jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hendrik-Ido-Ambacht

Hendrik-Ido-Ambacht er en by og kommune i provinsen Zuid-Holland i Nederland, rett nord for Dordrecht. Den ligger på øyen IJsselmonde og grenser til Zwijndrecht, Ridderkerk, og elven Rietbaan/Noord, og er en av drechtbyene.


== Navnet ==
Byen har navnet sitt fra en lokal herremann som i 1331 var delaktig i å bygge diker på øyen. Tidligere het byen Hendrik-Ido-Schildmanskinderen-Ambacht en de Oostendam. I 1855 slo den seg sammen med Sandelingen-Ambacht og ble hetende Hendrik-Ido-Oostendam-Schildmanskinderen-Groot-en-Klein-Sandelingen-Ambacht for en tid.


== Historie ==

Området har vært bosatt siden ca. år 1000. Jordbruk og husdyrhold dannet livsgrunnlaget i flere århundrer. Alt land var eid eller under kontroll av adelskapet i Dordrecht. Industriell aktivetet langs elveleiet startet ikke før rundt åttiårskrigen. Også hagebruk og dyrking av lin utviklet seg.
På grunn av den hurtige industrielle veksten i Tyskland og de daglige tidevannene startet to borgere et skipsopphuggeri som etterhvert ble en viktig industri som Hendrik-Ido-Ambacht er kjent verden over for.
Som en følge av industrietableringen i regionen gikk man fra sesongarbeid til fast arbeid med høyere lønninger.


== Dagens situasjon ==
Bare noen få monumentale bygninger, bl.a. den reformerte 1300-talls kirken, er tilbake fra Hendrik-Ido-Ambachts historiske fortid. I utkanten av byen er det fremdels noen gårdsbruk. Skipsopphuggeriet fra 1800-tallet er fremdeles i drift, men framfor alt er Hendrik-Ido-Ambacht en pendlerkommune. Mange innbyggere jobber i omkringliggende byer, bl.a. Rotterdam og Dordrecht.
Hendrik-Ido-Ambacht er forbundet med Alblasserwaard gjennom en tunnel og en bro. Motorveiene A15 og A16 (Rotterdam-Dordrecht) ligger i nærheten. Det er ikke noen jernbaneforbindelser, men traséen til Betuwelinjen mellom Alblasserdam og Papendrecht går i Sophientunnelen under byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Hendrik-Ido-Ambacht – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hendrik-Ido-Ambacht – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Guldpucken

Guldpucken er en svensk pris som årlig blir delt ut til sesongens fremste ishockeyspiller i eliteserien og landslaget. Prisen blir delt ut av Expressen og Svenska Ishockeyförbundet. Guldpucken ble første gang delt ut i 1956.
Tre spillere har fått prisen to ganger: Anders Andersson, Leif Holmqvist og Peter Forsberg. 


== Prisvinnerne ==
2017 Erik Karlsson (Ottawa Senators)
2016 Erik Karlsson (Ottawa Senators)
2015 Victor Hedman (Tampa Bay Lightning)
2014 Joakim Lindström (Skellefteå AIK)
2013 Jimmie Ericsson (Skellefteå AIK)
2012 Jakob Silfverberg (Brynäs IF)
2011 Viktor Fasth (AIK)
2010 Magnus Johansson (Linköpings HC)
2009: Jonas Gustavsson, Färjestads BK
2008: Stefan Liv, HV 71
2007: Per Svartvadet, MODO Hockey
2006: Kenny Jönsson, Rögle BK
2005: Henrik Lundqvist, Västra Frölunda HC
2004: Johan Davidsson, HV 71
2003: Niklas Andersson, Västra Frölunda HC
2002: Henrik Zetterberg, Timrå IK
2001: Mikael Renberg, Luleå HF
2000: Mikael Johansson, Djurgårdens IF
1999: Daniel Sedin & Henrik Sedin, MoDo Hockey
1998: Ulf Dahlén, HV 71
1997: Jörgen Jönsson, Färjestads BK
1996: Jonas Bergqvist, Leksands IF
1995: Tomas Jonsson, Leksands IF
1994: Peter Forsberg, MoDo Hockey
1993: Peter Forsberg, MoDo Hockey
1992: Tommy Sjödin, Brynäs IF
1991: Thomas Rundqvist, Färjestads BK
1990: Rolf Ridderwall, Djurgårdens IF
1989: Kent Nilsson, Djurgårdens IF
1988: Bo Berglund, AIK Ishockey
1987: Håkan Södergren, Djurgårdens IF
1986: Tommy Samuelsson, Färjestads BK
1985: Anders Eldebrink, Södertälje SK
1984: Per-Erik Eklund, AIK Ishockey
1983: Håkan Loob, Färjestads BK
1982: Patrik Sundström, IF Björklöven
1981: Peter Lindmark, Timrå IK
1980: Mats Näslund, Brynäs IF
1979: Anders Kallur, Djurgårdens IF
1978: Rolf Edberg, AIK Ishockey
1977: Kent-Erik Andersson, Färjestads BK
1976: Mats Waltin, Södertälje SK
1975: Stig Östling, Brynäs IF
1974: Christer Abrahamsson, Leksands IF
1973: Tommy Abrahamsson, Leksands IF
1972: William Löfqvist, Brynäs IF
1971: Håkan Wikberg, Brynäs IF
1970: Leif Holmqvist, AIK Ishockey
1969: Lars-Erik Sjöberg, Leksands IF
1968: Leif Holmqvist, AIK Ishockey
1967: Bert-Ola Nordlander, AIK Ishockey
1966: Nils Nilsson, Leksands IF
1965: Gert Blomé, Västra Frölunda HC
1964: Nils Johansson, Afredshems IK
1963: Ulf Sterner, Västra Frölunda HC
1962: Anders Andersson, Skellefteå AIK
1961: Anders Andersson, Skellefteå AIK
1960: Ronald Pettersson, Södertälje SK
1959: Roland Stoltz, Djurgårdens IF
1958: Hans Svedberg, Skellefteå AIK
1957: Hans Öberg, Gävle Godtemplares IK
1956: Åke Lassas, Leksands IF
Sachsens landdag

Sachsens landdag (tysk: Der Sächsische Landtag), også omtalt som parlamentet i Sachsen eller det saksiske parlament, er parlamentet i den tyske delstaten Sachsen. Dagens parlament arbeider etter en konstitusjon for Fristaten Sachsen som ble vedtatt i 1992.


== Valget til landdagen i 2009 ==
Ved valget til landdagen i 2009 kom seks partier over sperregrensen på 5 %. Valget ga følgende resultat:

I henhold til Sachsens delstatsforfatning skal landdagen ha 120 medlemmer. Gjennom overskuddsmandater og utjevningsmandater er landdagen utvidet til 132 medlemmer i valgperioden 2009 til 2014.


== Se også ==
Delstatsparlament
Landdag
Liste over presidentene for Sachsens landdag


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Sächsischer Landtag – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Varanfamilien

Varanfamilien er en gruppe skjellkrypdyr, som omfatter varaner, øreløs varan og noen utdødde arter. Levevis og kroppsbygning er beskrevet i artiklene om delgruppene.
Følgende kladogram bygger på en morfologisk studie av nålevende og utdødde arter publisert av Jack L. Conrad i 2008. Utdødde taxa er merket med et kors (†). Den øreløse varanen (Lanthanotus) har hatt en usikker posisjon, og regnes ofte til en egen familie, Lanthanotidae. 

Varaniformes  
 ├─«Saniwa» feistii †
 ├─Necrosaurus cayluxi †
 ├─Proplatynotia †
 ├─Saniwides †
 └─┐
   ├─Telmasaurus grangeri †
   └─varanfamilien (Varanidae)
      ├─Lanthanotinae
      │  ├─øreløs varan
      │  └─┐                 
      │    ├─Cherminotus †
      │    └─Aiolosaurus †
      └─Varaninae
         ├─Saniwa ensidens †             
         └─varaner (Varanus)

De eldste fossile medlemmene av Varaniformes er funnet i lag fra kritt i Mongolia. Funnene omfatter Proplatynotia, Saniwides, Telmasaurus grangeri, Cherminotus og Aiolosaurus. I paleocen  og eocen hadde slekten Saniwa flere arter, og var utbredt både i Europa og Nord-Amerika. Det ser ut til at denne slekten overlevde til oligocen i Nord-Amerika.
«Saniwa» feistii fra Messelgruven (Tyskland, eocen) hører antakelig ikke til varanfamilien, men er en nær slektning. Necrosaurus cayluxi fra eocen i Europa regnes ofte til en egen familie Necrosauridae. Ifølge Conrad hører denne arten til Varaniformes, mens «Necrosaurus» eucarinatus er nærmere i slekt med giftøglene. 
Iberovaranus catalaunicus levde i Spania, Portugal og Tyskland i miocen. I samme epoke opptrer slekten Varanus for første gang, og det er gjort funn i Øst-Afrika, Sentral-Asia og Europa. Den siste europeiske varanen var Varanus marathonensis som dødde ut da klimaet ble kaldere i pliocen. Noen utdødde arter ble svært store, som Varanus sivalensis (India, pliocen), og Varanus priscus (Australia, pleistocen).


== Litteratur ==
Jack L. Conrad (2008). «Phylogeny and systematics of Squamata (Reptilia) based on morphology». Bulletin of the American Museum of Natural History (310): 1–182. ISSN 0003-0090. 
Eric R. Pianka, Dennis King og Ruth Allen King, red. (2004). Varanoid Lizards of the World. Indiana University Press. ISBN 0-253-34366-6. 


== Eksterne lenker ==
(en) varaner – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) varaner i Encyclopedia of Life 
(en) varaner i Global Biodiversity Information Facility 
(no) varaner hos Artsdatabanken 
(en) varaner hos Fossilworks 
(en) varaner hos ITIS 
(en) varaner hos NCBI 
(en) Kategori:Varanidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Varanidae – detaljert informasjon på Wikispecies Daniel Bennet: The History of Monitor Lizards
The Paleobiology Database: family Varanidae
Ragnvald Moe

Ragnvald Moe (født 1873 i Bergen, død 1965) var en norsk historiker.
Han ble cand.philol. i 1900 og var amanuensis ved Universitetsbiblioteket 1904–1909. Han var sekretær for Den norske Nobelkomite og direktør Nobelinstituttet fra 1910 til 1946.


== Referanser ==
Levende (så lenge det varer)...

Levende (så lenge det varer)... er et konsertalbum av rockebandet Jokke & Valentinerne som ble innspilt 23. desember 1996 på Sentrum Scene i Oslo. Albumet ble utgitt på Sonet i 2009.
Albumet er sannsynligvis det eneste liveopptaket av Jokke & Valentinerne som er spilt inn på 24 spor. Opptaket er fra en av bandets mange «avskjedskonserter», og det kom som en overraskelse både på fansen og resten av bandet at det var gjort liveopptak denne lille julaften i 1996.
Albumet viser en glad og fornøyd Jokke. Når en av mange halvlitere som blir kastet opp på scenen treffer ham, så spør han med humor i stemmen: «Var det et kjærtegn eller?».


== Sporliste ==
«Lydsjekk» – 1:10
«Et hundeliv» (Joachim Nielsen) – 4:09
«Publikum» – 0:54
«Action» (Joachim Nielsen) – 4:20
«Nederlag» (Joachim Nielsen) – 3:05
«Hr. Smith» (Joachim Nielsen) – 4:05
«Sitter på en bombe» (Joachim Nielsen) – 2:35
«Midt i en drøm» (Joachim Nielsen) – 5:04
«Tida er inne» (Joachim Nielsen) – 2:34
«Oldiser» (Joachim Nielsen) – 3:35
«Alt kan repareres» (Joachim Nielsen/May Irene Aasen/Håkon Torgersen) – 4:12
«Hvis jeg var deg» (Joachim Nielsen) – 2:58
«Gjeld» (Joachim Nielsen/May Irene Aasen/Håkon Torgersen) – 3:49
«Feig» (Joachim Nielsen) – 3:56
«Her kommer vinteren» (Joachim Nielsen) – 2:59
«Publikum» – 0:37
«Sola skinner» (Joachim Nielsen) – 4:00
«Suksess» (Joachim Nielsen) – 3:49
«To fulle menn» (Joachim Nielsen) – 3:38
«Gnål fra publikum» – 5:18
«Gutta» (Joachim Nielsen) – 4:19


== Medvirkende ==


=== Jokke & Valentinerne ===
Joachim Nielsen – Vokal, gitar, låtskriver
Petter Pogo – Bass, gitar, kor
May-Irene Aasen – Slagverk, kor, låtskriver
Håkon Torgersen – Bass og kor på Et hundeliv, Sola skinner, Suksess og To fulle menn, låtskriver


=== Øvrige medvirkende ===
Ingar Helgesen - tekniker, produsent
Arild Aardalen - tekniker
Morten Augustinius - tekniker
Kristoffer Sannes Medhus - tekniker
Henrik Lønne - tekniker
Søren Jessen - lydtekniker
Haavard Hansteen - penger
Christopher Nielsen - cover og tegneserie


== Eksterne lenker ==
Levende (så lenge det varer)...
Åke Andersson (ishockeyspiller)

Åke Andersson (født 8. juni 1918, død 11. mai 1982) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Andersson vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige  og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3. 
Andersson ble verdensmester i ishockey to ganger, 1953 og 1957. Han spilte 134 landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey i perioden 1937 til 1954. Han ble svensk mester i ishockey seks ganger med Hammarby IF. Andersson spilte også tre landskamper i bandy og fotball i Allsvenskan.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1953  Zürich/Basel -  Gull i ishockey  Sverige
1947  Praha -  Sølv i ishockey  Sverige
1951  Paris -  Sølv i ishockey  Sverige
1954  Stockholm -  Bronse i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Åke Andersson – Olympedia 
(en) Åke Andersson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Åke Andersson – Sveriges olympiske komité 
(sv) Åke Andersson – bandysidan.nu 
(en) Åke Andersson – Eurohockey.com 
(en) Åke Andersson – Eliteprospects.com
PSP Go

PSP Go er en versjon av den håndholdte spillkonsollen PlayStation Portable produsert av Sony. Konsollen ble sluppet 1. oktober 2009 i Europa og Nord-Amerika, og 1. november 2009 i Japan. Konsollens er ikke ment å erstatte PSP 3000, som Sony vil fortsette å produsere, selge og støtte. I motsetning til tidligere PSP-modeller, har ikke PSP Go en UMD-leser, men har i stedet et 16GB flashminne for å lagre spill, videoer og annen multimedia.


== Eksterne lenker ==
(en) PlayStation Portable Go – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisielt PlayStation-nettsted: PSP
Erik Johansson (ishockeyspiller)

Erik Johansson (født 29. september 1927, død 16. desember 1992) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Johansson vant en olympisk bronsemedalje i ishockey i vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige  og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3. 
Johansson ble verdensmester i ishockey 1953 og europamester tre ganger 1951, 1952 og 1953. Han spilte 142 landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey i perioden 1946 til 1959. Han ble svensk mester i ishockey to ganger med Södertälje SK. Han spilte 17 sesonger for klubben 1944 til 1960 tilsammen 224 kamper og scoret 132 mål.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1953  Zürich/Basel -  Gull i ishockey  Sverige
1947  Praha -  Sølv i ishockey  Sverige
1954  Stockholm -  Bronse i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Johansson – Olympedia 
(en) Erik Johansson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Erik Johansson – Eurohockey.com
Gösta Johansson

Gösta Johansson (født 2. mars 1929 i Stockholm, død 10. april 1997 i Stockholm) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Johansson vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige  og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3. 
Johansson ble verdensmester i ishockey 1953. Han ble svensk mester i ishockey seks ganger med Djurgårdens IF 1950, 1954, 1955, 1958, 1959 og 1960. Han vant også et tysk mesterskap i Krefeld.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1953  Zürich/Basel -  Gull i ishockey  Sverige
1951  Paris -  Sølv i ishockey  Sverige
1954  Stockholm -  Bronse i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gösta Johansson – Olympedia 
(en) Gösta Johansson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gösta Johansson – Eurohockey.com 
(en) Gösta Johansson – Eliteprospects.com
Isokylätunnelen

Isokylätunnelen (lokalt: Isokylän tunneli) er en motorveitunnel på Riksvei 1 (Finland) og E18 (Finland). Den ligger i Salo. Tunnelens lengde er ca. 435 meter.
Lars Svensson (ishockeyspiller)

Lars Svensson (født 30. juni 1926, død 25. juni 1999) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Svensson vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var målvakt på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige  og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3.
Svensson spilte 52 landskamper for sveriges herrelandslag i ishockey, han debuterte på landslaget 25. november 1949 i en kamp mot Canada som endte 5-5.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1951  Paris -  Sølv i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Svensson – Olympedia 
(en) Lars Svensson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Lars Svensson – Sveriges olympiske komité 
(en) Lars Svensson – Eurohockey.com
James Sedin

James Walter «Jim» Sedin (født 25. juni 1930 i St. Paul i Minnesota) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Sedin vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Canada.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. USA vant seks kamper, spilte uavgjort 3-3 mot Canada og tapte en  kamp, 2-4 til Sverige. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Sølv i ishockey  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Sedin – Olympedia 
(en) James Sedin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) James Sedin – Eliteprospects.com
Kreis Glauchau

Kreis Glauchau var en krets som eksisterte i Bezirk Karl-Marx-Stadt i Den tyske demokratiske republikk (DDR) med hovedsete i Glauchau. Etter at landene ble oppløst i DDR i 1952, ble Kreis Hohenstein-Ernstthal og Kreis Zwickau-Land dannet ut av det tidligere distriktet Amtshauptmannschaft Glachau, mens de resterende delene av distriktet fortsatte under navnet Kreis Glauchau.
Fra 1990 frem til 1994 fortsatte kretsen å eksistere innenfor Fristaten Sachsen som Landkreis Glauchau. Den 1. august 1994 ble den sammen med Landkreis Kreis Hohenstein-Ernstthal og Landkreis Chemnitz slått sammen til Landkreis Chemnitzer Land.
Kretsens hovedsete var Glauchau.
Vararepresentant til Stortinget

En vararepresentant til Stortinget møter på Stortinget i stedet for en stortingsrepresentant når denne har lovlig fravær. Vararepresentantene hentes fra valglistene slik at den som umiddelbart følger etter den sist innvalgte for et politisk parti møter som vararepresentant hvis en fast innvalgt representant er fraværende. Hvis flere innvalgte stortingsrepresentanter for partiet er fraværende, hentes det tilsvarende antall vararepresentanter.
Hver valgliste skal så vidt mulig tildeles så mange vararepresentanter som den får representanter, med tillegg av tre.På grunn av maktfordelingsprinsippet skal stortingsrepresentanter som er medlem av regjeringen – eller er statssekretærer, ikke møte i Stortinget. De blir derfor i perioden erstattet av en vararepresentant.
De som ikke er innvalgt på Stortinget, er formelt kun vararepresentanter når de møter som sådan i Stortinget. Dette gjelder også vararepresentanter som møter fast over et lengre tidsrom. Men hvis en vararepresentant formelt erstatter en valgt stortingsrepresentant, for eksempel på grunn av stortingsrepresentantens dødsfall, blir vararepresentanten stortingsrepresentant og omtales som sådan.


== Se også ==
Vararepresentant
Suppleant
Valgordning i Norge
Stortingsvalg


== Referanser ==
Skræmmer’n

Skræmmer'n, også kjent som Bygdeskremmeren og Helgrim Berg, er en figur av komikeren Trond Kirkvaag, og blant hans mest kjente og populære figurer.  Skræmmer'n kom for første gang på TV i programmet Trotto Libre, som ble sendt på NRK1 høsten 1996 og 1998, og senere i Trond Kirkvaags eget talkshow, Showtalk, i 2000 og 2002. Skræmmer'n dukket i disse programmene opp i korte sketsjer.
Kjennemerket til Skræmmer'n var at han likte å skremme folk og han førte en protokoll over dem han hadde skremt. Derav hadde Skræmmer'n også  uttrykket «Vart du skræmt, no?», som ble en kjent kommentar i Norge etter dette.


== Referanser ==
Arne Novang

Arne Norvald Novang (født 26. januar 1920 i Fredrikstad, død 14. juli 2010 i Oslo) var en norsk cellist. Han studerte cello og musikkteori med Filharmonisk selskaps orkesters solocellist Karl Andersen og debuterte i 1940. Han ble medlem av Filharmonisk selskaps orkester i 1945 og etterfulgte Karl Andersen som solocellist i 1962. Han fratrådte i Filharmonien ved årsskiftet 1984/1985.
Novang var medstifter av Den norske kammertrio hvor han spilte mer enn 25 år med fiolinisten Aage Wallin og pianisten Johan Øian. Han spilte også i Johnsrud-kvartetten og Den norske strykekvartett.
Som kammermusiker og orkestercellist gjorde han en lang rekke konsertopptredener i inn- og utland. Direksjon studerte han med Herbert Blomstedt som var fast kapellmester for Oslo-Filharmonien 1962 – 1968. Novang virket også i hjembyen Fredrikstad som dirigent blant annet for Fredrikstad Byorkester og Borg Symfoniorkester. Bærum Symfoniorkester ledet han fra 1975 til 1990.  Som dirigent ved NASOLs årlige kurs var han en skattet medarbeider. 
Novang har også spilt inn en rekke plater i egenskap av kammermusiker. Med Ørnulf Gulbransen på fløyte og Oscar Harlem på harpe spilte han inn Gunnar Sønstevolds musikk til filmen De dødes tjern.


== Heder ==
Kongens fortjenstmedalje i gull
Æresmedlem i NASOL


== Referanser ==


== Kilder ==
Aftenposten kultur 20. januar 2010 side 13
Spesialisthelsetjenesten

Spesialisthelsetjenesten i Norge er den delen av Norges helsevesen som har ansvar for somatiske og psykiatriske sykehus, andre institusjoner samt ambulansetjenesten. 
Spesialisthelsetjenesten er delt inn i fire regioner. De fire regionale helseforetakene har ansvaret for å sikre befolkningen i regionen tilgang til nødvendige spesialisthelsetjenester. Spesialisthelsetjenesten omfatter somatiske og psykiatriske sykehus, poliklinikker og behandlingssentre, opptrenings- og rehabiliteringsinstitusjoner, institusjoner for tverrfaglig spesialisert behandling for rusmiddelmisbruk, prehospitale tjenester, privatpraktiserende spesialister og laboratorie- og røntgenvirksomhet.
Ansvarsfordelingen mellom spesialisthelsetjenesten og primærhelsetjenesten endrer seg over tid. I 2009 overtok spesialisthelsetjenesten også ansvaret for rusbehandling. 
I Norge er det fire regionale helseforetak som via sine helseforetak yter slike tjenester for hvert sitt geografiske område. Det er i 2009 ca. 160 000 ansatte i spesialisthelsetjenesten.
Hohenstein-Ernstthal

Hohenstein-Ernstthal er en større kretsby i den østlige delen av Landkreis Zwickau i Direktionsbezirk Chemnitz i Fristaten Sachsen. Byen har 15 980 innbyggere (31. desember 2008).
Byen er kjent som fødestedet for forfatteren Karl May. Den er også kjent for racerbanen Sachsenring der verdensmesterskapet i motorcross arrangeres.
Hohenstein-Ernstthal var kretshovedstad i Kreis Hohenstein-Ernstthal fra 1952 til 1990, og i Landkreis Hohenstein-Ernstthal fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var byen innlemmet i Landkreis Chemnitzer Land, og siden 1. august 2008 har byen vært en del av Landkreis Zwickau.


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Hohenstein-Ernstthal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons