jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stenslivegen (Gjøvik)

Stenslivegen i Gjøvik går fra Vestre Totenveg (like ved Kopperud skole) og vestover forbi mange småbruk fram til bruket Stensli.
Fra Stenslivegen går Sveumsvegen nordover mot Hunndalen og Postmannsfaret (eller Værheimsbakken) går sørover mot Dalborgen.
Hagberg, Aspli og Paulsberg er blant de brukene som ligger langs vegen.  Flere av disse brukene ble skilt ut på slutten av 1800-tallet og vegen er minst så gammel. Området har tradisjonelt blitt kalt Dalborgskolonien siden brukene har hørt inn under Øvre Dalborgen gård.
Nærmest Vestre Totenveg pleide vegen å passere skogen som ble kalt Nordenga. Dette området er i perioden etter 2007 blitt bygget ut med eneboliger.


== Se også ==
Liste over Gjøviks gater
Stenslivegen 105
Tears for Fears

Tears for Fears er en britisk popduo etablert i 1981 av Roland Orzabal og Curt Smith.
De startet som new wave/synthpop-band, men gikk etter hvert over til mainstream rock og pop. Duoen har solgt over 22 millioner musikkalbum verden over, hvorav over 8 millioner i USA.
Debut og konseptalbumet The Hurting ble utgitt i mars 1983. På dette og det neste albumet var keyboardist Ian Stanley og trommeslager Manny Elias med som fullverdige medlemmer i bandet. Albumet gikk til topps i Storbritannia og lå der på listene i 65 uker. Albumet ga flere hit-singler; «Mad World», «Change» og «Pale Shelter». 
Album nummer to, Songs from the Big Chair, ble lansert i februar 1985 og åpnet for alvor dørene internasjonalt for bandet. Platen gikk til en andreplass i Storbritannia og ble liggende på øvre del av salgslistene i 12 måneder. Platen ble en av de mest solgte på verdensbasis i 1985 og sikret bandet en førsteplass på albumlisten i USA. 
Singlene «Shout» og «Everybody Wants to Rule the World» gikk begge til topps på singellisten i USA. «Shout» sin høyeste plassering på den norske Topplista ble 5. plass, og holdt seg på lista i ni uker. Singlen «Head Over Heels» fra samme album nådde en tredjeplass. Stilmessig beveget bandet seg fra new wave og synthpop til mer sofistikert pop.
I 1989 ga bandet ut albumet The Seeds of Love som gikk til en førsteplass i Storbritannia. Singelen «Sowing the Seeds of Love» nådde en andreplass. 
Smith forlot bandet i 1991 for å satse på solokarriere, noe som førte til at gruppa i mange år fungerte som et enmannsband. Orzabal og Smith ble seinere gjenforent på albumet Everybody Loves a Happy Ending i 2004.   


== Diskografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tears for Fears – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tears for Fears på Internet Movie Database 
(en) Tears for Fears på Apple Music 
(en) Tears for Fears på Discogs 
(en) Tears for Fears på MusicBrainz 
(en) Tears for Fears på SoundCloud 
(en) Tears for Fears på Spotify 
(en) Tears for Fears på Songkick 
(en) Tears for Fears på Last.fm 
(en) Tears for Fears på Genius — sangtekster 
(en) Tears for Fears på AllMusic
Sørlandets båtmesse

Sørlandets båtmesse er en årlig båtmesse som arrangeres i Pollen i Arendal.
Bak messen står Idrettsforeningen Trauma, som stiller med 500 dugnadsarbeidere for å få gjennomført messen. Hovedinntekten til klubben er fra denne messen.
I 2007 var det 20 000 besøkende på messa. I 2008 var det 200 utstillingsbåter på vann og 15 på land. I 2009 ble messen holdt 21. - 24. mai, og det ble blant annet vist en båt fra Princess på 95 fot (30 meter) med 500 kvadratmeter areal innendørs, tilsvarende tre vanlige eneboliger. Båten kostet 65 millioner kroner.Jan Erik Larssen fra Autofil har flere ganger vært på messen, bla annet med en batteridrevet sjekte fra Eikeli Båtbyggeri og en «boble»-båt.I 2010 arrangeres messen for 30. gang.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
6. brigade

To norske brigader har brukt tallet 6, men ikke samtidig. 
Vestoppland infanteriregiment nr 6, senere Oppland regiment satte opp BRIG 6 i perioden 1983–2002. 
Se tallsystemet for Hærens avdelinger.


== Feltbrigade 6 (1933–1954) KR 15 (1955–1982) 15. Brigade (1983–2002) ==
6. divisjon fikk i 1933 i oppdrag å etablere èn feltbrigade med samme nummer som divisjonen. 6. brigade er i litteratur om den andre verdenskrig ofte omtalt som 6. feltbrigade. I 1940 var 6. brigade med på Narvikavsnittet, bataljoner er gitt i tabell nedenfor. Den 30. april 1940 opprettet divisjonsjefen 7. brigade som besto av II batj/IR 15 og Alta Bn. Etter krigen ble 6. brigade reetablert og gjennomførte øvelse „Troms“ 8.–14. september 1952. Stortinget vedtok 6. juli 1953 at det skulle etableres elleve kombinerte regimenter innen 1. juli 1954. Hålogaland regiment (KR15 = Kombinert Regiment nr 15)) lå kommandomessig direkte under Distriktskommandosjef. KR-15 skulle også bli en oppsettende avdeling. I juni 1955 ble KR 15 kommandomessig lagt under sjef IR 15. I 1959 ble det bestemt at KR 15s stab skulle forsterkes med ny betegnelse som Nord-Hålogaland Landforsvar (NHLF). KR15 som ble opprettet 28 aug 53 ble derfor nedlagt 30. juni 1959. 7. april 1960 ble IR15 og IR16 slått sammen. Alle avdelinger i IR15 og KR15 ble overført til IR16. KR15 ble gjenopprettet fra og med mobiliseringsoppgjøret i 1972. Den 1 jan 1983 ble KR15 omdøpt til 15. Brigade eller forkortet BRIG 15. NHLF og IR 16 ble 1. januar 1984 slått sammen til NHLF/IR 16. BRIG 15s stab flyttet fra Narvik til Harstad i 1995. Bn2/IR16 har beholdt sitt opprinnelige navn fra før krigen til troppelista i 1997. Bn3/IR16 eksisterte ikke før etter krigen. IR 15 satte i 1940 opp to bataljoner. I Bn1 var personellet hovedsakelig fra Ofoten og Salten. I Bn2 var personellet fra Lofoten og Vesterålen. I Bn3/IR16
var også personellet i hovedsak far Lofoten og Vesterålen. Bn2/IR15 fikk nytt navn som Bn3/IR16 når IR15 ble slått sammen med IR16 og fikk IR16 som nytt regimentsnavn. Utdanningsbataljonen Bn 3/BRIG N som var forlagt i Åsegarden tilhørte BRIG 15 i krigsorganisasjonen.


== Brigadens bataljoner ==


== Brigadens sjefer ==
Oberst Kristian R. Løken 1940
Oberst Ole Berg 1940
Oberst Asbjørn Vik 1953–1962
Oberst Terje Rollem 1962–1964
Oberst Herluf Nygaard 1964–1967
Oberst H. Fredriksen 1968–1971
Oberst L. Johansen 1972–1981
Oberst S. Bjørnsen 1981–1983
Oberst H. Halvorsen 1984–1986
Oberst O. V. Skjøstad 1986–1988
Oberst J. Haugen 1988–1990
Oberst H. A. Vikan 1990–1992
Oberst R. Iversen 1992–1995
Oberst A. Østreng 1995–1997
Oberst O. Weisæth 1997–2002


== Litteratur ==
6. Divisjon DKN 1940–1990, 50 år side 43, 62
Hæren etter den annen verdenskrig 1945-1990, Hærstaben 1990, 3. opplag, vedlegg 17 side 542, sider 185–186, 329, 507
Fanenemnda av 2002, FO/HST, Forsvarsmuseet, Biblioteket, hylle 929.9 fan
Jan-E Lian, «Griffen - Nord-Hålogaland regiment historie og forhistorie», Narvik, 2002, side 9
Kunståret 1890

Kunståret 1890 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1890.


== Priser ==
Eckersbergmedaljen
Erik Henningsen, maler
Edvard Petersen, maler
Theodor Philipsen, maler
Rudolf Bissen, maler
Prix de Rome, maling: (ukjent).
Prix de Rome, skulptur: Paul-Jean-Baptiste Gasq.
Prix de Rome, arkitektur: Emmanuel Pontremoli.


== Verk ==

Ferdinand Hodler – Night (Kunstmuseum, Bern, Sveits)
Georges Seurat – Le Chahut (Kröller-Müller Museum, Otterlo).
Georges Seurat – Woman Powdering Herself (Courtauld Institute of Art, London)
Henri de Toulouse-Lautrec – Bal au Moulin Rouge (Philadelphia Museum of Art, Philadelphia)
John Haberle – The Palette
Odilon Redon – Les Yeux Clos, (Musée d'Orsay, Paris).
Odilon Redon – Village Breton, (National Gallery of Art, Washington, DC).
Odilon Redon – Vieillard ailé barbu (Musée d'Orsay, Paris).
Paul Ranson – Nabis Landscape
Thomas Dewing – Summer
Tom Roberts – Shearing the Rams (National Gallery of Victoria, Melbourne)
Vincent van Gogh Dr. Paul Gachet (Musée d'Orsay, Paris)
William Bouguereau – A Little Coaxing
William Bouguereau – Câlinerie
William Harnett – The Faithful Colt (Wadsworth Atheneum, Hartford, Connecticut).
Winslow Homer – Cloud Shadows
Ypsilanti Water Tower- Vinner av Most Phallic Building contest


== Utstillinger ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==
Kermeseik

Kermeseik (Quercus coccifera) er en eik tilhørende seksjon Cerris. Den vokser rundt hele Middelhavet, men den storvokste formen i øst skilles av og til ut som en egen art, Quercus calliprinos.
Den forekommer oftest som en stor busk, og sjeldnere som små trær. Vanlig høyde er 1-6 m og stammen har en diameter på 50 cm. Kermeseiken er eviggrønn med små løv som er 1,5-4 cm lange og 1-3 cm brede.
Kermeseiken var tidligere viktig som føde for kermesskjoldlus, som man laget rødt fargestoff av.


== Litteratur ==
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 31. ISBN 0-7136-7015-0. 
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 55. ISBN 82-562-0490-7. 
«Quercus coccifera». Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 16. desember 2015. 


== Eksterne lenker ==

(en) Kermeseik i Encyclopedia of Life 
(en) Kermeseik i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kermeseik hos NCBI 
(en) Kermeseik hos The International Plant Names Index 
(en) Kermeseik hos Tropicos 
(en) Kategori:Quercus coccifera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Quercus coccifera – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Quercus coccifera – detaljert informasjon på Wikispecies
I Don’t Wanna Fight

«I Don't Wanna Fight» er en sang skrevet av Lulu, Billy Lawrie og Steve DuBerry som ble spilt inn og gitt ut på singel med Tina Turner i 1993. Singelen kom på 1.-plass på Adult Contemporary og Top Singles i Canada og Adult Contemporary i USA, 6.-plass på Mainstream Top 40 i USA, 7.-plass i New Zealand og Storbritannia, 8.-plass i Belgia, Italia og Norge, 9.-plass på Billboard Hot 100 i USA, 11.-plass i Sveits, 14.-plass i Irland og Nederland, 14.-plass i Nederland, 29.-plass i Østerrike, 35.-plass i Tyskland, 36.-plass på Rhythmic i USA, 39.-plass i Australia og Sverige, 49.-plass i Frankrike og 51.-plass på R&B/Hip-Hop Songs i USA. Sangen ble også gitt ut på albumet What's Love Got to Do with It senere samme år. Albumet ble nominert til en Grammy i kategorien Best Female Pop Vocal Performance. Det ble laget to musikkvideoer til sangen, den ene ble regissert av Peter Care og den andre av John Pattyson.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) I Don't Wanna Fight (Tina Turner) på MusicBrainz 
(en) I Don't Wanna Fight (Tina Turner) på Genius — sangtekst
Proud Mary

«Proud Mary» er en sang av det amerikanske rockebandet Creedence Clearwater Revival, som ble gitt ut på albumet Bayou Country i 1969. Sangen, som er skrevet av John Fogerty, ble gitt ut på singel senere samme år. Singelen nådde andreplass på Billboard Hot 100 i USA, og er en av bandets mest kjente sanger.John Fogerty skrev «Proud Mary» i løpet av to timer etter han kom hjem etter å ha blitt utskrevet fra Nasjonalgarden. Gitarriffet var inspirert fra starten på Beethovens femte symfoni, mens han tok tittelen «Proud Mary» fra en notatblokk hvor han tidligere hadde listet opp idéer til framtidige sangtitler. Fogerty bestemte seg for å skrive teksten om en elvebåt ettersom han syntes at riffet hadde «bevegelsene til en båt» når han la til rytme på det.En rekke artister og band har gitt ut coverversjoner av sangen. Den kanskje mest kjente er soul-versjonen som Ike & Tina Turner ga ut i 1971 på albumet Workin' Together, som ble utgitt på singel og nådde 4. plass på Billboard-lista i USA. Singelen kom også på 5.-plass i Nederland og på "US Billboard Hot R&B Songs" i USA, 11.-plass i Canada, 16.-plass i Belgia, 21.-plass i Tyskland, 57.-plass i Italia. Singelen vant en Grammy i kategorien Best R&B Performance by a Duo or Group with Vocal, og ble i 2003 introdusert i Grammy Hall of Fame.
Tina Turner utga også sangen som soloartist i 1993 på albumet What's Love Got to Do with It. Sangen ble gitt ut på singel senere samme år, og kom på 40.-plass i Skottland og 62.-plass i Storbritannia.
Solomon Burke ga ut en versjon av sangen som også ble en mindre hit i 1969. John Fogerty roste Burke sin versjon av sangen. En versjon av Checkmates, Ltd ble også en mindre hit i USA og Frankrike samme år.
Elvis Presley sang ofte «Proud Mary» under sine konserter på begynnelsen av 1970-tallet, og hans versjoner finnes på albumene On Stage fra 1970 og An Afternoon in the Garden, utgitt i 1972. Også mange andre artister har spilt «Proud Mary» på konserter. Blant dem er Status Quo, Rod Stewart og Bruce Springsteen.


== Referanser ==
Disco Inferno

«Disco Inferno» er en sang skrevet av Leroy Green og Ron Kersey som ble spilt inn og utgitt på singel med The Trammps i 1976. Sangen ble en stor hit i 1978 da en forlenget versjon med The Trammps ble gitt ut på singel og på soundtrack-albumet til filmen Saturday Night Fever. 
Tina Turner spilte sangen live på sine show på slutten 70-tallet og et av disse opptakene er å finne på videoen At the Apollo. I 1993 spilte hun inn sangen og ga den ut på albumet What's Love Got to Do with It. Sangen ble også gitt ut på singel samme år. Singelen kom på 10.-plass Belgia, 12.-plass i Storbritannia, 13.-plass i Irland, 16.-plass i Nederland, 25.-plass i New Zealand og 56.-plass i Australia.
Cyndi Lauper spilte inn sangen i 1999.


== Referanser ==
Arkitekturåret 1890

Arkitekturåret 1890 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1890.


== Bygninger ==
The Arcade i Cleveland, Ohio, tegnet av John Eisenmann.
James A. Garfield Memorial ved Lake View Cemetery i Cleveland, Ohio, tegnet av George W. Keller og benyttes i forbindelse med Memorial Day.
Forth Bridge fra South Queensferry til North Queensferry i Skottland, tegnet av Sir John Fowler og Sir Benjamin Baker åpnes.
Ypsilanti Water Tower ble reist (se Most Phallic Building contest)


== Priser ==
Royal Gold Medal – John Gibson.
Grand Prix de Rome, arkitektur: Emmanuel Pontremoli.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Why Must We Wait Until Tonight

«Why Must We Wait Until Tonight» er en sang skrevet av Bryan Adams og Robert John Lange som ble spilt inn og gitt ut på albumet What's Love Got to Do with It med Tina Turner i 1993. Sangen ble også gitt ut på singel senere samme år. Singelen kom på 16.-plass i Storbritannia, 25.-plass i Irland, 49.-plass i Belgia, 55.-plass i Tyskland og 97.-plass i USA. Musikkvideoen ble regissert av Peter Care.


== Referanser ==
Peter Brynie Lindeman

Peter Brynie Lindeman (født 1. februar 1858 i Kristiania, død 1. januar 1930 i  Kristiania) var en norsk organist, cellist og komponist. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hans far var organisten Ludvig Mathias Lindeman og han var gift med komponisten Anna Severine Lindeman (1859–1938).

se også Lindeman (slekt).Lindeman studerte hos Erika Nissen i hjembyen, samt i Stockholm 1878-79 og hos Friedrich Grützmacher i Dresden 1885-86. 


=== Organist ===
Han var i hovedsak organist i Uranienborg kirke 1880-1907 og Frogner kirke 1907-30. På kveldstid spilte han en tid cello i Christiania Theater 1880-83.
Med sin far etablerte han Christiania Organistskole i 1883 med 12 elever. Den tok i 1885 navnet Musikk og organistskolen og hadde 175 elever i 1892 da  navnet ble forandret til Musikkonservatoriet i Oslo, som  fram til 1905 var eneste i Norge. Også kona, pianist og komponist Anna Severine Lindeman (1859–1938) underviste der. Etter Peter Lindemans bortgang i 1930 ble rektorvervet overtatt av sønnen og cellisten Trygve Lindeman (1896–1979).
Som skribent bidro han med flere verk, skrev bok. Norges organistforening etablerte han i 1904 sammen med blant andre broren og organisten Kristian Lindeman (1870–1934). Peter var leder i flere perioder og fast spaltist i foreningens organ Musikbladet 1908-21.


== Premier ==
Kongens fortjenstmedalje i gull 1928


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt tilgjengelige noter av Peter Brynie Lindeman i International Music Score Library Project
Agogikk

Agogikk er kunsten om tempoforandringer under musikalske foredrag, og er sammen med dynamikk og artikulasjon av de viktigste virkemidlene en musiker har for å skape en livfull framføring.
Hugo Riemann introduserte «agogikk» med tanke på læren om tempoforandringer, og begrepet har fra 1884 vært en del av musikkvokabularet.
Tempoendringene ligger utenfor den mekaniske tempoverdien (jfr. metronom) som en del av dirigentens eller solistens musikalske fortolkning. Framfor alt gjelder dette små temponyanser ved melodiske eller harmoniske høydepunkter og innenfor en musikalsk frase som gir foredraget liv og uttrykkfylde.
Større tempoendringer kan komponisten notere i partituret, eksempelvis

accel. (accelerando) – hurtigere
string. (stringendo) – gradvis hurtigere
ritard. (ritardando) – langsommere
rall. (rallendando) – gradvis langsommere
rit. (ritenuto) – brått langsommere
smorz. (smorzando) – hendøende
mosso – hurtig (meno mosso: mindre hurtig, piu mosso: hurtigere)Eventuelt kan «poco a poco» (litt etter litt) legges til betegnelsene.


== Se også ==
Rubato


== Kilder ==
«agogic», merriam-webster.com
«agogic», oxfordreference.com
«agogic», Alison Latham: The Oxford Companion to Music, Oxford University Press 2011 ISBN 9780199579037
Arkeologiåret 1890

Arkeologiåret 1890 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1890.


== Ekspedisjoner ==
Alfred Maudslay begynner sin dokumentering av Maya-ruinene i Palenque.


== Utgravinger ==
J.R. Mortimer begynner utgravningene ved Duggleby Howe.
Society of Antiquaries of London begynner sine utgravninger i Calleva Atrebatum (Silchester romersk by).
Merv.


== Funn ==
Helleristningene ved Boggestranda blir funnet.
Opedalsteinen blir gjenfunnet av sogneprest Johannes Brochmann.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
Wolfgang Rihm

Wolfgang Michael Rihm (1952–) er en tysk komponist, musikkviter og essayist. 
Rihm regnes som en av de mest kjente og mangesidige tyske samtidskomponister. Han er en svært produktiv med hundrevis av komposisjoner, hvorav størstedelen ennå ikke er spilt inn med tanke på utgivelser.


== Innflytelse, praksis og stil ==
Som komponist og musikkskribent er Rihm talsmann for en estetikk som stiller det subjektive uttrykksbehovet i sentrum. Hans forbilder i denne sammenhengen er Karlheinz Stockhausen og senere Luigi Nono. Dessuten er litterære tekster viktige inspirasjonskilder: Paul Celans lyrikk, Friedrich Nietzsches filosofi, Antonin Artauds og Heiner Müllers teaterteoretiske skrifter. Han er i stor grad påvirket av James Joyces idé om «work in progress» og betrakter gjerne sine stykker som provisoriske («forsøk») som han blir utgangspunkt for utvidelser, suppleringer, utsmykkinger osv av det opprinnelig utviklede materialet. Rihm benytter gjerne metaforer fra bildende kunst, han snakker om «overmalinger» eller om skulpturering.
Stilistisk kan man skille Rihms skaperverk i tre perioder:

Hans tidlige verk knytter an til en tradisjon som spenner fra Beethovens sene instrumentalverk til Schönberg, Berg og Webern. På grunn av sin tydelige enkelhet regnes Rihm i blant til en retning nyere tyske komponister som kalles Neue Einfachheit (nyenkelhet).
Fra 1980-årene utviklet han sin lakoniske uttrykksknappe stil: klanger blir tolket som tegn (chiffer), i betydningen en ny utforsking av den musikalske semantikk.
Fra 1990-årene framstår begge posisjonene tilspisset som tese og antitese; samtidig leter Rihm stadig etter muligheter for en syntese. En tiltakende pregnans i den musikalske formuleringen muliggjør dannelsen av en høyere virtuositet.


== Elever ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wolfgang Rihm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wolfgang Rihm på Internet Movie Database 
(fr) Wolfgang Rihm på Allociné 
(en) Wolfgang Rihm på AllMovie 
(en) Wolfgang Rihm på Discogs 
(en) Wolfgang Rihm på MusicBrainz 
(en) Wolfgang Rihm på Spotify 
(en) Wolfgang Rihm på Songkick 
(de) Verk av og om Wolfgang Rihm i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Wolfgang Rihm hos Universal Edition
(en) Ensemble Sospeso/New York
(de) Intervjuer og analyser
Đồng Khánh

Đồng Khánh (født 19. februar 1864 i Huế, død 28. januar 1889 samme sted) var fra 1885 og sin død i 1889 keiser i Vietnam tilhørende Nguyễn-dynastiet. Han var født Nguyễn Cảnh Tông, senere også kjent som Nguyễn Phúc Ưng Kỷ, og hans tre år som hersker gjorde ham svært upopulær. 
Đồng Khánh var sønn av prins Nguyễn Phúc Hồng Cai, men da hans onkel, keiser Tự Đức ikke kunne få barn, ble han adoptert og gjort til hertug av Kiên Giang. Đồng Khánh ble imidlertid ikke keiser før etter at fire andre hadde sittet på tronen. Disse, Dục Đức, Hiệp Hoà, Kiến Phúc og Hàm Nghi ble alle avsatt og fjernet som keisere kort tid etter Tự Đứcs død.
Det var begivenhetene 4. juli 1885 som brakte Đồng Khánh på tronen, da regenten Ton That Thuyet kidnappet den unge keiseren Hàm Nghi fra keiserpalasset og tok ham med som leder for den anti-franske revolusjonære motstandsbevegelsen. For i størst mulig grad redusere Hàm Nghis legitimitet som overhode, satte franskmennene Nguyễn Cảnh Tông på tronen og han tok da keisernavnet Đồng Khánh.


== Eksterne lenker ==
(en) Emperor Đồng Khánh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Talent Suomi

Talent Suomi er et finsk TV-program med samme format som America's Got Talent, Norske Talenter, Britain's Got Talent, Talang, Talent Danmark osv. Vinneren av den første sesongen i 2007 ble beatboxeren Aleksi Vähäpassi.
Helge Waal

Helge Waal (født 24. april 1940) er en norsk professor i psykiatri og har rusmisbruk og avhengighet som fagfelt. Han er professor emeritus ved Senter for rus- og avhengighetsforskning (SERAF) og ble i 2003 tildelt Fagrådets pris for godt rusfaglig arbeid av Det medisinske fakultet i Oslo. I 2008 ble hans forskning og rolle som veileder utsatt for kritikk fra flere hold.Han var direktevalgt medlem av Røa bydelsutvalg for Sosialistisk Venstreparti i perioden 1999–2003. Helge Waal har skrevet en rekke fagbøker. I 2016 publiserte han lærebok i rus medisin (Rus og avhengighet) sammen med Jørg Mørland. Han har også publisert 'Det urolige hjerte' (1991), biografi til hans mor Nic Waal som er en berømt barnepsykiater. 
Kongen utnevnte i 2010 Waal til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats innen rusmiddelforskning og behandling.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Helge Waal i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Asdøltjern

Asdøltjern er et tjern i Vestmarka, på grensen mellom Asker og Lier kommuner i Viken. Det ligger 266 meter over havet og har et areal på 0,08 km².Vannet er populært som badevann og turområde. Skiløypene fra Solli, Bøåsen, Vestergyllen og Store Sandungen møtes her.
Flyulykken kjent som Asker-ulykken skjedde her i 1972.


== Referanser ==
Australia’s Got Talent

Australia's Got Talent er Australias versjon av programmene America's Got Talent, Britain's Got Talent, Norske Talenter osv
Csillag születik

Csillag születik (norsk: En stjerne vil bli født) er Ungarns versjon av Got Talent-seriene.

Vinner: (2007) Komikeren Utasi Arpard


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Christiania Tændstikfabrik

Christiania Tændstikfabrik var en fyrstikkfabrikk i Heggedal som var i drift fra 1875 til 1895. 
Det første året hadde fabrikken 15 fyrstikkmaskiner og 69 fast ansatte (hvorav 28 barn under 15 år). I tillegg, jobbet 150 personer med å lime fyrstikkesker hjemme. I 1891 var antallet fast ansatte økt til 230, hvorav 60 var barn under 14 år.Christiania Tændstikfabrik brant ned natt til 10. desember 1895 og ble ikke bygget opp igjen.


== Referanser ==
Talento Argentino

Talento Argentino er Argentinas versjon av Britain's Got Talent, Norske Talenter osv.


== Vinnere ==
2008: Martín Bustos (komiker)
2009: Daniel Ferreyra (gitarist)
2010/2011: Diego Gutiérrez (trekkspiller)
2016:
It’s Showtime

It's Showtime er Østerrikes versjon av Britain's Got Talent, Norske Talenter osv. Vinneren i 2007 ble dansegruppen Nobulus.