jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gabriel Moseid

Gabriel Endresen Moseid (født 10. oktober 1882 i Vennesla, død 4. august 1961) var en norsk gårdbruker og politiker (B). Han var innvalgt på Stortinget fra Vest-Agder 1919–1953. Han var sønn av gårdbruker Endre Gundersen Moseid (1844–1909) og Ragnhild Svendsdatter (1860–1886), og var bestefar til Edvard Moseid.


== Biografi ==
Han gikk på amtsskole 1899–1900 og fortsatte deretter i to år på Søgne landbruksskole 1900–1902. Gabriel Moseid overtok farsgården Moseid i 1909. Han engasjerte seg i politikk og var medlem av Vennesla kommunestyre 1910–1913, 1913–1916, 1916–1919, ordfører 1919–1922. I denne tiden var han også bokholder og kasserer i Vennesla Sparebank i perioden 1915–1921. 


== Offentlige verv ==
Moseid hadde en rekke offentlige verv, først i Vennesla kommune. Han møtte på Stortinget som 2. vararepresentant for Venstre i Mandalen i perioden 1919–1921, men ble medlem av Bondepartiet da dette ble stiftet i 1921. Etter at han ble valgt inn som fast representant på Stortinget i 1922, fikk han også en rekke sentrale verv. Han hadde vervet til 1953, men møtte også ved konstitueringen i 1954. Fra 1934 til 1945 var han president i Lagtinget. Noen av hans mange verv er nevnt nedenfor

Formann Skolestyret Vennesla 1908
Formann Ligningsnemnda Vennesla
Medlem Skattelovkomiteen av 1929 fra 1929
Riksrevisor 1931–1946, 1947–1954
Medlem Turisttrafikkomiteen av 1932 fra 1932
Medlem Styret for Garantikassen for sparebanker 1932–1940
Medlem Kommunallovkomiteen av 1935 fra 1935
Medlem Prestelønningskomiteen av 1937 fra 1937
Nestformann Hovedstyret i Den Norske Stats Husbank 1946–1948, formann 1948–1949
Medlem Utvalg om beskatning av jordbruk og skogbruk av 1949 fra 1949
Medlem Statsselskapskommisjonen av 1953 fra 1953


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Gabriel Moseid hos Stortinget 
(no) Gabriel Moseid hos Norsk senter for forskningsdata
Disaringvinge

Disaringvinge (Erebia disa) er en sommerfugl som tilhører den formrike slekten Erebia i gruppen ringvinger (Satyrinae) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er oppkalt etter disene, kvinnelige guddommer i norrøn mytologi (for eksempel Frøya og Idunn). Svært mange dagsommerfugler har fått navn etter mytologiske figurer.


== Utseende ==
En middelsstor sommerfugl (vingespenn 42 – 48 mm), oversiden brun. På forvingen er det et bredt, oransje tverrbånd nær spissen, på dette 3-4 svarte flekker som nesten alltid mangler hvit kjerne. Den største av disse er ikke dobbel, ulikt hos Emblas ringvinge, som ellers ligner. Bakvingens overside er ensfarget uten flekker. Forvingens underside er gulbrun med grå kanter, med gulkantede svarte øyeflekker, men uten et oransje tverrbånd. Bakvingens underside er grå, med et bredt, mørkere grått tverrbånd i den indre halvdelen. Larven er okergul-grønn, lysere på ryggen med en mørk ryggstripe og breie, lyse sidestriper.


== Levevis ==
Sommerfuglen flyr i juni-juli på myrer over tregrensen. Larven lever på gress og bruker to år på utviklingen.


== Utbredelse ==
Disaringvinge er sirkumpolar, det vil si at den finnes både i det nordligste Europa, det nordligste Asia og Nord-Amerika. I Norge finnes den bare i Lierne i Nord-Trøndelag, i Saltdal i Nordland og en del steder i Finnmark.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) disaringvinge i Encyclopedia of Life 
(en) disaringvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) disaringvinge hos Artsdatabanken 
(sv) disaringvinge hos Dyntaxa 
(en) disaringvinge hos Fauna Europaea 
(en) disaringvinge hos ITIS 
(en) disaringvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Erebia disa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Erebia disa – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler
Thompson-kobling

Thompsonkobling er en videreutvikling av universalledd. En av de forbedrede egenskapene i forhold til det vanlige universalleddet er at en Thompsonkobling har et konstant forhold mellom vinkelhastighet på inngående og utgående aksel. Et Thompsonledd bestå av to universalledd som er montert koaksielt. En annen fordel ved denne løsningen er at det ikke finnes glideflater som i et vanlig homokinetisk ledd. Thompsonkobling er det første konstant-hastighetsledd som har disse egenskapene.
At leddet ikke inneholder glideflater hevdes å redusere krafttapet i leddet og forlenge levetiden i forhold til et ordinært konstanthastighetsledd.Ifølge oppfinneren, Glenn Thompson, har leddet ca. 8% mindre tap enn tilsvarende systemer.Løsningen har gitt oppfinneren prisen Australian Society for Engineering in Agriculture: Engineering Award.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Thompson Couplings Limited - Explanation of the Thompson coupling
The Thompson Coupling – invented by Glenn Thompson ABC Television – The New Inventors – broadcast Feb 2007
US patent 7,144,326  - Constant velocity coupling
Australian Society for Engineering in Agriculture
Lincoln’s Inn Fields Theatre

The Lincoln's Inn Fields Theatre var et teater i bydelen Holborn i London. Teateret var i virksomhet fra 1695 til 1848, og var en videreføring av The Duke's Theatre, som i 1661 ble bygget på Lisle's Tennis Court – seinere Lincoln's Inn Fields.
Teateret oppførte både skuespill og musikkdramatiske verk. Det spesialiserte seg på oversatte dramaer og hjemlige musikkdramaer med folkelig tilsnitt. Blant de siste må særlig nevnes  uroppførelsen av John Gay og Johann Pepusch' Tiggeroperaen i 1728, som ble en stor suksess. Teateret viste de første offentlige oppførelsene av Henry Purcells Dido og Aeneas  i 1700. Händels to siste operaer ble oppført her i 1740 og 1741.
Belg

Belg kan sikte til:

Belgfrukt, en frukt av en plante i erteblomstfamilien
Blåsebelg, et redskap for å blåse luft på ild eller til å lage lyd i musikkinstrumenter
Belg (Hunsrück), et sted i Tyskland
Polarringvinge

Polarringvinge (Erebia medusa) er en sommerfugl som tilhører den formrike slekten Erebia i gruppen ringvinger (Satyrinae) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er en sterkt nordlig art som i Norge bare finnes i Finnmark.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 34 – 40 mm), brun sommerfugl. Mønsteret på over- og undersiden av vingene er nesten identisk. Både for- og bakvingen har vanligvis ca. tre små, gulkantede svarte flekker nær spissen, de største av disse har ofte hvit kjerne. Ellers er sommerfuglen ensfarget brun.


== Levevis ==
Sommerfuglen flyr i juni – august på enger og bakker i lavlandet. Larven lever på myskegras (Millium effusum) og myrrapp (Poa palustris) og bruker to år på utviklingen.


== Utbredelse ==
Polarringvingen finnes i Finnmark, nær Utsjok i Nord-Finland og i det nordlige Russland østover til Lena. Den mangler i svensk Lappland.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) polarringvinge i Encyclopedia of Life 
(en) polarringvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) polarringvinge hos Artsdatabanken 
(sv) polarringvinge hos Dyntaxa 
(en) polarringvinge hos Fauna Europaea 
Erebia polaris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norges sommerfugler
Justizvollzugsanstalt Hünfeld

Justizvollzugsanstalt Hünfeld er det første delprivatiserte fengselet i Tyskland. Det ligger i Hünsfeld i den østlige delen av delstaten Hessen, og har 502 fangeplasser.


== Det hessiske modellprosjektet ==
På grunn av overbelegget i de hessiske fengslene planla myndighetene allerede for noen år siden å bygge et nytt fengsel. Den hessiske justisministeren Christean Wagner mente erfaringene fra andre land, bl.a. USA, viste at private fengsler er rimeligere og mer effektive. I regjeringsprogrammet som CDU og FDP ble enige om våren 1999 ble det bestemt at planlegning, oppføring og drift av et nytt fengsel i størst mulig grad skulle overlates til private aktører.
Etter en grundig gjennomgang av de rettslige aspektene ved privat fengselsdrift ble det bestemt å drive fengselet i rammen av et offentlig-privat samarbeid.
Fengselet ble åpnet 7. desember 2005 av Hessens statsminister Roland Koch.
Et delprivatisert fengsel åpner i Baden-Württemberg i 2008, og Sachsen-Anhalt planlegger også å åpne et delprivatisert fengsel.
Mandriller

Mandriller (Mandrillus) er en slekt med terrestriske dyreaper som er nært beslektet med bavianer. Gruppen består av to arter, som i hovedsak har tilhold i regnskogen og (tidvis) på skogbevokst savanne. Begge artene er endemiske for det vestre Sentral-Afrika. De har lange furer på sidene av de avlange snutene og kjever med velutviklede hjørnetenner. Voksne hanner av mandrill har blå furer, mens drillens er svarte.


== Inndelingen ==
Inndelingen under følger i hovedsak Mammal Species of the World og er i henhold til Groves (2005). Norske navn og beskrivelser i parentes er nødvendigvis ikke offisielle navn og beskriveler.

Catarrhini, østaper
Cercopithecoidea
Cercopithecidae, dyreaper
Cercopithecinae, (kinnposeaper eller marekatter og bavianer og deres like)
Cercopithecini, (marekatter og deres like, stort sett trelevende)
Allenopithecus, sumpape, 1 art
Miopithecus, dvergmarekatter, 2 arter
Erythrocebus, husarape, 1 art
Chlorocebus, grønnmarekatter, 6 arter
Cercopithecus, marekatter, 24 arter
Papionini, (bavianer og deres like, stort sett terrestriske)
Macaca, makaker, 21 arter
Lophocebus, toppmangabeyer, 3 arter
Rungwecebus, høylandsmangabey, 1 art
Papio, bavianer, 5 arter
Theropithecus, kappebavianer, 1 art
Cercocebus, mangabeyer, 6 arter
Mandrillus, mandriller, 2 arter
M. leucophaeus, drill
M. sphinx, mandrill


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mandriller i Encyclopedia of Life 
(en) Mandriller i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mandriller hos Fossilworks 
(en) Mandriller hos ITIS 
(en) Mandriller hos NCBI 
(en) Kategori:Mandrillus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mandrillus – detaljert informasjon på Wikispecies
Helge Fossum

Helge Fossum (født 11. februar 1984) er en norsk politiker som representerer Fremskrittspartiet. Han er statssekretær ved statsministerens kontor.Han var gruppeleder for FrPs kommunestyregruppe for perioden 2007–2011 på Ringerike og var fra 2. januar 2008 er han også politisk rådgiver sentralt i partiet. Helge Fossum ble første gang valgt inn i kommunestyret for Ringerike FrP ved kommunevalget i 2003. Han ble også valgt til fylkestinget i Buskerud for perioden 2007–2011. Fossum har vært bosatt på Slattum, og representerte FrP i kommunestyret i Nittedal for perioden 2011–2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Helge Fossum hos Stortinget 
(no) Helge Fossum hos Norsk senter for forskningsdata
Sjøtunge

Sjøtunge kan referere til:

Tunge (fisk), Solea solea
Smørflyndre, Glyptocephalus cynoglossus
Glassblåsing

Glassblåsing er en teknikk som hovedsakelig brukes til å fremstille kunstglass. Vanlige drikkeglass og lignende fremstilles enten maskinelt eller gjennom formblåsing.
Eksperter hevder at glass ble tilvirket for første gang i Syria omtrent 5 000 år f.Kr. Bruken av glassmasse var da begrenset til å «glasere» objekter av stein og leire.
Råmaterialet i glass består av sand (59 %), soda (18 %), dolomitt (15 %), kalkstein (4 %), nefelin (3 %) og sulfat (1%). Forholdet mellom de ulike bestanddelene varierer, avhengig av hva glasset skal benyttes til og hvorvidt man vil ha det lettflytende eller «kaldt», det vill si sakteflytende og lettere å jobbe med. Ved fremstilling av farget glass kan man også tilsette ulike metalloksider eller andre kjemikalier som fosfat, selen eller gull.


== Se også ==
Glasshåndverker
Ulrika Jonsson

Ulrika Jonsson (født 16. august 1967 i Sollentuna) er en svensk programleder, skuespiller og forfatter.
Jonsson utvandret fra Sverige til Storbritannia som 12-åring. Hun er en kjent TV-profil i Storbritannia. Hun har blant annet vært programleder for Gladiatorerna, Good Morning Britain, Miss World og Eurovision Song Contest 1998. Hun har også vært programleder i Sverige, hun har blant annet presentert værmeldingen på svensk TV3.
Jonsson ble mye omtalt etter sin påståtte kjærlighetsaffære med den svenske fotballtreneren Sven-Göran Eriksson.


== Bibliografi ==
2002 – Honest


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ulrika Jonsson på Internet Movie Database 
(en) Ulrika Jonsson på AllMovie 
(en) Ulrika Jonsson hos The Movie Database
Onager (våpen)

Onager var et romersk beleiringsvåpen. Navnet fikk det fra den hoppende bevegelsen som oppsto når våpenet ble avfyrt. Dette minnet om sparkene til et iransk vill-esel – en onager. Det er en form for katapult og bruker tvunnet rep, ofte av kvinnehår, til å gi kastenergien.
En onager består av et rekangulært rammeverk som ligger på bakken. Festet til denne er det to føringsbjelker og en kraftig stokk til endestopp. Mellom føringsbjelkene er en kastarm. Denne er fremme festet i et stramt tvunnet rep som gir energi til kastet. I den øvre enden av kastarmen er det en slynge som bærer prosjektilet. Med et tau ned til et spill trekkes kastarmen bakover og ned, slynga lades og onageren er klar til skudd. Ved avfyring slippes kastarmen ved at en låsebolt slås ut med hammer. Kastarmen slår fremover til endestopp og prosjektilet kastes. Når kastarmen møter endestopp skjer dette med slik kraft at onageren «sparker bakut» med stor villskap, derav navnet. De voldsomme bevegelsene forsøker en å dempe ved at det legges en polstring på endestopp. 
Mange former for prosjektil kunne benyttes: store steiner mot festninger eller mengder med småstein mot soldater som kardeskladninger i munnladekanoner. Mot byer kunne det benyttes brannbomber. Dyrekadaver ble også brukt for demoralisering av fienden.
De kraftige bevegelsen ved avfyring satte visse begrensninger på hvor onageren kunne settes inn. På festningsmurer, i beskyttelsesgroper eller på smale terrengformer kunne de ikke brukes.
Dersom de skulle ha god rekkevidde og evne til å kaste tunge prosjektiler ble onageren selv stor og uhåndterlig. Selv med hjul ble de tungvinte å flytte til nye posisjoner, men på plass var de imidlertid effektive og kunne kaste 100-350m med betydelig prosjektilvekt.
I det romerske keiserdømmets tid ble onageren også tatt i bruk som feltskyts, trukket at to okser. En legion kunne bringe med seg 10 onagere og 55 kjerrermonterte ballistaer. 
I middelalderen, ca. 1200, ble det utviklet en noe lettere onager der slynga var erstattet med en «jerngryte». Dette gjorde det lettere å lade med kardeskladning. Dette våpenet er også omtalt som  mangonel, dog kan dette navnet ha blitt brukt også for andre former for beleiringsutstyr.


== Eksterne lenker ==
Mangonel.com Byggesett, tegninger, bøker mm.(Engelsk)
Onager Physics En analyse av Onager. (Eng)
Tegninger (Eng)
Onager Animasjon
Volume 1 (CKY-album)

Volume 1 er CKYs debutalbum. Albumet har blitt utgitt en rekke ganger på forskjellige plateselskap, med forskjellige titler og cover.
Det opprinnelige coveret viste en kunstnerisk gjengivelse av den berømte hendelsen hvor Budd Dwyer skyter seg selv på direktesendt fjernsyn. Plateselskapets manager mislikte coveret og bestemte at det skulle skiftes ut. I tillegg ville han at bandet skulle skifte navn til noe mindre aggressivt. Det neste coveret viser CKYs hovedgitarist Chad Ginsburg (som spilte bass på dette albumet) når han framfører sitt kjente triks «Bitch Toss». «Bitch Toss» går ut på å kaste gitaren rundt nakken 360 grader, og ta den imot når den kommer tilbake. Dette coveret har blitt trykket i forskjellige farger.
I det forskjellige utgavene av albumet har bandet vært kjent som Camp Kill Yourself, Camp og til sist CKY. Albumets tittel har vært Camp Kill Yourself, Volume 1, CKY og Camp Volume 1 før det endelige Volume 1.
Albumet har vært utgitt på Teil Martin International, Volcom Entertainment og Island Records. Albumet er nå utsolgt og ingen planer om nye opplag foreligger. Da bandet forlot Island uttrykte de at deres nye plateselskap ville relansere albumet, men de er nå i stallen til Roadrunner Records som ikke ønsker å relansere albumet.
96 Quite Bitter Beings var den eneste singlen fra albumet.


== Sporliste ==
Alle sanger av Deron Miller

«96 Quite Bitter Beings» – 3:22
«Rio Bravo» – 3:10
«Disengage the Simulator» – 3:03
«The Human Drive in Hi-Fi» – 3:20
«Lost in a Contraption» – 3:22
«Knee Deep» – 3:35
«My Promiscuous Daughter» – 3:16
«Sara's Mask» – 5:01
«To All of You» – 23:42
Skjulte spor: «Rio Bravo Reprise» og «Halfway House».


== Utgave ==


== Deltakende ==
Deron Miller – vokalist, gitar, bass
Chad I. Ginsburg – gitar
Jess Margera – trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Volume 1 på Discogs 
(en) Volume 1 på MusicBrainz 
(en) Volume 1 på Spotify 
(en) Volume 1 på AllMusic
Office of Strategic Services

Office of Strategic Services (OSS) var en amerikansk etterretningsorganisasjon under andre verdenskrig. Det var forløperen til Central Intelligence Agency.
Før opprettelsen av OSS ble amerikansk etterretning utført på ad hoc basis av vidt forskjellige deler av regjeringsapparatet uten noen overordnet kontroll. For eksempel hadde marinen og hæren separate kodeknekkeravdelinger, som ikke bare rivaliserte, men nektet også å dele viktige gjennombrudd. OSS var involvert i flere hemmelige operasjoner i Norge og Sverige under krigen. Sepalsoperasjonen og Operasjon Rype var noen av disse. OSS ble oppløst høsten 1945 og etterfulgt av CIA i 1947.


== Litteratur ==
Tore Pryser USAs hemmelige agenter, 2010 ISBN 9788215015866
Frode Lindgjerdet Kampen om Nordlandsbanen 1944–45, Ares Forlag, 2016 ISBN 9788292938508


== Eksterne lenker ==
(en) Office of Strategic Services – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The OSS Society
En samling OSS lenker
Bok om Sepalsoperasjonen Arkivert 16. august 2019 hos Wayback Machine.
OSS hos Store norske leksikon
Operasjon Rype
OSS Gjefsjøen
Claus Frimann Clasen

Claus Frimann Dahl Clasen, bedre kjent som Lyktemanden (født 7. juli 1894 i Kristiania, død 29. mars 1970 i Oslo var visedikter, underholder og moromann i radioens barndom.
Av yrke var han assurandør, var ansatt i Storebrand, men stiftet senere sin egen assuranseforretning. 
Da Kringkastningsselskapet A/S begynte sine sendinger fra Telegrafbygningen i Oslo 1925, ble Lyktemannen Norges første moromann i radio hvor han hadde sine ukentlige programmer på en halv time. Frimann Clasen skrev også en mengde revyviser under sitt pseudonym, Lyktemanden.
Lyktemandens ukerevy fortsatte også etter at NRK overtok all kringkasting 1933, og gikk helt frem til 1940 og innholdet vekslet mellom monologer og satiriske og humoristiske viser om aktuelle begivenheter. Den gang som nå var parodier på andre radioprogrammer, f.eks. værvarsling, landbruksnytt og fotballreportasjer, noe som slo an.
Frimann Clasen var meget produktiv, han skrev 3 000 viser for radio fra 1925 til 1940. I tillegg skrev han store mengder reklameviser, revyviser og slagertekster, og 1947 anslo han sin totale produksjon til minst 10 000 viser, vers og leilighetsdikt. 
Av hans dikt og sanger er han i dag mest kjent som opphavsmannen til Lykkeliten, en sang han skrev da hans sønn Tom Frimann Clasen ble født, 19. mai 1927. Han var også far til sportskommentatoren Paal Clasen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Lyktemanden hos MICs nettavis
Teksten til Lykkeliten
Diskontinuerlig

En graf eller funksjon er diskontinuerlig hvor den ikke er kontinuerlig. I slike tilfeller er den ikke definert for alle verdier.


== Bruddpunkt ==

Et vanlige tilfelle er funksjoner som for en funksjonsverdi blir dividert på 0. Eksempel på en funksjon som ikke er definert for 1:

  
    
      
        f
        (
        x
        )
        =
        
          
            x
            
              x
              −
              1
            
          
        
        
          
            , 
          
        
        x
        ∈
        (
        0
        ,
        2
        )
      
    
    {\displaystyle f(x)={\frac {x}{x-1}}{\mbox{, }}x\in (0,2)}
  Dette kalles for et bruddpunkt. Et slik punkt er ikke definert for den gitte funksjonen, men utgjør grensen for funksjonen fra begge sider. Et bruddpunkt opptrer som et «hull» i grafen. Ofte er bruddpunktet en vertikal asymptote.
Barbatus

Barbatus (latinsk opprinnelse, «skjeggete») kan sikte til:
Mennesker

Marcus Horatius Barbatus
Lucius Cornelius Scipio Barbatus
Barbatus of BeneventoDyr

Apus barbatus
Bartesvin, Sus barbatus
Dianthus barbatus
Gypaetus barbatus
Penstemon barbatus
Plectranthus barbatus
Pogonomyrmex barbatus
Pycnonotus barbatus
Sjakkbrettpansermalle, Callichthys/Corydoras/Scleromystax barbatus
Storkobbe, Erignathus barbatus
Mesterligaen 2007/2008 åttendedelsfinaler

Åttendedelsfinalene av Mesterligaen 2007/2008 startet 19. februar og avsluttet 11. mars.


== Kampfakta åttendedelsfinaler, Mesterligaen 2007/2008 ==
1. kamp

2. kamp
Gullringvinge

Gullringvinge (Aphantopus hyperantus) er en sommerfugl som tilhører gruppen ringvinger (Satyrinae) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er vanlig og til dels svært tallrik på Sørlandet og Østlandet, med spredte funn i resten av Sør-Norge.


== Utseende ==
En nokså liten (vingespenn 30 – 42 mm) sommerfugl med avrundede vinger. Oversiden er mørkebrun med gyllen, silkeaktig glans, undersiden lyst gråbrun. Frynsene langs vingekanten er hvite. Både for- og bakvingene har et varierende antall små, lyskantede øyeflekker, men ellers ingen tegninger. Disse flekkene er større på undersiden enn på oversiden, og mangler vanligvis på oversiden hos hannen. Larven er strågul med brun ryggstripe og lys, brunkantet sidestripe.


== Levevis ==
Gullringvingen flyr på enger og lysninger i skogen, også i veikanter og grøfter, i juni – juli og av og til utover i første del av august. Den flyr forholdsvis langsomt og lavt og slipper seg ofte ned i vegetasjonen hvis den føler seg truet. Larven lever på rapp (Poa spp.) og myskegras (Millium effusum).


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) gullringvinge i Encyclopedia of Life 
(en) gullringvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gullringvinge hos Artsdatabanken 
(sv) gullringvinge hos Dyntaxa 
(en) gullringvinge hos Fauna Europaea 
(en) gullringvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Aphantopus hyperantus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Aphantopus hyperantus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aphantopus hyperantus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler