jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
(Now and Then There’s) A Fool Such as I

(Now and Then There's) A Fool Such as I er en sang skrevet av Bill Trader og publisert i 1952, fremført av Hank Snow.
Innspillingen av Jo Stafford ble utgitt av Columbia Records som katalognummer 39930. Den nådde Billboard Best Seller chart den 28. februar 1953 som nummer #20, den eneste uken den hadde på listen. Tommy Edwards spilte også inn en versjon av nasjonal interesse, listet i Cashbox undersøkelsen.


== Elvis Presley-versjonen ==
En innspilling av Elvis Presley var en enda større hit, som nådde nummer #1 i UK og nummer #2 i USA (1959).


== Bob Dylan-versjonen ==
I 1967, spilte Bob Dylan inn sangen under Basement Tape innspillingene. Selv om den aldri ble offentlig utgitt, har innspillingen blitt mye bootlegget. Dylan spilte inn sangen på nytt igjen i april 1969; den versjonen ble utgitt i 1973 av Columbia Records på albumet, Dylan (feilkreditert til James Buford Abner, komponisten av en gospelsang med samme navn).


== Andre innspillinger ==
The Bell Sisters (1953)

The Robins (1953)
Eddy Arnold (1956)
Bill Haley (1959)
Jim Reeves (1959), på albumet Songs to Warm Your Heart
Petula Clark (1960), som «Prends mon coeur»
Doris Day (1963), på albumet Love Him
Davy Kaye (1964)
Bob Dylan (1973)
Rodney Crowell (1978)
Peabo Bryson (1981)
Steve Goodman (utgitt 1987, posthumnt)
The Residents (1989)
Baillie & the Boys (1990)
Roy Forbes (1992), på albumet The Human Kind
Don Walser (1998)
Raul Malo (2007), på albumet After Hours
Josh Ritter (2008)
John Doe & The Sadies (2009), på albumet Country Club


== Svensk versjon ==
Mats Rådberg har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Finns det nå'n som förstår mej ikväll»


=== Innspilling ===
Mats Rådberg. Utgitt på LP-platen Boogie (Polydor 2379 158) i 1978.


== Norske versjoner ==
Arve Sigvaldsen, Benny Borg samt Eldar Vågan og Viggo Sandvik har skrevet norske tekster til sangen. Sigvaldsens versjon bærer tittelen «Hvor er du som forstår meg i kveld». Borgs norske tittel er «Av og til kommer vinneren sist». Vågans og Sandviks norske tittel er «Kul slik som je».


=== Innspillinger ===


== Referanser ==
Tordur Niclasen

Tordur Johannes Jørddal Niclasen (født 20. april 1950 i Tórshavn) er en færøysk syke- og eldrehjemsbestyrer og politiker.
Han ble født i Tórshavn, men vokste opp i Sørvágur, hvor han også har sine aner. Han er sønn av Heine Martin Niclasen fra Sørvágur og Valborg Thomassen fra Sandavágur. Navnet Niclasen har han fra sin farmors slekt; kjøpmannen Daniel Niclasen var hans oldefars bror. Folketingsmann Thomas Thomsen var bror av hans oldefar på morssiden.Tordur Niclasen er utdannet sykepleier. Han var bestyrer ved syke- og eldrehjemmet på Eysturoy fra 1983 til han avgikk med pensjon i 2017, men hadde permisjon mens han var lagtingsmann og minister. Han bor på Eiði.Niclasen var innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy 1984–1988 og fra Eysturoy 1988–1998. Han var sosial- og helseminister i Jógvan Sundsteins første regjering fra januar til juni 1989. Eyðbjørn Lervig møtte på Lagtinget. Niclasen ledet Kristiligi Fólkaflokkurins lagtingsgruppe fra 1985 til han brøt med partiet i 1991. Vinteren 1991/1992 var han med på å danne Miðflokkurin, hvor han ledet lagtingsgruppen frem til 1998. Han har siden vært varamedlem i flere perioder, og møtte for finansminister Karsten Hansen fra januar til september 2008. Han var Eiðis borgermester 2001–2008.


== Referanser ==
Atli Dams sjette regjering

Atli Dams sjette regjering var Færøyenes regjering fra 15. januar 1991 til 24. april 1993. Regjeringen var utgått av Javnaðarflokkurin og Fólkaflokkurin med Atli Dam fra Javnaðarflokkurin som regjeringssjef. Dam avgikk den 18. januar 1993, og regjeringen fortsatte som forretningsministerium under ledelse av Marita Petersen fra samme parti, til Petersen kunne danne sin egen regjering den 24. april.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Gamle Bergen hovedbrannstasjon

Den gamle hovedbrannstasjonen i Bergen ligger på Rådstuplassen 9, like ved siden av Hagerupgården som var byens første hovedbrannstasjon. Der var det for dårlig plass, så en bygning i Christies gate ble også tatt i bruk. I 1883 startet oppføringen av den røde brannstasjonen i forlengelse av Hagerupgården. Det ble også oppført bakbygninger til stallrom og høyloft.


== Historie ==

Den nygotiske bygningen er tegnet av arkitekt Peter Andreas Blix som var tidligere brannassistent. Den stod ferdig i 1888 med plass til rundt 50 brannmenn og kusker. Gårdsplassen var den gang lagt med skiferheller, og et stort tuntre ruvet i midten med benk rundt. Siden ble gårdsplassen brolagt, og senere asfaltert. I 1882 var hester tatt i tjeneste. Tidligere hadde brannmennene selv trukket vognene. Når ikke hestene var ute på brannslukking, holdt de seg i form ved å dra ølvogner for Hansa bryggeri. Antallet hester sank i takt med innkjøp av biler. Den første brannbilen kom i 1918, men i den senere garasjen ses fremdeles trinser i taket der seletøyet hang parat. Når brannalarmen gikk, var det bare å slippe seletøyet ned på hesteryggen.Brannvesenets siste hest, ti år gamle Normann, ble overført fra Sandviken stasjon i mai 1936 til videre tjeneste ved Neevengården. Ved brannvesenets 50-års jubileum i 1913 var 20 hester i tjeneste, men bare ti var tilbake rundt 1930, og i 1936 bare tre - Ragna og Olaf ved Skansen brannstasjon og Normann i Sandviken. De fleste av brannvesenets hester var dølahester, mange hentet fra proprietær Nils Talle fra Høyumsvik i Sogn når de var 4-5 år gamle. Var de egnet for tjeneste, kunne de bli i 14-15 år. En del ble solgt videre, og nye kjøpt inn. Gamle hester ble sendt til slaktehuset når de var 19-20 år gamle.Bygningen unngikk såvidt bybrannen i 1916. Bygningens hovedport ble utvidet i 1934 av arkitekt Kaspar Hassel. Fasaden på bygget er fredet av Riksantikvaren.På 1980-tallet ble det foretatt en større ombygging der brannkorpset selv gjorde det meste. Blant annet ble det bygd trapper opp i tårnet. Det har aldri vært noe utkikkstårn, men var et «slangetårn» der brannslangene hang til tørk etter vask.I 2007 flyttet Bergen brannvesen hovedbrannstasjonen til et nybygg på Nygårdstangen. 
I 2016 ble det besluttet å gjøre den gamle hovedbrannstasjonen om til brannmuseum.


== Andre bygninger i Rådhuskvartalet i Bergen ==
Det gamle tinghuset
Bergen kretsfengsel
Det gamle rådhuset
Magistratbygningen
Hagerupgården


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Rådhuskvartalet». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ivar Hansen

Ivar Kristian Hansen (født 1. november 1938 i Agerbæk sogn i Varde kommune, død 11. mars 2003 i København) var en dansk gårdbruker og politiker (V). Han var valgt til Folketinget fra Ribe amtskrets 1973–2003, minister for offentlige arbeider 1978–1979 og formann i Folketingets presidium 1998–2003.Han var sønn av gårdbruker Lars Peder Hansen og lærer Maria Jepsen. Etter folkeskolen tjenestegjorde han i Livgarden 1958–1959, hvoretter han hadde opphold ved folkehøyskoler og en landbruksskole. Hansen var gårdbruker på slektsgården Aalunde i Agerbæk sogn fra 1962 og lærer ved forsvarets sivilundervisning 1967–1973.Hansen var formann i Venstres Ungdom i Ribe amt 1964–1966, og ble første gang nominert til Folketinget for Venstre fra Sønderborg krets i 1965. Han var valgt til Folketinget fra Ribe amtskrets 1973–2003, etter å ha blitt nominert fra Grindsted krets. Hansen var formann i Venstres folketingsgruppe 1977–1978 og 1982–1998, formann i Folketingets finansutvalg 1986–1988, politisk ordfører for Venstre 1987–1991 og formann for Statsrevisorene 1995–1998. Hansen ble valgt til formann i Folketinget ved loddtrekning mot Birte Weiss i 1998, men ble senere enstemmig gjenvalgt.Ivar Hansen var innehaver av storkorset av Dannebrogordenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Ivar Hansen på Filmdatabasen 
(da) Ivar Hansen på danskfilmogtv.dk
Augustprisen

Augustprisen er en svensk litteraturpris som blir delt ut årlig. 
Svenska Förläggareföreningen har siden 1989 delt ut Augustprisen i tre ulike kategorier:

Augustprisen for årets svenske skjønnlitterære bok
Augustprisen for årets svenske sakprosabok
Augustprisen for årets svenske barne- og ungdomsbokAlle svenske forlag kan melde på bøker til Augustprisen. Prisutdelingen foregår i Berwaldhallen i Stockholm.


== Prisvinnere ==


=== Skjønnlitteratur ===


=== Sakprosa ===


=== Barne- og ungdomsbok ===


== Eksterne lenker ==
Svenska Förläggareföreningen (se Evenemang)
Augustpriset
Birte Weiss

Birte Weiss (født 1. mai 1941 på Frederiksberg) er en dansk journalist og tidligere politiker (S).
Hun var valgt til Folketinget 1971–1973, 1975–1984 og 1987–2001. Weiss var Socialdemokratiets nestformann 1984–1996, innenriksminister 1993–1994, innenriks- og kirkeminister 1994–1996, innenriks- og sunnhetsminister 1996–1997, sunnhetsminister 1997–1998 samt IT- og forskningsminister 1999–2001.
Hun tok examen artium i 1959, tok utdannelse som journalist i den sosialdemokratiske pressen 1960–1963 og har studert litteraturvitenskap ved Københavns Universitet. Weiss har vært journalist i Demokraten, Information, Ekstra Bladet, Danmarks Radio og Weekendavisen.


== Priser (utvalg) ==
2002 – Drassows Legat


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Birte Weiss på Internet Movie Database 
(da) Birte Weiss på Filmdatabasen 
(da) Birte Weiss' biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Gammelarmensk

Gammelarmensk (armensk: գրաբար grabar, også kalt klassisk armensk) er den eldste belagte formen av det armenske språket. Det ble først skrevet ned ved begynnelsen av 400-tallet, og all armensk litteratur opp til og med 1700-tallet er skrevet på gammelarmensk. Mange gammelgreske, persiske, hebraiske, syriske og latinske manuskripter har overlevd utelukkende i armensk oversettelse. Gammelarmensk er fortsatt det liturgiske språket i den armenske kirken. Gammelarmensk er også viktig for rekonstruksjonen av det urindoeuropeiske språket, siden det har beholdt mange arkaiske egenskaper.


== Se også ==
Det armenske alfabetet
Armensk litteratur
Wiggo Norseth

Wiggo Norseth (født 2. januar 1969 på Rena) er en norsk handikappidrettsutøver som driver med langrenn, skiskyting og kjelkehockey. 
Som langrennsutøver vant han 4 gull under Paralympics 1994 på Lillehammer. 
Han begynte med kjelkehockey i 2004, og debuterte to år senere på det norske landslaget, i treninglandskamper mot Canada i november 2006.Han er utdannet helsefagarbeider og har to barn.


== Meritter ==
2007
Gull i EM i kjelkehockeyParalympics 1994
Gull – langrenn 20 km Klassisk LW2/3/9
Gull – langrenn 4x5 km Stafett stående/blinde
Gull – langrenn 5 km Klassisk LW2/3/9
Gull - skiskyting 7,5 km fri teknikk LW2/3/9


== Referanser ==
Folketingsvalget 1998

Folketingsvalget 1998 ble avholdt i Danmark den 11. mars 1998, og valgte representanter til Folketinget for perioden 1998–2001. Valget ble svært jevnt mellom venstre- og høyreblokkene. Grønlands to mandater fordelte seg likt mellom de to blokkene. Færøyenes to mandater ble dermed avgjørende: Borgerlige Óli Breckmann ble gjenvalgt, mens sosialdemokraten Jóannes Eidesgaard vant en knapp seier over borgerlige Edmund Joensen. Mandatfordelingen ble dermed med ett mandats overvekt til venstreblokken. Poul Nyrup Rasmussen (S) kunne fortsette som statsminister.


== Resultater ==
Valgdeltagelse: 86 %(a) Jacob Haugaard, som ble valgt inn som uavhengig i 1994, stilte ikke til gjenvalg.
Sajat Nova

Sajat Nova (armensk Սայաթ-Նովա Sayat’-Nova; persisk og aserbajdsjansk سایات‌نووا; georgisk საიათ-ნოვა (født 14. juni 1712, død 22. september 1795 i Haghpat), «sangenes konge», var den armenske dikteren og asjiken Harutjun Sajatjans tilnavn. Han regnes som den største asjik eller folkesanger i Kaukasus.
Sajat Novas mor, Sara, var født i Tbilisi, mens faren, Karapet, enten var født i Aleppo eller Adana. Sajat Nova kjente kunsten å dikte, synge og spille på kamantsje. Han opptrådte ved Erekle II av Georgias hoff, hvor han også var diplomat. Etter å ha forelsket seg i kongens datter mistet han stillingen ved hoffet, og tilbragte resten av livet som en vandrende sanger. I 1795 ble han drept av Aga Mohammed Khans soldater i klosteret Haghpat.
Skjønt han skrev flere tusen sanger, finnes det i dag omkring 220 som tilskrives ham. Av disse er omkring 70 på armensk, 120 på tyrkisk og 30 på georgisk. Sajat Nova kjente også arabisk og persisk. I Kaukasus er han fremdeles populær, og regnes som sin tids største folkesanger.
Sajat Novas liv er skildret i Sergej Paradzjanovs film Sajat Nova (Цвет граната, «Granateplets farge») fra 1968. Den armenske komponisten Aleksander Arutjunjan skrev en opera med navnet Sajat Nova til hans ære.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sayat-Nova – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sajat Nova på Internet Movie Database 
(en) Sajat Nova hos The Movie Database 
(en) Sajat Nova på Discogs 
(en) Sajat Nova på MusicBrainz
Bjånesøya

Bjånesøya er en øy i Austevoll kommune i Vestland. Den ligger rundt en kilometer sørvest for tettstedet og kommunesenteret Storebø og har broforbindelse til Huftarøy via en steinfylling over Bjånessundet. Bjånesøya er naboøya til Rostøya.


== Referanser ==
Amiata

Monte Amiata er et fjell i Antiappenninene i Toscana i Italia med en høyde på 1 738 meter over havet. Det ligger i provinsene Grosseto og Siena.
Amiata er en gammel, utdødd vulkan med vulkansk stein og små innsjøer. Vann fra fjellet fyller Fiora-akvedukten, som gir vann til mye av det sørlige Toscana og områdene nord i Lazio. Elvene Fiora og Albegna har sine utspring her, sistnevnte i Buceto, som er en utstikker sørvest for selve massivet. 
Hovednæringen i området er kastanjer, tømmer og i økende grad turisme (skisteder finnes ved Prato delle Macinaie, Prato della Contessa, Rifugio Cantore og Pian della Marsiliana). I de lavereliggende områdene finnes oliventrær og vinranker. Annen vegetasjon er blant annet bøk og furu. I antikken ble det utvunnet sinober her. 
Amiata omfatter kommunene Abbadia San Salvatore, Arcidosso, Castel del Piano, Piancastagnaio, Santa Fiora og Seggiano, alle i en høyde på mellom 600 og 800 meter over havet.
Asjik

En asjik (tyrkisk aşık, aserbajdsjansk aşıq, عاشیق, armensk Աշուղ, ašuġ, georgisk აშუღი, ashughi) er en trubadur eller vandrende sanger i Tyrkia, Aserbajdsjan, Armenia, Georgia og Iran. Asjiken synger og spiller på saz, en slags lutt. Ordet «asjik» stammer fra arabisk.
Denne kunstformen er skrevet inn på UNESCOs liste over mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv.


== Berømte asjiker ==
Sajat Nova
Duduk

En duduk er et dobbeltrørbladsinstrument av armensk opphav. 
Instrumentet brukes foruten i Armenia, Aserbajdsjan og Georgia. I Tyrkia og Aserbajdsjan kjennes det under navnene balaban, mey eller düdük.
Instrumentet og bruken av denne er innført på UNESCOs liste over Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv.


== Referanser ==
Isfjorden Idrettslag

Isfjorden Idrettslag er et idrettslag med aktiv håndball-, fotball-, skigruppe, skøyter og Ishockey. I tillegg driver de med allidrett og orientering. Idrettslaget ble stiftet i 1918 og holder til i Isfjorden i Møre og Romsdal. I 2018 ble Ishockeygruppa stiftet under navnet Isfjorden Hockey som spiller på Furulia Amfi. Søndag 11. februar 2018 ble den aller første ishockeykampen på Furulia Amfi var mellom Isfjorden Hockey og Idrettslaget Leik-hockey G 15 fra Melhus spilt, Leik vant forøvrig 6 – 5.  


=== Trenerstab og støtteapparat ===
Manager: Jan Roger Brokstad
Kaptein: Svein Morstøl
Profil: Mats André Lien
Klubb President: Ivar E Skottvol
Flest kamper: Jan Kavli og Cato Sannes
Oppmann: Knut-Leo Sæther
Oppmann: Olav Lien


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Lori (provins)

Lori (armensk Լոռի) er en provins i det nordlige Armenia. Provinsen grenser i nord mot Georgia, i vest mot provinsen Sjirak, i syd mot Aragatsotn og Kotajk og i øst mot Tavusj. Hovedstaden er Vanadzor. Flateinnholdet er 3799 km² og ved folketellingen i 2011 hadde Lori 235 537 innbyggere. Klimaet er forholdsvis mildt, fordi en fjellkjede beskytter mot kulden fra nord.
I provinsen Lori ligger klosteranleggene Haghpat og Sanahin, som står på UNESCOs verdensarvliste.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lori Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nousiainen

Nousiainen kan vise til:

Det finske navnet på kommunen Nousis i Finland
Mona-Liisa Nousiainen (f. 1983), finsk langrennsløper
Ville Nousiainen (f. 1983), finsk langrennsløper
Vestre Mebon

Vestre Mebon (khmer:ប្រាសាទមេបុណ្យខាងលិច) er et tempel i Angkor, Kambodsja, som ligger i midten av Vestre Baray, det største reservoaret i Angkor-området. Nøyaktig tidfesting av konstruksjonen er vanskelig, men det ble sannsynligvis oppført i det 11. århundre under Kong Suryavarman I eller Udayadityavarman II. I den tørre årstiden kan det nås til fots. I regntiden stiger vannet i det 7800 meter lange reservoaret og tempelet, som ligger på et område høyere enn bunnen i reservoaret, blir en øy. Khmerarkitekter omga ofte templene med vollgraver som representerer skapelsens hav i Hinduismen. Vestre Mebon ligger midt i så store vannmasser at det kan virke som et ekte hav, og tar denne religiøse symbolikken til det ultimate nivå.

Tempelet ble bygd i et firkantet design, med sider som måler rundt 100 meter. Hver side hadde tre tårn-passasjer kronet med lotusblomster i stein og var plassert ca. 28 meter fra hverandre. I midten av torget ble en steinplattform knyttet til den østre veggen av en lateritt- og sandsteinsgangvei. Dagens plattform, gangvei og mye av øst veggen og tårnene står fortsatt, den andre siden er i stor grad borte, selv om omrisset i stein er synlige når vannet i reservoaret er lavt. Det er ingen sentral helligdom, selv om plattformen har inneholdt en relativt liten struktur tidligere.


== Kilder ==
Laur, Jean. Angkor: An Illustrated Guide til Monuments.Flammarion 2002
Rooney, Dawn. Angkor.Airphoto International Ltd 2002


== Eksterne lenker ==
(en) West Mebon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
EM i friidrett 1946 – 10 000 meter menn

Dette er de offisielle resultatene for øvelsen 10 000 meter herrer ved EM i friidrett 1946 i Oslo, Norge. 
Thorvald Wilhelmsen og Martin Stokken representerte Norge i øvelsen. Wilhelmsen kom på 7.-plass, mens Stokken kom på 8.-plass.


== Finalen ==


== Eksterne lenker ==
Resultater
Norske deltagere
Viljo Heino

Viljo   Akseli Heino (født 1. mars 1914 i Itis, død 15. september 1998 i Tammerfors) var en finsk friidrettsutøver som hadde verdensrekorden på 10 000 meter friidrett fra 25. august 1944 til 11. juni 1949 og igjen fra 1. september 1949 til 22. oktober 1949.  Under EM i friidrett 1946 i Oslo vant han gull på 10 000 meter.
Han representerte Finland på 10 000 meter under Sommer-OL 1948 i London. Han var årets idrettsutøver i Finland i 1949.


== Eksterne lenker ==
(en) Viljo Heino – Olympedia 
(en) Viljo Heino – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Viljo Heino – Track and Field Statistics
Carl-Henning Wijkmark

Carl-Henning Wijkmark (født 1934 i Stockholm i Sverige, død 4. september 2020 samme sted) var en svensk forfatter, oversetter og litteraturkritiker.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Wijkmark kom fra en akademikerfamilie. Hans far var doktor i teologi, og hans mor var lærer. Han var halvbror til Kerstin Bernadotte. 
I 1957 avsluttet han sin bachelor i filosofi i Lund, og i 1967 ble han doktor i filosofi i Stockholm. Han studerte dessuten filosofi og litteraturvitenskap ved Ludwig-Maximilians-universitetet i München. 


=== Karriere ===
Fra 1968 til 1970 arbeidet han som underviser ved Stockholms universitet og ved Statens biblioteksskole. 
Han bodde lenge i Tyskland og Frankrike, der han arbeidet som litteraturkritiker og radioessayist inntil han i 1970-årene viet seg helt til prosaskrivningen. Som oversetter har Wijkmark blant annet oversatt Friedrich Nietzsche og Walter Benjamin.
I 1972 hadde Wijkmark sin litterære debut med romanen Jägarna på Karinhall, som handler om et dekadent jaktselskap som holder til på slottet Karinhall utenfor Berlin mens de olympiske leker avholdes i storbyen. Den tyske nazilederen Hermann Göring er selskapets vert, og jegerne bedriver blant annet spionasje og avholder orgier. 
Wijkmark vant flere litteraturpriser, blant annet Doblougprisen i 1986 og Augustprisen i 2007. Sistnevnte fikk han for sin roman Stundande natten, som handler om tre menn som er innlagt på sykehus og venter på å dø. Andre  romaner er Dressinen, 1983, og Vi ses igen i nästa dröm, 2013. I Dressinen stiller Wijkmark spørsmålet om hva det vil si å være menneske. Romanen handler om en prest som begir seg på en reise med tre aper for å avsløre «the missing link» mellom aper og mennesker. I Vi ses igen i nästa dröm farer en professor vill i en kjeller og befinner seg plutselig tilbake i 1920-årenes Sverige.
Wijkmark beskjeftiget seg i flere årtier med døden som emne, og han forholdt seg sterkt kritisk overfor aktiv dødshjelp. Han behandlet forskjellige humanitære, politiske og sosiale spørsmål i sine verker. Hans romaner var gjerne inspirert av omveltninger eller kriger i Tyskland, Finland, Sverige eller Algerie, og handler ofte om hvordan menneskers liv og skjebne påvirkes av disse.


== Bibliografi ==
Tyska romaner 1965
Fransk roman efter 1945 1968
Jägarna på Karinhall 1972
Rött och svart 1976
På flykt undan mina landsmän 1976
Den moderna döden 1978
Dressinen 1983
Sista dagar 1986
Litteratur och människovärde 1988
Sveaborg 1990
Omsvängningarnas år 1991
Dacapo 1994
Du som ej finns 1997
Den svarta väggen 2002
Tal på Övralid 6 juli 2003, 2003
Samtiden bakom oss. Essayer og kommentarer 1992-2004, 2005
Stundande natten 2007


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Referanser ==
Pedro Calderón de la Barca

Pedro Calderón de la Barca y Barreda González de Henao Ruiz de Blasco y Riaño, oftest omtalt som Pedro Calderón de la Barca (født 17. januar 1600 i Madrid, død 25. mai 1681) var en spansk dramatiker fra den spanske gullalderen.
Calderón stammet fra en spansk adelsfamilie og studerte jus i Salamanca. Mellom 1620 og 1622 vant han flere diktekonkurranser i Madrid, og hans dramatiske debutverk Amor, honor y poder ble fremført 29. juni 1623. I løpet av de to neste tiårene skrev Calderón mer enn 70 skuespill. De fleste var verdslige skuespill skrevet for kommersielle teatre.
Etter Lope de Vegas død i 1635 ble Calderón anerkjent som sin tids fremste spanske dramatiker. På 1700-tallet gikk hans ry tilbake, før han ble gjenoppdaget av Goethe, som fikk verkene hans oversatt til tysk. Siden har han vært anerkjent som en av de beste dramatikerne fra barokkens tidsalder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pedro Calderón de la Barca – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pedro Calderón de la Barca – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pedro Calderón de la Barca på Internet Movie Database 
(no) Pedro Calderón de la Barca hos Sceneweb 
(en) Pedro Calderón de la Barca hos The Movie Database 
(en) Pedro Calderón de la Barca hos Internet Broadway Database 
(en) Pedro Calderón de la Barca hos Internet Broadway Database 
(en) Pedro Calderón de la Barca på Discogs 
(en) Pedro Calderón de la Barca på MusicBrainz
Damian Lewis

Damian Watcyn Lewis (født 11. februar 1971 i St John's Wood i London) er en Golden Globe-nominert  britisk skuespiller og produsent. Han er blant annet kjent for sin rolletolkning av major Richard Winters i den Emmy-vinnende mini-TV-serien Krigens brorskap (2001) og marinesoldaten Nicholas Brody i TV-serien Homeland (2011–2013). Han har også spilt Soames Forsyte i ITVs mini-TV-serie Forsytesagaen (2002–2003, vist på NRK) og Bobby Axelrod i TV-serien Billions (2016).
Lewis ble i 2014 utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire.I 2021 døde hans kone Helen McCrory av kreft.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Damian Lewis på Internet Movie Database 
(sv) Damian Lewis i Svensk Filmdatabas 
(da) Damian Lewis på Filmdatabasen 
(da) Damian Lewis på Scope 
(fr) Damian Lewis på Allociné 
(en) Damian Lewis på AllMovie 
(en) Damian Lewis hos Turner Classic Movies 
(en) Damian Lewis hos Rotten Tomatoes 
(en) Damian Lewis hos The Movie Database 
(en) Damian Lewis hos Internet Broadway Database