jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hubert Lyautey

Hubert Lyautey (født 1854, død 1934) var en fransk offiser og kolonisator. I 1912 ble han medlem av det franske akademi. Han var generalresident i Marokko fra 1912 til 1916, og la grunnlaget for den aktive franske politikk i området gjennom avtaler med sultanen.
I slutten av 1916 og i begynnelsen av 1917 var han krigsminister, etter at den første verdenskrig var over ble han igjen generalresident i Marokko til 1925. Til 1925 fortsatte han koloniarbeidet og han sørget blant annet for en utvikling av kommunikasjonene og de økonomiske ressurser.
I 1921 ble han marskalk av Frankrike. Han ga også ut noen bøker, blant annet Lettres du Tonkin et de Madagascar som kom ut i 1920. Han døde 80 år gammel.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Robert Kerr: Morocco after Twenty-Five Years. A Description of the Country, Its Laws and Customs, and the European Situation. Murray and Evenden, London 1912 (Online bei Archive.org)
Marshall Lyautey, nekrolog i The Times, Nr. 46818 av 28. juli 1934, s. 14 spalte 2–3.
Berthe Gaulis: Lyautey intime. Berger-Levrault, Paris 1938.
Alan Scham: Lyautey in Morocco. Protectorate administration 1912–1925. University Press, Berkeley 1970.
André Le Reverend: Lyautey écrivain. 1854–1934. Dissertation, Universität Montpellier 1974.
Janet Abu-Lughod: Rabat. Urban Apartheid in Morocco. Princeton University Press, Princeton, N.J. 1981, ISBN 978-0-691-10098-2.
Maurice Durosoy: Lyautey. Maréchal de France. 1854–1934. Éditions Lavauzelle, Panazol 1984, ISBN 2-7025-0054-4.
William A. Hoisington: Lyautey and the French conquest of Morocco. Palgrave Macmillan, New York 1995, ISBN 978-0-312-12529-5.


== Eksterne lenker ==
(en) Hubert Lyautey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Encyclopedia of World History: Lyautey
Fylkesvei 432 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 432 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 432 (Hedmark)
Fylkesvei 432 (Nordland)
Fylkesvei 432 (Østfold)
The Hilliard Ensemble

The Hilliard Ensemble er en britisk mannssangkvartett som tolker tidlig musikk. Kvartetten ble grunnlagt i 1973 eller 1974, og er oppkalt etter maleren Nicholas Hilliard.
Ensemblets nåværende besetning er:

David James (kontratenor)
Rogers Covey-Crump (tenor)
Steven Harrold (tenor)
Gordon Jones (baryton)Mesteparten av kvartettens arbeid fokuserer på musikk fra middelalderen og renessansen, men ensemblet fremfører også samtidsmusikk og har ofte samarbeidet med den estiske komponisten Arvo Pärt. Ensemblet har også framført verker av John Cage, Gavin Bryars, Giya Kancheli og Heinz Holliger.
Ensemblet ble opprinnelig grunnlagt av Paul Hillier, Paul Elliot og David James, men besetningen var fleksibel helt til Hillier forlot ensemblet sent på 1980-tallet. Siden 1990 har kjernemedlemmene vært David James, Rogers Covey-Crump, John Potter og Gordon Jones. I 1998 ble John Potter erstattet av Steven Harrold.
The Hilliard Ensemble har også spilt inn mye for plateselskapet ECM.  I 1993 ga ensemblet ut albumet Officium sammen med saksofonisten Jan Garbarek.  Albumet ble en av ECMs største salgssuksesser noensinne. Sammen med Garbarek ga de også ut dobbeltalbumet Mnemosyne i 1999.  


== Eksterne lenker ==
(en) The Hilliard Ensemble på Discogs 
(en) The Hilliard Ensemble på MusicBrainz 
(en) The Hilliard Ensemble på Spotify 
(en) The Hilliard Ensemble på Songkick 
ECMs hjemmeside
Bertil Lybeck

Bertil Lybeck (født 8. august 1887 i Bohuslän, død 31. mars 1945) var en svensk tegner, grafiker og en fremstående bokillustratør. Han har med en fin innlevelse illustrert blant annet Boccaccios Decameron, Strindbergs Giftas og Selma Lagerlöfs Nils Holgerssons underbara resa. Han var også medarbeider i Söndagsnisse-Strix.
Bertil Lybeck var utdannet fra Camberwell School of Arts and Crafts, London 1905-06, Atelier Wasilieff, Paris, Kungliga Akademien för de fria konsternas etsningslinje i Stockholm 1915-16. Han var gift med kunstneren Siri Derkert 1920-24.


== Referanser ==
Fylkesvei 433 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 433 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 433 (Nordland)
Fylkesvei 433 (Vest-Agder)
Lydfilm

Lydfilm er en film hvor lyden er et opptak eller lydspor lagret på selve filmremsen, i motsetning til stumfilm hvor lyden skapes av musikere ved hver enkelt visning og hvor tale gjengis i form av mellomtekster. 
Lydfilm kan også ha lyden på medfølgende grammofonplater eller CD-er som distribueres sammen med filmen. Lydfilmen ble innført i 1920-årene og fortrengte snart stumfilmen fullstendig.
Eukalyptuspåfuglspinner

Eukalyptuspåfuglspinner (Opodiphthera eucalypti ) er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae). Denne store arten forekommer i alle australske delstater bortsett fra Tasmania, og er i tillegg innført til Nordøya i New Zealand.


== Utseende ==
En stor (vingespenn 120 – 150 mm) spinner med gulbrune vinger. Både forvingen og bakvingen har en rød øyeflekk. Larven er lysgrønn med gule, kjegleformede utvekster som i spissen har en kvast av hår.


== Levevis ==
Larvene lever helst på eukalyptus, men de kan også finnes på ulike innførte treslag. Når larven er utvokst, spinner den seg inn i en mørkebrun kokong festet til en gren eller kvist.


== Et viktig gjennombrudd ==
Den første kontinuerlige cellekultur basert på celler fra insekter kom fra eukalyptuspåfuglspinneren. I 1962 lyktes det forskere fra forskningsinstituttet CSIRO å etablere en laboratoriekultur av celler fra denne spinneren.


== Eksterne lenker ==
(en) eukalyptuspåfuglspinner i Global Biodiversity Information Facility 
(en) eukalyptuspåfuglspinner hos NCBI 
(en) Kategori:Opodiphthera eucalypti – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Opodiphthera eucalypti – detaljert informasjon på Wikispecies
Lydhull

Lydhull er åpninger i resonanskassen på musikkinstrumenter. Disse kan ha forskjellig form og størrelse, og er med på å bestemme lydutsrålingen og resonansegenskapene.


== Se også ==
Tonehull
Bæringen

Bæringen er Bærum kommunes informasjonsavis. Fra høsten 2013 kommer den ut cirka annenhver måned. Tidligere har den kommet ut annenhver, hver tredje eller fjerde uke. Opplaget er på 55 000 eksemplarer og distribueres til samtlige husstander i kommunen.Bæringen ble startet i april 1989 som et prøveprosjekt etter forslag fra tidligere informasjonssjef Hilmar Halnum. Ansvarlig redaktør er Ragnhild I. Hoem.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bæringen
Tidligere publikasjoner 2011-2011
Mona Lyngar

Mona Lyngar (født 6. januar 1944 i Drammen) er en norsk forfatter.
Lyngar debuterte i 1966 med romanen Ved stupet.  Hun har senere utgitt noveller og prosastykker som Ballonger, som kom ut i 1967 og novellesamlingene Fra den ene til den andre (1976) – og Bare en advarsel i 1982. Hennes mest eksperimentelle roman Hull kom ut i 1970. Den av hennes romaner som har høstet flest lovord, er Adjutanten fra 1981, men de senere bøkene, Noe-trilogien, har også vært med på å befeste forfatternavnet. Hun har også skrevet hybridromanen Historien om frøken Raubal som med historisk utgangspunkt finner sin egen konklusjon, den kom ut i 1975 og vakte betydelig oppsikt.
Etter utgivelsen av kriminalromanen Gris på Aventura Forlag, siden Aventura ble kjøpt opp av Mona Lyngars gamle utgiver Cappelen, valgte hun å opprette et forlag selv, Abovo, som  har gitt ut Lykkesmeden, Noe-trilogien og den eksterne faktaboken Husmann for livet av historikeren Børge Strand.
Med sine tidlige arbeider føyde Mona Lyngar seg inn i en modernistisk prosatradisjon som var påvirket av de franske nyromanforfatterne. Lyngar har i flere av sine senere bøker beveget seg nær kriminalsjangeren for eksempel i spenningsromanen Adjutanten'.
I 1984 kom romanen Fasadeklatrerne ut, den handler om sosial streben og hvilke konsekvenser det kan få. Romanen Ånderøtter i 2008 har sitt utspring i en del av Fasadeklatrerne – og vil dessuten kunne leses som en kommentar til Adjutanten.


== Bibliografi ==
Ved stupet, roman, Cappelen (1966)
Ballonger, noveller, Cappelen (1967)
Hull, roman, Cappelen (1970)
For livet, roman, Cappelen (1972)
Historien om frøken Raubal, roman, Gyldendal (1975)
Fra den ene til den andre, noveller, Gyldendal (1976)
Adjutanten, roman, Cappelen (1981)
Bare en advarsel, noveller, Cappelen (1982)
Fasadeklatrerne, roman, Cappelen (1984)
Gris, roman, Aventura (1985)
Lykkesmeden, roman, Abovo (1992)
Noe å slekte på, roman, Abovo (1996)
Noe å skryte av, roman, Abovo (2001)
Noe til snakk, prosa, Abovo (2006)
Ånderøtter, roman, Abovo (2008)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Mona Lyngar i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Fylkesvei 478 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 478 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 478 (Akershus)
Fylkesvei 478 (Nordland)
Fylkesvei 478 (Rogaland)
Jonathan Bachini

Jonathan Bachini (født 6. juni 1975 i Livorno) er en tidligere italiensk profesjonell  fotballspiller. Han spilte for diverse toppklubber i Italia: Lecce, Udinese, Juventus, Brescia, Parma og Siena. I tillegg hadde han flere landskamper.
Han er utestengt fra fotball på livstid på grunn av to positive dopingtester begge ganger på kokain.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jonathan Bachini – Transfermarkt 
(en) Jonathan Bachini – national-football-teams.com 
(en) Jonathan Bachini – WorldFootball.net 
(en) Jonathan Bachini – Soccerway 
(en) Jonathan Bachini – EU-Football.info 
(en) Jonathan Bachini – FBref
Feodor Lynen

Feodor Lynen (født 6. april 1911 i München, død 6. august 1979 var en tysk kjemiker og biokjemiker. han Var professor i kjemi ved universitetet i München fra 1947.
Han fikk i 1964 Nobelprisen i fysiologi og medisin. Han utførte et grunnleggende arbeid over nedbrytingen og oppbyggingen av fettsyrer i celler og organismer. Hans arbeid har bidratt vesentlig til vitaminet pantotensyrenes biologiske funksjon og til biosyntese av kolesterol og terpener.
Lynen ble i 1971 utnevnt til den tyske ordenen  Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1964 hos Nobelprize.org
(en) Feodor Lynen hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1964
Cezar Bădiță

Cezar Alexandru Bădiță (født 12. april 1979 i București) er en tidligere svømmer fra Romania, mest kjent for å ha vunnet sølvmedalje på 400 meter indviduell medley under langbane-EM i Helsingfors i 2000. Under OL 2000 i Sydney testet han positivt på anabole steroider.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cezar Bădiță – Olympics.com 
(en) Cezar Bădiță – Olympedia 
(en) Cezar Bădiță – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Cezar Bădiță – FINA
Sverre Lysgaard

Sverre Lysgaard (født 6. mars 1923, død 30. desember 1994). Han var knyttet til Institutt for samfunnsforskning i Oslo. I 1962 ble han utnevnt til dosent i arbeidspsykologi ved Universitetet i Oslo, og i 1965 ble han professor i sosiologi. Fra 1969 til 1971 var han dekanus ved det samfunnsvitenskapelige fakultet.
Han publiserte en rekke artikler i fagtidsskrifter og han engasjerte seg aktivt i den offentlige debatten om industrimiljø og arbeidsliv. Han er særlig kjent for sin bok 
Arbeiderkollektivet: en studie i de underordnedes sosiologi fra 1961 som i 2011 ble kåret til et av de 25 viktigste bidrag til norsk sosiologi i Norsk sosiologisk kanon.


== Referanser ==
Ivar Grande

Ivar Grande (født 28. april 1911 i Vikna, død 11. desember 1944) var nestleder i Henry Rinnans angivergruppe Sonderabteilung Lola under den andre verdenskrig.
Ivar Grande var Henry Oliver Rinnans rake motsetning, Grande var høy, atletisk og blond, hadde avlagt examen artium og var ansatt i politiet før krigsutbruddet og hadde utdannet seg til fenrik i det militære.
Grande var gift med datteren til en eldre kollega ved politikammeret i Trondheim og hadde to små barn, men ble skilt på grunn av et forhold til Kitty Margrete Lorange. På nyåret 1942 leide han seg inn hos Kittys mor. I mai 1942 ble han medlem av Rinnanbanden og vervet også Kitty Lorange og moren Olga Marie Sørensen som medlemmer. Kitty og Ivar Grande giftet seg 3. juni 1944.
I Sonderabteilung Lola viste Grande seg for å være en effektiv provokatør. Han utga seg for å være jøssing, og fordi han hadde et tiltalende utseende og et vennlig vesen, var han en person som folk lett betrodde seg til. Gradvis infiltrerte han mange forskjellige motstandsgrupper. I Trondheim tildelte tyskerne ham og Kitty familien Sørlis hus, der faren og en av sønnene satt fengslet og utsatt for grov tortur, mens to andre sønner, Odd Sørli og Kjell Sørli, var aktive motstandsmenn.
Ivar Grande ble likvidert i Ålesund i 1944, da han syklet til jobb. Likvideringen ble foretatt av en lokal Milorg-gruppe etter klarering med norske myndigheter i London.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Idar Lind: Kvinnene i Rinnanbanden, 2011 ISBN 9788252175158


== Eksterne lenker ==
rinnanbanden.no
Lars Lysgaard

Lars Lysgaard (født 9. februar 1841 i Fåberg, død 25. februar 1905 i Kristiansand) var en norsk jernbane-ingeniør. Lysgaard var utdannet ved Hortens tekniske skole 1856-1858 og polyteknikum i Karlsruhe 1858-1861. Han lanserte i 1891, som sjef for jernbaneundersøkelsene, en storstilt plan om en sentralbane etter Norges midtakse.
I årene 1883-84 forestod han ombyggingen av linjen mellom Selsbakk og Trondheim. I 1891 ble han ansatt som overingeniør ved Setesdalsbanen. Da Setesdalsbanen var ferdig i 1896 ble han driftsbestyrer og virket i denne stilling frem til sin død.
PvP

PvP er en forkortelse for Player versus Player (engelsk: Spiller mot Spiller), som er en interaktiv konflikt mellom to eller flere spillere i flerspillerspill
Dette er i motsetning til andre spill hvor spillere er i konflikt med motstandere kontrollert av datamaskinen. Begrepet blir ofte brukt i spill som har begge typene samhandling, spesielt MMORPGer, og rollespill.
PvP kan bli brukt for å beskrive alle spill hvor spillere er satt mot hverandre.


== Referanser ==
Lærerhøyskole

Lærerhøyskole var en høyskole som ga utdanning til førskolelærere, allmennlærere og faglærere. 


== Fra seminar til høgskole ==
De første høyskolene ble opprettet som lærerseminar fra 1826 til 1839. Tromsø Seminarium ble etablert i 1826 (da som Trondenes Seminarium), etter en Kongelig resolusjon av 2. juni 1824, som det første offentlige lærerseminar i Norge. Videre utover på 1800-tallet ble en rekke med seminarer opprettet på bygdene. 

Tromsø Seminarium, 1826-1902; videreført som Tromsø lærerhøgskole
Asker seminar, 1834-1899
Holt seminar, 1839-1902; videreført som Kristiansand lærerhøgskole
Klæbu seminar, 1839-1892; videreført som Levanger lærerskole
Stord seminarium, 1839- ; videreført som Stord lærarhøgskule
Holmestrand seminar, 1899-1902; videreført til 1931 som Holmestrand offentlige lærerskoleI 1890-årene ble det etablert private lærerskoler i Elverum (1892), Volda (1895) og Notodden (også 1895), disse ble etterhvert statlige. Hamar offentlige lærerskole ble opprettet i 1867. I forbindelse med lærerskoleloven av 1902 ble «seminar»-betegnelsen avskaffet og navnet lærerskole innført. Den første lærerutdanningen i Oslo, Oslo lærerskole, ble opprettet i privat regi i 1912. Fra 1930 ble det innført et parallelløp ved lærerskolene, hvor artianere fikk en 2-årig utdannelse mens ikke-artianere fikk en 4-årig utdannelse. I 1940- og 50-årene ble det etablert midlertidig lærerskoler i flere byer (Trondheim, Bergen, Tønsberg, Stavanger, Bodø, Sagene) under navnet Statens lærerskoleklasser, alle disse ble etterhvert videreført som ordinære lærerskoler. 
Skolene ble treårige (for de med examen artium) i 1973, og ble høgskoler fra 1973 i og med Lov om lærerutdanning av 8. juni 1973. Lærerhøyskolene ble under høgskolereformen i 1994 innlemmet i de nye regionale statlige høyskolene.
Betegnelsen lærerstudent ble lansert høsten 1965 ved Sagene lærerskole som et alternativ til lærerskoleelev og lærerskolestudent. Eva Nordland brukte «lærerstuderende». Det var lektor Rolf Jerpseth som foreslo betegnelsen og den ble straks markedsført av rektor Arthur Gjermundsen i forbindelse med en aksjonsdag der Sagenestudentene solgte julekort til inntekt for UNICEF. Bruken av ordet «lærerstudent» ble tatt opp som egen sak i Norsk språknemnd. Betegnelsen slo raskt igjennom.


== Førskolelærer / Barnehagelærer ==
Førskolelærerutdanningen i Norge begynte i 1935 med Barnevernsakademiet i Oslo og i 1947 med Barneverninstituttet i Trondheim. Utdanningen var lenge toårig, men 3-årige klasser ble tatt opp i og med overgangen til høgskole med lov om lærerutdanning av 8. juni 1973. 
De som tas opp som studenter fra 2013 (2012 i Sogndal) utdannes etter ny Rammeplan for barnehagelærerutdanning (FOR-2012-06-04-475) og får dermed tittelen barnehagelærer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Seminarium i Salmonsens Leksikon.
Rumraket

Rumraket er et plateselskap drevet av det danske bandet Efterklang. Rumraket huser artister/band som: Efterklang, Taxi Taxi!, Grizzly Bear, Amiina, Canon Blue, Slaraffenland, Cacoy og Erik Levander.
Nils Hjeltnes

Nils Hjeltnes (født 11. januar 1943 i Ulvik) er en pensjonert norsk lege, og fagdirektør ved Sunnaas sykehus.


== Yrkeskarriere ==
Hjeltnes ble cand.med ved Universitetet i Oslo 1969, ble spesialist i fysikalsk og rehabiliteringsmedisin 1977 og dr.med. ved Karolinska Institutet 1998. Han har arbeidet ved Sunnaas sykehus fra 1979, før han fra 2002 ble sjeflege og fagdirektør fra 2008. Hans spesialområde var rehabilitering av pasienter med ryggmargsskader. 
Hjeltnes var president i Nordic Spinal Cord Society 2003–2007, og har skrevet over 50 artikler i internasjonale vitenskapelige tidsskrifter. I 2013 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje.


== Idrett og familie ==
Han er eldre bror av diskoskasteren Knut Hjeltnes, og har selv deltatt i to landskamper i spydkast. Hans personlige rekord er på 77,52 meter, og han har en bronsemedalje fra friidretts-NM på Nadderud stadion i Bærum i 1966 (71,64 meter). Klubben han representerte var Øystese Idrettslag.Han er farfar til friidrettsutøveren Hanna Emilie Hjeltnes (født 2004), som vant NM-gull i kulestøt i 2021.


== Referanser ==
Alain Baxter

Alain Baxter (født 26. desember 1973) er en profesjonell alpinist fra Skottland. Han er 
mest kjent for å ha vunnet bronsemedalje i slalåm under OL i 2002, for noen dager etter å miste medaljen for bruk av metamfetamin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alain Baxter – Olympics.com 
(en) Alain Baxter – Olympic.org 
(en) Alain Baxter – Olympedia 
(en) Alain Baxter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alain Baxter – Storbritannias olympiske komité 
(en) Alain Baxter – FIS (alpint) 
(en) Alain Baxter – ski-db.com
Under Giant Trees

Under Giant Trees er et minialbum av det danske elektronika/post-rock bandet Efterklang, utgitt i 2007. 


== Sporliste ==
«Falling Horses»
«Himmelbjerget»
«Hands Playing Butterfly»
«Towards the Bare Hill»
«Jojo»


== Eksterne lenker ==
(en) Under Giant Trees på Discogs 
(en) Under Giant Trees på MusicBrainz
Springer (EP)

Springer er den aller første EP-en til det danske elektronika/post-rockbandet Efterklang. De gav selv ut 500 kopier (med et cover med falsk pels) på eget plateselskap Rumraket i 2003, før «The Leaf Label» gjenutga EP-en i 2005.


== Spor ==
«Kloy Gyn» – 8:01
«Antitech» – 7:21
«Redrop» – 4:08
«Bright» – 6:01
«Filmosonic XL» – 6:12
Genanse og verdighet

Genanse og verdighet er en roman av Dag Solstad, utgitt i 1994. Den er oversatt til en rekke språk, deriblant engelsk, spansk, svensk, tysk og, som den eneste av Solstads bøker, arabisk. 
Hovedpersonen Elias Rukla er lektor ved Fagerborg videregående skole. Han føler seg ensom og forlatt i samfunnet og kommer heller dårlig ut av det med sine elever. Det hele topper seg under et raserianfall i skolegården, et utbrudd som blir utløst av at Rukla ikke får slått opp paraplyen sin.
Romanen ble i en Dagbladet-serie sommeren 2006 kåret til en av de 25 beste romanene fra de siste 25 år.


== Eksterne lenker ==
«Dag Solstad er nummer tre» Artikkel i Dagbladets kåring av norges 25 beste bøker.
Utgaven fra 1994 hos Nasjonalbiblioteket.
Karol Beck

Karol Beck (født 3. april 1982 i Zvolen, Slovakia) er en mannlig tennisspiller fra Slovakia, som ble profesjonell i 2001. Han har vært rangert så høyt som nummer 36 på ATP-rankingen (26. august 2005).


== Karriere ==
25. oktober 2004, tapte Beck finalen i St. Petersburg Open mot Mikhail Youzhny, 6-2, 6-2. I 2005 testet han positivt på clenbuterol, og ble utestengt til 31. oktober 2007.


=== 2007 ===
Beck var ferdig med suspensjonen, og startet opp i november som en useedet spiller, som medførte kvalifiseringsrunder foran hver turnering. Som useedet spiller måtte han starte med challenger-turneringer og future-turneringer. I løpet av fem turneringer på seks uker, avsluttet han året som #581.


== Tidslinje ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karol Beck – Olympics.com 
(en) Karol Beck – Olympedia 
(en) Karol Beck – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sk) Karol Beck – Slovakias olympiske komité 
(en) Karol Beck – ATP-touren 
(en) Karol Beck – ITF Tennis 
(en) Karol Beck – Davis-cupen 
Beck's siste kamper
Beck's atp-ranking historie
Kharabali

Kharabali (russisk: Харабали) er en by i Astrakhan oblast i Russland. Den ligger  142 km nordvest for Astrakhan, på venstre bredd av elva Akhtuba, som er en grein av Volga.  
Innbyggertall: 18 296 (folketelling 2002).
Byen ble første gang nevnt i 1770 som landsbyen (selo) Kharabalinskoje (russisk: Харабалинское). Den ble senere omdøpt til Kharabali. Byen regnes som grunnlagt i 1789, og fikk bystatus i 1974.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kharabali – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
MS «Rigfar»

MS «Rigfar», tidligere M/F «Flekkerøyfergen», er en av Oslofjordens eldste trebåter som seiler i partnerskap med MS «Rigmor» på charter, -ferge og skoleturer. Båtene ligger ved Rigmorbrygga i Sandvika i Bærum. De går også i rutetrafikk til tre øyer i Bærums og Askers skjærgård: Borøya, Brønnøya og Langåra.
Rigfar ble bygget i 1948 i Flekkefjord og satt i drift som ferjeskip mellom Møvik og Flekkerøya i Kristiansand kommune. Skipet kom til Sandvika i 1982.


== Eksterne lenker ==
Nettsted for de to båtene «Rigfar» og «Rigmor»
MS «Rigmor»

MS «Rigmor» er Oslofjordens eldste rutegående trebåt, og ifølge eierne Norges eldste treferge som fortsatt går i rute. MS «Rigmor» som seiler i partnerskap med MS «Rigfar» på charter, ferge- og skoleturer. Båtene ligger ved Rigmorkaia i Sandvika i Bærum. De går også i rutetrafikk til tre øyer i Bærums og Askers skjærgård: Borøya, Brønnøya og Langåra.
«Rigmor» ble bygget i 1930 i Risør og kom til Sandvika i 1972.


== Eksterne lenker ==
(en) Rigmor (ship, 1930) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Hjemmeside
Båtens historie i Rigmor tidende (s. 1-6, 2005)