jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jacob Berner

Jacob Berner (født 8. januar 1900 i Brooklyn, New York, død 6. august 1941 i Oslo) var en norsk fotballspiller. Berner ble født i USA, men familien flyttet tilbake til Norge samme år. Han spilte 25 landskamper for Norge i perioden 1923 til 1930, hvorav tre år som landslagets kaptein. Berners posisjon på banen var venstre ving.
Berners klubblag gjennom hele karrieren var Trygg/Oslo. Han var med på å vinne NM i ishockey med Trygg i 1935. Han har også fire landskamper for Norge i bandy.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kunnskapsforlagets Idrettsleksikon, Rolf Bryhn og Knut Are Tvedt, Oslo. 1990. ISBN 82-573-0408-5


== Eksterne lenker ==
(en) Jacob Berner – Transfermarkt 
(en) Jacob Berner – WorldFootball.net 
(en) Jacob Berner – EU-Football.info 
(no) Jacob Berner – Norges Fotballforbund
Albert Madörin

Albert Madörin (født 17. mars 1905)  var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Madörin vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det sveitsike laget som kom på tredjeplass i firerbob, bak Tyskland og USA. De andre på laget var Fritz Feierabend André Filippini og Stephan Waser.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i bobsleigh, firerbob  Sveits


== Eksterne lenker ==
(en) Albert Madörin – Olympedia 
(en) Albert Madörin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Giant Silva

Paulo César de Silva (født 21. juli 1963), best kjent som Giant Silva, er en tidligere brasiliansk MMA-utøver og nåværende fribryter.
Silva var veldig lik Giant Gonzalez i sin ungdom. Silva var egentlig basketballspiller som spilte for det brasilianske basketballaget under Olympiske leker. Det nevnes ofte at han er enten 7'4 (223 cm) eller 7'7 (230 cm) høy, men den egentlig høyden er 7'2 (218 cm). Skostørrelsen til Silva sies å være omtrent 55.


== Wrestlingkarriere ==


=== World Wrestling Federation 1997-1999 ===
Silva debuterte i WWF sent i 1997. Hans "pay-per-view"-debut var i Survivor Series 1998, og dette var en tag team-kamp (3-on-4 handikapp) hvor han, Kurrgan og Golga slo Kai En Tai.
Silvas kontrakt gikk ut tidlig i 1999.


=== New Japan Pro Wrestling og HUSTLE 2001-2008 ===
I 2001 ble Silva med i New Japan Pro Wrestling. 12. august 2001 debuterte han som medlem av Masahiro Chonos Stabil (Team 2000), der blant annet Giant Singh (bedre kjent som The Great Khali) også var medlem. Silva og Signh begynte 8. oktober 2001 å wrestle sammen, og de vant blant annet en "4-on-2 handikapp"-kamp samme dag.
Høsten 2001 deltok Silva med Chono G1 Tag League, og de endte på 7.-plass. I 2002 deltok Silva i flere turneringer. I begynnelsen av februar var han med i en turnering for IWGP Heavyweight Championship, men tapte i første runde mot Tadao Yasuda (som senere vant turneringen). Den tredje februar, to dager etter tapet mot Yasuda, vant derimot Silva, Singh og Chono en 6-man Tag Team-turnering.
I 2004-2008 var han under promotøren HUSTLE der han var med i mange forskjellige kamper. Silva gikk til Pride i 2003.


=== Independent Curcuit 2008-2010 ===
Silva er nå aktiv i Independent Curcuit.


== MMA-karriere ==


=== PRIDE Fighting Championship 2003-2006 ===
Silva var også med i den japanske kampsport-promotøren Pride, der han trente med Gracie-familien. 31. desember slo han Yokozonas tidligere mester Akebono Taro med en "kimura arm lock" i første runde. Hans MMA-rekord endte med to seiere og seks tap i Pride og K-1.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Giant Silva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Giant Silva på Internet Movie Database 
(en) Giant Silva – Olympedia 
(en) Giant Silva – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Giant Silva – FIBA 
(en) Giant Silva – eurobasket.com 
(en) Giant Silva – Sherdog 
(en) Giant Silva – Cagematch 
(en) Giant Silva – wrestlingdata.com 
(en) Giant Silva – Online World of Wrestling 
(en) Giant Silva – Online World of Wrestling 
(en) Giant Silva på Twitter 
(en) Giant Silva på Instagram 
(en) MMA-profil
André Filippini

André Filippini (født 13. september 1924 i Sion, død 19. november 2013 samme sted) var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Filippini vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det sveitsike laget som kom på tredjeplass i firerbob, bak Tyskland og USA. De andre på laget var Fritz Feierabend Albert Madörin og Stephan Waser.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i bobsleigh, firerbob  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) André Filippini – Olympedia 
(en) André Filippini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Metropolitanskolen

Metropolitanskolen var en dansk skole med forskjellige adresser, senest beliggende i Struenseegade på Nørrebro i København. Skolen er blant annet kjent gjennom Hans Scherfigs roman Det forsømte forår.
Man antar den ble opprettet samtidig med Vor Frue Kirkes kapitel i 1209 og kaltes Domskolen eller Vor Frue skole. Ved kongelig resolusjon av 19. september 1817 fikk skolen sitt nåværende navn.
Mange bygninger i byen ble skadet under Københavns brann i 1795 og  bombardementet i 1807. Som følge av dette ble store deler av København gjenoppbygget i årene etter, og Metropolitanskolen var en av dem. 
Arkitekt C.F. Hansen arbeidet med prosjektet i perioden 1811–15 og den 23. april 1816 ble den nye skolebygningen innviet. I 2010 ble skolen sammenlagt med Østre Borgerdyd Gymnasium under det felles nye navn Gefion Gymnasium.


== Kilder ==
Metropolitanskolen
Guldalder C.F. Hansen
Giant Manufacturing

Giant Manufacturing er et taiwansk selskap etablert i 1972 og er etter eget utsagn verdens største produsent av kvalitetssykler. 
Selskapet har fabrikker i Taiwan, Nederland og Kina. Målt i markedsverdi er Giant det nest største i sykkelbransjen etter komponentprodusenten Shimano, med produksjon av mer enn 5 millioner sykler årlig.
Den norske tidligere profesjonelle terrengsyklisten Rune Høydahl var i en årrekke sponset av Giant Manufacturing.
I 2010 annonserte Giant Manufacturing planer om å investere $36 millioner i en fabrikk for produksjon av elbiler og sykler i Kina.


== Referanser ==
Arkeologiåret 1997

Arkeologiåret 1997 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1997.


== Utgravninger ==
Oppgravingen av Yagans hode.


== Priser ==
Clemency Chase Coggins mottar Gullmedalje for fremragende innsats innen arkeologi av Archaeological Institute of America (AIA).


== Andre hendelser ==
Hanover blir utpekt til beskyttelse under Protection of Wrecks Act 1973 den 19. juli.


== Dødsfall ==
10. januar – Darrell A. Amyx, amerikansk klassisk arkeolog (født 1911)
3. februar – Boris de Rachewiltz, italiensk-russisk egyptolog og arkeolog (født 1926)
28. april – Rostislav Holthoer, finsk egyptolog (født 1937)
6. november – Anne Stine Ingstad, norsk arkeolog (L'Anse aux Meadows) (født 1918)
Bengt Järbe, svensk arkeolog, bibliotekar og forfatter (født 1919)


== Referanser ==
Arkeologiåret 1998

Arkeologiåret 1998 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1998.


== Hendelser ==
Selv om Astigi (dagens Écija i Andalucía) er en av de største og mest komplette romerske byer som er gravd ut, beslutter borgermester Julian Álvarez Pernía i 1998 å bruke bulldoser på Écijas romerske ruiner og erstatte dem med en parkeringsplass for 299 biler.


== Utgravninger ==
Igeum-dong, et begravelsesseremonisted i en bosetting i Mumun keramikkperiode i Sacheon, Sør-Korea (utgravningene fullføres i 1999).
Utgravninger i Urkesh av Deutsche Orient-Gesellschaft.
Oktober – Utgravninger begynner ved «Seahenge» («Holme I»), en forhistorisk tømmersirkel utenfor Holme-next-the-Sea i England som ble oppdaget tidligere dette året.


== Funn ==
«Whydah Galley» piratskipsvrak.
Arthursteinen i Tintagel slott.
Verdens eldste våtrisjordbruksområde (terrasse), ca. 800 f.Kr., ved Okhyeonfunnstedet, Ulsan, Sør-Korea.


== Publiseringer ==
Flemming Kaul – Ships on Bronzes: a study in Bronze Age religion and iconography
Ian M. Stead – The Salisbury Hoard
Patricia Wattenmaker – Household and State in Upper Mesopotamia: specialized economy and the social uses of goods in an early complex society


== Priser ==
Anna Marguerite McCann mottar Gullmedalje for fremragende innsats innen arkeologi av Archaeological Institute of America (AIA).


== Andre hendelser ==
Utstilling avholdes i Harvard Universitys Semitic museum, Cambridge, Massachusetts: «The Sphinx and the Pyramids: One Hundred Years of American Archaeology at Giza». En modell av Gizaplatået blir fremstilt for utstillingen.


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Analyze This

Analyze This er en amerikansk komedie fra 1999 med Robert De Niro og Billy Crystal i hovedrollene. Regi er ved Harold Ramis. Filmen handler om en psykiater som noe motvillig får i oppdrag å behandle en beryktet mafiaboss.
Filmen ble både en kritikermessig og publikumsmessig suksess. Den ble i 2002 etterfulgt av en mindre vellykket oppfølger kalt Analyze That.


== Handling ==
Paul Vitti (Robert De Niro) er en av New Yorks mektigste gangstere. Men da det blir Pauls tur til å overta rollen som leder for gangsterfamilien, får han panikkangst. Ved en tilfeldighet kommer han i kontakt med psykiateren, Ben Sobol (Billy Crystal), som lever et helt "vanlig" liv. Ben sier først nei, men blir såpass fascinert (og presset) av tanken på denne store utfordringen at han ombestemmer seg. Men hadde ikke regnet med at han skulle drive terapeutisk behandling til alle døgnets tider.


== Om filmen ==
Analyze This ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne og har oppnådd 69% på Rotten Tomatoes og 61% på Metacritic. Anmelderne i aviser og blader som San Francisco Chronicle, Entertainment Weekly, The New York Times og Washington Post var blant de aller mest fornøyde. Roger Ebert gav den tre av fire stjerner.Filmen ble en suksess på kino og innbrakte 177 millioner dollar på verdensbasis i 1999, hvorav 107 millioner i USA.Både Dagbladets og VGs anmelder gav den terningkast fire.


== I rollene ==
Robert De Niro .... Paul Vitti
Billy Crystal .... Ben Sobel M.D.
Lisa Kudrow .... Laura MacNamara
Chazz Palminteri .... Primo Sindone
Joe Viterelli .... Jelly
Kyle Sabihy .... Michael
Pat Cooper .... Sal Masiello
Joe Rigano .... Manetta
Leo Rossi .... Carlo Mangano
Richard S. Castellano .... Jimmy
Pasquale Cajano .... Frankie Zello
Gene Ruffini .... Joe Baldassare


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Analyze This på Internet Movie Database 
(no) Analyze This hos Filmfront 
(no) Analyze This på NRK TV 
(sv) Analyze This i Svensk Filmdatabas 
(da) Analyze This i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Analyze This på Allociné 
(nl) Analyze This på MovieMeter 
(en) Analyze This på AllMovie 
(en) Analyze This på Turner Classic Movies 
(en) Analyze This på Rotten Tomatoes
«Kranfartøy Nr. 2»

«Kranfartøy II» ble bygget ved Marinens Hovedverft, Horten og sjøsatt 19.4.1888 som byggenummer 69. Mineforsvaret hadde ved Oscarsborg festning en rekke mindre fartøyer for utlegging og ettersyn av minesperren i Drøbaksundet. «Kranfartøy II» ble overført Oscarsborg 1.10.1899 og tjenestegjorde her frem til i 1935 da det ble kondemnert, solgt og hugget opp ved Stavanger Skibs-ophugnings Co AS, Stavanger.
Kort tid etter ble «Kranfartøy Nr.9» overført til Oscarsborg. Den 14.4.1936 ble dette omdøpt til «Kranfartøy Nr.2». Det er derfor dette fartøyet det refereres til når en omtaler innsatsen til kranfartøyet ved Oscarsborg den 9. april 1940.
«Kranfartøy Nr.2» fikk en viktig rolle ved striden i Drøbaksundet. Dette fordi det var kjelesjau ved dampkraftverket i Drøbak slik at festningens landfaste lyskastere var ute av drift. Oscarsborg hadde på den tid ingen radar og en var helt avhengig av å se målet med det blotte øyet. I nattemørke måtte dette belyses med lyskaster. Motlys kunne også være aktuelt for å blende motstanderen og hindre ham i å se sitt mål. «Kranfartøy Nr.2» hadde dermed festningens eneste operative lyskaster!
Sjef på «Kranfartøy Nr.2» den 9. april var signalør Bakke. Kranfartøyet ble den første som oppdaget og rapportert de inntrengende skipene i grålysningen og tåke like foran festningen. Nr.2 lå på Drøbaksiden og slik til at den belyste styrbord side av «Blücher».  Dette var til hjelp for orografene i Kopåsbatteriet, men til mindre hjelp for orografen i Hovedbatteriet som ikke fikk belyst målets vannlinje. Signalør Bakke belyste imidlertid målets øvre deler for deretter å slå lysstrålen ned mot sjøen. Dette var til hjelp for sikte fra Hovedbatteriet. Kommandanten, Oberst Eriksen, ga senere Bakke anerkjennelse for dennes bruk av lyskasteren.«Kranfartøy Nr.2» ble i april 1940 overtatt av den tyske Kriegsmarine under navnet Kranschiff II og fortsatte ved  Oscarsborg. Fartøyet ble utrangert og solgt i 1970.
Skipsdata for «Kranfartøy Nr.2»:

Byggenummer 29, Moss verft AS, Moss.
Sjøsatt: 1917 som Nr.9
Lengde: 22,56 m
Bredde: 6,25 m
Dypgående: 2,6 m
Fortrengning: 117,32 tonn
Fart: 9 knop
Byggemateriale: jernFartøyene var utstyrt med dampmaskin og åpen bro. På akterdekket stod en stor trommel for elektriske kabler til minene. På fordekket en lastebom for utsetting av miner og et kraftig spill for å kunne hale dem opp igjen for ettersyn. I baugen var montert en stor lyskaster 40–45 cm i diameter.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fjeld, Odd T. (ed.): "Klar til strid – Kystartilleriet gjennom århundrene", Kystartilleriets Offisersforening, Oslo 1999 ISBN 82-995208-0-0
Ribsskog Asbjørn: Kystartilleriet under den annen verdenskrig 1939-1945, Atheneum forlag, ISBN 82-503-1110-8
Terjesen, Bjørn: KYSTARTILLERIETS UNDERVANNSFORSVAR 100 ÅR, Bergen januar 2000, 112 sider, ISBN 82-995461-0-9.
Wilmar, Atle: Mineforsvarets kranfartøyer, Norsk Skipsfartshistorisk Selskap: Skipet, 23 årg. nr 4, 1997


== Eksterne lenker ==
(no) Oversikt over byggenummer ved Horten verft
Eide bibliotek

Eide bibliotek er et bibliotek i Eide kommune i Møre og Romsdal. Hovedbiblioteket ligger sentralt på øvre torg. Biblioteket har en 80-prosentsstilling bemannet, og er åpent 15 timer i uka.


== Historikk ==

Den første skriftlige kilden til Eide biblioteks historie er en «Forhandlingsprotokol for Eide Sogns Bogsamling» datert den 18. august 1875. Referatet er imidlertid slik formulert at en med sikkerhet må kunne slå fast at Eide bibliotek nok hadde eksistert i flere år. Det forteller bl.a. om hvilke bøker man vedtok å kjøpe inn:
« Aar 1875 d.18de August holtes Møde i Bestyrelsen for Eide bogsamling. Formand Leiv Halaas fraværende. Bibliotekar Aslak Olsen Halaas tilstede. Hvor da forhandledes: 1. Bestemtes innkjøp af følgende Bøger til Boksamlingen. Ahlfeldt, Menneskelivet Smidt, Handarbeideren Stenersen, Veiledning i kreaturstell Alene i London Plath W, En leges brev til en Moder …  »
I 1875 var biblioteket plassert i et lite avlukke i tårnet bak galleriet i kirken. Der hadde bibliotekar Aslak O. Halaas ei luke som han betjente lånere gjennom. Bøkene var nummerert og stilt opp kronologisk etter dato de var kjøpt inn. Den første registrerte boken i katalogen til Eide sognebibliotek var: No 1. Luthers forklaring over Galaterbrevet. En rekke gamle bøker fra det 18. århundre finnes fremdeles i biblioteket. En av dem er Utvalgte skrifter av Henrik Wergeland fra 1876. Den ble registrert som nr. 200. Av protokollene gikk det frem at rundt århundreskiftet hadde boksamlingen ca. 400 bøker.
Fra 1936 til 1938 oppholdt biblioteket seg i større lokaler som senere ble brukt som postkontor. Etterpå flyttet biblioteket til et rom i det gamle bedehuset i Eide sentrum. I 1950 flyttet biblioteket til kommunehuset. I perioden fra 1961 til 1977 var biblioteket plassert i 1. etg. hos Einar G. Naas. I 1977 bygde kommunen nytt rådhus og biblioteket fikk flytte tilbake til det gamle kommunehuset.
Da boksamlingen og tjenestene økte merket biblioteket plassmangel. I 1995 lyktes det å få nye lokaler på 200 kvm. i Egil K. Eides forretningsbygg i Eide sentrum.


== Litteratur ==
Hjellnes, Louise Aurdal: Eide kommune 100 år, «Eide bibliotek 122 år».  Eide, 1987
Forhandlingsprotokol for Eide Sognsbogsamling. Eide, 1875


== Eksterne lenker ==
Søk i Bibliotekets kataloger
Info om biblioteket Eide kommune
Valkendorfs Kollegium

Valkendorfs Kollegium i Sankt Peders Stræde, Latinerkvarteret i København, er et kollegium, som kan skrive sin historie helt tilbake til den 26. februar 1589, hvor det ble grunnlagt av Christoffer Valkendorf.
Kollegiets nåværende bygning er fra 1865–1866 og tegnet av Kommunehospitalets arkitekt Christian Hansen. Den ble forhøyet i 1920 og er siden blitt fredet.Mange kjente personer har vært alumni på kollegiet gjennom tidene. Av de mest kjente kan nevnes:

Herman Bang
Steen Steensen Blicher
Frederik Dreier
Johannes Ewald
N.F.S. Grundtvig
B.S. Ingemann
Canuto Kallan
Peder Lauridsen Kylling
Frederik Christian Sibbern
Henrik Stampe


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Jakob Ammann

Jakob Ammann (også skrevet Jacob Amman) (født 12. februar 1644 i Erlenbach im Simmental i Sveits, død mellom 1712 og 1730 formodentlig i Zellwiller i Elsass) var en anabaptistleder og den første lederen av den religiøse bevegelsen Amish.


== Fødsel og død ==
Jakob Ammann ble født i 1644, i Erlenbach im Simmental i kantonen Bern i Sveits, men flyttet senere til Alsace som en del av anabaptistisk emigrasjon fra kantonen Bern. Hans eksakte fødselsdato er ukjent. Han var trolig leder av den menigheten inntil sin død. Hans dødsdato er også ukjent, dog indikerer kilder at han døde etter 1712 og før 1730. Ammanns navn er funnet i en offentlig Alsace liste som Mennonites måtte signere i 1708. En Erlenbach-kilde i forbindelse med hans datters dåp i 1730 nevner at han var død før denne hendelsen.


== Referanser ==
Franz Kapus

Franz Kapus (født 12. april 1909, død 4. mars 1981) var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz, 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Kapus ble olympisk mester i bobsleigh under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det sveitsiske laget som vant firerbob foran Italia og USA. De andre på laget var Gottfried Diener, Robert Alt og Heinrich Angst.
Kapus ble verdensmester i firerbob i 1955.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Gull i bobsleigh, firerbob  Sveits


== Eksterne lenker ==
(de) Franz Kapus – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Franz Kapus – Olympedia 
(en) Franz Kapus – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Franz Kapus – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Franz Kapus – TheSports.org
Arnt J. Mørland

Arnt Jacobsen Mørland (født 23. juni 1888, død 28. september 1957) var en skipsreder og stortingsrepresentant fra Arendal.


== Bakgrunn ==
Mørland ble født i Arendal av foreldrene Sofie Jacobsen (1855–1945) og Jens Halvorsen Mørland (1853–1936). Han giftet seg 16. juli 1913 med Constance Thomsen (1889–1977). Begge ble begravet på Arendal kirkegård. Sammen fikk de fem barn, tre jenter og to gutter. Den ene jenta døde rett før sin fire års bursdag.


== Skipsrederen ==
Mørland startet først opp med rederselskapet «Agdesidens Rederi», etablert 23. september 1916 sammen med John Wilson. I 1919 gikk Wilson ut av selskapet og etablerte sitt eget selskap, John Wilsons rederi. Mørland ble da eneeier og samme år etablerte han selskapet «Arnt J. Mørland». 
I 1927 startet han «Mørland Shipping Company», og i 1930 startet han «Mørland Tankrederi». Etterhvert satt han med kontrollen over alle tre selskapene. Mørland hadde store tap under andre verdenskrig, kun skipet M/T "Fjordaas" var igjen da krigen var over. Han ble arrestert av tyskerne 24. februar 1944 og ført til Arkivet i Kristiansand for avhør og deretter overført til Grini fangeleir. Han ble løslatt 8. mai 1945. Selskapet «Arnt J. Mørland» har idag (2009) kontorer på Langbryggen i Arendal.


== Samfunnsstøtten ==
I tillegg til å være skipsreder var Mørland aktiv i det lokale samfunnsliv i Arendal. Han donerte blant annet penger til ombygging av kirkeorgelet i Trefoldighetskirken i Arendal, som sto ferdig i 1957, og sto bak etableringen av Arendal Sjømannsskole som sto ferdig i 1954. Han var også med på å donere penger til tre glassmalerier i sjømannskirken i Rotterdam. Han var også opptatt av å gi ungdom innblikk i livet til sjøs. I 1948 gav han flere av skipene sine i oppdrag å innlede et samarbeid med ulike skoler. Hvert skip ble adoptert av en skole og mens elevene skulle skrive til mannskapet om bord om hjemlige forhold, skulle mannskapet sende tilbake glimt fra sine opplevelser i form av en skipsavis.


== Politikeren ==
Mørland satt som stortingsrepresentant for Kristelig Folkeparti i Aust-Agder fra 1953 til han døde i 1957.


== Utmerkelser ==
Arnt J. Mørland ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden og var ridder av 1. klasse av den svenske Vasaordenen.


== Arkivet ==
Arkivet etter Arnt J. Mørlands rederivirksomhet befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter materiale fra flere rederier. Agdersidens rederi, Mørlands rederi, Mørlands Tankrederi, Mørland Offshore, Mørland Shipping. Arkivet inneholder bl.a. styreprotokoller fra de ulike selskapene, regnskap, korrespondanse, styremøter, materiale knyttet til skip/lektere/rigg, personaldokumentasjon.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dannevig, Birger: Arnt J. Mørland 1916-1966, 1966


== Eksterne lenker ==
(no) Arnt Mørland hos Stortinget 
(no) Arnt Mørland hos Norsk senter for forskningsdata
Gottfried Diener

Gottfried Diener (født 1. november 1926 i Zürich, død 26. mai 2015 i Engelberg) var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Diener ble olympisk mester i bobsleigh under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det sveitsiske laget som vant firerbob foran Italia og USA. De andre på laget var Franz Kapus, Robert Alt og Heinrich Angst.
Diener ble verdensmester i firerbob både i 1954 og 1955.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Gull i bobsleigh, firerbob  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gottfried Diener – Olympics.com 
(en) Gottfried Diener – Olympic.org 
(en) Gottfried Diener – Olympedia 
(en) Gottfried Diener – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gottfried Diener – TheSports.org
Robert Alt

Robert Alt (født 2. januar 1927, død 4. desember 2017) var en sveitsisk bobkjører som deltok i De olympiske vinterleker i 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Alt ble olympisk mester i bobsleigh under Vinter-OL i 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det sveitsiske laget som vant firerbob foran Italia og USA. De andre på laget var Franz Kapus, Gottfried Diener og Heinrich Angst.
Alt ble verdensmester i firerbob 1955 i St. Moritz.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Gull i bobsleigh, firerbob  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Alt – Olympics.com 
(en) Robert Alt – Olympic.org 
(en) Robert Alt – Olympedia 
(en) Robert Alt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Robert Alt – TheSports.org
Heinrich Angst

Heinrich «Heiri» Angst (født 2. august 1915, død 9. september 1989) var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz og 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Angst ble olympisk mester i bobsleigh under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det sveitsiske laget som vant firerbob foran Italia og USA. De andre på laget var Gottfried Diener, Robert Alt og Franz Kapus. Han er bror til bobkjøreren Max Angst.
Angst ble verdensmester i firerbob 1954 i Cortina d'Ampezzo og 1955 St. Moritz.


== OL-medaljer ==
1956  Cortina d'Ampezzo -  Gull i bobsleigh, firerbob  Sveits


== Eksterne lenker ==
(en) Heinrich Angst – Olympics.com 
(en) Heinrich Angst – Olympic.org 
(en) Heinrich Angst – Olympedia 
(en) Heinrich Angst – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Heinrich Angst – TheSports.org