Heinz Keßler

Heinz Keßler, også skrevet Heinz Kessler, (født 26. januar 1920 i Lauban i Schlesien i Tyskland, død 2. mai 2017) var general i Den tyske demokratiske republikks (DDR) væpnede styrker (NVA), forsvarsminister i DDR fra 1985 til 1989, medlem av Folkekammeret og medlem av politbyrået. Etter Tysklands gjenforening ble han dømt til syv og et halvt års fengsel for medansvar for drap på flyktende.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Heinz Kessler vokste opp i en kommunistisk familie i Lauban, ble medlem av Kommunistische Partei Deutschlands' (KPD) barneorganisasjon som seksåring, og gikk senere i lære som motormekaniker.
Han tjenestegjorde i Wehrmacht fra 1940, før han deserterte til Sovjetunionen året etter.


=== Kommunistisk politiker ===
Da han kom tilbake til Tyskland i 1945 ble han aktiv i KPD i den sovjetiske okkupasjonsonen (SBZ). Da KPD og Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD) i den sovjetiske sonen ble tvangssammenslått til Sozialistische Einheitspartei Deutschlands i 1946, ble han medlem av sentralkomitéen i partiet.
Han ble sjef for luftforsvaret i NVA i 1956, og ble viseforsvarsminister i 1957. I 1967 ble han sjef for hovedstaben (generalstaben) i NVA. Fra 1979 til 1985 var han øverste politiske offiser i NVA, og 3. desember 1985 ble han ny forsvarsminister etter at forgjengeren Heinz Hoffmann døde. Han ble medlem av politbyrået i 1986.


=== Etter Murens fall ===
Kort etter Tysklands gjenforening ble Kessler stilt for retten for drapene på flyktninger som forsøkte å unnslippe DDR mellom 1971 og 1989. 16. september 1993 ble han dømt for drap, til en fengselsstraff på syv og et halvt år.
Kessler klaget til Den europeiske menneskerettsdomstolen, og hevdet at hans handlinger var i overensstemmelse med DDRs lover. Menneskerettighetsdomstolen avslo klagen, og begrunnet det med at DDRs politikk var et brudd på menneskerettighetene.
Heinz Kessler sonet fengselsstraffen sin i fengselet i Berlin-Hakefelde fra 1993 til 1998, og ble løslatt etter nesten fem års soning.
Han ble ekskludert fra kommunistpartiet, som hadde blitt omdøpt til PDS, i 1990. I 2009 ble han medlem av det lille kommunistpartiet DKP.


== Skrifter ==
Für Frieden und Sozialismus. Band I. Militärverlag der Deutschen Demokratischen Republik, Berlin 1989. ISBN 3-327-00890-6.
Für Frieden und Sozialismus. Band II. Militärverlag der Deutschen Demokratischen Republik, Berlin 1989, ISBN 3-327-00891-4.
Die Sache aufgeben, heißt sich selbst aufzugeben, das geht nicht mit mir. Erklärungen im und zum politischen Prozess vor dem Berliner Landgericht. Runge-Verlag, Hamburg 1993, ISBN 3-929289-03-2.
(mit Erich Selbmann und Knut Holm; herausgegeben von Gerhard Holtz-Baumert): Briefe aus Moabit. Spotless-Verlag, Hamburg 1993, ISBN 3-928999-28-1.
Zur Sache und zur Person. Erinnerungen. edition ost, Berlin 1996, ISBN 3-929161-63-X.
(mit Fritz Streletz): Die Verbrechen der NATO. Spotless-Verlag, Berlin 2000, ISBN 3-933544-29-7.
Die letzten Tage der SED und der Deutschen Demokratischen Republik. (in: Unter Feuer. Die Konterrevolution in der DDR. Hannover 2009. ISBN 978-3-00-026316-3)
(mit Fritz Streletz): Ohne die Mauer hätte es Krieg gegeben, edition ost, Berlin 2011, ISBN 3-360-01825-7.


== Se også ==
Liste over Tysklands forsvarsministre


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hans Ehlert und Armin Wagner (Herausgeber): Genosse General! Die Militärelite der DDR in biografischen Skizzen. Ch. Links, Berlin 2003. ISBN 3-86153-312-X.


== Eksterne lenker ==
(en) Heinz Keßler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Heinz Keßler i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Öffentliche Rede Heinz Keßlers am 6. März 2011 in Berlin
Hans Schueler: Sie waren Täter, Die Zeit, 29. Juli 1994