jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nederalemannisk

Nederalemannisk er en gruppe alemanniske dialekter. Gruppa hører til de germanske språka, men dialektene kan være uforståelige for tyskspråklige. 
Varianter:

Dialekter i Baden-Württemberg i Tyskland, og Alemán Coloniero i Venezuela
Elsassisk, tales i Alsace i Frankrike
Baseltysk, tales i Basel i Sveits


== Særpreg ==
Det som skiller nederalemannisk fra høyalemannisk er blant annet den rene k-lyden i stedet for den høyalemanniske «ch». For eksempel sier man på nederalemannisk kalt (kaldt) mens på høyalemannisk sier man chalt. 
Det som skiller nederalemannisk fra Schwabisk er tilbakeholdinga av den middelhøytyske monoftongene, for eksempel Huus (hus) i stedet for Schwabisk Hous.
Charles Wyville Thomson

Charles Wyville Thomson, (født 5. mars 1830 i Bonsyde, West Lothian, død der 10. mars 1882) var en skotsk zoolog og leder for Challengerekspedisjonen. Wyville Thomson regnes som oseanografiens grunnlegger.


== Referanser ==
Tiburones Rojos de Veracruz

Tiburones Rojos de Veracruz («De røde haiene fra Veracruz»), også kjent som Veracruz, er en profesjonell meksikansk fotballklubb. Klubben spiller hjemmekampene sine på Estadio Luis de la Fuente i havnebyen Veracruz. Laget spiller i Liga MX, etter at det kjøpte lisensen til nyopprykka La Piedad FC. Tiburones Rojos de Veracruz ble stifta i 1943. De spiller i røde drakter.
Kjente spillere som José Mari Bakero, René Higuita og Cuauhtémoc Blanco har spilt for klubben.


== Eksterne lenker ==
(es) Offisiell hjemmeside
(es) Uoffisiell hjemmeside
Challengerekspedisjonen

Challengerekspedisjonen var en vitenskapelig ekspedisjon som utførtes 1872–1876, hvilken la grunnen for oseanografien. 
Ekspedisjonen ble ledet av skotten Charles Wyville Thomson, og Royal Society hadde overtalt Royal Navy å la ham anvende deres skip HMS «Challenger». Skipet ble utrustet i årene 1870-1872 med kjemiske og naturvitenskapelige laboratorier.
Skipet seilte fra Portsmouth, England, 21. desember 1872, under kaptein George Nares. Wyville Thomson bestemte selv ferden, og skipet reiste 70 000 miles under årene. Resultatene publisertes i Report Of The Scientific Results of the Exploring Voyage of H.M.S. Challenger during the years 1873-76, hvilken, sammen med andre oppdaget, identifiserte og katalogiserte 4000 dengang ukjente dyrearter. John Murray beskrev rapporten som ”det største framsteget for vitenskapen på vår planet siden de hyllet oppdagelsene fra 1400- og 1500-tallet.” Havforskeren T.R.R.Stebbing beskrev i 1888 en rekke krepsdyr på basis av funnene som ble gjort.Romskipet Challenger oppkaltes etter HMS «Challenger».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Challenger expedition – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jens Graff

Jens Graff (født 3. oktober 1942) er en norsk ballettdanser som har opptrådt som solist på norske og utenlandske scener, særlig ved Kungliga Teaterns Ballett i Stockholm. Han var sjef for balletten ved Den norske opera 1980-1983 og Nye Carte Blanche 1995-1998, ballettmester ved Det Kongelige Teater i København 1987-1990, Cullbergbaletten i Stockholm 1990-1992, Kungliga Teatern i Stockholm 1992-1995. Han var den første professor i danseinterpretasjon ved Danshögskolan i Stockholm 2003-2007.
Han ble Ridder av Dannebrog 1973. Han mottok Oslo bys kunstnerpris i 1981.
Jens Graff er broren til tegner Finn Graff og maler Rolf Graff.
Bjørn Grinde

Bjørn Grinde er en norsk biolog, forsker, professor og forfatter. Han er seniorforsker ved Folkehelseinstituttet (FHI) og har vært leder for en forskningsavdeling ved instituttet. Han har også vært professor II ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Bergen og ved Institutt for oral biologi ved Universitetet i Oslo, samt jobbet som forsker ved universiteter i USA og Japan.
Grinde har studert biologi, antropologi, psykologi og pedagogikk ved Universitetet i Oslo med en cand.scient.-grad i biologi fra 1979. Han var ansatt som forsker ved Norsk Hydros institutt for kreftforskning ved Radiumhospitalet 1979–1980 og tok doktorgraden (dr.scient.) i biologi ved Universitetet i Oslo i 1981 basert på forskning han gjorde der. Han tok sin andre doktorgrad (dr.philos.) i biologi som vitenskapelig assistent ved Universitetet i Oslo i 1984. Han jobbet ved Veterinærhøgskolen fra 1987–1988 og har siden vært ansatt ved Folkehelseinstituttet. Den tidlige forskningen var knyttet til basale cellebiologiske problemstillinger som autofagi. Senere jobbet han i mange år med genetiske og evolusjonsbiologiske spørsmål om virus og bakterier. Fra rundt år 2000 har hovedfokuset vært menneskets adferdsbiologi – det å forstå hvordan evolusjonsprosessen har formet menneskets hjerne. Denne forskningen har vært spesielt rettet mot mental helse og «lykkebiologi». 
Ved siden av over 160 vitenskapelige publikasjoner, har han skrevet en rekke populærvitenskapelige artikler og bøker samt produsert filmer. Dessuten brukes han mye som foredragsholder og bidragsyter for radio og TV.


== Bibliografi ==
Populærvitenskape bøkerGrinde B (1996) Genene – din indre guru. Grøndahl Dreyer.
Grinde B (2008) Gud – en vitenskapelig oppdatering. Flux Forlag.
Grinde B (2011) God – A Scientific Update. The Darwin Press.
Grinde B (2012) Den menneskelige dyrehage. Flux Forlag.
Grinde B (2. utgave 2012) Darwinian Happiness. The Darwin Press. (Også utgitt på italiensk)
Grinde B (2012) The Biology of Happiness. Springer.
Grinde B (2014) Bevissthet – forstå hjernen og få et bedre liv. Spartacus.
Grinde B (2015) Improving the Human Zoo. The Darwin Press.
Grinde B (2016) The Evolution of Consciousness. Springer.
Grinde B (2017) Aldring – hva du bør vite før du blir for gammel. Dreyer Forlag.
Grinde B (2020) Appen som er deg –  En bok om følelser. Fair Forlag.RomanerGrinde B (2017) Dit månen drar. Fair Forlag
Grinde B (2019) Månens makt. Fair Forlag


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Bjørn Grinde i BIBSYSArkivkopi hos Wayback Machine.
Personlig hjemmeside
Profil ved NRK
Profil i den norske, vitenskapelige publikasjonsdatabasen CRISTin
Fjerde aliyah

Fjerde aliyah viser til den fjerde bølgen av jødisk innvandring  til Israel fra Europa og Asia, som kom på grunn av sionistiske motiver mellom årene 1924 og 1928.


== Innvandringen ==
Siden 1924 endret innvandringsmåten til landet Israel seg, og selv om denne innvandringsbølgen kom veldig nært til den forrige, blir de holdt atskilt.
En stor innvandringsbølge som begynte i 1924 og fortsatte i to år, ga en hurtig urban utvikling hovedsakelig i Tel Aviv, som absorberte et betraktelig antall innvandrere.
I løpet av fjerde aliyah kom omtrent 80 000 innvandrere til landet Israel, hovedsakelig fra landene i Øst-Europa. Halvparten av innvandrerne kom fra Polen og resten fra Sovjetunionen, Romania og Litauen. I tillegg til dette var 12 % av innvandrerne fra Asia, hovedsakelig fra Jemen og Irak. Det var få innvandrere fra resten av Europa og Amerika. 


== Grunnene til innvandring ==
Mange av de nye jødiske innvandrerne som ankom i denne perioden kom på grunn av økende antisemittisme i Europa. USAs strenge innvandringskvoter og -regler holdt jødene ute. Denne gruppen inneholdt mange middelklassefamilier som flyttet til voksende byer hvor de etablerte små forretninger og lettindustri.


== Referanser ==
Grand Hyatt Beijing

Grand Hyatt Beijing er et 825-værelses hotell i den  kinesiske hovedstad Beijing. Det ble åpnet i oktober 2001. 
Hotellet ligger sentralt i byen, i krysset mellom Chang'an-avenyen og Wangfujing. Den er del av Oriental Plaza.
Friidrett under Sommer-OL 2004 – 3 000 meter hinder menn

3 000 m hinder, er en gren som inngikk i friidrettskonkurransene ved Sommer-OL 2004, som ble avholdt på Athens olympiske stadion den 21. og 24. august.


== Medaljører ==


== Verdensranking ==
Før konkurransene var følgende ranket som de ti fremste av IAAF:

Saif Saaeed Shaheen
Paul Kipsiele Koech
Ezekiel Kemboi
Julius Nyamu
Bouabdallah Tahri
Ali Ezzine
David Chemweno
Wesley Kiprotich
Kipkurui Misoi
Simon Vroemen


== Resultater ==
Fra de tre førsøksheatene gikk de tre første i hvert heat og de seks beste tidene ellers videre til finalen.
Alle tider vises i minutter og sekunder.Q automatisk kvalifisert.q en av de beste tidene ellers.
DNS startet ikke.
DNF kom ikke i mål.
NR markerer nasjonsrekord.
PB markerer personlig rekord.
SB markerer beste resultat i sesongen.
DSQ markerer diskvalifisert eller utesluttet.


=== Kvalifisering ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


=== Finale ===


== Rekorder ==


=== Verdensrekord ===
Brahim Boulani, Marokko – 7.53,17 – 16. august 2002 – Zürich, Sveits


=== Olympisk rekord ===
Julius Kariuki, Kenya – 8.05,51 – 30. september 1988 – Seoul, Sør-Korea


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater Arkivert 6. juli 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Beijing Hotel

Beijing Hotel (forenklet kinesisk: 北京饭店, tradisjonell kinesisk: 北京飯店; pinyin: Běijīng Fàndiàn) er et stort statseid hotell, sentralt beliggende i bydistriktet Dongcheng i Beijing i Folkerepublikken Kina.
Det ligger i søndre ende av Wangfujinggaten på hjørnet med Chang'an-avenyen. 
Byggingen av hotellet tok til i år 1900. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Beijing Hotel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hovedstadsmuseet i Beijing

Hovedstadsmuseet i Beijing (Capital Museum, på kinesisk 首都博物馆) er et stort kunstmuseum med adresse 16 Fuxingmenwai Dajie i bydistriktet Xicheng i Beijing. Det åpnet sine dører i 1981. Det ble deretter erstattet av en ny bygning sent i 1990-årene.
Museet har mange slags gjenstander fra keisertidens Kina og fra andre asiatiske kulturer. Blant museets samlinger inngår det gjenstander som tidligere hørte hjemme i Konfuciustempelet i Beijing. 
Det utstilles også moderne kinesisk og vestlig kunst. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Capital Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
De gule turbaners opprør

De gule turbaners opprør (kinesisk: 黄巾之乱; pinyin: Huáng Jīn Zhī Luàn) var et stort kinesisk religiøst-sosialt bondeopprør som varte fra 184 til 205 mot keiser Lingdi i Han-dynastiets tid. Det rettet seg først og fremst mot godseierne, og ble ledet av taoistiske prester og av sjamaner som var misfornøyde med de herskende gruppers konfucianisme. Den store folkelige oppslutningen skyldtes imidlertid først og fremst de dårlige sosiale forhold som var forårsaket av tørke og oversvømmelser. Høye utgifter for å bygge fort langs silkeveien hadde på toppen av det hele ført til en tung skattlegging av de allerede hardt rammede bøndene.Opprøret ble ledet av Zhang Jiao og hans to yngre brødre Zhang Bao og Zhang Liang. De grunnla en taoistisk sekt og forsøkte seg som helbredere av bønder som led av forskjellige kramper. De fikk på nært hold se bøndenes fattigdom og den trakassering som de ble utsatt for av makthaverne.Da opprørerne rundt årsskiftet 188/189 truet Han-dynastiets hovedstad Luoyang, satte den keiserlige øverstkommanderende, He Jin, inn generalene  Lu Zhi og Cao Cao mot dem. De ble slått tilbake, men det skulle vare til 192 før den mest truende fasen av opprøret var over.


== Eksterne lenker ==
(en) Yellow Turban Rebellion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 


== Litteratur ==
Denis Twitchett, Michael Loewe (utg.): The Cambridge History of China. Volume 1: The Ch'in and Han Empires, 221 BC–AD 220. Cambridge University Press, Cambridge u. a. 1986, ISBN 0-521-21447-5.
Femte aliyah

Femte aliyah viser til den femte jødiske innvandringsbølgen til Palestina (fra Europa og Asia) mellom årene 1929 og 1939. Den femte innvandringsbølgen begynte etter Palestinaopprørene i 1929, og etter at den økonomiske krisen som kom til området i 1927 hadde gitt seg (under fjerde aliyah). Slutten på denne innvandringsbølgen var starten på andre verdenskrig.
Innvandringsbølgen begynte som en pionerende en, men i større dimensjoner. Den lignet nesten masseinnvandring mellom årene 1933 til 1935, på grunn av rasistisk forfølgelse i Tyskland. Opprørene i mandatområdet i 1936 hadde svekket innvandringsbølgen, men i løpet av årene 1938–1939 kom det tusenvis av innvandrere, hvorav en del kom på ulovlig vis.


== Grunnene for innvandringen ==
Adolf Hitler og Nazi-partiet kom til makten, noe som utgjorde en stor endring i mange tyskboende jøders liv, samt de i Øst-Europa, som ikke fikk lov til å dra tilbake og bli de økonomiske lederne. Jødene i Tyskland led under en massiv bølge med aggressiv og direkte antisemittisme, og mange bestemte seg for å flytte til Det hellige land. I august 1933 ble en utvekslingsavtale nådd mellom den jødiske formidlingsorganisasjonen og de nasjonalsosialistiske myndighetene. På grunn av dette ble jøder som forlot Tyskland betalt for sine formuer, mens de ifølge tysk lov på den tiden egentlig måtte gi opp sine formuer for å forlate Tyskland. Ved siden av dette ble tyske varer importert til mandatområdet. Avtalen som tjente begge siders interesser hjalp til slik at inn- og utvandringen kunne fortsette.
Bytte av den britiske kolonibestyreren – den nye britiske kolonibestyreren Arthur Wauchope var tilhenger av sionismen og ga mange innvandringstillatelser og tilskyndet den jødiske økonomien og sionistbosettingen.
Den økonomiske veksten i mandatområdet – utvekslingsavtalen med Tyskland brakte en stor sum penger som var starten på en bedring av økonomien i området etter krisen på slutten av 1920-tallet.
Avstenginger inn til USA – i 1924 bestemte USA seg for å stramme inn på innvandringen, og selv under femte aliyah stengte USA flertallet av innvandrerne ute.
Antisemittismen i verden hersket – flere regimer i hovedsakelig europeiske land opptok en antisemittisk politikk som ansporet til opprør, forfølgelse og økonomiske og sosiale begrensninger rettet mot jødene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Odd Karsten Tveit (2018). Gudfaren : Trygve Lie – Generalsekretæren som sviktet FN. Kagge Forlag. s. 35–40. ISBN 9788248922155.
Spirefossen

Spirefossen er en foss i Myklebustdalen i Breim i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane og stuper 690 meter fra Myklebustbreen mot Sanddalsvatnet. I samme område ligger den enda høyere Strupenfossen. 


== Kilder ==
panoramio.com med bilder av fossen
Spirefossen på World Waterfall
Markha

Markha (russisk: марха) er ei elv i republikken Sakha i Russland. Den er ei venstre sideelv til Viljuj (i Lenas nedbørfelt). Markha er 1 181 kilometer lang og har et nedbørfelt på 99 000 km². Middelvannføringen er på 405 m³/sek. Elva har utspring på Viljuj-platået, som er en del av Det sentralsibirske platå.


== Referanser ==
Raumerrittet

Raumerrittet var et av Norges største terrengsykkelritt, og startet på Hellerudsletta i Skedsmo. Rittet gikk langs Romeriksåsen til Råsjøen i Nannestad i nord, og sydover tilbake til Hellerudsletta via Hakadal. Rittet gikk på variert underlag: Hovedsakelig grusveier, men også asfalt, dårlig grus, traktorvei og sti. Det var 5 mat- og servicestasjoner.
Rittet ble arrangert årlig i periode 2002−2015. På det største deltok 3 600 syklister. Siste arrangement var i 2017, med sviktende deltagelse. I 2018 ble rittet avlyst.I motsetning til de fleste andre sykkelritt av samme kategori gikk Raumerrittet tidlig på sommeren – omkring første helgen i juni.


== Referanser ==
Yasujirō Ozu

Yasujirō Ozu (født 12. desember 1903 i Tokyo, Japan, død 12. desember 1963) var en japansk filmregissør som er mest kjent for sine skildringer av japansk familieliv. Filmene hans karakteriseres av en elegant enkelhet. Alt i alt laget han 54 filmer (med unntak av 3, alle for filmselskapet Shōchiku). 33 av dem finnes igjen, alle andre er blitt borte.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Begge foreldrene kom fra velstående adelige familier, og hans far var selv en velstående gjødselhandler. Da Ozu var ti år gammel flyttet han sammen med moren, sin eldre bror og sine to yngre søstre fra Tokyo til farens fødeby, Matsusaka i Mie der han vokste opp, mens faren ble igjen i Tokyo. I Matsusaka var Ozu en ivrig kinobesøker.


=== Karriere ===
Etter å ha arbeidet en kort stund som vikarlærer i Mie, ble han ansatt som assisterende kameramann i Shōchiku, et av de største japanske filmselskapene. Arbeidet besto stort sett i å bære og sette opp kameraene.I 1926 ble han assisterende regissør i samme selskap.
I 1927 regisserte han sin første film, Zange no yaiba («Angerens sverd»). Han regisserte til å begynne med historiske filmer, men da Shōchikus avdeling som lagde historiske filmer ble flyttet fra Tokyo til Kyoto, fikk han lov til å bli igjen i Tokyo, og han regisserte deretter filmer om samtidstemaer til sin død.I 1937 ble Ozu innkalt til militæret og sendt til Kina. Han ble demobilisert i 1939, men ble innkalt på nytt i 1943 for å lage en propagandafilm i Burma. Da krigen tok slutt, ble han tatt til fange av britiske styrker og tilbrakte seks måneder i en krigsfangeleir.Han døde på sin 60-årsdag av halskreft.


== Filmer i utvalg ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wayne Stein, Marc DiPaolo (red.): Ozu International Essays on the Global Influences of a Japanese Auteur, Bloomsbury Academic, 2015, ISBN 9781628922875
Donald Richie, Ozu: His Life and Films, University of California Press, Berkley,1977, ISBN 0520032772


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Yasujirō Ozu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Yasujirō Ozu på Internet Movie Database 
(sv) Yasujirō Ozu i Svensk Filmdatabas 
(da) Yasujirō Ozu på Filmdatabasen 
(da) Yasujirō Ozu på Scope 
(fr) Yasujirō Ozu på Allociné 
(en) Yasujirō Ozu på AllMovie 
(en) Yasujirō Ozu hos Rotten Tomatoes 
(en) Yasujirō Ozu hos The Movie Database
Rosignano Marittimo

Rosignano Marittimo er en kommune i provinsen Livorno i den italienske regionen Toscana. Den ligger omkring 30 km sør for byen Livorno,  ved kysten av Det tyrrenske hav. I sør grenser den til Cecina.


== Frazioni ==
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Rosignano Marittimo, Rosignano Solvay, Castiglioncello, Vada, Castelnuovo della Misericordia, Gabbro og Nibbiaia.
Særlig Castiglioncello og Vada er populære feriesteder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rosignano Marittimo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rosignano Marittimo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
San Vincenzo

San Vincenzo er en småby og kommune i Provinsen Livorno i den italienske regionen Toscana. Det er en populær badeby ved kysten av Det tyrrenske hav.
Nabokommunene er Campiglia Marittima, Castagneto Carducci, Piombino og Suvereto.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) San Vincenzo (comune, Italy) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sassetta (Toscana)

Sassetta er en kommune i provinsen Livorno i den italienske regionen Toscana. Den ligger i landskapet Maremma.
Nabokommunene er Castagneto Carducci, Monteverdi Marittimo og Suvereto. 


== Historie ==
Stedet nevnes tidligst i 1238. I middelalderen hørte det til familien Orlandi, som len under Pisa. I det 16. århundre kom stedet under Firenze. Det kom under Pisa igjen i det 17. århundre.
Øverst i byen ligger Palazzo Montalvo fra det 16. århundre og kirken Sant'Andrea.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sassetta (comune, Italy) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Suvereto

Suvereto er en kommune i Provinsen Livorno i den italienske regionen Toscana. Den ligger nord for Corniadalen (Val di Cornia), ca. 15 km. fra Det tyrrenske hav, nord i landskapet Maremma. Suvereto har en godt bevart bykjerne fra middelalderen, og er omgitt av skog.
Nabokommunene er Campiglia Marittima, Castagneto Carducci, Follonica (GR), Massa Marittima (GR), Monterotondo Marittimo (GR), Monteverdi Marittimo (PI), Piombino, San Vincenzo og Sassetta.


== Historie ==
Suvereto nevnes tidligst i år 1000, da stedet var gitt familien Aldobrandeschi i len. I 1201 ble det den første frie kommunen i det nordlige Maremma. Suvereto sluttet seg sammen med Massa Marittima i 1228, men kom allerede i 1237 under Pisa. Fra 1399 hørte Suvereto under Piombino.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Suvereto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Campo nell’Elba

Campo nell'Elba er en kommune i Provinsen Livorno i den italienske regionen Toscana. Den ligger på øya Elba.
Til kommunen hører fjellandsbyene San Piero og Sant'Ilario, samt La Pila i innlandet og kyststedene Cavoli, Seccheto, Fetovaia og Marina di Campo. Sistnevnte er sete for kommuneforvaltningen.
Marina di Campo har den lengste sandstranden på Elba (ca. 1,4 km.). I utkanten av Marina di Campo ligger det et akvarium, som viser middelhavsfauna. Kirken San Gaetano ligger også sentralt i Marina di Campo. I gamlebyen, som ligger ved fiskehavnen, finnes det en rekke barer og restauranter.
Nabokommunene er Capoliveri, Marciana og Portoferraio.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Campo nell'Elba – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Campo nell'Elba – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Capoliveri

Capoliveri er en kommune i Provinsen Livorno i den italienske regionen Toscana. Den ligger på øya Elba, lengst mot sørøst. Bebyggelsen ligger 167 moh. på høyden Monte Calamita. Kommunen omfatter også husklyngene Lacona, Madonna delle Grazie, Morcone, Pareti og Innamorata.
Gamlebyen i Capoliveri er bygget som en typisk borgo (befestet landsby) fra middelalderen. Trange gater fører til den sentrale piazzaen.
Nabokommunene er Portoferraio, Porto Azzurro og Campo nell'Elba.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Capoliveri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Capoliveri – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Marciana (Toscana)

Marciana er en kommune i provinsen Livorno i den italienske regionen Toscana. Den ligger ved nordvestkysten på øya Elba, og strekker seg fra kysten til øyas høyeste fjell, Monte Capanne (1019 moh.). Deler av kommunen ligger i nasjonalparken Arcipelago Toscano.

Foruten Marciana omfatter kommunen følgende frazioni: Poggio, Pomonte, Chiessi, Colle d'Orano, Patresi, Zanca, Sant'Andrea, Maciarello og Procchio.
Nabokommunene er Campo nell'Elba, Marciana Marina og Portoferraio.


== Historie ==
Området har vært bebodd siden bronsealderen, noe arkeologiske utgravninger vitner om. Selve byen Marciana ble grunnlagt i romertiden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marciana (comune, Italy) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Monte Capanne

Monte Capanne er det høyeste fjellet på øya Elba, og ligger vest på øya. Det høyeste punktet ligger 1 019 moh. Fjellet består av granodioritt. På nordsiden vokser kastanjer og buskskog (såkalt macchia).
Det ligger flere vannkilder i området rundt. Videre går det en rekke stier opp i fjellet, fra Marciana, Poggio, Valle Nevera, Chiessi og Pomonte.


== Referanser ==
Ángel Arroyo

Ángel Arroyo Lanchas (født 2. august 1956 i El Barraco, Ávila) er en tidligere spansk profesjonell syklist som syklet for sykkellaget Reynolds. Han tok én etappeseier og kom på andreplass sammenlagt i Tour de France i 1983.
I Vuelta a España i 1982 tok han ledelsen i rittet etter den tiende etappen, og vant til slutt sammenlagt. To døgn etter målgang viste det seg at han på den 17. etappen hadde avgitt positiv dopingprøve på det forbudte stoffet metylfenidat, og fikk som straff en tilleggstid på 10 minutter. Dette gjorde at han mistet seieren og falt ned på en 11.-plass i sammendraget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ángel Arroyo – ProCyclingStats 
(en) Ángel Arroyo – Cycling Archives 
(en) Ángel Arroyo – CycleBase
Marciana Marina

Marciana Marina er en kommune i provinsen Livorno i den italienske regionen Toscana. Den ligger ved nordvestkysten på øya Elba.
Den eneste tilgrensende kommunen er Marciana, som Marcina Marina var en del av frem til 1951. Kommunen har ingen frazioni.


== Severdigheter ==
Kirken Santa Chiara, bygget 1776.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marciana Marina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marciana Marina – galleri av bilder, video eller lyd på Commons