jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Grønlands Nationalmuseum og Arkiv

Grønlands Nationalmuseum og Arkiv (grønlandsk: Nunatta Katersugaasivia Allagaateqarfialu – NKA) er en grønlandsk institusjon som driver et museum og et sentralt arkiv for å samle og tilgjengeliggjøre historiske dokumenter. NKA ligger i Grønlands hovedstad, Nuuk (Godthåb). 


== Museet ==
Museet ble startet på midten av 1960-tallet, og var det første museet på Grønland. Utstillingene her inneholder både innsamlede gjenstander, gjenstander fra utgravninger på Grønland, og gjenstander som er overført fra Danmarks Nationalmuseum i København. 
I tillegg til å være et museum med utstillinger arbeider også museet med arkeologiske utgravninger, og huser det sentrale registeret over fredede bygninger og fortidsminner på Grønland. De bidrar også innen naturfredning og byplanlegging. 
Samlingene dekker hele Grønlands 4-5 000 år gamle historie, og har følgende utstillinger;

Inuittene (Saqqaq, Independence I, Independence II, Dorset og Thulekulturen)
Nordboerne
Gustav Holm-samlingen – fra en ekspedisjon på 1880-tallet (Konebådsekspeditionen)
Polareskimoer omkring 1900
Kajakker – den eldste fra 1700-tallet
Kunst og kunsthåndverk – både tidlig og nyere kunst
Fotosamling - bilder fra hele landet


== Arkivet ==
Det grønlandske Landsarkivet ble slått sammen med Landsmuseet i 1991. Arkivet samler og tilgjengeliggjør både private og offentlige dokumenter. Dokumentene mottar de fra offentlige myndigheter, skoler, kommuneråd m.m. Dermed kan publikum finne historisk informasjon, drive slektsgransking, m.m. 
Svært mange av Sydgrønlands gamle arkiver gikk tapt i 1959, da båten «Hans Hedtoft» gikk ned. Likevel er mengden dokumenter anseelig; pr 1. januar 2006 bestod arkivet av 2.311 hyllemeter med arkiver. De eldste er fra 1733. 


== Eksterne lenker ==
(kl) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Greenland National Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Albena

Albena (bulgarsk Албена) er en by i Dobritsj oblast i det nordøstlige Bulgaria. Albena ligger ved Svartehavet, 12 km fra Balchik og 30 km fra Varna. Nærmeste flyplass er Varna lufthavn. Byen ble bygget på midten av 50-tallet som turistby, og det er derfor bortimot ingen innfødte innbyggere.
Byen ble åpnet i august 1969, og hadde da ni hoteller og fire restauranter. I dag huser byen 43 hoteller med 14 900 senger, samt mange restauranter og butikker, inkludert basarer. Turistsesongen varer fra mai til slutten av oktober, hvorav hovedsesongen er fra juli til midten av august. I vintermånedene ligger Albena øde.
Byen er navngitt etter en kvinnelig karakter fra en fortelling av den bulgarske forfatteren Yordan Yovkov. Albena er et bulgarsk kvinnenavn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Albena – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Baltsjik

Baltsjik (Балчик) er en by i Dobritsj oblast i østlige Bulgaria med ca. 25 000 innbyggere (2006). Byen ligger ved Svartehavet, omkring 40 kilometer nord for Varna. Stedet er omgitt av hvite kalkstensklipper og har en populær fribåtshavn samt en strandpromenade. Den største severdigheten er den botaniske tregården ved dronning Marias sommerpalass.
Temperaturen ligger normalt på 27-30 grader celsius om sommeren og vanntemperaturen på 23-24 grader.
Saltnivået i Svartehavet ligger på 1,8%. Sammenlignet har Middelhavet et nivå på ca. 3,8%.
Byen var hovedstad en kort periode i det 14. århundre.

		
		


== Eksterne lenker ==
(bg) Offisielt nettsted 
(en) Balchik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Grønlands Radio

Grønlands Radio (KNR – Kalaallit Nunaata Radio) er en statseid mediebedrift på Grønland med hovedkvarter i Nuuk.
KNR er et selvstendig, statseid selskap, som ledes av et styre på 7 personer, som er utpekt av Grønlands Landsstyre. Styreformannen og et medlem utpekes direkte av Landsstyret, mens de siste fem utpekes av Landsstyret etter innstilling fra fem forskjellige organer. Virksomhetens aktiviteter finansieres primært gjennom direkte statstilskudd, sekundært via reklameinntekter.
KNR har siden 1958 levert én landsdekkende TV-kanal og én landsdekkende radiokanal. TV-kanalen sender primært på dansk, men en del programmer, særlig nyhetsprogrammer, er på grønlandsk. Radiokanalen har mer grønlandskspråklig innhold enn TV-kanalen. TV-stasjonen sender også mange sendinger fra Danmarks Radio, blant annet «TV-Avisen», som sendes samme dag som den produseres i Danmark. På grunn av tidsforskjellen på fire timer kan TV-Avisen sendes med dansk teksting klokken 21.00, samme tidspunkt som i Danmark. KNR forsøker å sende øvrige programmer fra DR samme dag som de sendes i Danmark, med unntak av eksempelvis ekstra nyhetssendinger. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kalaallit Nunaata Radioa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dronning Astrids park

Dronning Astrids park er en liten park på Hegdehaugen i Oslo.


== Parken ==
Parken er 1,1 dekar stor, grunnen er eiet av Oslo kommune og regulert til friområde. Den ligger ved Dronning Astrids gate, der gaten svinger. Parken inneholder trær, blant annet en gullregn og et fredet pæretre, en forballbane med nett, plen og benker. Flere bygårder vender mot parken. Innerst i parken er det gjennomgang til et gårdsrom som hører til Rosenborggata.
Parken driftes av bydel Frogner. Bydelen kaller parken parken ved Dronning Astrids gate, friområde, Plan- og bygningsetatens kaller den Dronning Astrids gate 1 i sine grøntregistreringer, mens Aftenposten omtaler den som Dronning Astrids park.


== Historie ==
Trærne er mer enn 100 år gamle. Eventyrsamleren Peter Christen Asbjørnsen bodde hele sitt liv i Rosenborggata og var kjent for å sitte under trærne. Vedhandlerfirmaet Kristoffer Nygaard hadde utsalg der parken ligger fra cirka 1945 til 1995, da vedboden fra midt på 1800-tallet ble revet. Dagens parkområde ble regulert til friområde i 1977. I 1987 var det, i forbindelse med at Oslo sporveier ville redusere gateparkeringen i Hegdehaugsveien, fremmet et forslag om å bygge parkeringshus med 350 plasser i fire etasjer under jorden og et hybelhus oppå, som ville ta deler av parken. Forslaget ble avvist etter lokal protest med mer enn 1000 underskrifter. Parken ble opparbeidet etter 1995. Ballplassen ble anlagt i 1998.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aften, 6. september 2007, side 22-23
Marco Reich

Marco Reich, (født 30. desember 1977 i Meisenheim, Rheinland-Pfalz, Tyskland) er en tysk landslagsspiller i fotball som har spilt for fire tyske og to engelske klubber.
Reich har spilt 1 landskamp for Tyskland.


== Landslagskarriere for Tyskland ==
Fotnote

1 Tyskland sitt resultat er nevnt først.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Marco Reich – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marco Reich – Transfermarkt 
(en) Marco Reich – national-football-teams.com 
(en) Marco Reich – WorldFootball.net 
(en) Marco Reich – Soccerbase.com 
(de) Marco Reich – fussballdaten.de 
(en) Marco Reich – Soccerway 
(en) Marco Reich – EU-Football.info 
(de) Marco Reich – Tysklands fotballforbund 
(pl) 90minut.pl sin spillerprofil
Navaren

Navaren er ei bygd i Målselv kommune i Troms og Finnmark. Navaren ligger ytterst i Aursfjorden, på østsida av den smale Målsneshalvøya. En kommunal vei går over eidet til Fylkesvei 854 ved Målsnes på vestsida av halvøya. Grunnkretsen Navaren hadde 28 innbyggere per 1. januar 2017.


== Referanser ==
Laives

Laives (italiensk) eller Leifers (tysk) er en by i Syd-Tirol rett syd for provinshovedstaden Bolzano.
Byen har i løpet av 1900-tallet vokst voldsomt (befolkningen ble seksdoblet mellom 1900 og 2000) og har nærmest blitt til en forstad av Bolzano. Veksten har sammenheng med den massive innvandringen av italiensktalende innbyggere til Bolzano, som italieniseringspolitikken oppmuntret til. Laives er derfor per i dag en av fem kommuner i Syd-Tirol som har et italienskspråklig flertall (70 %). 29 % av innbyggerne snakker tysk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Laives (Italy) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Laives (Italy) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Angrepet på Gamla Lödöse

Angrepet på Gamla Lödöse (nørrønt Ljodhus) vinteren 1226 til 1227 var et angrep den norske kongen Håkon Håkonsson rettet mot den svenske havnebyen ved Göta älv som svar på et overfall av ribbungene på den norske utsendingen til Danmark.


== Bakgrunn ==
I sommeren 1226 hadde ribbungene vært på høyden av sitt opprør og hadde hatt seieren i sikte da et hardt slag rammet dem. I Oslo ble anføreren Sigurd Ribbung syk og døde. Ribbungene bestemte seg for å fortsette kampen om tronen med Knut Håkonsson, sønn av birkebeinerhøvdingen Håkon Galen, som tronpretendent.Etter nederlaget ved slaget ved Aker i juli og kongens felttog opp til Mjøsa valgte det nye kongsemnet å trekke over grensen til Sverige som etter Värmlandstoget i 1225 hadde ligget i ufred med Norge. Befolkningen på Østlandet merket snart de nye forholdene, for etter hvert  som samholdet i ribbungflokken slo sprekker ble flere og flere menn fra de svenske grensebygdene og Götaland tatt inn i styrkene.
Knut Håkonsson vendte tilbake fra Värmland på høstparten og herjet med stor brutalitet i Østfold. Senere tok han med seg en flåte på flere skip fra Sverige over Eidskog og rodde ned i Mjøsa der han overfalt vaktstyrken på Hol gard i Ringsaker. Han sikret seg alle skipene som var samlet der og etterlatt av kongen. Kongen på sin side valgte å overvintre i Oslo. Da han fikk rede på de økende motsetningene blant opprørerne,  sendte han brev til stormennene hos Knut Håkonsson. Dette var begynnelsen på slutten for ribbungene.


== Angrepet ==
Om vinteren overvintret Knut Håkonsson og ribbungene i byen Gamla Lödöse ved Göta älv. Skule jarl hadde om høste sendt stormennene Kolbein Kjetterygg og Grunde Fehirde ut på et diplomatisk oppdrag til kong Valdemar Seier i Danmark. Om vinteren seilte de to norske stormennene hjemover, men de støtte på is ved innseilingsledene inn i Oslofjorden og la derfor om kursen mot Marstrand. I Gamla Lödöse fikk Knut Håkonsson rede på dette og med noen småskip dro han ut til havnen der han tok kontrollen over det norske skipet. Nesten hele mannskapet sammen med de to stormennene ble drept av ribbungene.
Kong Håkon Håkonsson lot sine mennene hogge råk i isen ut fra Oslo, et hardt arbeid som tok to dager. Deretter sendte han mange skuter og småskip ledet av de fem sveithøvdingene Lodin Gunnesson, Simon Kyr, Hallvard Bratte, Gunnbjørn og Olav Ingasson med ordre om å angripe den svenske byen der ribbungene hadde søkt tilflukt.
Birkebeinerne stevnet oppover elven til byen, men Knut Håkonsson var borte med hovedstyrken lengre oppe i landet. En av mennene hans, Bjørn Bakke, og en liten gruppe menn var i kastellet nord for byen. Birkebeinerne omringet kastellet og tvang garnisonen til å overgi seg, før de tok ut verdisakene og brente kastellet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sturla Þorðarson (1964). Håkon Håkonssons saga. Oslo: Aschehoug. 
Norges kongesagaer. Oslo: Gyldendal. 1979. ISBN 8205114625.
Blessing Kaku

Blessing Kaku (født 5. mars 1978 i Ughelli i Delta State) er en nigeriansk tidligere landslagsspiller i fotball som har spilt for fire israelske, tre belgiske, to nigerianske, to engelske og en østerriksk klubb. Han spilte sist for Enosis Neon Paralimni frem til 2009. 
Kaku har spilt to landskamper for Nigeria, og han var også i troppen til Nigeria som deltok i Sommer-OL 2000 i Sydney.


== Kilder ==
Mortimer, Gerald (2006): DERBY COUNTY The Complete Record (side 161). Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-517-1


== Eksterne lenker ==
(en) Blessing Kaku – Olympedia 
(en) Blessing Kaku – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Blessing Kaku – Transfermarkt 
(en) Blessing Kaku – national-football-teams.com 
(en) Blessing Kaku – WorldFootball.net 
(en) Blessing Kaku – Soccerbase.com 
(en) Blessing Kaku – FootballDatabase.eu 
(en) Blessing Kaku – FBref
Register om betinget godkjenning og kontroll

Register om betinget godkjenning og kontroll (ROBEK) er et register over kommuner og fylkeskommuner som grunnet økonomisk ubalanse krever statlig godkjenning på lånopptak og investeringer som vil føre til langsiktige utgifter.
Loven trådte i kraft i 2001 og er regulert gjennom kommunelovens §28.
Det var per august 2017 totalt 27 kommuner og ingen fylkeskommuner registrert, og toppregistreringen var desember 2004 med til sammen 118 kommuner oppført i registeret. Ofte er det et politisk mål for kommunene å komme ut av denne lista, da denne begrenser den lokale handlingsfriheten i kommunen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Register om betinget godkjenning og kontroll (ROBEK)
Dagens kommuner i registret
Lovlighetskontroll. Statlig godkjenning av økonomiske forpliktelser i Kommuneloven
Marienlystparken

Marienlystparken er en stor park på Marienlyst i Oslo, beliggende mellom Kirkeveien og NRK.
Parken er delt i to av gaten Tusentrippen.
I Marienlystparken sør (26,3 mål), som avgrenses av Suhms gate, Kirkeveien, NRK og Tusentrippen, finnes treningsfelt for volleyball og annet ballspill. Ved Kirkeveien ligger en minigolfbane med 18 hull, godkjent for internasjonale konkurranser, som driftes av Marienlyst Minigolf Club. I hjørnet ved krysset Kirkeveien / Suhms gate ligger en bensinstasjon. Denne delen av parken er flat.
Marienlystparken nord (18,6 mål) ligger i en skråning og kalles ofte Leker’n. Denne delen av parken grenser til Wilhelm Færdens vei i sydøst og skolene Blindernveien og Marienlyst i nordvest. Her finnes en barnehage og ballbinge.
Det er ulik praksis for hva som regnes som Marienlystparken. Bydel St. Hanshaugens hjemmeside omtaler bare Marienlystparken sør, mens Cappelens bykart avmerker bare den nordlige delen, Leker’n. I Helse- og velferdsetatens kartlegging av grøntområder fra 1990-tallet er begge deler omtalt med navnet Marienlyst park. I kommunedelplan for Grøntområder 1992 er begge delene omtalt som Marienlystparken.


== Eksterne lenker ==
(en) Marienlystparken, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Marienlystparken, Bydel St. Hanshaugens hjemmeside
Flyfoto, med kartmulighet
Norges Minigolf-forbund, omtale av banen
Innerösterreich

Innerösterreich («indre Østerrike») var en forvaltningsregion i de cisleithanske habsburgske besittelsene, som bestod av områdene syd for Semmering og øst for Tirol. Innerösterreich omfattet dermed Steiermark, Kärnten, Krain og Küstenland. Regjerings- eller forvaltningssetet av Innerösterreich var Graz. I noen perioder hadde Innerösterreich sin egen linje av (erke)hertuger. Den lengste perioden var 1379–1463, som begynte med at brødrene Albrecht III og Leopold III delte riket mellom seg. Den såkalte «leopoldinske» linje av Habsburgerne stilte etter dette i tre generasjoner hertugene av Innerösterreich. Også Ferdinand I delte habsburg-riket mellom sine tre sønner, slik at Maximilian II ble erkehertug av regionen Niederösterreich, Karl II erkehertug av Innerösterreich og Ferdinand II erkehertug av regionen Oberösterreich.
I dag brukes betegnelsen Innerösterreich av vorarlbergere for å betegne «resten» av Østerrike, dvs. Østerrike øst for Arlbergpasset.


== Eksterne lenker ==
«Karl II. als Landesfürst von Innerösterreich», fra www.habsburger.net (tysk)
Regjeringsparken

Regjeringsparken er en liten park på Johan Nygaardsvolds plass i Oslo sentrum avgrenset av Akersgata og tre bygninger i Regjeringskvartalet: høyblokka, Y-blokka og Finansdepartementet (gamle regjeringsbygning).
Parken består av en lindeallé, et stort buet vannspeil på hver side av alléen, noen store trær langs Finansdepartementet, og et gulv av steinheller i ulike farger som danner mønstre. Lindealléen førte fra tidlig på 1800-tallet fra gaten til Rikshospitalet som inntil 1883 lå her i det daværende Empirekvartalet.
Parken er utformet av arkitektfirmaet Lunde & Løvseth etter en konkurranse i 1990 og ble åpnet i 1996.


== Litteratur ==
Geir Thomas Risåsen: Staten bygger. Oslo, Forlaget Press / Statsbygg, 2003, side 43


== Eksterne lenker ==
(en) Regjeringsparken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Flyfoto, med kartmulighet
Oberösterreich (historisk)

Oberösterreich («øvre Østerrike») var en forvaltningsregion i de cisleithanske habsburgske besittelsene, som bestod av Tirol og Vorderösterreich. Det må ikke forveksles med dagens østerrikske delstat Oberösterreich (som den gang hørte til forvaltningregionen Niederösterreich!). Regjerings- eller forvaltningssetet av Oberösterreich var Innsbruck. I flere perioder (1396–1490, 1564–1595 og 1626–1665) ble Oberösterreich regjert av sidelinjer av huset Habsburg, dvs. av egne (erke)hertug(inn)er.
De andre to forvaltningsregionene var Niederösterreich (det egentlige Østerrike øst for Tirol og nord for Semmering) og Innerösterreich (øst for Tirol og syd for Semmering).
Niederösterreich (historisk)

Niederösterreich («nedre Østerrike») var en forvaltningsregion i de cisleithanske habsburgske besittelsene, som bestod av områdene nord for Semmering, dvs. det egentlige erkehertugdømmet Østerrike. Dermed tilsvarer det dagens delstater Niederösterreich, Oberösterreich og Wien.
De andre to forvaltningsregionene var Innerösterreich (syd for Semmering) og Oberösterreich (rikets vestlige deler). Betegnelsene ble bare brukt i to perioder da riket var delt mellom forskjellige linjer av huset Habsburg, for å avgrense Østerrikes kjerneområde fra de andre to regionene. Ved begge delingene (1379–1463 og 1564–1590) var det linjen til den eldste sønnen som ble (erke)hertuger over Niederösterreich. Det var også disse som ev. stilte tyske konger eller keisere.
SVP

SVP er en forkortelse for flere navn eller begreper:

s'il vous plaît (fransk, «vær så snill»)
Schweizerische Volkspartei
Südtiroler Volkspartei
Südtiroler Volkspartei

Südtiroler Volkspartei (Syd-Tirols folkeparti, SVP) er et regionalistisk kristeligdemokratisk parti i Syd-Tirol som ser på seg selv som samlingsparti for provinsens tysk- og ladinsktalende befolkning. SVP har vært det desidert største partiet ved samtlige landdagsvalg i Syd-Tirol etter andre verdenskrig, hatt et absolutt flertall sammenhengende fra 1948 til 2013 (målt i mandater), og alle provinsens presidenter har kommet fra SVP.
Per 2015 stiller SVP de fleste borgermestere i Syd-Tirol (i 93 av 116 kommuner) og er representert i Syd-Tirols landdag (med 17 av 35 seter), Trentino-Syd-Tirols regionalråd (med 17 av 70 seter), Italias parlament (fire medlemmer og én senator) og Europaparlamentet (ett medlem).
Südtiroler Volkspartei ble grunnlagt i 1945 som en parlamentarisk fortsettelse av Syd-Tirols antifascistiske motstandsforening Andreas-Hofer-Bund («Andreas Hofer-forbundet»). Partiet var en viktig drivkraft i arbeidet med å få innrømmet autonomi til Syd-Tirol.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Südtiroler Volkspartei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Verdi-Grüne-Vërc

Verdi-Grüne-Vërc er det offisielle, trespråklige (italiensk-tysk-ladinske) navnet på Syd-Tirols grønne parti. Partiet stilte første gang til valg i 1978 under navnet Neue Linke/Nuova Sinistra, videreført i 1983 som Lista Alternativa per l'altro Sudtirolo (Alternative Liste für das Andere Südtirol), i 1988 som Lista Verde Alternativa (Grün-Alternative Liste - GAL), og siden 1993 som Verdi-Grüne-Vërc.
Partiet henvender seg til alle tre språkgrupper i provinsen og er siden 2013 representert med tre (av 35) medlemmer i Syd-Tirols landdag og ett medlem i Italias parlament.
Verdi-Grüne-Vërc var medlem av Federazione dei Verdi (det italienske grønne partiet) til 2013, da de inngikk i partidannelsen Sinistra Ecologia Libertà, oppløst i 2016.
En kjent representant for partiet og tidligere medlem av EU-parlamentet er fjellklatreren Reinhold Messner.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Josefines park

Josefines park er en liten park i en tidligere villahage i Homansbyen i Oslo, gjenåpnet i 2015.
Parken ligger ved gatekrysset Josefines gate / Hegdehaugsveien, med adresse Josefines gate 21. Arelaet er 1,1 dekar.I parken finnes store trær, mindre frukttrær, stauder, plen og en lang steinkant til å sitte på. Belysningen i parken utnytter trærne og løvet. Gjerdet rundt parken er beholdt og det er port fra gatekrysset og inngangen fra begge gatene. Josefines park ble designet av landskapsarkitektfirmaet Bjørbekk & Lindheim, og Kulturetaten i Oslo kommune har hatt ansvar for kunsten.Den seks meter høye skulpturen Frondi tenere e belle av Fredrik Raddum står vest i parken og innenfor porten står den lille metallskulpturen «Den proteksjonistiske høna».Parken forvaltes av Bydel Frogner.Villaen som den opprinnelige hagen hørte til, er tegnet av Georg Andreas Bull i nygotisk stil og sto ferdig i 1863. Fra den gamle villahagen ble kjøpt av kommunen og opparbeidet som offentlig park tidlig i etterkrigstiden, het den Hygeaparken. Fra ca. 2012 ble parken brukt som riggplass i forbindelse med oppgraderingen av Bogstadveien.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Josefines park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(no) Hemmelighetens hage. bogstadveien.no, uten dato. Besøkt 3. juli 2016.
«Josefines park». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Fengselskoret

Fengselskoret var en norsk dokumentarisk reality-TV-serie som gikk på TVNorge i 2007. Serien gikk sent på søndagskveldene og hadde en times varighet. Prosjektleder var Jarle Nakken. 
Fengelskoret ble en seermessig skuffelse. Premieren ble sett av 177 000, men etter noen uker falt seertallet til under 100 000.


== Konsept ==
Serien fulgte en gruppe innsatte ved Oslo fengsel som skulle delta i et kor i regi av TVNorge. 12 av 48 søkere kom med i koret. Dirigent Charlotte Fongen skulle lære kormedlemmene ti sanger som de skulle fremføre på en konsert ute i luftegården den 22. juni. Seerne fikk samtidig et innblikk i hvordan norske fanger lever og hvordan de taklet hverdagen bak murene. 
Opptakene ble gjort våren og forsommeren 2007.


== Deltakere ==
Kim – 24 år
Morten -19 år
Kenth – 27 år
Michael – 21 år
Jan Erik – 47 år
Andreas -20 år
Frode Kim – 29 år
Erlend – 33 år
Steffen – 24 år
Roger – 43 årKoristene ble ledet av dirigent Charlotte Fongen og psykolog Helene Høye.


== Referanser ==
Julie Halard-Decugis

Julie Halard-Decugis (født 10. september 1970) er en tidligere profesjonell fransk tennisspiller. 
Halards vant en Grand Slam-turnering i løpet av sin tenniskarriere. I 2000 vant hun doubleturneringen for damer i US Open sammen med Ai Sugiyama fra Japan. I finalen, på Halards 30-årsdag, beseiret de doubleparet Cara Black fra Zimbabwe og Elena Likhovtseva fra Russland med 6-0, 1-6, 6-1. Halard og Sugiyama kom også til finalen i damedoublen i Wimbledon, de tapte til søskenparet Serena og Venus Williams med 3-6, 2-6. De var i semi-finale i French Open i 2000  
Halard-Decugis spilte også på Frankrikes Federation Cup-lag 1990–2000 og hun deltok i OL 1992 og OL 2000. 


== Grand Slam-tittler ==
US Open :
Double damer 2000 – (sammen med  Ai Sugiyama)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Julie Halard-Decugis – Olympedia 
(en) Julie Halard-Decugis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Julie Halard-Decugis – WTA Tennis 
(en) Julie Halard-Decugis – ITF Tennis 
(en) Julie Halard-Decugis – FedCup