jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Song to Woody

«Song to Woody» er en av de første sangene skrevet av den amerikanske singer-songwriter Bob Dylan.
Sporet er fra hans selvtitulerte debutalbum Bob Dylan fra 1962. Sangen meddeler Dylans verdsettelse av folkemusikklegenden Woody Guthrie, og er basert på Guthries sang, «1913 Massacre». Sangen refererer også til ikoner som Cisco Houston og Leadbelly, som lagde musikk som Dylan verdsatte.


== Eksterne lenker ==
Tekst
MK «Batnfjord»

MK «Batnfjord» (fiskerinr. M-5-ØE) (kallesignal LFJC) var i perioden 1940-1968 et fraktefartøy av tre med fortid som seilfartøy. Navnet vil for alltid være knyttet til en dramatisk redningsdåd da hurtigruteskipet «Prinsesse Ragnhild» 23. oktober 1940 krigsforliste ved Landegode ved Bodø og «Batnfjord» reddet hele 142 overlevende fra det kalde havet.


== Forhistorie ==
MK «Batnfjord»s opphav er uklart og der eksisterer to ulike versjoner:
Alternativ 1:
Bygd 1894 i Frankrike. Franske eiere frem til Hans Mikkelsen Jensen, Marstal, Danmark (se alt.2).
Alternativ 2:
Bygd av tre i 1863 i Stavanger som seilfartøy «Spes». Fortsettelse som under.


== «Jenny» ==
1904: Solgt til N. Jönnson, Limhamn, Sverige. Omdøpt «Jenny».
16. juni 1907: I kollisjon med dansk dampferge «Marie» ved Masnedø. Kondemnert.
1907: Solgt «as-is» til Skipsbygmester O. Hansen, Stubbekøbing, Danmark. Reparert av eier. Brt: 74.
19xx: Solgt til Hans Mikkelsen Jensen, Marstal, Danmark.
1911: Solgt til J.Nielsen Kragenæs, Ærø, Danmark.
1913: Solgt til H.Jensen,Kragnæs.Ærø,Danmark


== «Jenny» - norsk historie ==
1916: Solgt til Hans Aas, Fredrikstad. Ombygd til motordrift: Bolinder 122bhk (1914).
1918: solgt til P/r L.A.Frøset, Steinkjer.
1925: Konkurs. Overtatt av Innherred Sparebank, Steinkjer som kreditor.
1928: Solgt til Johannes Kaldefos, Bergen.
1932: Solgt til Johannes Kaldefos m.fl., Bergen.
1933: Solgt til Salomon Havn m.fl., Eikefjord.
1933: Solgt til Hermann Michelsen, Bergen. Omdøpt «Bergny», men dette ble aldri registrert.
1935: Solgt til N. Rømer, Trondheim.


== MK «Solvaag» ==
1935: Solgt til Ragnvald Solvåg, Bud.
1936: Omdøpt «Solvaag».


== MK «Batnfjord» ==
1939: Solgt til Knut Indergård, Batnfjordsøra på Nordmøre / Kristiansund N (fiskerinr. M-5-ØE).
1940: Omdøpt «Batnfjord».
23. oktober 1940: «Batnfjord» befant seg nær Landegode ved Bodø da «Prinsesse Ragnhild» i nordgående hurtigrute kl. 11.20 sank etter eksplosjon om bord. «Batnfjord» kom raskt til assistanse og reddet alene 142 mennesker. Også fiskefartøyet «Gange-Rolf» reddet flere mennesker. Likevel omkom 25 av hurtigruteskipets besetning, 56 passasjerer og ca. 150 tyske soldater.
1965: Solgt til Oskar Holbakken, Stjørna.
1966: Solgt til P/r Batnfjord / v. Jørgen Eilertsen, Kabelvåg.
28. november 1968: «Batnfjord» var på vei sørover fra Balsfjord med brensel da den kantret og sank på Stad. Årsaken oppgis dårlig stabilitet pga. mye overvann.


== Se også ==
DS «Prinsesse Ragnhild» for mer informasjon om «Prinsesse Ragnhild»s krigsforlis.


== Kilder ==
Norsk Skipsfartshistorisk Selskaps blad «Skipet» / Thor B. Melhus
Trygve Eriksen jr.'s arkiv
She Belongs to Me

«She Belongs to Me» er en sang av Bob Dylan, og ble først utgitt som andresporet på albumet Bringing It All Back Home fra 1965. 
Tina Turner silte inn sangen og ga den ut på albumet Tina Turns the Country On! i 1974. På albumet ble sangen kalt He Belongs To Me.
Sangen har blitt covret av mange andre artister, blant annet; Barry McGuire, The Grateful Dead, The Flying Burrito Brothers, Leon Russell, Harry Connick, Jr., The Nice, Richard Shindell, Buddy Greene og Ricky Nelson.
Den har også blitt oversatt til en fransk versjon av Francis Cabrel, kalt «Elle M'Appartient (C'est une Artiste)».


== Innspillinger ==
Bringing It All Back Home, 1965
Self Portrait, 1970
Bob Dylan's Greatest Hits Vol. II, 1971
The Bootleg Series Vol. 4: Bob Dylan Live 1966, The "Royal Albert Hall" Concert, 1998
The Bootleg Series Vol. 7: No Direction Home: The Soundtrack, 2006


== Eksterne lenker ==
Lyrics to the song på bobdylan.com
Sanna 77

Sanna-77 er en maskinpistol produsert på 1970-tallet i Sør-Afrika.
Den stammer fra en linje med maskinpistoler tilbake til Rhodesia og Unilateral Declaration of Independence (UDI) fra tidlig på 1960-tallet. Produksjonen startet på 1970-tallet i Sør-Afrika, og holdt frem til ca. 1980. Den er ikke en ekte maskinpistol da den ble kun produsert til sivile, og da i halvautomatisk utførelse. Den ble kamret for ammunisjon i kaliber 9 x 19 mm Luger, og har foldestokk.
Donaukommisjonen

Donaukommisjonen er en mellomstatlig organisasjon stiftet for å oppfylle Overenskomsten om reguleringen av skipsfarten på Donau av 18. august 1948 (Beogradoverenskomsten). Ved stiftelsen i 1948 hadde kommisjonen sete i Galați. Fra 1954 er hovedkontoret i Budapest.
Beogradoverenskomsten slår fast retten til fri ferdsel for handels- og lystfartøyer på Donau. Overenskomstens formål er å styrke de økonomiske og kulturelle bånd mellom medlemsstatene og andre nasjoner. 
Donaukommisjonen har 11 medlemsstater: Bulgaria, Tyskland, Kroatia, Moldova, Østerrike, Romania, Russland, Serbia, Slovakia, Ukraina og Ungarn. Kommisjonen består av en representant fra hvert medlemsland. Den velger blant sine egne en president, en visepresident og en sekretær for en valgperiode på tre år av gangen. Kommisjonen har til disposisjon et sekretariat med spesialister innenfor forskjellige fagområder. Sekretariatet ledes av en generaldirektør. Embetsspråket i Donaukommisjonen er tysk, fransk og russisk.
Donaukommisjonens ansvarsområde går fra Kelheim i Tyskland til Svartehavet. Dette er identisk med den delen av Donau som det er mulig å trafikkere med større skip.


== Historie ==
Donaukommisjonens forløpere var Den europeiske Donaukommisjonen av 1856 og Den internasjonale Donaukommisjonen av 1921 som begge ble oppløst av Tyskland i 1940.
Donaukommisjonen ble etter forslag fra Sovjetunionen og mot vestmaktenes stemmer, stiftet under konferansen om Donau i Beograd i 1948. Medlemsstatene ble i tillegg til Sovjetunionen, Bulgaria, Ungarn, Romania, Ukraina, Tsjekkoslovakia og Jugoslavia.
Østerrike er medlem av kommisjonen fra 1960 og Tyskland fra 1998, da også tysk ble offisielt språk i kommisjonen i tillegg til fransk og russisk.
Donaukommisjonen er observatør i Den internasjonale kommisjonen for beskyttelse av Donau (ICPDR)


== Eksterne lenker ==
«(de) (en) Donaukommisjonens offisielle hjemmeside». Besøkt 8. mars 2009. 
«(de) Aeiou Østerriksk nettleksikon». Arkivert fra originalen 1. februar 2008. Besøkt 8. mars 2009. 
«(de) Meyers konversasjonslexikon». Besøkt 8. mars 2009. 
«SNL». Besøkt 16. mai 2010.
Guvernementet Asyut

Asyut (arabisk: اسيوط ) er et guvernement sør i Egypt som dekker en strekning av Nilen. Dets hovedstad er Asyut.


== Kilder ==
Governorates of Egypt statoids.com


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Asyut Governorate – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vihanti

Vihanti  er en tidligere kommune i landskapet Norra Österbotten i Finland. Kommunen hadde cirka 3 300 innbyggere og et areal på 485,21 km². Vihanti var en finskspråklig kommune som grenset til kommunene Haapavesi, Oulainen, Pyhäjoki, Brahestad, Siikajoki og Siikalatva.
Den 1. januar 2013 ble Vihanti en del av kommunen Brahestad.


== Vennskapsbyer ==
 Märjamaa, Estland


== Referanser ==
Pyhäjärvi

Pyhäjärvi (1993–95: Pyhäsalmi) er en by og kommune i landskapet Norra Österbotten i Finland. Kommunen har 6 019 innbyggere (2009) og et areal på 1 460 km². Pyhäjärvi er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene  Haapajärvi, Kiuruvesi, Kärsämäki, Pielavesi, Pihtipudas og Pyhäntä.
Pyhäntä

Pyhäntä er en kommune i landskapet Norra Österbotten i Finland. Kommunen har cirka 1 700 innbyggere og et areal på 847,43 km².Pyhäntä er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene  Kajana, Kiuruvesi, Kärsämäki, Pyhäjärvi, Siikalatva og Vieremä.
Fylkesvei 2814

Fylkesvei 2814  går mellom Bjørkeflåta, Nore og Uvdal – Austbygde, Tinn kommune.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av de tidligere fylkesvei 124 (Buskerud) og fylkesvei 755 (Telemark).


== Kommuner og knutepunkter ==
 Viken fylke

Nore og UvdalTinnsvegen 

Luråsmogan 

Ådalen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2814
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Brahestad

Brahestad (finsk: Raahe) er en by og kommune i landskapet Norra Österbotten i Finland. Kommunen har 25 392 innbyggere og et areal på 1399,3 km². Brahestad er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Oulainen, Pyhäjoki, Siikajoki og Vihanti. 
Byplanen ble opprinnelig tegnet av landmåler og ingeniør Claes Claesson.


== Befolkningsutvikling ==


== Vennskapsbyer ==
 Mo i Rana, Norge
 Skellefteå, Sverige
 Løgstør, Danmark
 Tsjerepovets, Russland
 Košice, Slovakia
 Vårgårda, Sverige
 Kullamaa, Estland


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Raahe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Uppslagsverket Finland, Brahestad
Personekvivalent

Personekvivalent eller personenhet er et uttrykk fra kommunalteknikk, og er et uttrykk for kapasitet og belastning i vannforsyning, kloakkanlegg og avløpsrensing.Personekvivalent, pe: Den mengde organisk stoff som brytes ned biologisk med et biokjemisk oksygenforbruk målt over fem døgn, BOF5 , på 60 g oksygen per døgn. Forurensningsforskriften
Personer har en del av sitt forbruk av vann og sitt bidrag av avløp der de bor, og en del på jobb eller skole. Derfor regnes en beboer som 0,8 pe, mens en arbeidsplass eller elev regnes som 0,2 pe.
Meierier, slakterier og andre virksomheter bidrar også med organisk stoff. Det samme gjør jord. Personekvivalent er derfor ikke det samme som person. Organisk stoff kan sedimentere i avløpsledninger for så å spyles ut når det regner. Mengden organisk stoff i avløpet varierer derfor.
For å beregne hvor mange personer som er knyttet til et avløpsanlegg, kan man regne at hver person bidrar med 1,6 gram totalt fosfor, tot P, pr døgn. Fosfor fra mennesker er i større grad enn organisk stoff løst, slik at mengden ikke varierer så mye med nedbør. Nitrogen (12 g pr. person og døgn) og koksalt (10 gram pr. person og døgn) kan også med forbehold brukes i slik beregning.
Vannforbruk i husholdninger beregnes til 130–180 liter per persondøgn; Avløpsrør og kummer er ikke så tette som man kunne ønske. I tillegg kommer en del feilkoblinger. Derfor er det vanlig at mengden avløpsvann er dobbelt så stor som vannforbruket skulle tilsi.
Også forbruk innenfor landbruk og industri kan omregnes til personekvivalenter.


== Se også ==
Biologisk oksygenforbruk


== Referanser ==
Superfinalen

For tilsvarende kamp som arrangeres fra 2017, se «Mesterfinalen»
Superfinalen var en årlig veldedighets- og prestisjekamp mellom vinneren av Tippeligaen og Cupmestrene fra året før. Kampen ble spilt én uke før Tippeligaen startet. Turneringen var inspirert av den engelske turneringen FA Community Shield.


== Historie ==


=== 2009 ===
Turneringen ble i 2009 innført som et pilotprosjekt av Norges Fotballforbund i samarbeid med Norsk Toppfotball, TV2 og UNICEF i 2009, på initiativ fra Stabæk og UNICEF. I den første superfinalen i 2009 tok Stabæk i mot Vålerenga i den første offisielle kampen på Stabæks hjemmebane Telenor Arena. Stabæk vant denne kampen 3-1.


=== 2010 ===
Turneringen ble videreført i 2010 med finale mellom cupmester Aalesund og serievinner Rosenborg. Superfinalen ble spilt søndag 7. mars 2010 kl. 19.00 på Color Line Stadion, som Rosenborg vant 3-1.


=== 2011 ===
I 2011 uttalte administrerende direktør Niels Røine i Norsk Toppfotball til Drammens Tidene at NFF og NTF ikke ville arrangere en offisiell superfinale i 2011 mellom Rosenborg og Strømsgodset. Røine holdt dørene oppe for at klubbene kunne arrangere kampen selv, men det ble ikke gjort.


== Superfinalevinnere i fotball (2009–2010) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Superfinalen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alex Albrecht

Alexander Jennings Albrecht (født 14. august 1976 i Vienna i Virginia i USA) er en amerikansk TV-kjendis, skuespiller og podkaster som bor i Hollywood i California. Han er best kjent for sin tidligere jobb i TechTV-serien The Screen Savers og sin ukuelige podkast Diggnation og The Totally Rad Show. 15. juli 2008 startet han en ny podcast og nettsted ved navn Project Lore som i sin helhet er dedikert til World of Warcraft.


== Eksterne lenker ==
(en) Alex Albrecht på Internet Movie Database 
(en) Alex Albrecht hos The Movie Database
John Ole Askedal

John Ole Askedal (født 30. juli 1942 i Arendal) er en norsk filolog. Han er professor emeritus ved Universitetet i Oslo og var inntil sommeren 2012 professor i tysk språkvitenskap. 
Askedal gjennomførte Forsvarets russiskkurs og er senere utdannet cand.philol. ved UiO i 1969 med filosofi grunnfag, nordisk mellomfag, russisk mellomfag og tysk hovedfag. Han var universitetslektor ved Universitetet i Trondheim 1970-1975, og ble ansatt ved Universitetet i Oslo i 1976, hvor han ble dosent i 1976 og professor i tysk språkvitenskap i 1986. Han har vært bestyrer for Germanistisk institutt og leder av Nasjonalt fagråd for tysk. Han har publisert rundt 500 vitenskapelige og andre faglige arbeider, særlig om tysk, germansk og nordisk språk og litteratur.Fra 1995 var han redaktør av Norsk Lingvistisk Tidsskrift.
Han er medlem av Det Norske Akademi for Språk og Litteratur (fra 1994), hvor han i perioden 1996-2010 var visepreses og fra 2021 er preses. Han har også vært medlem av Norsk språkråd i ti år fra 1996. 
Askedal er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi (fra 1990) og Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (fra 2007).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av John Ole Askedal i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av John Ole Askedal i BIBSYS
Port Vell

Port Vell (katalansk for «Den gamle havna») er ei havn i Barcelona. Den ble anlagt under byfornyingsprosjektet i forkant av De olympiske leker i 1992. Før dette var området nedslitt og fullt av tomme varehus, jernbanespor og fabrikker.
Port Vell er i dag et viktig område i byen, og er populær blant turister. Langs med havna går gata Passeig de Colom, og nede ved vannet er det en havnepromenade. La Rambla ender opp nede ved Port Vell, og som en forlengelse av denne gata går brua Rambla del Mar ut til kjøpe- og underholdningssenteret Maremàgnum, som blant annet inneholder en IMAX-kino, en rekke barer og restauranter og Akvariet i Barcelona.
Svenska Akademiens Finlandspris

Svenska Akademiens Finlandspris er en litteratur- og kulturpris på 100 000 kroner (2007). Prisen ble innstiftet av Svenska Akademien i 1966 og tildeles for betydningsfull innsats innen Finlands finlandssvenske kulturliv.


== Liste over prismottagere ==
1966 Hagar Olsson
1967 Rabbe Enckell
1968 Georg Henrik von Wright
1969 Tito Colliander
1970 Solveig von Schoultz
1971 Bo Carpelan
1972 Tove Jansson
1973 Rabbe Enckell
1974 Olof Enckell
1975 Erik Ekelund
1976 Christer Kihlman
1977 Olav Ahlbäck
1978 Johannes Salminen
1979 Erik Tawaststjerna
1980 Lars Huldén
1981 Göran Schildt
1982 Oscar Nikula
1983 Erik Stenius
1984 Carl-Eric Thors
1985 Erik Allardt
1986 Torsten Steinby
1987 Kai Laitinen
1988 Claes Andersson
1989 Matti Klinge
1990 Ulla-Lena Lundberg
1991 Johan Wrede
1992 Tua Forsström
1993 Jan-Magnus Jansson
1994 Max Engman
1995 Clas Zilliacus
1996 Valdemar Nyman
1997 Kari Tarkiainen
1998 Mikael Enckell
1999 Ralf Långbacka
2000 Finsk Tidskrift
2001 Thomas Warburton
2002 Märta Tikkanen
2003 Tuva Korsström
2004 Jörn Donner
2005 Peter Sandelin
2006 Rainer Knapas
2007 Henrik Meinander
2008 Christer Kihlman
2009 Nils Erik Forsgård
2010 Ann Sandelin
St. Johanneslogen Edda

St. Johanneslogen Edda er en frimurerlosje i Den Islandske Frimurerorden (St. Johannesloge nr 1) som ble innviet den 6. januar 1919 i Reykjavík. Losjen er den første som ble opprettet på Island. Dens motto er IN CORDE ET ANIMO UNUM.
Den eldste kjente aktivitet blant frimurere på Island, fant sted i form av en sammenkomst den 24. juni 1900. I 1902 ble det deretter avholdt et møte mellom to norske og to tyske frimurere, på et avsides liggende sted på Island.
De første frimurere på Island var Thordur Skulason Thorlacius, som i 1817 ble innviet i St. Johanneslogen Zorobabel og Fredrik til det Kronede Haap i København. Den andre var Dr. Grimur Thorgrimsson Thomsen, som ble innviet i samme losje i 1817. 
Den 21. februar 1906 ble bankdirektøren Ludvig Emil Kaaber innviet i Zorobabel, og den 15. november samme år var han en av syv frimurere som møttes i Reykjavik for å diskutere opprettelsen av en frimurergruppe. Den 15. november 1913 ble den opprettet med tillatelse fra Den Danske Frimurerorden under navnet «Edda». Den 6. januar 1916 ble den opphøyd til broderforening, og den 6. januar 1919 ble den opphøyd til selvstendig losje med  Ludvig Emil Kaaber som første Ordførende Mester.
Barcelonas provinsting

Barcelonas provinsting er et offentlig organ som utøver teknisk, økonomisk og teknologisk støtte til de 311 kommunene i provinsen Barcelona. Det har også ansvaret for enkelte av de offentlige tjenestene i selve byen. Tinget ble oppretta i 1836 som en følge av at Spania ble delt inn i provinser.
Tinget holder til i Rambla de Catalunya 126 i Barcelona, i bygninga Casa Serra, som er tegna av Josep Puig i Cadafalch.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Diputació de Barcelona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nesøy

Nesøy er en øy i kommunene Lurøy og Rødøy i Nordland. Polarsirkelen krysser den sørlige delen av øya. Øya har et areal på 14,5 km² og 126 innbyggere (2016). Nesøya har to fjell, Nord- og Sørfjellet.
Nesøy har én skole med totalt 11 elever og har full barnehage med 9 barnehagebarn.
Bessværgrunna ligger nord for øya utenfor Svinøya og er et fiskeparadis for stortorsk og sei. Nesøyfjorden ligger på østsiden av øya med Hestmannøy på den andre siden. I vest ligger Trænfjorden med Træna enda lenger vest.
Rainiai-massakren

Rainiai-massakren (litauisk: Rainių žudynės) var en massakre på mellom 70 og 80 litauiske politiske fanger som ble gjennomført av Den røde armé og NKVD, Sovjetunionens politiske politi, mellom 24. og 25. juni 1941. Det var en av en rekke lignende massakrer gjennomført av sovjetrusserne i det okkuperte Litauen. Mange tusen ble drept i disse massakrene. Rainiai-massakren var ikke den mest omfattende av massakrene, men er en av de best kjente, særlig på grunn av den ekstreme brutaliteten og torturen ofrene ble utsatt for fra russerne. Ofrene var utsatt for så grov tortur at bare 27 ofre kunne identifiseres da massegravene ble funnet av tyske styrker tre dager senere. Lignende grusomheter ble også begått andre steder, i Tartu-massakren drepte russerne nesten 250 mennesker.
De fleste gjenlevende ansvarlige for massakren som fremdeles oppholdt seg i Litauen rømte til Russland eller Israel (flere av dem var jøder) etter Sovjetunionens sammenbrudd. Både Russland og Israel har nektet å utlevere dem. En av de hovedansvarlige, Nachman Dushanski, bodde i Israel frem til sin død i 2008. En annen, Pjotr Raslan, som var sjef for NKVD i Telsiai, ble i 2001 dømt til livsvarig fengsel for folkemord av en litauisk domstol, men han er fortsatt på frifot og beskyttes av russiske myndigheter.


== Tortur ==
De russiske soldatene hadde revet ut tunger, skåret over ører, dratt ut fingernegler, utsatt fangene for branntortur, helt etsende syre over dem, vippet ut øyne med kniv. Flere fanger var skalpert, andre hadde fått kjønnsorganene skåret over og puttet i munnen. Videre hadde fanger blitt flådd, og huden var brukt som belte for å binde hendende deres. Legeundersøkelser viste at fangene hadde vært i live mens de hadde blitt utsatt for torturen.


== Eksterne lenker ==
Dagbladet: Her er det ukjente Holocaust
Pjotr Raslan

Pjotr Raslan (russisk: Пётр Раслан, født 25. mars 1914, død 2002) er en litauisk-russisk kommunist som under andre verdenskrig var sjef for NKVD i Telsiai og en av de ansvarlige for Rainiai-massakren, der en rekke litauiske politiske fanger ble utsatt for ekstrem tortur og myrdet. Raslan mottok senere medaljer og hadde høye stillinger i Sovjetunionen. 
Han ble i 1938 dømt til fem års fengsel for revolusjonær aktivitet av Litauiske myndigheter. I 1992, like etter Sovjetunionens oppløsning, skilte han seg fra sin kone og flyttet til Russland.I 2001 ble han dømt til livsvarig fengsel in absentia for folkemord av en litauisk domstol. Russland nektet å utlevere ham. Raslan døde året etter, 87 år gammel.


== Referanser ==
Knut Gribbs filmografi

Knut Gribbs filmografi. Knut Georg Gribb er en fiktiv detektiv fra Oslo, først beskrevet av forfatteren Sven Elvestad under pseudonymet Kristian F. Biller i 1908. Over hundre år senere er politifullmektig Knut Gribb fremdeles i tjeneste. Hans mange saker er dokumentert først og fremst i magasinet Lys og Skygge (1908–10), Detektiv-Magasinet (1928–66), Bladkompaniets romanserie Knut Gribb (1971–2004) og NRK Radioteaterets hørespillserie Knut Gribbs bedrifter (1998–2010). Episoder fra hans liv er imidlertid også nedtegnet i et stort antall andre norske og svenske magasiner, ukeblader og bøker.


== Filmer ==


== Referanser ==
Øyulv Gran

Øyulv Gran (født høsten 1902 i Vålerenga, Oslo, død 1972) var en norsk populærforfatter. Han skrev under psevdonymene ØG, Øivind/Øyvind Grundt, Brynjulf Bagge (en enkelt gang), Ottar Karlsrud og Alf Rakstad. I Sverige anvendte han psevdonymet Stein Winge
Allerede tretten år gammel fikk han publisert noen historier i Tyrihans. Hans første kriminalfortelling var antaglig den lille føljetongen Mysteriet i stenbruddet, som fantes i spalten Vore barn i Norske hjem i desember 1918. Her blir leserne kjent med detektiv Harald Ask fra Kristiania og hans assistent Knut Sundt.
I 1923 startet han på farmasøytutdannelse og jobbet i fem år på apotek til han ble arbeidsløs. Han kunne derfor konsentrere seg mer om skrivingen.
Hans navn fantes i alle slags skrifter, fra Detektiv-Magasinet, Romantikk, Øvre Smaalenenes Avis til Krigsropet, i aviser, ukeblader samt julehefter. I 1956 anslo man at hans fortelliger var solgt i fem millioner eksemplarer i Sverige. For Norges del kan man legge til et par millioner.
I sine fortellinger for Detektiv-magasinet la Gran et lag av Edgar Wallace og stumfilmmelodrama på arven fra Stein Riverton, med velorganiserte forbryterbander ledet av maskerte kriminelle genier. Hans språk er høydramatisk, klisjémettet og uten gnist av originalitet eller selvironi;det virker i hovedsak satt sammen av kolportasjelitteraturens mest oppstyltede og forslitte vendinger.Gran skev flere fortellinger om Knut Gribb.
Han utgav også to bøker på Forlagshuset: Redselen i det gamle hus (Nøkkelbok nr. 33 i 1942 med Harald Ask) og I død manns sko under psevdonymet Brynjuf Bagge (Nøkkelbok nr. 34 i 1942 med Paul Hodne).
Sommeren 1943–våren 1945 var han redaktør i det da nazifiserte Kommunen og vi, som er organet for Kommunale kontorfunksjoners forening.
Sammenlagt skrev han 74 fortellinger for det svenske Alibi-Magasinet i årene 1946–1956.


== Referanser ==