jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Saltoluokta

Saltoluokta er en fjellstasjon som drives av Svenska Turistföreningen. Stasjonen befinner seg langs Kungsleden omkring 20 km nord for Sarek nasjonalpark.
Stedet er tradisjonelt et oppholdssted for Sirkas sameby om våren, sommeren og høsten. Svenska Turistföreningen kom til området i 1890 og bygde Sjöfallsstugan like nedenfor Stora Sjöfallet. Omkring 20 år senere ble det behov for flere sengeplasser for besøkende, og da stedet lå i det opprinnelige området for Stora Sjöfallets nasjonalpark, som ble grunnlagt i 1909, flyttet STF utenfor nasjonalparkens grenser. 
De bygde i stedet på sandåsene i Sáltoluokta, en kilometer nedenfor nasjonalparken, der Kungsleden går videre sørover. I 1912 bygde man Gamla stationen, og året etterpå ble förarstugan bygd. 
Saltoluoktas hovedbygning ble tegnet av arkitekt John Åkerlund. Den ble bygd i 1918 og økte antall senger på anlegget til ca. 70. Stasjonens seneste tilskudd av bygninger kom på begynnelsen av 1980-tallet, da servicebygningen Nåiden ble bygd, og på midten av 1990-tallet, da annekset Laponia ble bygd. I dag har stasjonen ca. 100 senger. Stasjonens hovedbygning er stort sett bevart i sin originale form, med møbler og innredning fra 1918.
Saltoluokta besøkes av såvel fjellvandrere, barnefamilier og nygifte, som av skiløpere, naturelskere og konferansedeltagere.
Vintertids går det en markert islede over innsjøen Langas til Sáltoluokta. Sommerstid trafikkeres strekningen av fergen M/S Langas.


== Eksterne lenker ==
Svenska Turistföreningen
Bore i senk

Bore i senk (engelsk: scuttling) er en (militær) handling hvor man med overlegg senker eget skip ved å la vann renne inn i skroget. Dette kan gjøres på flere måter – ventiler eller luker kan åpnes, eller det kan dannes hull ved hjelp av rå kraft eller bruk av eksplosiver. Slik selvsenking, ofte kalt for senket av egen besetning, kan utføres med den hensikt å kvitte seg med et forlatt, gammelt eller erobret fartøy, å forhindre at fartøyet blir et navigasjonshinder, selvødeleggelse for å frarøve fienden kontroll over skipet, bruke skipet som blokadeskip for å begrense trafikk i en kanal eller havn, eller for å skape et kunstig rev for dykkere og marint liv.


== Etymologi ==
Det engelske begrepet for å bore i senk et skip er scuttling. Det har betydningen å kutte et hull i et skip for å senke det. Det er fra 1640-tallet, fra skottell, «åpne et skips dekk», også fra 1500-tallet, igjen fra mellomfranske escoutille (moderne fransk: écoutille), eller direkte fra spanske escotilla, «lem», «lukeåpning». Figurativ bruk er nedtegnet fra 1888. Det norske begrepet bore er fra norrønt, bora, men ikke utelukkende knyttet til maritimt bruk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
George, S. C. (1981): Jutland to Junkyard. Edinburgh: Paul Harris Publishing. ISBN 0-86228-029-X. Beskriver gjenbruken av senket skip.


== Eksterne lenker ==
«scuttle», Wiktionary
Kumiss

Kumiss (også:  kumys fra  russisk кумыс, tyrkisk kımız tatarisk kymyz, kasakhisk қымыз) er naturlig gjæret hoppemelk, dvs en slags vin laget av melk.
I det mongolske kjøkken kalles samme drikk airag (eller airak), og regnes som landets nasjonaldrikk. Det er også den tradisjonelle velkomstdrikken gjester får servert straks de kommer til jurten.
Kumiss/airag er melkehvit og smaker syrlig og kjølig forfriskende, med en mandelaktig og iblant osteaktig ettersmak som personer fra vestlige kulturer kan trenge noe tid på å venne seg til. Drikken er lett alkoholholdig (1,2 til 2 % alkohol) og er en tradisjonell rett i asiatiske steppekulturer. Den blir regnet som gunstig for bekjempelse av tuberkulose, jernmangelanemi, anemi og annet. I Europa lages lignende produkter fra esel-, geite- og kumelk. Brennevinet araka destilleres av kumiss. På grunn av det høye vitamin- og mineralinnholdet tjener kumiss til en viss grad som erstatning for frukt og grønnsaker. Ved regelmessig konsum virker drikken lett lakserende.
Kefiren som kommer fra det nordlige Kaukasus lages av kumelk som gjæres ved hjelp av melkesyrebakterien Dispora caucasica. I stedet for kumissens flytende utgangspunkt tilsetter man her kefirkorn av kokt melk, og får av det en lett alkoholholdig drikk (0,2 til 0,8 % alkohol). Fordi kumelk inneholder mindre sukker enn hoppemelk blir drikken svakere enn kumiss.


== Eksterne lenker ==
Syrnet eller søt melk
Den polsk-russiske krig (1792)

Den polsk-russiske krig i 1792 var en krig mellom Det polsk-litauiske samveldet og Tsar-Russland med Targowica-konføderasjonen.
Den 3. mai 1791 hadde den polsk-litauiske kongen Stanisław August Poniatowski vedtatt en ny konstitusjon for det polsk-litauiske samveldet, og denne avskaffet valgkongedømmet, liberum veto og livegenskapet. Motstanderne av denne var organisert i Targowica-konføderasjonen, med støtte fra Russland. Disse ønsket å hindre at konstitusjonen trådte i kraft, og 18. mai 1792 gikk en russisk styrke på 97 700 mann over grensen uten krigserklæring. Kongen Stanisław August Poniatowski var i stand til å mobilisere rundt 70 000 mann som var lojale til ham og den nye konstitusjonen.
Kongeriket Preussen var polsk-litauisk alliert, men brøt alliansen da krigen ved innledningen av krigen og den prøyssiske kommandanten av hæren i  Storhertugdømmet Litauen, Hertugen av Württemberg nektet å kjempe mot de russiske styrkene og ble avsatt 1. juni.
Kongens nevø Józef Poniatowski ble øverstkommanderende på den polsk-litauiske siden, og vant 18. juni en større seier mot en langt større styrke i et slag ved byen Zieleńce i dagens Ukraina. De trakk seg deretter tilbake til elven Bug, og kjempet der under ledelse av Tadeusz Kościuszko et større slag ved Dubienka, ut at dette fikk noen klar vinner.
Den polsk-litauiske sak ble imidlertid tapt da kongen selv sluttet seg til Targowica-konføderasjonen. Dette førte da til Polens andre deling, men også til Kościuszko-oppstanden året etter.
William Boyd (forfatter)

William Boyd (født 7. mars 1952) er en britisk forfatter, noveller og drama, med bakgrunn fra Ghana og Skottland, nå bosatt i London. Boyd er blant de mest anerkjente forfattere av sin årgang i Storbritannia og han har vunnet flere litterære priser. Boyd underviste i årene 1975-1980 ved Universitetet i Oxford. I tidsrommet 1981-1983 var han TV-kritiker for avisen New Statesman.
Han ble utpekt til Order of the British Empire i 2005.


== Bibliografi ==
A Good Man in Africa, 1981
On the Yankee Station and Other Stories, 1981
An Ice-Cream War, 1982
Stars and Bars, 1984
School Ties, 1985
The New Confessions, 1987
Brazzaville Beach, 1990
The Blue Afternoon, 1993
The Destiny of Natalie 'X' and Other Stories, 1995
Armadillo (novel)|Armadillo, 1998
Nat Tate: An American Artist 1928-1960, 1998
Any Human Heart, 2002
Fascination (novellesamling), 2004
Bamboo, 2005 (ikke skjønnlitterær)
Restless, 2006
The Dreams of Bethany Mellmoth. Notes from the underground, 2007
Ordinary Thunderstorms (2009), 2009


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) William Boyd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) William Boyd på Internet Movie Database 
(sv) William Boyd i Svensk Filmdatabas 
(da) William Boyd på Scope 
(fr) William Boyd på Allociné 
(en) William Boyd på AllMovie 
(en) William Boyd hos The Movie Database 
(en) William Boyd på Discogs 
(en) William Boyd på MusicBrainz 
(en) Boyds nettsted
Statens naturforvaltningsråd

Statens naturforvaltningsråd ble til i 1991 ved sammenslåing av Statens naturvernråd og Statens friluftsråd.
Rådet sin funksjon og virksomhet gikk ut på å arbeide med  naturforvaltning i Norge, inkludert Svalbard. Rådet skulle følge med på utviklingen inne forvaltingen av naturressursene, og gi råd til Miljøverndepartementet i aktuelle saker, eventuelt foreslå saker selv. Rådet var ikke hjemlet ved lov.
Rådet ble nedlagt 1. juli 2002.
Statens naturvernråd

Statens naturvernråd ble opprettet i 1955.
Rådet hadde ansvar for blant annet å opprette nasjonalparker i Norge, og rådet la i 1964 fram en landsplan. Forslaget omfattet 16 områder, på tilsammen 6 300 km². Forslaget ble behandlet i Stortingets kommunalkomite i 1967, og komiteen og Stortinget støttet opprettelse av 12 av de 16 områdene. Det tok 25 år, fram til fredningen av Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark i 1989, før 15 av disse forslagene var blitt vedtatt. I løpet av denne tiden av også Rago nasjonalpark og Reisa nasjonalpark opprettet.
I 1990 ble rådet slått sammen med Statens friluftsråd til Statens naturforvaltningsråd, som igjen ble nedlagt 1. juli 2002.


== Se også ==
Liste over nasjonalparker i Norge
Ligat ha’Al 2022–2023

Ligat ha’Al 2022–2023, er den 81 sesongen av den israelske topp divisjonen. Sesongen begynte 20. august 2022 og avsluttes i mai 2023. Regjerende mestere er Maccabi Haifa.


== Klubbinfo ==


== Ordinær sesong ==


=== Tabell ===


=== Resultattabell ===


== Referanser ==
Unionist Party (Sør-Afrika)

Unionist Party (afrikaans Unionisteparty) var et pro-britisk politisk parti i Sør-Afrika som opererte i perioden 1910 til 1920. I denne perioden var partiet den offisielle opposisjonen etter at Unionen Sør-Afrika ble dannet i 1910. I sitt siste valg i 1920 var partiet landets tredje største.


== Opprinnelse ==
Partiet ble grunnlagt 31. mai 1910 med Sir Leander Starr Jameson fra Kappkolonien som første partileder. Han døde allerede i april 1912 og ble etterfulgt av Sir Thomas Smartt, også han fra Kappkolonien. Andre sentrale skikkelser i partiet  var blant andre Sir James Fitzpatrick, Sir George Ferrar og Sir Lionel Phillips (alle tre transvaalske ledere). Partiet ble dannet som en videreføring av The Progressive Party (afrikaans die Progressive Party) som hadde eksistert både i Transvaal og Kappkolonien.


== Politikk ==
Formålet med partiet var å fremme den britiske kultur og utfordre de politiske kreftene som arbeidet for å fremme den uavhengige unionen. Partiet var følgelig konservative, anti-republikanske og pro-imperialistiske av politisk oppfatning, og de hadde også tette bånd til Storbritannia. Partiet var også imot indisk innvandring til unionen og kjempet for å bedre arbeidsvilkårene i diamantgruvene og gullgruvene.


== Sammenslåing ==
I valget 1920 mistet både Unionist Party og South African Party store velgermasser til Nasjonalistpartiet og Arbeiderpartiet. Jan Smuts fra South African Party fortsatte som statsminister, da han sammen med Unionist Party fortsatt hadde et knapt flertall i parlamentet.
I november 1920 slo Unionist Party seg sammen med South African Party under sistnevntes navn. Thomas Smartt og to andre unionister fikk plass i Smuts' regjering. Statsministeren lanserte så nyvalg i 1921 og det sammenslåtte partiet fikk da et noe sterkere flertall.


== Kilder ==
Scannell, J.P., Die Afrikaanse Kernensiklopedie, Nasionale Boekhandel Beperk, Kaapstad (et. al.), 1965.
Rosenthal, Eric, Encyclopaedia of Southern Africa, Juta and Company Limited, Kaapstad en Johannesburg, 1978.
Mostert, J.P.C., Politieke Partye in Suid-Afrika, Instituut vir Eietydse Geskiedenis, U.O.V.S., Bloemfontein, 1986.
Van der Spuy, D.C. (hoofred.), Amptelike Jaarboek van die Republiek van Suid-Afrika (Eerste Uitgawe), Departement van Inligting, Pretoria, 1975.
Mary Oyaya

Mary Oyaya (født i Mombasa, Kenya) er en kenyansk skuespiller som spiller rollen som jedimester Luminara Unduli i de to filmene Star Wars Episode II: Attack of the Clones og Star Wars Episode III: Revenge of the Sith. 
Hun bor for tiden i Australia. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mary Oyaya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mary Oyaya – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mary Oyaya på Internet Movie Database
Artch

Artch er et norsk power metal-band fra Sarpsborg.
Bandet ble startet i 1983 av Cato André Olsen og Bernt Jansen. I 1984 ble Geir Nilssen, Jørn Jamissen og vokalist Lars Fladeby med, alle fra et annet lokalt band under navnet «Oxygen». Espen Hoff erstattet Fladeby som vokalist i 1985, men ble drept senere samme år i en motorsykkelulykke på vei til bandøving. Islandske Eiríkur Hauksson ble med som ny vokalist i 1986.
I 1987 spilte de inn sitt debutalbum i Borg Lydstudio i Sefasenteret. Albumet fikk god mottakelse da det ble utgitt i 1988, spesielt blant britiske musikkjournalister, og de fikk toppkarakter i både Kerrang og Metal Forces. Another Return to Church Hill blir i dag regnet som en klassiker innen sjangeren både i Norge og i utlandet. LP-utgaven kom med to forskjellige omslag, ett for Norge/Europa, og ett for USA. Oppfølgeralbumet For the Sake of Mankind ble utgitt i USA, Japan og Norge, men solgte lite. Etter kun to musikkalbum ble bandet oppløst i 1991, men ble gjenforent igjen i 2000. Etter en stille periode hadde de igjen oppdrag i 2017.


== Diskografi ==
1988: Another Return to Church Hill
1991: For the Sake of Mankind (gjenutgitt i 2001)
2004: Another Return - Live... And Beyond (dobbel-DVD)


== Medlemmer ==


=== Nåværende ===
Eric Hawk (Eiríkur Hauksson) – vokal
Gill Niel (Geir Nilssen) – gitar
Cat Andrew (Cato André Olsen) – gitar
Brent Jansen (Bernt Jansen) – bassgitar
Jack Jamies (Jørn Jamissen) – trommer


=== Tidligere ===
Lars Fladeby – vokal
Espen Hoff – vokal (død 1985)
Gudmund Bolsgaard – trommer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Artch på Discogs 
(en) Artch på MusicBrainz 
(en) Artch på Encyclopaedia Metallum 
(en) Artch på Spotify 
(en) Artch på Songkick 
(no) Artch på Rockipedia
Shigeru Yoshida

Shigeru Yoshida (født 22. september 1878, død 20. oktober 1967) var en japansk diplomat og politiker. Han var statsminister i Japan fra 1946 til 1947 og igjen fra 1948 til 1954.
Yoshida tilhørte først Det liberale parti og deretter Japans liberaldemokratiske parti, som han også var formann for.Yoshidas barnebarn, Taro Aso, var statsminister i Japan i 2008–2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shigeru Yoshida – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jay Hakkinen

Jay Hakkinen (født 19. juli 1977 i Kasilof i Alaska) er en skiskytter fra USA som tre ganger har deltatt i OL (1998, 2002 og 2006). Han er fisker av yrke og har en femteplass som beste plassering i verdenscupen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jay Hakkinen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jay Hakkinen – Olympedia 
(en) Jay Hakkinen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jay Hakkinen – IBU 
(en) Jay Hakkinen – biathlon.com.ua
Arild Ravndal

Arild Ravndal (født 4. april 1960) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte midtstopper for Viking FK fra 1983 til 1990. Han kom til Viking fra 4. divisjonsklubben Saif foran 1983-sesongen. Ravndal fikk med seg 51 kamper i 1. divisjon og er kanskje mest kjent for staffesparket han tok mot Vard i 1988 på overtid i kampen. Ravndal scoret og målet førte til at Viking rykket opp i den øverste divisjonen i Norge igjen.
Etter 1990-sesongen forlot han Viking for å bli spillende trener for 3. divisjonsklubben Ganddal. Han trente Ganddal i tre sesonger, før han i 1994 tok over som trener for 2. divisjonsklubben Ulf-Sandnes.
I november 1979 var Ravndal på en ukes prøvespill hos Arsenal.


== Referanser ==


== Kilder ==
www.n3sport.no om Arild Ravndal
fotball.folkebladet.no Viking-loktå skal inn i Stadion


== Eksterne lenker ==
(en) Arild Ravndal – Transfermarkt 
(en) Arild Ravndal – WorldFootball.net
Viljo Revell

Viljo Gabriel Revell (født 25. januar 1910 i Vasa, død 8. november 1964) var en finsk arkitekt. Revelle er et av de store navnene i finsk arkitektur, og han oppnådde også stor internasjonal anerkjennelse. Rådhuset i Toronto, Canada, er hans mest kjente verk utenfor Finland. 
Revell gikk ut fra gymnaset i Vasa i 1928 og ble ferdig arkitekt fra Tekniska högskolan i Helsingfors i 1937. I 1941 giftet han seg med Maire Myntti, og de fikk tre døtre som ble født 1942, 1943 og 1945. 


== Bygninger tegnet av Revell ==

1935 – Glasspalasset, Helsingfors
1941 – Minnesmerke i Tammerfors for soldater som falt under vinterkrigen
1948 – Hotell Palace, Helsingfors
1951 – Mejlans folkeskole, Helsingfors
1952 – Kauhajoki gymnasium, Kauhajoki
1953 – Tårnhus, Hagalund, Esbo
1955 – Kudeneule, Hangö
1957 – Vatiala kapell, Tammerfors
1957 – Villa for Marie-Louise och Gunnar Didrichsen Didrichsens konstmuseum, tilbygg 1964, Granö, Helsingfors
1958 – Tårnhusene i Hagalund, "Lommelerkene", Esbo
1959 – Sauna Johnson, Wisconsin, USA.
1960 – Korvhuset, Helsingfors
1960 – KOP-triangelen, Åbo
1961 – KOP, Lahtis
1962 – Vasa sentrumsplan, Rewell Center
1962 – Vanntårn i Hagalund, Esbo
1962 – Peugeot, Buenos Aires (ikke oppført)
1966 – Rådhuset i Toronto, Canada


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viljo Revell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Viljo Revell – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Viljo Revell på Internet Movie Database 
«Viljo Revell». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-4330-1416928956936. 
(sv) Didrichsens konstmuseums artikkel om Revell
Vegafonna

Vegafonna er en isbre på Nordaustlandet, Svalbard og er den vestligste delen av Europas største isbre, Austfonna. Vegafonna ligger mellom Palanderbukta og Torellneset på den sørvestlige delen av Nordaustlandet.
Vegafonna har sitt navn etter SS «Vega», en seilskute som Adolf Erik Nordenskiöld brukte på sin ekspedisjon til Nordøstpassasjen i 1878-79.


== Referanser ==
Universitetet i Tokyo

Universitetet i Tokyo (東京大学, Tōkyō daigaku) er et universitet i Tokyo i Japan. Det ble grunnlagt i 1877 som Det keiserlige universitet (som senere ble omdøpt til Tokyo keiserlige universitet). Universitetet har 10 fakulteter, omkring 2500 vitenskapelig ansatte og totalt omkring 28 000 studenter fordelt på fem campuser. Universitetet i Tokyo regnes per 2017 som Japans ledende universitet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(zh) Offisielt nettsted 
(ko) Offisielt nettsted 
(en) University of Tokyo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Senshu-universitetet

Senshu-universitetet (japansk: Senshū Daigaku) er et privat universitet i Tokyo i Japan. Det ble grunnlagt i 1880 med fakulteter for økonomi og juss og var den første japanske institusjon som tilbød utdanning på japansk språk innen disse fagfeltene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Senshu University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Muroran

Muroran (japansk: 室蘭市 – Muroran-shi) er en by på øya Hokkaidō i Japan. Byen er hovedstad i subprefekturet Iburi.
Muroran er en havneby ved nordenden av Uchiurabukta, og et viktig kommunikasjonssentrum. Byen har vært preget av industri, først og fremst produksjon av sement og stål. I tillegg finnes oljeraffineri og skipsverftsindustri.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Muroran, Hokkaido – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Masayoshi Takemura

Masayoshi Takemura (født 26. august 1934) er en japansk politiker. Han tilhørte opprinnelig Japans liberaldemokratiske parti, men gikk i 1993 ut av dette for å etablere Det nye partiet Sakigake. Fra 1998 har han tilhørt Det demokratiske parti.
Takemura var finansminister i koalisjonsregjeringen under statsminister Morihiro Hosokawa (1993 til 1994).


== Referanser ==
Molannidae

Molannidae er en gruppe (familie)  av insekter som hører til ordenen vårfluer (Trichoptera).  Larvene lever i ferskvann. De voksne lever ikke langt fra vannet de vokser opp i.


== Utseende ==
De voksne insektene er middelsstore, mørke, ikke påfallende hårete vårfluer. Antennene er middels lange. Forvingene er mørkt røykfargede og nokså smale. Larvene har en myk, pølseaktig kropp med tydelig segmentinndeling. Det bakerste beinparet er mye lengre enn de to fremste parene. På det fjerde (første bakkroppsledd) kroppsleddet har de en fingeraktig utvekst på ryggen. Krokene på bakkroppsspissen er ganske korte.


== Levevis ==
Larvene bygger et larvehus av sandkorn holdt sammen med silke. Dette er noe bredere enn høyt og har utvidete sidefliker. Fremst, over hodet, har det en hette. Denne familien har larver som lever i stillestående vann, mest i innsjøer, men også i små, temporære dammer i fjellet.


== Utbredelse ==
Molannidae er utbredt for det meste på den nordlige halvkule.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Holometabole insekter (Holometabola, «insekter med fullstendig forvandling»)
Vårfluer (Trichoptera)
Gruppen Integripalpia
Overfamilien Leptoceroidea
Familien Molannidae Wallengren, 1891
Slekten Indomolannodes Wiggins, 1968 – ikke i Europa
Slekten Molanna Curtis, 1834 – i Europa:
Molanna albicans (Zetterstedt, 1840) – finnes i Norge
Molanna angustata Curtis, 1834 – finnes i Norge
Molanna nigra Zetterstedt, 1840- funnet i Sverige og Finland, ikke i Norge
Molanna submarginalis McLachlan, 1872
Slekten Molannodes McLachlan, 1866 – i Europa, også i Norge:
Molannodes tinctus (Zetterstedt, 1840) – finnes i Norge


== Kilder ==
Solem, J.O. og Andersen, T. (1996) Trichoptera, Vårfluer. Side 172-180 i: Aagaard, K. og Dolmen, D. (red.): Limnofauna norvegica. Tapir, Trondheim. ISBN 82-519-1214-8
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Biological Indicators of Watershed Health – Molannidae


== Eksterne lenker ==
(en) Molannidae i Encyclopedia of Life 
(en) Molannidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Molannidae hos Artsdatabanken 
(sv) Molannidae hos Dyntaxa 
(en) Molannidae hos Fauna Europaea 
(en) Molannidae hos Fossilworks 
(en) Molannidae hos ITIS 
(en) Molannidae hos NCBI 
(en) Kategori:Molannidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Molannidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life - Vårfluer - engelskspråklig. Med fine bilder.
Sjekkliste over verdens vårfluer
Bildegalleri over nordamerikanske arter
SmartMedia

SmartMedia er en type minnekort lansert i 1995.
Standarden er eid av Toshiba, og kortene har kapasitet fra 512 KB til 128 MB, med dimensjonene 45 x 37 x 0.76 mm, og vekt på 1.8 gram.
Standarden er utgått, og produseres ikke lengre.
Naoto Kan

Naoto Kan (født 10. oktober 1946 i Ube) er en japansk politiker for Det demokratiske parti. Han er fra 4. juni 2010 statsminister i Japan. Han var visestatsminister, minister for nasjonal strategi, økonomi, finanser og teknologi i Yukio Hatoyamas regjering.
Kan deltok i 1996 i grunnleggelsen av Det demokratiske parti og var partiets leder i to perioder, først fra 1998 til 1999, deretter fra 2002 til 2004, og igjen fra 2010. Før dette tilhørte Kan Det nye partiet Sakigake. Han var minister for helse og velferd i regjeringen til Ryutaro Hashimoto. Kan ble da kjent for sin håndtering av en skandale som gjaldt japansk helsevesens bruk av HIV-infisert blod.
Kan annonserte sin avgang 26. august 2011, og ble etterfulgt av Yoshihiko Noda 2. september.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Naoto Kan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Filipine

Filipine er et spill eller en selskapslek som man kan leke i julen eller til andre tider på året når det spises nøtter.
Leken starter ved at en finner to nøttekjerner i samme skall. Forekomst av slike «tvillingnøtter» er sjelden, en undersøkelse tyder på at det opptrer i 0,7 % av alle hasselnøtter. Finneren spiser den ene nøttekjernen selv og gir den andre til en venn, som vil være med på spillet. Neste gang de to spillerne treffes, eller på et avtalt tidspunkt, gjelder det å huske å si ordet «filipine» til den andre. Den som sier ordet først, har vunnet og kan ha krav på en gave eller premie fra den andre, i henhold til avtalte ved spillets start.
Leken finnes i flere europeiske land. Den kom til Norge fra Tyskland via Frankrike og Danmark, og både i Norge og Sverige har den vært kjent siden tidlig på 1800-tallet. I TV-serien Nissene over skog og hei fra 2011 var filipine et vesentlig element i handlingen.
Navnet har ikke noe med landet Filippinene å gjøre, men kommer kanskje av det tyske vielliebchen («kjæreste»). En alternativ forklaring er at opphavet er det latviske ordet filibas («lite par»).


== Fotnoter og referanser ==