jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
JSTOR

JSTOR (forkortelse for Journal Storage) er en amerikansk database for vitenskapelige tidsskrifter, særlig innen humanistiske fag og samfunnsvitenskaper. Databasen drives av en allmennyttig organisasjon, men er en betalingstjeneste. JSTOR ble etablert av Andrew W. Mellon Foundation i 1995 og gjør det mulig å søke i digitaliserte utgaver av flere hundre kjente tidsskrifter tilbake til 1665.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) JSTOR – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
British Academy

British Academy er Storbritannias nasjonale vitenskapelige akademi for humanistiske fag og samfunnsvitenskaper. Det ble stiftet gjennom Royal Charter i 1902, og har over 800 medlemmer. Å bli innvalgt i akademiet er en anerkjennelse for særlig verdifulle akademiske bidrag i et fag innen humaniora eller samfunnsvitenskaper. Medlemmer av akademiet kan bruke forkortelsen FBA (Fellow of the British Academy) etter navnet sitt.
British Academy beskriver målene sine som å representere akademiske interesser nasjonalt og internasjonalt, gi anerkjennelse til fremragende forskere, fremme og støtte forskning på høyt nivå, fremme internasjonalt samarbeid og utveksling, fremme publikums forståelse av forskning og akademisk arbeid og å publisere forskningsresultater.


== Presidenter for British Academy, 1902– ==
Donald James Mackay 1902–1907
Edward Maunde Thompson 1907–1909
Samuel Butcher 1909–1910
Adolphus William Ward 1911–1913
James Bryce 1913–1917
Frederic G. Kenyon 1917–1921
Arthur Balfour 1921–1928
H. A. L. Fisher 1928–1932
John William Mackail 1932–1936
David Ross 1936–1940
J.H. Clapham 1940–1946
Idris Bell 1946–1950
Charles Kingsley Webster 1950–1954
George Norman Clark 1954–1958
Maurice Bowra 1958–1962
Lionel Robbins 1962–1967
Kenneth Clinton Wheare 1967–1971
Denys Lionel Page 1971–1974
Isaiah Berlin 1974–1978
Kenneth Dover 1978–1981
Owen Chadwick 1981–1985
Randolph Quirk 1985–1989
Anthony Kenny 1989–1993
Keith Thomas 1993–1997
Tony Wrigley 1997–2001
Garry Runciman 2001–2004
Onora O'Neill 2005–


== Sekretærer for British Academy, 1902– ==
Israel Gollancz (1902–30)
Frederic G. Kenyon (1930–49)
R. E. Mortimer Wheeler (1949–68)
D. F. Allen (1969–73)
N. J. Williams (1973–77)
J. P. Carswell (1978–83)
P W H Brown (1983–2006)
R Jackson (2006 -)


== Publikasjoner ==


=== Foredrag og konferansebidrag ===
British Academy Occasional Papers
Proceedings of the British Academy
Reissues of Proceedings lectures
Schweich Lectures on Biblical Archaeology
Symposia
Thank-Offering to Britain Fund Lectures


=== Monografier ===
Archaeological reports (med BAMA)
British Academy Centenary Monographs
British Academy
Miscellaneous research publications
Postdoctoral Fellowship Monographs
Supplemental Papers


=== Forskningsserier ===
Anglo-Saxon Charters
Auctores Britannici Medii Aevi
Classical and Medieval Logic Texts
Corpus of Anglo-Saxon Stone Sculpture
Corpus Signorum Imperii Romani
Corpus vasorum antiquorum
Corpus Vitrearum Medii Aevi
Dictionary of Medieval Latin from British Sources
Early English Church Music
English Episcopal Acta
Fontes Historiae Africanae
Oriental and African Archives
Oriental Documents
Records of Social and Economic History
Sylloge of Coins of the British Isles
Sylloge Nummorum Graecorum
Tabula Imperii Romani


=== Rapporter ===
British Academy Review


== Se også ==
Royal Society


== Eksterne lenker ==
British Academy
The British Academy research resources portal
Iveco

Iveco er en italiensk produsent av lastebiler og dieselmotorer, stiftet i 1974. Virksomheten er eid av Fiat-gruppen.  Navnet er en forkortelse for Industrial VEhicles COrporation, og var opprinnelig en sammenslutning av nyttebildivisjonene til Fiat og Lancia, i tillegg til lastebilprodusentene Magirus-Deutz, O.M. og Unic.
Selskapet produserer omkring 200 000 nyttekjøretøy og 460 000 dieselmotorer årlig. 


== Historie ==

Selskapene som inngikk i Iveco hadde lang historie, og selv etter sammenslutning produserte de lastebiler med eget merke i flere år. I 1983 kom TurboStar-serien, og med den en egen Iveco-identitet. I 1986 inngikk de en avtale med Ford i Storbritannia om Ford Cargo-serien av distribusjonsbiler.
På 1990-tallet kom en rekke serier. Fra lett til tung het de EuroCargo, EuroTech, EuroStar og EuroTrakker.
Iveco kjøpte spanske Pegaso og britiske Seddon Atkinson av spanske Enasa i 1991. I desember 2000 ble Daily nummer 1 million ferdigstilt.
I 90-årene ble Iveco-biler bygget i Kina, Tyrkia, India, Australia, Russland, Argentina og Brasil.
Iveco og Renault slo seg sammen om bussproduksjon gjennom selskapet Irisbus. i 2003 kjøpte Iveco ut Renault, men Irisbus produserer fremdeles busser for Iveco, nå under navnet Iveco Bus.


== Modeller ==
Daily
Eurocargo
Trakker
Stralis
LMV (Light Multipurpose Vehicle)
Massif


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Iveco – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (engelsk, italiensk)
Bilnorge.no sin historie om merket
Brun båndmåler

Brun båndmåler (Xanthorhoe quadrifasiata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne arten er funnet nord til Møre og Romsdal i Norge.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 25 – 32 mm), slank, mest brungul måler. Den er større enn de fleste andre artene i slekten Xanthorhoe og kan kjennes på at forvingenes grunnfarge vanligvis er markert brunlig, ikke nøytralt grå som hos de fleste andre. Hannen har smalt fjærformede antenner, hunnen trådformede. Forvingen er vanligvis lyst brunlig (kanelbrun), med et bredt, lyst til mørkt grått, tverrbånd rundt midten. Dette båndet er kantet med hvitt på begge sider, innerkanten er fint bølgete mens ytterkanten i midten er trukket ut til en skarp tann. Utenfor ytterkanten har forvingene vanligvis bare utydelige flekker og striper, men de kan ha en markert, smal, hvit tverrstripe. Bakvingen er gråhvit med utydelige, grå tverrbånd. Larven er brun på ryggen, gulhvit på buken. Den har korte, men kraftige, oppstående børster og virker derfor mer "piggete" enn de fleste andre målerlarver.


== Levevis ==
Brun båndmåler lever hovedsakelig i skog. Larven kan leve på mange ulike lave urter, blant andre maurer (Galium spp.). De voksne målerne flyr i juni – juli, fra skumringen og utover natten. De kommer av og til til lys.


== Utbredelse ==
Arten finnes i nesten hele den palearktiske sone, men synes å mangle i Nord-Afrika og deler av Sør-Europa. I Norge er den påtruffet nord til Møre og Romsdal, men den ser ut til å være mindre vanlig enn mange av de andre Xanthorhoe-artene.


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) brun båndmåler i Encyclopedia of Life 
(en) brun båndmåler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) brun båndmåler hos Artsdatabanken 
(sv) brun båndmåler hos Dyntaxa 
(en) brun båndmåler hos Fauna Europaea 
(en) brun båndmåler hos NCBI 
(en) Kategori:Xanthorhoe quadrifasiata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
UK moths, Xanthorhoe quadrifasiata
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site
Asjot Danieljan

Asjot Danieljan (armensk: Աշոտ Դանիէլյան; født 11. april 1974 i Jerevan) er en tidligere armensk vektløfter. Under OL 2000 i Sydney tok han opprinnelig bronsemedalje, men ble diskvalifisert og utestengt etter en positiv dopingtest på nandrolon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Asjot Danieljan – Olympedia 
(en) Asjot Danieljan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Asjot Danieljan – TheSports.org 
(de) Asjot Danieljan – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (vektløfting)
Gloppen Elektrisitetsverk

Gloppen Elektrisitetsverk (GEV) er en tidligere kommunal vannkraftprodusent og kraftleverandør med hovedkontor på Sandane i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane. Kraftverket ble etablert i 1914 av Gloppen kommune, og startet kraftproduksjon i 1917 etter utbygging av Eidsfossen kraftverk i Eidsfossen i Gloppeelva.
Gjennom flere år var GEV et av fylkets største kommunale kraftverk, inntil Sogn og Fjordane Energi AS kjøpte opp selskapet i 2001. 
GEV drev tre kraftverk i Gloppeelva. Disse ble i 1995 leid ut til Sogn og Fjordane Energi, en avtale som løper til 2015. I årene 1995 til 2001 gikk GEV fra å være en produsent og lerevandør til å være leverandør. De tre kraftverka i Gloppeelva er:

Eidsfossen
Trysilfossen
Evebøfossen


== Kilder ==
NRKs fylkesleksikon om GEV
Lasse Tømte

Lasse Tømte (født 1954) er en norsk lyriker, oversetter og ungdomsskuespiller som i sine yngre år spilte en av hovedrollene i Wam & Vennerøds film Lasse & Geir.Tømte er født og oppvokst i Oslo. filmdebuterte i rollen som Geir i det sosialrealistiske ungdomsdramaet Lasse & Geir (1976). Han har også hatt biroller i Det tause flertall (1977) og Hvem har bestemt (1978), begge av Wam & Vennerød.Tømte tilhørte det litterære undergrunnsmiljøet på 1970-tallet, med unge forfattere som utga egne dikt i undergrunnsaviser og egenproduserte hefter. Han debuterte som forfatter i 1973 med diktsamlingen Stjerner- konkret poesi, og har flere publiserte utgivelser etter det. Han har i stor grad arbeidet som oversetter, ikke bare av litterære verk, men også som teknisk oversettelser via eget firma, Alfabeta Språkservice Lasse Tømte. Han har også satt musikk til en del av dikt.


== Bibliografi (utvalg) ==
Egne utgivelserStjerner- konkret poesi. 1973
Dikt fra virkeligheten. 1973
Ugress. 1973
Veksling. 1974
Havet. 1974Oversettelser / gjendiktningerAdrian Henri: Middagstider i natt. 1973
Vimala Thakar: Frihetens flamme. 1974
Tahar Ben Jelloun: Alt som ennå ikke er dødt. 1977
Jacques Prevert: Sola skinner for alle. 1980
Hans Magnus Enzensberger: Titanics undergang. 1984
Ane Schmidt: Jeg. 1986
Hans Magnus Enzensberger: Mausoleum. 1986
Fernando Rodrigez: Dikt. 1996


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lasse Tømte på Internet Movie Database 
(en) Lasse Tømte hos The Movie Database
Knut Pettersen

Knut Edgar Pettersen (1937–2005) var en norsk skuespiller, forfatter og manusforfatter. Han er kjent fra hovedrollen i den svenske filmen Misshandlingen fra 1969, som vant Guldbaggen i 1970 og fra rollen som den tyranniske faren til Lasse i Wam & Vennerøds dramafilm Lasse & Geir fra 1976.
Pettersen ble født i Fyresdal og utdannet ved Statens Teaterskole. 
Ved siden av ovennevnte titler kan det nevnes at han spilte Markus på Baktoberg i den svenske TV-serien Nybyggarland (1972). Han var både manusforfatter og medspiller i den svenske TV-filmen Fläskfarmen fra 1986. 
Pettersen debuterte som forfatter med Psykopaten (Bonniers 1971). I Sverige utga han også Uppfinningen (Författarforlaget 1978) og Patienterna (Författarförlaget 1979), utgitt i Norge som Patenten og Grisefarmen (Falken Forlag 1982 og 1983). Senere utga han Kannibalene (Falken 1984) og Syndebukken (Tiden 1986). I en periode på 1980-tallet var han fast spaltist i den venstreorienterte avisa Friheten. 
Han var medlem av Den norske Forfatterforening og Norske Dramatikeres Forbund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Knut Pettersen på Internet Movie Database 
(sv) Knut Pettersen i Svensk Filmdatabas 
(en) Knut Pettersen hos The Movie Database
Leech Lake indianerreservat

Leech Lake indianerreservat (Gaa-zagaskwaajimekaag på Ojibwa) er et indianerreservat som ligger i fylkene Beltrami County, Cass County, Hubbard County og Itasca County litt nord for den midtre delen av amerikanske delstaten Minnesota. Reservatet er landområdet for Leech Lake-gruppen av Ojibwe. I folketellingen i 2000 ble det registrert 10 205 innbyggere, noe som gjør reservatet til det største i delstaten etter folketall. Det er det nest største reservatet etter landområde i delstaten (etter White Earth indianerreservat) med sine 2 518,806 km². Reservatet ville vært det største dersom vannområder også hadde vært medregnet, da over en fjerdedel av området består av innsjøer. De største innsjøene er Leech Lake, Lake Winnibigoshish og Cass Lake. Det totale arealet, inkludert vann, er 3 392,65 km².
Kjerneområdene av reservatet ble etablert i henhold til en traktat i 1855, da som tre mindre reservat for Pillager-gruppen av Chippewaindianere og har blitt endret flere ganger siden. Gjennom Indian Reorganization Act i 1934 ble dagens reservat dannet ved en sammenslåing av de tre Pillagergruppene fra reservatene Leech Lake, Cass Lake og Lake Winnibigoshish i tillegg til Lake Superior-gruppen av Chippewaindianere og White Oak Point indianerreservat av Mississippichippewaene.
Mesteparten av reservatet er i dag dekket av Chippewa National Forest, og bare en veldig liten andel er eid av stammens medlemmer. Kildeelvene til Mississippielven ved Lake Itasca er også innenfor reservatgrensene, men er en del av Itasca State Park. Rundt 40 innsjøer i området blir brukt til produksjon av villris og områdets innbyggerne produserer mer ris enn noe annet reservat i delstaten.


== Befolkning ==
Landsbyene på Leech Lake-reservatet består av elleve mindre samfunn i tillegg til to samfunn som er utenfor reservatet, men som har en betydelig andel medlemmer av Leech Lake-gruppen.

Ball Club
Bena
Cass Lake
Inger
Mission
Oak Point
Onigum
Pennington
Smokey Point
Squaw Lake
Sugar Point
Deer River (delvis)
Longville (delvis)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Leech Lake Reservation and Off-Reservation Trust Land, Minnesota United States Census Bureau
(en) State of Minnesota Indian Affairs – Tribes: Leech Lake
Flavius Valerius Severus

Severus (latin: Flavius Valerius Severus Augustus; død 16. september 307), tidvis omtalt som Severus II var romersk keiser med ansvar for Italia og Nord-Afrika. Han var utnevnt som medkeiser og underlagt Galerius. Hans styrte fra 306 til 307, og var en av de ubetydelige keisere i romersk historie; utøvde liten makt og oppnådde ingenting.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Det er lite som er kjent om Flavius Valerius Severus. Han kom fra beskjedne røtter, født ved en ukjent dato en gang på midten av 200-tallet et sted i Illyricum. Han gikk inn i den romerske hæren hvor han gradvis gjorde militære karriere og steg i gradene. Han var en gammel venn og våpenbror av Galerius. Tidlig i sin karriere holdt han en kommando. Da keiser Diokletian i Nicomedeia (i Anatolia) og Maximianus Herculius i Mediolanum (Milano) tok av seg den keiserlige purpurkappen og abdiserte som keisere den 1. mai 305, utnevnte de Konstantius I Klorus og Galerius som augusti (keisere) i sitt sted. Severus og Maximinus II Daia ble opphøyd til cæsar (nestkommanderende). Begge cæsar var fremmet av Galerius og mottok sine utnevnelser fra ham. Konstantius I Klorus og Severus hadde ansvaret for den vestlige delen av Romerriket mens Galerius og Daia kontrollerte dem østlige delen.


=== Som medkeiser ===
Galerius håp med at Severus var hans egen håndplukkede mann, kontrollerte han i praksis tre fjerdedeler av imperiet.  Da Konstantius I Klorus døde brått sommeren 306 i York i Britannia, utropte hans soldater Konstantius' sønn Konstantin som ny keiser i vest. Det skapte uorden i Galerius' planer, og samtidig var det store misnøye i Italia grunnet det harde skattepresset, og Maxentius, sønn av den avgåtte keiser Maximianus Herculius, og gift med Galerius' datter, utnyttet den italienske misnøyen med å erklære seg selv til keiser i Roma.
Galerius sendte Severus for å slå ned opprøret. Severus marsjerte mot Roma fra Mediolanum (Milano) i spissen for en hær som tidligere hadde tilhørt Maximianus. Maxentius sendte bud til sin far hvor han tilbød han purpurkappen som medkeiser av riket. Maximianus Herculius aksepterte, og da Severus ankom Romas murer, beleiret han byen. Maxentius bestakk hans soldater, og på et felles signal deserterte Severus' soldater og gikk over til opprørslederen. Med noen få gjenværende lojale menn flyktet Severus til Ravenna. Maximianus fulgte etter og forhandlet med den forlatte keiseren. Han lovte Severus at han ville beholde livet om han overga seg og bli behandlet humant. Severus aksepterte og overga seg. Han ble ført til Roma som fange og siden holdt innesperret i Tres Tabernae et stykke utenfor byen. Da Galerius selv invaderte Italia for å bekjempe Maximianus og hans sønn Maxentius døde Severus under uklare omstendigheter. Han ble enten henrettet eller tvunget til å begå selvmord den 16. september 307.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Flavius Valerius Severus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Flavius Valerius Severus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Halm

Halm er den delen av loavlingen (strået) som blir igjen når kornet er tresket fra. Halm består nesten bare av ren cellulose, og har liten næringsverdi.
Tidligere ble kornet slått med sigd og ljå, fraktet bort fra jordet og tresket på gården. Halmen var en viktig ressurs og ble benyttet til mange formål. Halmen ble blant annet kuttet opp til hakkels med hakkelsmaskiner, og etter å ha blitt bløtet og blandet med mel, brukt som mindreverdig fôr til dyrene.
Etter at selvgående skurtreskere ble benyttet, ble halmen tilbake på åkeren. På grunn av liten verdi og til bry ved jordarbeiding ble den gjerne brent på bakken (halmbrenning). I distrikter med lite husdyr og dermed lite bruk av gjødsel har halmen stor betydning som jordforbedringsmiddel, for å opprettholde det organiske materialet i jorden og bygge opp humus.
Halm har igjen fått økt verdi ettersom energiprisene har økt og det har blitt lønnsomt å brenne halmen.


== Anvendelsesområder ==
Halmen har hatt, og har også i dag flere anvendelsesområder:


=== Historisk ===

Madrasser (halm-madrass), eller sengefyll.
Taktekking – Særlig rug-halm, pga. motstandsdyktighet mot råte. – For eksempel i Danmark og Syd-Sverige.
Strø for dyr – Kuttet i små biter (brukes også i dag).
Jordforbedring – Kuttet og harvet ned i jorden og tilført tildels betydelig nitrogen (brukes også i dag).
Byggemateriale – Blandet med leire og tørket i blokker (tildels også i dag).
Isolasjon i vegger i bygninger (ble regnet som mindreverdig).
Stråhatter – Brukes også i dag.
Dekorasjoner – Særlig juledekorasjoner (brukes også i dag).
Halmsekk – En sekk fylt med halm.


=== I dag ===
Strø for dyr
Brensel – Tørket og presset til briketter som CO2-nøytralt brensel.
Drivstoff – Omdannet til bioetanol som CO2-nøytralt drivstoff for biler.
Hus - bygd av baller eller prefabrikkerte halmmoduler.


== Litteratur ==
Knudsen, Trygve og Sommerfelt, Alf (1983). Norsk Riksmålsordbok. Bind II. Oslo: Det Norske Akademi for Språk og Litteratur og Kunnskapsforlaget. ISBN 82-573-0210-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Straw – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Akif Pirinçci

Akif Pirinçci (født 20. oktober 1959 i Istanbul i Tyrkia) er en tysk-tyrkisk forfatter.
Pirinçcis familie emigrerte til Tyskland da han var 9 år gammel. Fjorten år gammel skrev han sin første dreiebok for den bayerske kringkastingen, Bayerischer Rundfunk. Kort tid etter mottok han en hørespillpris fra Hessischer Rundfunk. Han studerte deretter ved Akademiet for film og fjernsyn i Wien, og arbeidet som dreiebokforfatter.
I 1980 debuterte Pirinçci med Tränen sind immer das Ende, en kjærlighetsroman for ungdom. Debutboken vakte oppmerksomhet, men sitt internasjonale gjennombrudd fikk forfatteren med sin andre bok, kriminalromanen Felidae i 1989. Bokens jeg-person og etterforsker er katten Francis. Den spesielle kombinasjonen høy sjarmfaktor og fabulerende kommentar til nazitiden ble bemerket, og boken ble raskt en internasjonal bestselger. Den er siden oversatt til 17 språk, og ble etterfulgt av ytterligere fem «katte-krim». Pirinçci skrev selv manus til en animert film bygget over boken; Felidae (1994) – Tysklands til da mest påkostede tegnefilm.
Pirinçci har senere utgitt flere skjønnlitterære bøker. Deriblant Yin (1997), en dystopi fra en verden der alle menn er utryddet av et virus.
Akif Pirinçci bor og arbeider i Bonn.


== Bibliografi ==
Tränen sind immer das Ende (1980)
Felidae (1989)
Der Rumpf (1992)
Francis : ein Felidae-Roman (1993)
Das grosse Felidae-Katzenbuch : was sie fühlen, wie sie denken, was sie lieben : Kommentiert von Francis dem berühmten Kater – sakprosa om katter (1994), sammen med Rolf Degen. Også utgitt som KatzenSinne
Yin (1997)
Cave Canem  : ein Felidae-Roman (1999)
Die Damalstür (2001)
Das Duell : ein Felidae-Roman (2002)
Salve Roma! : ein Felidae-Roman (2004)
Der eine ist stumm, der andere ein Blinder (2006)
Der letzte Weltuntergang: Krimi-Erzählungen (2007)
Schandtat : Ein Felidae-Roman (2007)


=== Oversettelser til norsk ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Akif Pirinçci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Akif Pirinçci på Internet Movie Database 
(fr) Akif Pirinçci på Allociné 
(en) Akif Pirinçci på AllMovie 
(en) Akif Pirinçci hos The Movie Database 
(en) Akif Pirinçci på Discogs 
(en) Akif Pirinçci på MusicBrainz 
(de) KrimiCouch: Akif Pirinçci
Interkommunalt arkiv

Interkommunalt arkiv er selvstendige interkommunale selskaper som yter ulike arkivrelaterte tjenester for sine eiere. Navnene blir vanligvis forkortet IKA og som oftest etterfulgt av navnet på fylket institusjonen dekker (eks. IKA Rogaland, IKA Vest-Agder) Interkommunale arkiver er som regel organisert etter lov om interkommunale selskaper eller etter kommuneloven. Et IKA kan dekke et eller flere fylker, og bortsett fra Akershus fins det IKA-er som dekker alle landets fylker.
IKA har vanligvis to hovedoppgaver: rådgivning innen moderne arkivdanning for eiere, og depotoppgaver. Rådgivningstjenesten dekker de fleste aspekter ved moderne arkivdanning, så som arkivplanlegging og innkjøp og konfigurering av sak/arkivsystemer. Arkivplanlegging omfatter blant annet utarbeidelse av lokalt regelverk, rutiner, registrering av arkivenes innhold og oppbygging og dokumentering av elektroniske arkivsystemer. Depotoppgaver innebærer blant annet mottak, kontroll og oppbevaring av eldre/avsluttede arkiver, tilgjengeliggjøring og formidling fra arkivene. De fleste IKA'er tilbyr depottjenester både for arkiver produsert i papirformat og arkiver produsert i elektronisk form. Etter hvert som fullelektroniske saksarkiver innføres i kommunene vil det bli større behov for spesialkompetanse for å ta vare på og tilgjengeliggjøre digitalt arkivmateriale, og slik kompetanse kan ikke bygges opp i alle små kommuner i landet. Interkommunale arkiv har en sentral rolle i oppbygging av slik kompetanse.
IKA sin økonomi er i hovedsak bygget opp rundt årlige bidrag fra samtlige eiere, ofte beregnet ut fra innbyggertall i kommunene. Representantskapet er etter lov om interkommunale selskaper IKAs høyeste myndighet. Her deltar alle eierkommunene. Representantskapet velger et styre som har ansvaret for den daglige driften i selskapet.
Selv om IKA er selvstendige selskaper er de kjent for sitt faglige samarbeid på alle fagområder. Helt siden opprettelsen av de første IKA'en har de gjennom formelt og uformelt samarbeid utviklet høy kompetanse innen sine fagfelt. Formelle samarbeid inkluderer arkivplan.no, tidsskriftet Arkheion og tyngre faglige prosjektsamarbeid.


== Se også ==
Interkommunalt arkiv for Buskerud, Vestfold og Telemark IKS
Interkommunalt arkiv i Finnmark IKS
Interkommunalt arkiv i Hordaland IKS
Interkommunalt arkiv for Møre og Romsdal IKS
Interkommunalt Arkiv i Rogaland IKS
Interkommunalt arkiv i Vest-Agder IKS
Østfold interkommunale arkivselskap IKS


== Eksterne lenker ==
Interkommunalt arkiv i Møre og Romsdal
Interkommunalt arkiv i Troms
Interkommunalt arkiv for Buskerud, Vestfold og Telemark IKS (IKA Kongsberg)
Interkommunalt arkiv i Vest-Agder (IKAVA)
Interkommunalt arkiv i Finnmark
Interkommunalt arkiv i Trøndelag
Interkommunalt arkiv i Hordaland
Interkommunalt arkiv i Rogaland
Interkommunalt arkiv for Opplandene (IKAO)
Østfold interkommunale arkivselskap[
Aust-Agder kulturhistoriske senter
Interkommunalt arkiv i Nordland