jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Maotai

Maotai er også navnet på storkommunen i Guizhou som drikken har sitt navn fra.Maotai (kinesisk: 茅台酒, pinyin: Maotai jiu), eller Moutai, som produsenten transkriberer navnet, er trolig Kinas mest kjente brennevinsmerke. Drikken lages av durra i den sørvestkinesiske provinsen Guizhou. Maotai, klassifisert som «sausduftende» (酱香, jiangxiang) kommer i dag i flere forskjellige styrker og versjoner fra den tradisjonelle med 53 % ned til en på bare 35 %.


== Historie ==
Maotai tar sitt navn etter det sted i fylket Renhuai i Guizhouprovinsen som den opprinnelig kom fra. Stedet har en lang historie med vindyrking, men spriten som den møter oss i dag kom til under Qing-dynastiet. Maotai vant første gang berømmelse utenfor Kina ved den internasjonale Panamautstillingen i 1915 har er siden da vunnet over hundre internasjonale anerkjennelser. Enda mer kjent er da Mao Zedong skålte med Maotai med Richard Nixon under ved hans historiske Kinabesøk i 1972. Odvar Nordli var ikke så fornøyd da han fikk servert drikken under et besøk i Kina og utbrøt: «Denne har døm itte vøri heldig med!»Maotai er nå en av Kinas offisielle statsbankettsviner og selskapet som produserer det sier selv at det er ett av verdens tre mest kjende brennevinssorter (sammen med skotsk whisky og fransk konjakk). I Kina var Maotai, som idag (2006) har en årsproduksjon på nærmere 4 000 tonn, lenge svært eksklusivt, og ble produsert i betydelig mindre kvantitet enn den store mengde uekte vare som fremdeles plager selskapet og de kinesiske konsumentene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
China Kweichow Moutai Distillery (Group) Co., Ltd
Kweichow Moutai Distillery (Group) Co., Ltd
Haifinnesuppe

Haifinnesuppe (鱼翅; kantonesisk (jyutping): jyu4 ci3; pinyin: Yú Chì) er en opprinnelig kantonesisk regionalrett som etterhvert er blitt felleseie i det kinesiske kjøkken.
Den skattes i Kina mindre for sin smak enn for sin gelatinaktige konsistens som får den til å minne om svaleredesuppe, og fordi den i folkemedisinen anses for å styrke livskraft og indre organer. Haifinnebruskens konsistens er slik at den meget lett tar opp i seg smaken fra andre ingredienser. Den er etterhvert så kostbar at den mest spises av prestisjegrunner, som ved festbanketter og bryllup.
Grunnlaget for suppen er den egentlig temmelig smaksfattige bruskaktige substans som haiens finner er bygd opp av. Denne kokes i kyllingkraft til den oppløses i flise- og flakaktige bestanddeler, som kan minne om tynne glassnudler eller av mungobønnestivelse. Det er forøvrig et langt billigere grunnlag som den uekte haifinnesuppen som regel lages av.
Tørkede og blekede haifinnefliser kan kjøpes i kinesiske matvareforretninger, og regnes som én av «havets fire skatter», ved siden av abalone, sjøpølse og noen fiskearters svømmeblære. 
Haifinnefliser selges også på kinesiske apotek, idet de inngår i kinesisk medisins vide repertoar. 
Finner fra visse haiarter et over århundrene blitt identifisert som særlig smakelige. Mange mener at de aller beste kommer fra fisker som strengt tatt ikke er haier, som hairokker og sagfisker. Et FAO-dokument fra 2009 identifiserer de følgende haiartene som de mest ettertraktede på markedet: Tigerhai, makrellhai, sandbankhai, oksehodehai, hammerhai, Carcharhinus limbatus, håbrann, blåhai og Alopias pelagicus.En stor del, ca. 40 %, av Kinas egen produksjon av tørkede haifinner skjer i Dongping i kystfylket Yangdong i provinsen Guangdong. Selv om det er først og fremst er Sørkinahavet og andre deler av Stillehavet som forsyner det kinesiske marked med haifinner, er det også en import fra europeiske land. Det gjelder da først og fremst Spania, men også Norge eksporterer noe haifinne til Orienten.


== Kritikk ==

Enkelte miljøvernorganisasjoner kritiserer bruken av haifinner. Fangstmetodene er tildels slik at finnene skjæres av de fangede haifiskene, som så slippes ut i havet igjen, der de lider en langsom og kvalfylt død enten av blodtapet eller av kvelning idet haien må svømme for å kunne ta opp i seg og bearbeide oksygenholdig vann.
Et annet aspekt er at haien, som er høyest i næringskjeden, akkumulerer særdeles store mengder av miljøgifter som kvikksølv.


== Se også ==
Buddha hopper over muren: en variant av haifinnesuppe i Fujiankjøkkenet.


== Referanser ==
Acta Apostolicae Sedis

Acta Apostolicae Sedis (AAS) er den offisielle tidende for Den hellige stol og Vatikanstaten.
Den utkommer med månedsnummer, selv om utgivelsene ikke utkommer med regulære intervaller. AAS inneholder viktige dokumenter gitt av paven og de forskjellige avdelinger innen den romerske kurie. Den oppfører også utnevnelser av forskjellig slag. 
Da tidsskriftet begynte i 1865, bar det navnet Acta Sanctae Sedis. Dette ble endret til det nåværende navn under pave Pius X den 23. mai 1904, slik at årsnummereringen tar utgangspunkt i år 1904.
Kjell Lejon

Kjell Lejon (født 1. februar 1958 i Horda) er professor i religionsvitenskap med innretning mot historisk teologi ved Linköpings universitet, prest i Svenska kyrkan, og forfatter.
Lejon var tidigere domkirkekapellan i Uppsala domkyrkoförsamling i Uppsala. 
Han var biskopskandidat for bispedømmet Göteborgs stift i 2003. 


== Bibliografi (utvalg) ==
2020 - Från Truman till Trump - om religionens roll i Vita huset.
2019 - Tankar om lycka (red.)
2019 - Musik och teologi (red.)
2018 - Perspektiv på "den andre" (red.)
2018 - Confessio Augustana. Augsburska bekännelsen. Nyöversatt och kommenterad (medredaktør)
2017 - Föreställningar om döden (red.)
2017 - Tillbaka till friheten (sammen med Tomas Nygren))
2014 - George H. W. Bush. Faith, Presidency, and Public Theology
2012 - Linköping - An Introduction to the Diocesan History
2010 - Tyckandets tyranni. Om modern svensk intolerans i toleransens namn
2007 - Askeby kloster - om klostertid och klosterlin. Diocesis Lincopencis III
2005 – Diocesis Lincopensis II – medeltida internationella influenser
2005 – Diocesis Lincopensis – historik över Linköpings stift
2004 – Bush och det tysta kriget: abortfrågan från Richard Nixon till George W. Bush
2002 – Till kristendomens försvar: om John Gresham Machen och hans kamp mot liberalteologin
2000 – På liv och död: presidenterna och abortfrågan 1973-2000
1998 – Helgon: historik och kalendarium i svensk-evangelisk tradition
1997 – Gravhällarna i Uppsala domkyrka – och människorna under dem
1994 – "God bless America!": president George Bushs religio-politiska budskap
1998 – Reagan, Religion and Politics – The revitalization of "a Nation under God" during the 80s


== Referanser ==
Andy Lau

Andy Lau 劉德華 (født 27. september 1961 i Hongkong) er en kinesisk skuespiller og sanger innen sjangeren Cantopop. Hans kinesiske navn er Lau Tak Wah (på kantonesisk) eller Liú Dé Huá (på mandarin). Han har deltatt i minst hundre filmer og har sunget et betraktelig antall popmelodier. Han har også produsert filmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Andy Lau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andy Lau – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andy Lau på Internet Movie Database 
(sv) Andy Lau i Svensk Filmdatabas 
(da) Andy Lau på Filmdatabasen 
(da) Andy Lau på Scope 
(fr) Andy Lau på Allociné 
(en) Andy Lau på AllMovie 
(en) Andy Lau hos The Movie Database
Charles Nesbitt Wilson

Charles Nesbitt Wilson (født 1. juni 1933 i Trinity i Texas, død 10. februar 2010) var en amerikansk marineoffiser og kongressrepresentant for Det demokratiske parti. Han ble kjent for å ha fått Representantenes hus med på den store CIA-dekkoperasjonen som utstyrte afghanske mujahedin med våpen under Den afghansk-sovjetiske krig.
Hans arbeid bak kulissene er filmatisert i filmen Charlie Wilson's War fra 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charlie Wilson (Texas politician) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Charles Nesbitt Wilson på Internet Movie Database 
(en) Charles Nesbitt Wilson hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
Freguesia de São Lourenço

Freguesia de São Lourenço er en bydel i den sørøstlige delen av Macaohalvøya i  Macao.

Areal: 0.9 km² (13,4% av halvøya)
Befolkning: 45.600
Folketetthet: 50.904 personer per km²Den er omgitt av vann på alle kanter unntatt mot nord, der den grenser til Freguesia da Sé. Penhahøyden (西望洋山) og Barrahøyden (媽閣山) er sør i bydelen. I dette området bodde den portugisiske guvernøren, i et område med herskapsvillaer. 


== Eksterne lenker ==
Freguesias da RAEM Arkivert 1. mai 2005 hos Wayback Machine.
Maonan (folk)

Maonan (kinesisk: 毛南族, foreldet og på grunn av en diskriminerende mulig sidetolkning erstattet med 毛难族, pinyin (for begge): Máonánzú) er ett av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 var det 107.166 av dem i Kina, for det meste i Guangxi. 
Over 80 prosent av alle i folkegruppen har slektsnavnet Tan.


== Eksterne lenker ==
The Maonan ethnic minority (kinesisk regjeringsside)
Lisu

Lisu (傈僳族, lisu språk: ꓡꓲ‐ꓢꓴ ꓫꓵꓽ လီဆူ) er en folkegruppe i Bakindia og Kina. De utgjør ett av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 var det 634 912 av dem i Kina, for det meste i provinsene Yunnan og Sichuan. De finnes også i Burma, Thailand og i den indiske forbundsstaten Arunachal Pradesh.
Protestantisk kristendom står sterkt blant lisuene. Protestantiske misjonærer begynte å virke blant lisufolket tidlig på 1900-tallet. Den første misjonæren som arbeidet blant lisuene i Yunnanprovinsen i Kina var den britiske CIM-misjonæren James O. Fraser, som også utviklet deres skriftspråk og Fraser-alfabetet, som med noen modifikasjoner i dag er offisielt anerkjent og brukt av de kinesiske myndigheter. 
Det er i dag (2007) om lag 300 000 protestanter blant lisuene i Kina og Burma (men nesten ingen blant Thailands lisuer). I et stort antall landsbyer favner kirkemedlemskapet godt over halvparten av befolkningen. Lisukirken har både Bibelen og en salmebok på sitt språk.


== Litteratur ==
Xuit Lit / Xú Lín 徐琳, Mut Yuiqzha / Mù Yùzhāng 木玉璋, Shi Luiqai / Shī Lǚqiān 施履谦 etc.: Lisu Het kethuaddu / Lì-Hàn cídiǎn 傈汉词典 (Lisu-kinesisk ordbok; Kūnmíng 昆明,  Yuitnat coshit tot'et ddodel / Yúnnán mínzú chūbǎnshè 云南民族出版社 1985). Benytter både ren Fraser-skrift og modifikasjonen fra 1957.


== Eksterne lenker ==
The Lisu ethnic minority (kinesisk regjeringsside)
EM på skøyter 1968, menn

EM på skøyter 1968, menn  ble avholdt på Bislett Stadion i bydelen St. Hanshaugen, Oslo, Norge den 27. og 28. januar 1968 med 28 deltakere fra 10 nasjoner.
Fred Anton Maier vant mesterskapet foran Eduard Matusevitsj og Magne Thomassen.


== Program ==


== Medaljevinnere ==

SammenlagtmedaljerDistansemedaljerIfølge avisreportasje gjengitt i boken Store idrettsøyeblikk: norsk idrett gjennom 50 år (utgitt 1970) står det at lørdagens isforhold var av arbeidsis-type og at mange anså slaget om mesterskapet som avgjort etter Fred Anton Maiers fantastiske 5 000 meter hvor han vant med en seiersmargin på 15,9 sekunder.


== Sammenlagt ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Maier, Fred A. (1968). Fred A. Maier forteller til Knut Bjørnsen. Oslo: H. Aschehoug & Co. (W. Nygaard). s. 120.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digital utgave på bokhylla.no ved Nasjonalbiblioteket]
Breili, Magnus (1970). Store idrettsøyeblikk: norsk idrett gjennom 50 år. Oslo: Schibsted. s. 293.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digital utgave på bokhylla.no ved Nasjonalbiblioteket]


== Eksterne lenker ==
(en) EM på skøyter 1968, menn – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl
(en) Resultater på www.ISU.html.infostradasports.com sine nettsider.
(en) Sammenlagt-medaljer og Resultater på The-Sports.org (ikke komplett, mangler en løper, Jonny Nilsson, som ikke gikk dag 2, og angir kun første dag som dato for stevnet som varte i 2 påfølgende dager)
«European Championships 1968 (Men)» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 18. februar 2010. Besøkt 11. juni 2015. Videoer på YouTubeEM 1968 DEL 1 på YouTube med 1t 38min 8sek
EM 1968 DEL 2 på YouTube med 1t 33min 26sek
EM 1968 DEL 3 på YouTube med 1t 38min 2sek
EM 1968 DEL 4 på YouTube med 6min 45sek
EM 1968 DEL 5 på YouTube med 1t 33min 22sek
Derwent (Nordøst-England)

Derwent er en elv som renner mellom grevskapene Durham og Northumberland i England. Den er en bielv til Tyne, som den renner inn i nær MetroCentre. Vest for Consett danner elven Derwent Reservoir. Den er 35 km lang.
Navnet Derwent kommer fra det brytonisk/gammelwalisisk ordet derw, «eik» + -went, «dal». Alternativt kan det være fra dour/der/dar, «vann» + (g)-went, «hvitt».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fotografier fra Derwent
Broer over Derwent
Rote Kapelle

Die Rote Kapelle (Det røde orkesteret) var Gestapos betegnelse for motstandsgrupper på tysk jord som ble mistenkt for å ha en kommunistisk bakgrunn. Ettersom uttrykket ble til på et tidspunkt da man ikke hadde særlig oversikt over grupperingene man lette etter, favnet Gestapo i sin leting i virkeligheten også grupperinger som ikke var kommunistisk orientert. Men det var uansett to viktige motstandsnett i det tredje rike med tilknytning til kommunismen.
Etter andre verdenskrig ble Rote Kapelle også benyttet som selvidentifikasjon av overlevende fra en rekke store og små tyske motstandsgrupper.
Gestapos bruk av betegnelsen Rote Kapelle gjaldt til å begynne med en krets som man senere identifiserte som Schulze-Boysen/Harnack-gruppen, en anti-Hitlergruppe i Tyskland med forbindelser både til USA, Sovjetunionen og andre land. Gestapos uttrykk favnet også rent kommunistiske spiongrupper som sovjeternes GRU-kontrollerte Trepper-gruppe. En annen gruppe i Berlin opererte uavhengig av forbindelser østover.
Navnet Rote Kapelle hadde sammenheng med at den tyske kontraspionasjen Abwehr omtalte spionenes radiosender som «musikkboksen» og deres agenter for «musikanter». «Rød» stod for kommunismen.
Gestapo opprettet en Sonderkommission Rote Kapelle som skulle sprenge de antatt sovjetiske spionnettverkene.
Trepper-gruppen ble sprengt i 1943, mens gruppen i Berlin var operativ inntil 1944.
Samuel Dyer

Samuel Dyer (lydhermende kinesisk navn: 戴尔, Dài'ěr, født 20. januar 1804 i London i England, død 24. oktober 1843 i Macao i Kina) var en kongregasjonalistisk protestantisk misjonær som arbeidet blant kinesere for det meste i  det som i dag er Malaysia. Han ankom Penang i 1827. Dyer, hans kone Maria og derres barn bodde i Malacca og så til slutt i Singapore. Han huskes særlig som for sine ferdigheter som typograf, han utviklet ståltyper for kinesiske tegn noe som gav trykking av kinesisk tekst et bedre og klarere resultat. 
Dyer ble til slutt i stand til å reise til Kina. Han kom til Hongkong den 7. august 1843 i forbindelse med en konferanse for London Missionary Society. Der ble det bestemt at han skulle virke i Fujianprovinsen. Men han fikk feber og døde i Macao før han kom på plass på misjonsfeltet.
Zongli Yamen

Zongli Yamen (kinesisk: 总理衙门, pinyin: Zǒnglǐ Yámen, Wade-Giles:  Tsung-li Yamen), var det kinesiske «utenriksdepartement» i en del av den siste fasen av Qing-dynastiets senere år, fra 1860 til 1901. Det ble opprettet av prins Gong som en følge av Tianjintraktaten av 1858 og Pekingkonvensjonen av 1860, som forpliktet Kina til å etablere likeverdige diplomatiske forbindelser med andre stater. Tidligere var kontakten med fremmede stater som regel blitt administrert av det keiserlige Ritestyret, eller av hofforganet for kolonisaker. 
Prins Gong var også i lange tider Zongli Yamens leder.
Zongli Yamen kan ikke egentlig betegnes som et regjeringsdepartement, idet det ikke hadde eget fast bemanning på høyere nivå, men dets besluttende medlemmer hadde andre hovedoppgaver og hovedarbeidsplasser annetsteds, i andre deler av det kinesiske regjeringsembedsverk, og bare hadde utenriksarbeide som en sidebeskjeftigelse. 
Zongli Yamens bygning lå noe øst i Keiserbyen (og utenfor Den forbudte by), det vil si også noen kvartaler nordøst for legasjonsområdet er de fleste utenlandske makter fikk sine diplomatiske representasjoner.  

Zongli yamen er den tradisjonelle forkortelse av det offisielle kinesiske navnet, som lød Zongli geguo shiwu yamen 總理各國事務衙門, «embedet for alle nasjoners anliggender». På mandsjuisk var navnet Geren gurun i baita be uherileme icihiyara yamun. Begrepet yamen var overtatt fra et tradisjonelt kinesisk ord for keiserlige embedsstasjoner. Ettersom ordet Zongli senere har endret betydning, er det noen som misoppfatter Zongli Yamen som «statsministerens kontor».
Opprettelsen av dette «utenriksdepartementet», som kun skjedde etter tvang fra fremmedmaktene, stred mot den fremherskende sinosentriske tenkning som anså at Kina var for enestående til å operere med representasjoner til andre stater etter likeverdighetsprinsippet. Særlig qing-aristokratiet var motstrebende. Dette betød også at Zongli Yamen i praksis ikke helt klarte å utføre sin rolle slik den var tiltenkt. 
Viktige mandariner i Qing-styret som Zeng Guofan og Li Hongzhang opererte dessuten ofte uten å underordne seg Zongli Yamen, som dermed kom i skyggen. 
I 1901 ble Zongli Yamen i henhold til Bokserprotokollen erstattet av Utenriksministeriet 外務部, Wàiwùbù. Det nådde, i motsetning til Zongli Yamen, opp i samme rang som de øvrige ministerier ved Qing-dynastiets hoff.  


== Litteratur ==
Immanuel C. Y. Hsü: China's Entrance into the Family of Nations: The Diplomatic Phase, 1858 -1880, Cambridge, MA: Harvard University Press, 1960.
Banno Masataka: China and the West, 1858-1861 – The Origins of the Tsungli Yamen, Cambridge MA: Harvard University Press, 1964.
S. M. Meng: The Tsungli Yamen: Its Organization and Functions. Cambridge, MA: East Asian Research Center, 1962.
H. B. Morse: International Relations of the Chinese Empire. 3 volumes. London and New York: by Longman and Green, 1910-18.
Jonathan D. Spence: The Search for Modern China, New York and London: W.W. Norton & Company, 1990.


== Eksterne lenker ==
Den tyske diplomaten Eugen Wolfs besøk i  Zongli Yamen
Top officials of Zongli Yamen in consultation Tegning fra Illustrated London Times.
Kolabukta

Kolabukta (russisk: Ко́льский зали́в – Kolskij zaliv, på norsk ofte kalt Kolafjorden eller Murmanskfjorden) er en smal fjord i Barentshavet på kysten av Kolahalvøya. Den er 57 km lang og opptil 7 km bred. Dybden ved innløpet er 200 – 300 m. Østbredden er svært bratt, mens vestbredden har en relativt slakk helling. Elvene Tuloma og Kola munner ut innerst i fjorden. Tidevannet kan bli opptil 4 meter. På østbredden av fjorden ligger Murmansk med sin isfrie havn, og Severomorsk hvor den russiske nordflåten er basert. På vestsiden ligger byen Poljarnyj.


== Eksterne lenker ==
Kart
Chenghai

Chenghai eller Tenghai (kinesisk: 澄海; pinyin: Chénghǎi, teochew: Thěng Hài) er et distrikt i byprefekturet  Shantou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina.
Det er fødestedet til Qin Mu og til Hai-Hong. Sistnevnte var far til thaikongen Taksin.
Språket teochew, et minnanspråk, har hjemstavn i denne delen av Kina.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chenghai District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Macaohalvøya

Macaohalvøya er den eldste og mest folkerike delen av det tidligere portugisiske territoriet Macao, som nå er en spesiell administrativ region i Folkerepublikken Kina. Den har et areal på 9,3 km² og henger geografisk sammen med Zhuhai i Fastlands-Kina i nordøst, i gjennom et eide som gjennom årene er blitt 200 meter bredt.Halvøya og Zhuhais bysentrum er på en større øy, dannet av Perleflodens deltaarmer. Grenseporten Portas do Cerco (關閘) ble bygd på dette eidet i 1849.I sør har øya fått tre forbindelser med lange broer over til øya Taipa.  Halvøyas lengste akse (fire kilometer) strekker seg fra grenseporten til den sørvestlige tippen, Barra (媽閣嘴).
Halvøya har en vestlig Porto Interior (indre havn, 內港), og en østlig Porto Exterior (ytre havn, 外港). Den 93 meter Guiahøyden (松山) er halvøyas høyeste punkt, men ellers er åskammene der i gjennomsnitt på mellom 50 og 75 meters høyde. På Guiahøyden ligger Guia Fort, et fyrtårn og kapellet Chapel of Our Lady of Guia, bygd i 1622. Mange av områdene mot havet er gjenvunnet land.
Halvøya svarer til den historiske Concelho de Macau, som er oppdelt tilsvarende de fem katolske menighetene der, kalt freguesias. Disse enhetene spiller en viss rolle statistisk og i planlegging, men har ingen egne borgerlige lokale styringsorganer:

Freguesia de Nossa Senhora de Fátima
Freguesia de Santo António
Freguesia de São Lázaro
Freguesia da Sé
Freguesia de São Lourenço


== Referanser ==
Ci (lyrikk)

Ci (kinesisk: 詞, eller 辭, pinyin: cí) er en kinesisk form for lyrikk som utviklet seg under  Liang-dynastiet etter inspirasjon fra Shijing og Yuefu. 
Det dreide seg opprinnelig om folkelige uttrykk for lengselsfølelser slik en delvis fiktiv person skulle oppleve dem. Det oppstod ofte anonymt, ikke minst i de større byenes bordellområder. Stilen ble grepet fatt i av store kinesiske diktere som åpnet lyrikkstilen for et bredere tematisk spektrum. Ci-diktningen nådde et høydepunkt under Song-tiden, og både Taizong- og Renzong-keiserne bidro til dens popularitet.  
I formen var ci-diktene heller fri, og var ikke bundet av de mangfoldige begrensninger som lyrikkstiler som for eksempel Gushi eller særlig Jintishi. De ble imidlertid sunget til bestemte fastlagte melodier som var å finne i rikholdige håndbøker. Særlig berømt er en håndbok med 875 melodier til utvalg (Cilü) og en annen med 826 melodier med 2306 varianter (Cipu).
Til de viktigste ci-diktere hører Wen Tingyun, Wei Zhuang, Li Houzhu, Su Dongpo, Liu Yong, Xin Qiji og Ouyang Xiu.


== Litteratur ==
Helwig Schmidt-Glintzer: Geschichte der chinesischen Literatur, Bern 1990, ISBN 3406453376
Bodomsjøen

Bodomsjøen (Bodominjärvi på finsk, Bodom träsk på svensk) er en innsjø i byen Esbo i Finland, ikke langt fra Helsingfors. Innsjøen er omtrent tre kilometer lang og en kilometer bred. Innsjøen er med 4,1 km² den største i Esbo. Den har en gjennomsnittlig dybde på 4,3 m. Det ligger to små øyer i innsjøen, Lillören og Storören. 
Innsjøen er kjent for mordene som skjedde her 5. juni 1960, da fire tenåringer (to jenter og to gutter) på campingtur på mystisk vis ble angrepet i søvne. Tre av dem ble drept, mens en overlevde. Denne hendelsen blir ofte kalt Bodommorda. I juni 2005 ble den eneste overlevende, Nils Gustaffson siktet for å ha drept sine venner, men samme år ble han frikjent.Det finske metallbandet Children of Bodom, som også er fra Esbo, ble oppkalt etter innsjøen på grunn av drapene og mystikken bak hendelsen.


== Referanser ==
The Venetian

The Venetian, eller Venetian Resort Hotel, er et hotell langs Las Vegas Strip utenfor Las Vegas i USA. Det er anlagt etter inspirasjon fra den italienske byen Venezia. Til det 4049-suiters hotellet hører 18 restauranter, en rekke forretninger, et kasino, et Madame Tussauds vokskabinett og et Guggenheimmuseum. I anlegget er det gjenskapt severdigheter fra Venezia som Rialtobroen, Markusplassen eller byens campanile, og venetianske kanaler komplett med syngende gondolførere.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Venetian (Las Vegas) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Guggenheim Hermitage Museum