jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Taleflytvansker

Taleflytvansker er en fellesbetegnelse på vansker som går ut over mellommenneskelig verbal kommunikasjon ved å endre talestrømmen til et individ på en uhensiktsmessig måte. Underkategorier av taleflytvansker er stamming og løpsk tale. Taleflytvansker utredes og behandles som oftest av logopeder. Mange barn kan i perioder kan oppleve taleflytvansker, særlig i situasjoner der de er opphisset eller under stort press. Det er imidlertid en fordel å få foretatt utredning og eventuell behandling så tidlig som mulig dersom barnet faktisk har et taleflytproblem, og det anbefales derfor å få foretatt utredning dersom man er urolig for barnets tale. Foreldre til barn med begynnende eller etablerte taleflytvansker anbefales å være gode språklige rollemodeller, og snakke rolig og forsøke å unngå at barnet hisser seg opp eller må konkurrere om oppmerksomheten.


== Referanser ==
Mo herredsstyre 1850–1852

Mo herredsstyre 1850–1852 er en oversikt over representanter i Mo herredsstyre, etter herredsstyrevalget i 1850. Valget ble avholdt den 27. mai 1850.
I 1850 var det direkte valg på personer. De som fikk flest stemmer ble herredsstyremedlemmer.


== Representanter ==


== Kilder ==
Anders Bang Hanssen: Fortegnelse over Medlemmer av Mo Herredsstyre, fra det første Valg i 1838 til og med Valget i 1910, Mo Boktrykkeri, 1910
Juniperus horizontalis

Juniperus horizontalis  eller «Creeping Juniper» er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser i det nordlige Nord-Amerika – stort sett i hele Canada, og i Alaska, videre lokalt i Montana, Dakota, Minnesota, Wisconsin, Illinois, Michigan og Maine.

Arten er en lav busk på 10–20 cm høyde, og er krypende teppedannende med grener som brer seg flere metre utover. Den har grønne, skjellaktige nåler inntil 1–2 mm lange (sjelden inntil 8 mm). Unge nåler er inntil 10 mm lange. Den er nesten uten unntak særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 18 måneder til et blått, 5–7 mm stort, rundt eller todelt bær med 2-3 frø. Hannkonglene er 2–4 mm store og sprer sitt pollen om våren.
Arten danner hybrider med Juniperus virginiana, særlig der disse møtes i Canada. Noe sjeldnere er hybrider med Juniperus scopulorum
Krypende einer er populær ihager, og det er kultivert fram mer enn 100 kunstige varianter: 'Bar Harbor', 'Blue Acres', 'Emerald Spreader', 'Green Acres', og 'Wiltonii'.


== Eksterne lenker ==
(en) Juniperus horizontalis i Encyclopedia of Life 
(en) Juniperus horizontalis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Juniperus horizontalis hos Artsdatabanken 
(sv) Juniperus horizontalis hos Dyntaxa 
(en) Juniperus horizontalis hos ITIS 
(en) Juniperus horizontalis hos NCBI 
(en) Juniperus horizontalis hos The International Plant Names Index 
(en) Juniperus horizontalis hos Tropicos 
(en) Kategori:Juniperus horizontalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Juniperus horizontalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juniperus horizontalis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Conifer Specialist Group – «Juniperus horizontalis» fra IUCN Red List.
Conifers.org – «Juniperus horizontalis» beskrivelse.
Granfosstunnelen

Granfosstunnelen er en veitunnel på Ring 3 (riksvei 150) i Oslo og Bærum. Den har to løp, lengden er henholdsvis 2373 meter mot vest og 2348 meter mot øst. Tunnelen går mellom Ullern kirke og Lysakerkrysset. Mustadkrysset, med forbindelse til Lilleaker, ligger inne i tunnelen.


== Historikk ==
Opprinnelig besto strekningen av to tunneler, den østre og vestre tunnelen med en lengde på henholdsvis 1179 og 1019 meter. De ble bygd som del av Granfosslinjen, en 2,9 km lang motorveiliknende strekning som ble åpnet i 1992 og forbinder Ring 3 med E18
Da de to tunnelene ble åpnet, forsvant en flere tiår gammel flaskehals på veiene i Oslo. Tunnelene ble finansiert med Oslopakke 1.Sommeren 2013 ble det påbegynt arbeider med å bygge et lokk over åpningen mellom de to tunnelene. Utbyggingen ble utført av Mustad Eiendom, anlegget ble ferdigstilt 12. oktober 2017.
Tunnelens navn kommer fra Granfossen i Lysakerelva, som tunnelen går under. Før rehabiliteringen 2017 besto anlegget av to tunneler, allikevel har navnet Granfosstunnelen alltid blitt brukt i entall.


== Platekledd tunnelløp ==
Tunnellveggene var opprinnelig kledd med et hvelv av glassfiberbuer og aluminums- og stålplater. Disse platene skapte en del problemer. Sug og trykkrefter fra trafikken skapte bevegelser og noen av platene løsnet. Rehabiliteringen kostet omkring 100 millioner kroner.


== Infilitrasjonsbrønner ==
Granfosstunnelen ble drevet på slutten av 1980-tallet. Ved Lysaker krysser tunnelen under en dyprenne med løsmassetykkelse på minst 15 m. Før driving av tunnelen ble det gjort en del forundersøkelser og boret tre infiltrasjonsbrønner fra dagen. Disse brønnene var i drift ca. 1,5 år, og denne midlertidige løsningen førte til at poretrykkene ble noenlunde opprettholdt. I et område vest for tunnelen ble det registrert noe setninger. Det er også en del poretrykksmålere i området som det er målt på siden før tunnelen passerte. De leses av ca. 5 ganger i året.
I ettertid (1991/92) ble det boret tre brønner fra tunnelen. En av dem ble boret i driftsfasen og stengt av da den kom i veien for driften av tunnelen. En ny permanent brønn ble boret i sydgående/vestgående løp da tunnelen var ferdig. Brønnen har infiltrert opp til 25 l/min, men infiltrerer i dag ca. 15 l/min. Infiltrasjonstrykket er ca. 5 bar. En brønn ble oppgitt innledningsvis på grunn av driftsproblemer.
I 1997/98 ble pakkeren dratt ut og et rør skiftet ut på grunn av korrosjon. Driftserfaringene fra brønnen er tilfredsstillende, og den har fungert etter sin hensikt. Jevnlig filterrens er nødvendig. Brønnen etterses hver 14. dag, i perioder ikke så ofte. Effekten av brønnen er at poretrykket er løftet omtrent opp til opprinnelig nivå.


== Se også ==
Gromheta tunnel
Herligheta tunnel
Veitunneler i Norge


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, (redaktør): Granfosstunnelen. Oslo byleksikon (4 utgave). Kunnskapsforlaget, Oslo 2000, s. 162. ISBN 82-573-0815-3.
Hyacinthus

Hyacinthus kan sikte til:

Hyakinthos, en muse i gresk mytologi
Hyacinthus (plante), en gruppe løkplanter med duftende blomster
Juniperus scopulorum

Juniperus scopulorum  eller «Rocky Mountain Juniper» er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser i det vestlige Nord-Amerika – i Britisk Columbia og Alberta, videre i hele det vestlige USA inklusive Rocky Mountains, og lokalt i det vestlige Texas. I det nordlige Mexico går den ned til Sonora og Coahuila. En tidligere antatt variant på Vancouver Island antas av mange å være en egen art – Juniperus maritima.

Arten er et tre k på 5–15 meters høyde, sjelden inntil 20 meter. Den har grønne, skjellaktige nåler inntil 1–2 mm lange (sjelden inntil 5 mm). Unge nåler er inntil 10 mm lange. Den er nesten uten unntak særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 18 måneder til et blått, 6–9 mm stort, rundt eller todelt bær med 2-3 frø. Bærene har et lyst, tydelig hvitt vokslag som gjør dem nærmest hvite av utseende. Hannkonglene er 2–4 mm store og sprer sitt pollen om våren. Man antar at alderen kan bli opp mot 2000 år.
Arten danner hybrider med Juniperus virginiana, særlig der disse møtes i USA. Noe sjeldnere er hybrider med Juniperus horizontalis.


== Juniperus maritima ==
En populasjon som siden istiden er isolert på Vancouver Island nordvest for Vancouver, har vært antatt å være en underart eller variant, men anses i økende grad som en egen art – Juniperus maritima. Den likner svært på Juniperus scopulorum, men bærene modnes fortere, er litt mindre og har maksimalt 2 bær.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Juniperus scopulorum i Encyclopedia of Life 
(en) Juniperus scopulorum i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Juniperus scopulorum hos Dyntaxa 
(en) Juniperus scopulorum hos ITIS 
(en) Juniperus scopulorum hos NCBI 
(en) Juniperus scopulorum hos The International Plant Names Index 
(en) Juniperus scopulorum hos Tropicos 
(en) Kategori:Juniperus scopulorum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Juniperus scopulorum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juniperus scopulorum – detaljert informasjon på Wikispecies 
Conifer Specialist Group – «Juniperus scopulorum» fra IUCN Red List.
Conifers.org – «Juniperus scopulorum» beskrivelse.
Kristina Háfoss

Kristina Háfoss (født Danielsen 26. juni 1975 i København) er en færøysk offentlig tjenestekvinne og politiker. Hun er utdannet jurist og økonom. Hun har vært Færøyenes finansminister og kulturminister og medlem av det færøyske Lagtinget for det venstrenasjonale partiet Tjóðveldi. Fra 1. februar 2021 er hun direktør for sekretariatet i Nordisk råd.


== Familie og yrke ==
Hun vokste opp på Argir ved Tórshavn som datter av finansdirektør i SEV John P. Danielsen og sykepleier Anna Helena Zachariasen. Morfaren var Færøyenes telefondirektør, lagtingsmann og viseregjeringssjef Louis Zachariasen. Kristina Háfoss er gift med jurist Ronnie Háfoss.Hun er utdannet cand.polit. og cand.jur. fra Københavns Universitet fra 2002 og 2003. Ved siden av studiene arbeidet Háfoss for det danske Utenriksministeriet og Finansministeriet og for den færøyske sentraladministrasjonen, og ledet fellesorganisasjonen for de færøyske studentene. Deretter arbeidet Háfoss innen bank- og forsikringsvesenet på Færøyene. Hun har også vært styremedlem i Smyril Line.


== Politisk arbeid ==
Háfoss var første gang innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy fra 2002 til 2004, og satt i Lagtingets finanskomité. I februar 2008 ble hun kulturminister (med ansvar for undervisnings-, forsknings- og kulturspørsmål) i Jóannes Eidesgaards andre regjering, men oppgav personlige årsaker idet hun fratrådte i august samme år. Regjeringen gikk i oppløsning måneden etter. I 2011 ble hun på nytt innvalgt på Lagtinget. Hun var nestformann i Lagtingets finanskomité fra 2011 til hun i 2015 ble utnevnt til finansminister i Aksel V. Johannesens regjering. Hun gikk av sammen med resten av regjeringen i 2019.


== Referanser ==
Vikingskipet holdeplass

Vikingskipet holdeplass var en holdeplass på Rørosbanen, i Hamar kommune i Innlandet. Holdeplassen hadde aldri fast trafikk eller betjening. Stoppet ble åpnet 16. august 1993 under forberedelsene til OL 1994 og var tenkt å betjene Vikingskipet skøytehall, derav navnet. På tross av investeringen ble stoppet bare brukt én gang under OL og én gang året før i forbindelse med avviklingen av sykkel-VM 1993.
Holdeplassen var utformet som en buttstasjon og kunne dermed ikke ha gjennomgående trafikk. Sporet var definert som et sidespor til Hamar stasjon, og dermed var all trafikk på sporet betraktet som skifting. Strekningen fra Hamar stasjon til Vikingskipet holdeplass er elektrifisert.
Våren 2016 ble imidlertid de fire benkene og skiltet som stod på holdeplassen, fjernet, og høsten samme år ble sporet fra stasjonsområdet og frem til plattformen revet opp.


== Litteratur ==
Bjerke, Thor og Stenersen, Roar (2002). Rørosbaneboka. s. 206. ISBN 82-90286-24-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Bjerke, Thor og Holom, Finn (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 100. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
Lokomotivmands Tidende, nr. 8 2006
Bilder fra holdeplassen i 2004
Óluva Klettskarð

Óluva Elin Klettskarð (født 24. juni 1965 i Klaksvík) er en færøysk gymnaslærer og politiker (Tj.).
Hun har bifag i historie og nordisk filologi fra Fróðskaparsetur Føroya fra 1991 og 1996, og hovedfag i historie fra Aarhus Universitet fra 2000. Hun har siden 1997 vært lærer ved Føroya Studentaskúli og HF-skeið i Tórshavn.Klettskarð har vært formann i hovedstyret i Tjóðveldi og medlem av partiets arbeidsutvalg. Hun har vært medlem av kommunestyret i Klaksvík fra 2009 til 2016 og vara til Lagtinget i flere valgperioder. I to uker høsten 2008 var hun kulturminister før Tjóðveldi gikk ut av regjeringen. Fra 2015 til 2019 møtte hun fast på Lagtinget, så lenge Sirið Stenberg var medlem av regjeringen.Hun er datter av Páll Klettskarð fra Haraldssund og hustru Edith (født Stenberg) fra Porkeri. Foreldrene drev egen næringsvirksomhet i Klaksvík, og faren ble senere fiskebåtreder. Óluva Klettskarð og Sirið Stenberg er søskenbarn. Óluva Klettskarð er gift med arkivar Andras Sólstein. De er foreldre til fotballspiller Páll Klettskarð.


== Referanser ==
Leptanilloidinae

Leptanilloidinae er en gruppe (underfamilie) av maur. Gruppen omfatter 9 kjente arter fordelt på tre slekter. Nylig ble slekten Amyrmex overført fra Dolichoderinae til Leptanilloidinae ([1]).


== Utseende ==
Små (gjerne 3–4 mm), slanke, gule eller brunlige, blinde maur. De ligner på Leptanillinae fra den gamle verden, og det er sannsynlig at de er et økologisk motstykke til disse, men det er usikkert om de er nært beslektet med dem. Hodet er lengre enn bredt, mer eller mindre firkantet. Både hodet og kroppen er kraftig punktert og matte. Fasettøyne mangler hos arbeiderne, antennene er temmelig kraftige, mandiblene slanke og middels lange. Thorax er ganske slank, beina middels lange og nokså kraftige. Petiolus er to-leddet, bakkroppen (gaster) forholdsvis slank. Hannene har fullt utviklede fasettøyne og ligner på spinkle snyltevepser.


== Levevis ==
Lite synes å være kjent om økologien til denne gruppen, men utseendet tyder på at de fører et underjordisk levesett. De blir plassert i gruppen Dorylomorpha, som omfatter ulike grupper av hærmaur, og det er sannsynlig at også disse har et lignende levesett.


== Utbredelse ==
Denne gruppen finnes bare i Sør- og Mellom-Amerika. De overlapper dermed ikke i utbredelse med Leptanillinae, som de ellers ligner.


== Systematisk inndeling ==

ordenen vepser (veps, maur og bier) (Hymenoptera)
underordenen stilkvepser, (Apocrita)
gruppe broddvepser, (Aculeata)
familien maur (Formicidae)
underfamilie Leptanilloidinae
Amyrmex golbachi Kuznetsov, 1953 – sørlige Argentina
slekten Asphinctanilloides – tre arter
slekten Leptanilloides – fem arter


== Litteratur ==
Bolton, B. 1995. A New General catalogue of the Ants of the World. Harvard University Press. 504 sider. ISBN 0-674-61514-X.
Donoso, D.A., Vieira, J.M. og Wild, A.L. 2006. Three new species of Leptanilloides Mann from Andean Ecuador (Formicidae: Leptanilloidinae). Zootaxa 1201: 47-62. [2]
Hölldobler, B. og Wilson, E.O. 1994. Journey to the Ants. Belknap Press. ISBN 0-674-48525-4
Ward, P.S. og Brady, S.G. 2009. Rediscovery of the ant genus Amyrmex Kuznetsov (Hymenoptera, Formicidae) and its transfer from Dolichoderinae to Leptanilloidinae. Zootaxa 2063: 46-54. [3]


== Eksterne lenker ==
(en) Leptanilloidinae hos ITIS 
(en) Leptanilloidinae hos NCBI 
(en) Kategori:Leptanilloidinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Leptanilloidinae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree Of Life: Leptanilloidinae Bilder
Antweb: Leptanilloidinae
Juniperus standleyi

Juniperus standleyi eller «Standley's Juniper» er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser i det sørøstlige mesxico og i Guatemala.
Arten er en busk eller et tre, og er 5-15 meter høy eller i sjeldne tilfeller inntil 20 meter. GreDen har skjellaktige nåler inntil 1-1,5 mm lange. Unge nåler er 5–7 mm lange. Den er nesten uten unntak særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 18 måneder til et svart-blå, 6–9 mm stort bær med tynt hvitt vokslag, og 3-6 frø. Mange fugler lever av frøene om vinteren. Hannkonglene er 1–2 mm store og sprer sitt pollen om våren.


== Eksterne lenker ==
(en) Juniperus standleyi i Encyclopedia of Life 
(en) Juniperus standleyi i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Juniperus standleyi hos NCBI 
(en) Juniperus standleyi hos The International Plant Names Index 
(en) Juniperus standleyi hos Tropicos 
(en) Kategori:Juniperus standleyi – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juniperus standleyi – detaljert informasjon på Wikispecies 
Conifer Specialist Group – «Juniperus standleyi» fra IUCN Red List.
Conifers.org – «Juniperus standleyi» beskrivelse.
Mo herredsstyre 1852–1854

Mo herredsstyre 1852–1854 er en oversikt over representanter i Mo herredsstyre, etter herredsstyrevalget i 1852. Valget ble avholdt den 10. mai 1852.
I 1852 var det direkte valg på personer. De som fikk flest stemmer ble herredsstyremedlemmer.


== Representanter ==


== Kilder ==
Anders Bang Hanssen: Fortegnelse over Medlemmer av Mo Herredsstyre, fra det første Valg i 1838 til og med Valget i 1910, Mo Boktrykkeri, 1910
Juniperus monosperma

Juniperus monosperma  eller «One-Seed Juniper» er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser på 1 000–2 300 meters høyde i det vestlige Nord-Amerika i statene Arizona, New Mexico, texas, vestligste Oklahoma og ned til Chihuahua i Mexico.
Arten er nært beslektet med Juniperus angosturana .
Arten er en busk eller lavt tre, har langsgående strimlete grå-brun bark, og er 2–7 meter høy, sjeldent inntil 12 meter. Grenene står litt oppover, arten er ofte flergrenet, og kronen rund og fyldig. Den har grønne, skjellaktige nåler inntil 1–5 mm lange. Unge nåler er inntil 10 mm lange. Den er oftest særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 6–8 måneder til et blått, 3–7 mm stort bær med lysehvitt vokslag, og 1–2 frø. Mange fugler lever av frøene om vinteren. Hannkonglene er 2–4 mm store og sprer sitt pollen på senvinteren. Arten er svært sjelden i Mexico, og kanskje utryddet i vill tilstand der.
Det særegne med denne einerarten er at trevirket råtner lett, det inneholder ikke den samme naturlige impregnering som de aller fleste andre einerarter har.


== Eksterne lenker ==
(en) Juniperus monosperma i Encyclopedia of Life 
(en) Juniperus monosperma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Juniperus monosperma hos ITIS 
(en) Juniperus monosperma hos NCBI 
(en) Juniperus monosperma hos The International Plant Names Index 
(en) Juniperus monosperma hos Tropicos 
(en) Kategori:Juniperus monosperma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Juniperus monosperma – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juniperus monosperma – detaljert informasjon på Wikispecies 
Conifer Specialist Group – «Juniperus monosperma» fra IUCN Red List.
Conifers.org – «Juniperus monosperma» beskrivelse.
Mo kommunestyre 1854–1856

Mo kommunestyre 1854–1856 er en oversikt over representanter i Mo herredsstyre, etter herredsstyrevalget i 1854. Valget ble avholdt den 15. juni 1854.
I 1854 var det direkte valg på personer. De som fikk flest stemmer ble herredsstyremedlemmer.


== Representanter ==


== Kilder ==
Anders Bang Hanssen: Fortegnelse over Medlemmer av Mo Herredsstyre, fra det første Valg i 1838 til og med Valget i 1910, Mo Boktrykkeri, 1910
Juniperus occidentalis

Juniperus occidentalis, lokalt kalt "Western Juniper " eller «Sierra Juniper», er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser i 800-3 000 meters høyde i det vestlige USA. Den tåler tørke godt og kan konkurrere med større trær mange steder.

Det er to varianter av arten:
Juniperus occidentalis var. occidentalis – «Western Juniper» – vokser i det nordvestre USA nord for 40° 30' N, og er en busk eller et tre 4-15 meter høyt, ytterst sjelden inntil 26-28 meter i Oregon. Den har grå-grønne, skjellaktige nåler inntil 1–2 mm lange. Unge nåler er inntil 5–10 mm lange. Den er i halvparten av tilfellene særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 18 måneder til et brun-blå, 7–10 mm stort bær med hvitt vokslag, og 1-3 frø. Hannkonglene er 2–4 mm store og sprer sitt pollen i februar-mars.
Juniperus occidentalis var. australis  – «Sierra Juniper» – vokser i California og vestre Nevada sør for 40° 30' N, og er et tre 12-26 meter høyt. Diameteren kan bli hele 3,88 meter. Den har brun-rød, langsgående strimlet bark og skjellaktige nåler inntil 1–2 mm lange. Unge nåler er inntil 5–10 mm lange. Den er i 90-95 % av tilfellene særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 18 måneder til et brun-blå, 5–9 mm stort bær med hvitt vokslag, og 1-3 frø. Hannkonglene er 2–4 mm store og sprer sitt pollen i februar-mars.


== Eksterne lenker ==
(en) Juniperus occidentalis i Encyclopedia of Life 
(en) Juniperus occidentalis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Juniperus occidentalis hos ITIS 
(en) Juniperus occidentalis hos NCBI 
(en) Juniperus occidentalis hos The International Plant Names Index 
(en) Juniperus occidentalis hos Tropicos 
(en) Kategori:Juniperus occidentalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Juniperus occidentalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juniperus occidentalis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Conifer Specialist Group – «Juniperus occidentalis» fra IUCN Red List.
Conifers.org – «Juniperus occidentalis» beskrivelse.
Heckler & Koch VP70

Heckler & Koch VP70 er en halvautomatisk pistol produsert av den tyske våpenprodusenten Heckler & Koch. 
VP er forkortelse for «Volkspistole» (folkepistol), og 70 er for 1970 da den ble introdusert. Den er kamret for ammunisjon i kaliber 9 x 19 mm Luger, og tar 18 patroner i våpenmagasinet. Den er laget i polymer, og er den første polymerpistolen som ble laget. Våpenet har fjørbelastet tennstempel, slik som på GLOCK-pistoler. Den har double-action avtrekk, som er relativt tungt. Den var i midlertidig ikke spesiell suksessfull, og solgte dårlig.
Den ble produsert fra 1970 til 1989.


== Varianter ==
Den ble laget også i en militærvariant med feste for skulderstokk, som når den er montert, gir mulighet til tre-skudds byger. Når den ikke er montert kan den brukes som hylster. 

Heckler & Koch VP70-Z – sivil utgave
Heckler & Koch VP70-Z – sivil utgave for kaliber 9 x 21 mm IMI ammunisjon, kun 400 stk laget for det italienske markedet
Heckler & Koch VP70-M – militær utgave med feste for skulderstokk
Cerapachyinae

Cerapachyinae er en gruppe (underfamilie) av maur. Gruppen omfatter 218 kjente arter fordelt på fem slekter, utbredt over tropiske og subtropiske områder.


== Utseende ==
Små til middelsstore, slanke, sylindriske maur, gule til svarte på farge. Kroppen er lang og slank, med korte hår. Hodet er lengre enn bredt, mange mangler fasettøyne, antennene er kraftige, mandiblene ikke påfallende store. Beina er nokså korte, thorax slank. Petiolus består av to ledd, det bakerste er tett sammenvokst med gaster men ser annerledes ut enn gaster-leddene. Bakkroppen (gaster) er slank og sylindrisk med velutviklet giftbrodd hos arbeiderne. Hannene ligner spinkle snylteveps.


== Levevis ==
Utseendet, med sylindrisk, kortbeint kropp og ofte manglende øyne, tyder på at de fører et underjordisk levevis. Denne gruppen er rovdyr som spesialiserer seg på leve av andre maur.


== Utbredelse ==
Disse maurene er utbredt i tropiske og subtropiske områder over hele verden.


== Systematisk inndeling ==

ordenen vepser (veps, maur og bier) (Hymenoptera)
underordenen stilkvepser, (Apocrita)
gruppe broddvepser, (Aculeata)
familien maur (Formicidae)
underfamilie Cerapachyinae
slekten Acanthostichus – 23 arter
slekten Cylindromyrmex – 13 arter
Cerapachyini
slekten Cerapachys – 144 arter
slekten Simopone – 16 arter
slekten Sphinctomyrmex – 22 arter


== Litteratur ==
Bolton, B. 1995. A New General catalogue of the Ants of the World. Harvard University Press. 504 sider. ISBN 0-674-61514-X.
Hölldobler, B. og Wilson, E.O. 1994. Journey to the Ants. Belknap Press. ISBN 0-674-48525-4


== Eksterne lenker ==
(en) Cerapachyinae hos Fossilworks 
(en) Cerapachyinae hos ITIS 
(en) Cerapachyinae hos NCBI 
(en) Kategori:Cerapachyinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cerapachyinae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree Of Life: Cerapachyinae Bilder
Antweb: Cerapachyinae
Dei siste beat-poetane i Midthordaland

Dei siste beat-poetane i Midthordaland er en novelle av Ragnar Hovland, gitt ut i 1981.