foran bærehåndtaket er det en beskyttelseshylse av serratert metall. Den har også en vesentlig lengre flammedemper. J-modellen var ment for Jugoslavia, hvor den også ble produsert på lisens, og den justerbare gassblokken tillot bruk av ammunisjon med både lette og tunge kuler.
Sammenligning av det originalen ZB vz. 26 og variantene:


== Tjeneste ==
Mens ZB vz. 26 ble eksportert til andre land, ble ZB vz. 30 kun brukt opprinnelig av den tsjekkoslovakiske hæren. Etter den tyske okkupasjonen av Tsjekkoslovakia i 1939 ble den umiddelbart innlemmet i det tyske Wehrmacht og Waffen-SS under navnet Maschinengewehr 26(t) og ble brukt i den samme rollen som MG34. Våpenet ble også brukt av den tyske satellittstaten Slovakia.


== Anvendt av ==
 Tsjekkoslovakia
 Slovakia
 Tyskland


== Se også ==
ZB vz 26
Brengun


== Eksterne lenker ==
Foto av ZB vz. 30J
Sigrun Eriksen

Sigrun Eriksen (født 12. desember 1966 i Haugesund) er en norsk revyartist og skuespiller.
Eriksen startet i Rogaland Teaters Barneteater og tok siden Romerike Folkehøgskoles musikk- og teaterlinje. Siden tidlig på 80-tallet har Eriksen vært å se i ulike revyer og teaterstykker i Stavanger, Sandnes, Haugesund, Kristiansand, Oslo og på Stord. I 1986 var hun med på å starte revygruppa «Stavanger Revyteater», og hun har samarbeidet med bl.a. Pål M. Kvammen, Kristin Svensen, Pål Hjelm, Elisabeth L. Berg, Dag Schreiner, Per Inge Torkelsen, Sally Nilsson, og Grethe Kausland. Hun er også forfatter av revytekster og instruktør for revygrupper i Stavanger-distriktet.
Sigrun Eriksen har i de siste årene hatt stor suksess med jenterevyene «Justerte fruer» (2006) og «Sex og Siddisliv» (2005) i Yngvar Nummes regi. I tillegg til utallige revyer med gruppa Stavanger Revyteater (1986–2004) har hun også hatt roller i flere teaterstykker, bl.a. «Fanget på nettet» (2003) i regi av Nils Vogt.
Fra høsten 2005 til våren 2006 var Eriksen instruktør for Teaterverkstedet Ganddal som satte opp stykket «Hotell Lattergal».
Peter Minuit

Peter Minuit (født mellom 1580 og 1594 i Wesel i det daværende hertugdømme Kleve i nåværende Nordrhein-Westfalen i Tyskland, død 5. august 1638 på Saint Kitts, Saint Kitts og Nevis) var Det hollandske vestindiske kompanis stattholder i kolonien Ny-Amsterdam i Nord-Amerika. Han er først og fremst kjent for kjøpet av Manhattan den 24. mai 1626 fra den lokale indianerstammen lenapene. 
Minuit var født i det tyske Wesel, men nedstammet fra vallonske religionsflyktinger fran De spanske Nederlandene. Etter å ha blitt avsatt fra sin lederstilling i den nederlandske kolonien, gikk Minuit inn i svensk tjeneste, og grunnla i 1638 kolonien Nya Sverige på den nordamerikanske østkysten.
To svenske skip, Kalmar Nyckel og Fogel Grip, seilte med Minuit som kaptein inn i området ved dagens Wilmington i Delaware. Nederlenderne hadde gjort krav på dette siden Henry Hudsons reise i 1609, og ved å grunnlegge en svensk koloni her, la Minuit også grunnlaget for en konflikt mellom nederlendere og svensker som skulle pågå i sytten år, inntil Peter Stuyvesant tok kontroll over Fort Christina, oppkalt etter dronning Christina av Sverige, som lå der Christina River munner ut i South River. Minuit valgte stedet fordi det utgjorde et naturlig stopp for indianerne, som kom nedover elven i kano for å selge pels og skinn. I dag står det et minnesmerke der Minuit steg i land, og en kopi av skipet Kalmar Nyckel har Wilmington som hjemmehavn. 
Det mest merkbare innslaget svenskene etterlot seg i området, var tømmerkoiene. I mangel av svenske kolonister hadde de lokket finner til Den nye verden. Disse praktiserte svedjebruk, som i Amerika fikk navnet burn-beating, og hadde langt på vei utpint jorden i Finland. Følgelig lot de seg friste av løftet om en bedre tilværelse på Amerika rike jordsmonn, og bygget der tømmerkoier i tradisjonell finsk stil.


== Referanser ==
Zhou Xuan

Zhou Xuan (kinesisk: 周璇, pinyin: Zhōu Xuán, Wade-Giles: Chou Hsuan; født 1. august 1918 i Changzhou i Jiangsu i Kina, død  22. september 1957 i Shanghai) var en populær  kinesisk shidaiqusangerske og filmskuespillerinne. På 1940-tallet var hun blitt kjent som en av de syv store sangstjerner, og var formodentlig den best kjente av de syv. Hun hadde samtidig en filmkarriere frem til 1953.


== Liv og virke ==
Zhou ble født Su Pu (蘇璞) og ble adskilt fra sine naturlige foreldre i ung alder og oppdratt av adoptivforeldre. Hun lette hele sitt voksne liv etter sine biologiske foreldre, men uten hell. Først etter hennes død kom opplysningene om hvem de var frem. 
Da hun var 13 år tok hun scenenavnet Zhou Xuan.
Zhou ble medlem av Bright Moonlight Song and Dance Troupe i Shanghai i 1932. Hun startet med skuespill i 1935, og fikk sitt gjennombrudd i filmen Street Angel (1937). Hun fikk tilnavnet gullstemmen etter en sangkonkurranse i Shanghai der hun kom på annenplass. Zhou ble raskt den mest kjente sangerinne av populærmusikk i denne grammofonmusikkens gullalder i Kina, og forble det frem til sin død på grunn ikke bare av sitt talent, men også hennes karakteristiske og ømme stemme. 
Etter filmen «Nights of Shanghai» (夜上海), kom en tid da Zhou tilbrakte flere år inn og ut av sinnssykehus. Hun levde et ustabilt og ulykkelig liv preget av feilslåtte ekteskap, barn utenfor ekteskap og selvmordsforsøk. 
Hun  var med i hele 43 filmer. Den hun skattet mest var Street Angel (馬路天使), med de to karakteristiske sangene «Four Seasons Song» (四季歌) og «The Wandering Songstress» (天涯歌女).


== Eksterne lenker ==
(en) Zhou Xuan på Internet Movie Database 
(en) Zhou Xuan hos The Movie Database
William X. Kienzle

William X. Kienzle (født 11. september 1928 i Detroit i Michigan, død 28. desember 2001) var en katolsk prest og senere kriminalforfatter. Han ble presteviet i  1954 men forlot prestekallet  i 1974, i stor grad for å kunne gifte seg, og på grunn av uenighet med kirkens avvisning av fraskiltes anledning til gjengifte. Han ble redaktør av et tidsskrift i Minneapolis og flyttet senere til Texas, der han ble direktør for Center for Contemplative Studies ved University of Dallas. 
I 1974 giftet Kienzle seg med Javan Herman Andrews, en journalist fra Detroit Free Press.
Kienzle skrev 24 kriminalromaner der hovedskikkelsen er «Father Robert Koesler», en katolsk prest som virker som detektiv. En av hans mest kjente romaner er  The Rosary Murders (1978), som ble til en kinofilm i 1987 med Donald Sutherland som fader Robert Koesler. Handlingene i bøkene finner sted helt eller delvis i Detroit. 


== Bøker ==
The Rosary Murders (1978)
Death Wears a Red Hat (1980)
Mind Over Murder (1981)
Assault with Intent (1982)
Shadow of Death (1983)
Kill and Tell (1984)
Sudden Death (1985)
Deathbed (1986)
Deadline for a Critic (1987)
Marked for Murder (1988)
Eminence (1989)
Masquerade (1990)
Chameleon (1991)
Body Count (1992)
Dead Wrong (1993)
Bishop As Pawn (1994)
Call No Man Father (1995)
Requiem for Moses (1996)
The Man Who Loved God (1997)
The Greatest Evil (1998)
No Greater Love (1999)
Till Death (2000)
The Sacrifice (1999)
The Gathering (2002)Hans enke, Javan Kienzle, utgav en biografi om ham i 2003: «Judged by Love».


== Referanser ==
Agnieszka Radwańska

Agnieszka Roma Radwańska (født 6. mars 1989 i Kraków) er en polsk kvinnelig profesjonell tennisspiller.
Radwańska bar sitt lands flagg under åpningen av Sommer-OL i London i 2012. Hun nådde nummer 2 på rankingen etter semifinale i Wimbledon i 2012.  Hun er i dag ranket som nummer 3. Radwanska er kjent for sitt intelligente spill og hennes feeling. Hun har 4 år på rad blitt kåret til WTA fan favorite (2012-2015).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(pl) Offisielt nettsted 
(en) Agnieszka Radwańska – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Agnieszka Radwańska – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Agnieszka Radwańska – Olympics.com 
(en) Agnieszka Radwańska – Olympic.org 
(en) Agnieszka Radwańska – Olympedia 
(en) Agnieszka Radwańska – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Agnieszka Radwańska – Polens olympiske komité 
(en) Agnieszka Radwańska – WTA Tennis 
(en) Agnieszka Radwańska – ITF Tennis 
(en) Agnieszka Radwańska – FedCup
Renminuniversitetet

Renminuniversitetet, eller Kinas Folkeuniversitet, eller Renmin University of China (RUC), (kinesisk: 中国人民大学, pinyin: Zhōngguó Rénmín Dàxué, kalt 人大 Réndà) er et nasjonalt universitet i Beijing i Kina. 
Det tilhører gruppen av eliteuniversiteter som støttes av Prosjekt 211.


== Historie ==
Forløper for universitetet var Shaan Bei offentlige skole som ble opprettet av Det kinesiske kommunistparti i 1937 under den annen sino-japanske krig. Senere ble navnet Nordkinas forente universitet og så Nordkinas universitet. 
Kinas Folkeuniversitet ( rénmín = folk) ble offisielt opprettet i 1950 som Folkerepublikken Kinas første nasjonale universitet. Opprinnelig var tanken at dette universitetet skulle bli landets fremste, men den ambisjonen fikk man etter kort tid et mer avslappet forhold til. Universitetet er ikke desto mindre havnet i det absolutte toppskikt. Det har i dag (2007) 23 fakulteter og 13 forskningsinstitutter. I et nasjonalt rangeringssystem for universiteter havner en rekke av Renmin-universitetets fakulteter som regel på førsteplass. 
Universitetet har hovedcampus i Zhongguancungaten i Beijings Haidiandistrikt. Det ligger bare fem til ti minutters kjøretid unna en rekke andre ledende universiteter, som  Pekinguniversitetet, Tsinghuauniversitetet, Beijings teknologiske institutt og Beijing Foreign Studies University. Det er også mindre enn ti minutter fra både det gamle sommerpalasset og det nye sommerpalasset.


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Renmin University of China – kategori av bilder, video eller lyd på Commons