Riksmålsordlisten

Riksmålsordlisten (Riksmålsforbundets ordliste) er en ordliste som utgis av Riksmålsforbundet. Redaktør for ordlisten er Tor Guttu.
Listen opplyser om stavemåte og bøyning på riksmål for ca. 40 000 oppslagsord, og for noen ord oppgis betydning og bruk. Listen er godkjent av Det Norske Akademi for Språk og Litteratur og følger deres justeringer foretatt i 2002 og 2008, og den er samstemt med Norsk ordbok. Riksmålsordlisten fins også i en gratis nettutgave på Riksmålsforbundets nettsider, denne er i tråd med de siste normjusteringene og ble tilgjengelig samtidig med åttende bokutgave.


== Historikk ==
Riksmålsordlisten ble utgitt første gang i 1952, het da Riksmålsordliste til daglig bruk og populært kalt Øverlands blå siden den var redigert av Arnulf Øverland. Den ble raskt normgivende for språket det store flertallet brukte og virket som en motnorm til de offisielle rettskrivningsregler. Aftenposten omtalte verket på lederplass i morgenutgaven 10. mai 1952, og erklærte at avisen hadde «besluttet fra nu av å følge denne rettskrivning». Inntil da hadde Aftenposten brukt både nye ord og bøyingsformer fra 1938-reformen og eldre former, og det var denne «sproglige usikkerhet» det skulle gjøres slutt på. Normen beskrives slik:
Man har tatt med de nye ord og ordformer som er innforlivet eller holder på å innforlives i riksmålet som følge av en naturlig utvikling, mens en rekke andre ordformer som er innført i den offisielle rettskrivning i kraft av det såkalte «tilnærmingsprinsipp» er holdt utenfor, fordi de ennå virker fremmede i riksmålet.

Redaksjonen av ordlisten ble siden overtatt av André Bjerke. Fra sjette utgave er Tor Guttu redaktør.I forbindelse med utgivelsen av syvende utgave i 2007, sammenliknet språkprofessor og riksmålsmann Finn-Erik Vinje Riksmålsordlisten med NTBs språkhåndbok NTB-språket. Han kritiserte sistnevnte for å være inkonsistent, og kom med følgende beskrivelse av Riksmålsordlisten: 
I Riksmålsordlisten står vi på tryggere grunn, fordi listen er redigert av den erfarne ordboksmann Tor Guttu og dermed er et ganske annerledes gjennomarbeidet og konsistent produkt.
 Vinje mente videre at dagens bokmål har altfor mange valgfrie former, og at Riksmålsordlisten kunne dannet grunnlag for å få etablert en ny normsituasjon noenlunde i samsvar med våre naboland. Han åpnet samtidig for at Riksmålsordlisten kunne gi avkall på former som sprog, efter og vidne.
Åttende og hittil siste utgave av Riksmålsordlisten kom ut i 2015, sammen med en nettutgave, og kvitter seg med en del av riksmålets tradisjonelle faneord, slik som sprog, efter, vidne og nu (adv.). Den nye tellemåten er også tatt inn som alternativ til den gamle, og det er foretatt visse tilnærminger til bokmålet når det gjelder fornorsking av skrivemåter og mulighet til å stryke noen stumme h-er.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Riksmålsordliste til daglig bruk, Riksmålsforbundet, Dreyer, 1952, 1. utgave, 109 sider
Riksmålsordliste til daglig bruk, Riksmålsforbundet, Dreyer, 1956, 2. reviderte utgave, 111 sider
Riksmålsordliste til daglig bruk, Riksmålsforbundet, Dreyer, 1958, 3. reviderte utgave, 111 sider
Riksmålsordliste, Riksmålsforbundet, Riksmålsforlaget A/S, 1963, 4. utgave, 127 sider
Riksmålsordlisten, Riksmålsforbundet, 1973, 5. utgave, 215 sider
Riksmålsordlisten, Riksmålsforbundet, 1976, 5. utgave, 2. rev. oppl., 223 sider
Riksmålsordlisten, redaktør Tor Guttu, Grøndahl og Dreyer, 1994, 6. utgave, 233 sider, ISBN 9788250421790
Riksmålsordlisten, redaktør Tor Guttu, Kunnskapsforlaget, 2007, 7. utgave, 270 sider, ISBN 9788257319199
Riksmålsordlisten, redaktør Tor Guttu, Kunnskapsforlaget, 2015, 8. utgave, ISBN 9788257322151


== Eksterne lenker ==
Riksmålsforbundets hjemmeside, med ordliste i høyre marg