jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ghost Rider (film)

Ghost Rider er en amerikansk actionthriller- og superheltfilm fra 2007 basert på Marvel Comics-tegneserien med samme navn. Nicolas Cage spiller tittelrollen som Johnny Blaze / Ghost Rider.
I 2011 kom en oppfølger kalt Ghost Rider: Spirit of Vengeance.


== Handling ==
Johnny Blaze (Nicolas Cage) var bare en tenåring da han som motorsykkelstuntmann solgte sjelen sin til djevelen (Peter Fonda). Flere år senere er Johnny blitt en anerkjent våghals om dagen, men om natten er han den legendariske Ghost Rider fra Marvel Comics. Som djevelens dusørjeger jakter han hver natt på onde sjeler på jorden for å sende dem til helvetet. Men når skjebnens luner gjør at Johnny treffer igjen sin store kjærlighet (Eva Mendes), innser han at han muligens kan få en ny sjanse til å bli lykkelig dersom han kan overvinne djevelen og vinne sjelen sin tilbake. For å kunne gjøre det må han overvinne Blackheart (Wes Bentley), djevelens egen nemesis og lunefulle sønn, som planlegger å ta over farens rike og gjøre jorden til et sant helvete hvis ikke Ghost Rider klarer å stoppe ham.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ghost Rider på Internet Movie Database 
(sv) Ghost Rider i Svensk Filmdatabas 
(da) Ghost Rider i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Ghost Rider på Allociné 
(nl) Ghost Rider på MovieMeter 
(en) Ghost Rider på AllMovie 
(en) Ghost Rider på Turner Classic Movies 
(en) Ghost Rider på Rotten Tomatoes 
(en) Ghost Rider på Metacritic 
(en) Ghost Rider på Box Office Mojo
St. Andreaslogen St. Eystein

St. Andreaslogen St. Eystein er en St. Andreasloge (St. Andreasloge nr. 3) i Den Norske Frimurerorden som ble innviet den 14. juli 1902 i Trondhjem. Logen var ved grunnleggelsen underlagt Den Norske Store Landsloge. Den 31. mai 1915 ble den underlagt Trondhjems Provincialloge.
En filialforening av St. Andreaslogen Oscar til den flammende Stjerne ble innviet den 2. mai 1896. Den hadde rett til å foreta innvielser i IV/V º.
Filialforeningen ble opphøyd til selvstendig loge i 1902.


== Ordførende Mestere ==


== Litteratur ==
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 1996/97, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Victor Bruce

Victor Alexander Bruce, 9. jarl av Elgin, 13. jarl av Kincardine, (født 16. mai 1849, død 18. januar 1917) var en britisk statsmann som var visekonge av India fra 1894 til 1899.


== Bakgrunn og tidlig karrière ==
Bruce ble født i Montréal, mens faren, James Bruce, 8. jarl av Elgin, var generalguvernør i Canada. Han studerte ved Balliol College i Oxford og begynte deretter å engasjere seg i liberal politikk . Han var First Commissioner of Works i William Ewart Gladstones regjering i 1886.


== Visekonge av India ==
Elgin ble visekonge av India, slik faren hadde vært før ham, i 1894. Historikere har ikke oppfattet hans styre som et av de mer viktige. Han mislikte selv pompen og prakten forbundet med verdigheten som visekonge, og han fant det vanskelig å håndtere tidens økonomiske og sosiale uro.
I hans tid som visekonge brøt det ut hungersnød i India, med inntil 4,5 millioner omkomne.


== Tilbake i Storbritannia ==
Elgin reiste tilbake til Storbritannia i 1899 og ble utnevnt til ridder av Hosebåndsordenen. Mellom 1902 og 1903 ledet han en kommisjon som undersøkte hendelsene under den andre boerkrigen.
Da de liberale dannet regjering i 1905 ble Elgin koloniminister. Som koloniminister førte han en konservativ politikk, og var en motstander av det generøse forslaget til løsning av Sør-Afrika-spørsmålet som ble foreslått av statsminister Henry Campbell-Bannerman. Forslaget ble gjennomført, til tross for koloniministerens motstand.
Elgin trakk seg fra det politiske livet i 1908, og døde ni år senere på familieeiendommen i Dunfermline.


== Utmerkelser ==
Elgin  ble hedret med en rekke ordener og utmerkelser. Utnevnelsen til ridder av Hosebåndordenen var den fremste av disse. Han ble også utnevnt til ridder storkommandør av Indias stjerneorden og av Den indiske imperieordenen. 
Han var medlem av Det kongelige råd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Victor Bruce, 9th Earl of Elgin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Victor Bruce hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Victor Bruce hos The Peerage
St. Andreaslogen Hamarhus

St. Andreaslogen Hamarhus er en St. Andreasloge (St. Andreasloge nr. 4) i Den Norske Frimurerorden som ble innviet den 25. mai 1921 i Hamar. Logen er underlagt Den Norske Store Landsloge.
Logens valgspråk er: Mer Lys.
Under et møte mellom 33 brødre fra Hamar og Lillehammer den 6. mai 1919, ble man enige om å akseptere et forslag om å opprette en St. Andreasloge. Etter møtet sluttet ytterligere 14 brødre seg til forslaget. Med tillatelse fra Den Norske Store Landsloge ble logen innviet i 1921.
Logen er oppkalt etter kongsgården Hamarhus, som eksisterte da Hamar ble bispesete i 1152.


== Ordførende Mestere ==


== Litteratur ==
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 1996/97, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Fritz Hofmann

Fritz Hofmann (født 19. juni 1871 i Roßleben, død 14. juli 1927 i Berlin) var en tysk idrettsutøver. Han deltok både i friidrett og turn de første olympiske lekene i moderne tid i 1896 i Athen.


== OL-medaljer ==
1896  Athen -  Gull i turn, lagkonkurranse skranke  Tyskland
1896  Athen -  Gull i turn, lagkonkurranse svingstang  Tyskland
1896  Athen -  Sølv i  friidrett, 100 meter  Tyskland
1896  Athen -  Bronse i turn,  tauklatring  Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fritz Hoffmann – Olympics.com 
(en) Fritz Hoffmann – Olympic.org 
(en) Fritz Hoffmann – Olympedia 
(en) Fritz Hoffmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Fritz Hoffmann – databaseOlympics.com (arkivert)
Jakob J. Lothe

Jakob Mathias Jakobson Lothe (født 1853 på Lote, død 7. juni 1921 på Hopland) var en norsk lokalpolitiker, offiser og bonde. Han var ordfører i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane fra 1902 til 1913.


== Bakgrunn ==
Lothe ble født på husmannsplassen «Geilane» på Lote, da under Gloppen kommune – nå ligger Lote til Eid kommune. Han gikk på underoffiserskole i Bergen, og ble kommandersersjant (også kalt «furér»), i Fjordane Bataljon. I 1879 giftet han seg med odelsjenta Rakel Jakobsdatter Hopland. Mens han var ordfører i Gloppen sviktet helsen, og i 1905 søkte han avkjed fra militæret. Paret flyttet en tid senere til Hopland i Stryn, og tok over gården der.


== Referanser ==


== Kilder ==
NRK: «Ordførarar i Gloppen kommune»
Per Sandal, «Soga om Gloppen og Breim», Band IV, 1992, ISBN 8299272009
Popé

Popé (også kalt Po'pay) (født rundt 1630, død rundt 1688) var en Tewa-indianer og religiøs leder fra Ohkay Owingeh (tidligere kjent som San Juan Pueblo), som ledet pueblo-opprøret mot de spanske koloniherrene i 1680.
Popé var en av 47 indianere som i 1675 ble arrestert og anklaget for å praktisere trolldom. Tre av mennene som ble funnet skyldig ble tatt til sine respektive landsbyer der to av dem ble hengt. En hengte seg selv før spanjolene rakk det. De resterende 44 ble pisket i all offentlighet og dømt til fengselsstraffer.
Da informasjon om dette nådde pueblo-lederne reiste de i stort antall til Santa Fe der fangene ble holdt. Den spanske guvernøren, Juan Francisco de Treviño, slapp fangene fri på grunn av at et stort antall av soldatene hans var ute for å kjempe mot Apacher.
Popé kom hjem, og var dypt forstyrret over det som hadde skjedd. Kort tid etterpå flyttet han nordover til Taos Pueblo, der han trolig planla pueblo-opprøret. Opprøret hadde som mål å fordrive spanske nybyggere fra pueblo-indianernes tradisjonelle landområder og bevare pueblo-indianernes levesett. Opprøret var en suksess, og spanjolene ble fordrevet fra praktisk talt hele New Mexico.
I 1692, etter Popés død, gjenvant spanjolene igjen kontroll over området, men ga da pueblo-indianerne friere spillerom. I denne nye epoken forsøkte ikke lenger spanjolene å utrydde pueblo-indianernes religion og kultur, og resultatet var en blanding mellom spansk og indiansk kultur som vedvarer den dag i dag.
Av denne grunn valgte New Mexicos innbyggere å hedre Popé ved å oppføre en statue i Washington D.C. Stutuen er laget av Pueblo-skulptør Cliff Fragua og ble innviet i den amerikanske kongressbygningen 22. september 2005. Den er en av to statuer som har blitt forært av New Mexico til National Statuary Hall Collection.
Alfred Flatow

Alfred Flatow (født 3. oktober 1869, død 28. desember 1942 i Theresienstadt) var en tysk turner. Han deltok under de første moderne olympiske lekene i 1896 i Aten der han tok fire medaljer, tre gull og en sølvmedalje.
I 1938 måtte han på grunn av sin jødiske bakgrunn flykte til Nederland under Holocaust. Da nazistene invaderte landet ble Flatow anholdt og deportert til Theresienstadt, hvor han døde 73 år gammel i 1942.


== OL-medaljer ==
 1896  Athen - Gull i turn, lagkonkurranse skranke  Tyskland
 1896  Athen - Gull i turn, lagkonkurranse svingstang  Tyskland
 1896  Athen -  Gull i turn, skranke  Tyskland
 1896  Athen - Sølv i turn, svingstang  Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfred Flatow – Olympedia 
(en) Alfred Flatow – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alfred Flatow – databaseOlympics.com (arkivert)
Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene

Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene er en norsk krim- og barnefilm fra 1982 regissert av Ola Solum. I hovedrollene spilles av Frank Arne Johansen, Kjetil Bøe, Marius Hansteen, Jarle Rosenlund, Marianne Øversveen, Merete Andersen, Eilif Armand, Helge Jordal og Henrik Scheele. 
Filmen ble laget i forbindelse med Norsk Films 50-årsjubileum.


== Handling ==
Handlingen er lagt til en drabantby i nærheten av Bergen. 
Hovedpersonen i filmen er tolv år gamle Carl Gustav. Han er ikke så ulik andre tolvåringer; han interesserer seg for mangt og mye, spesielt detektivarbeid og spennende tegneserier. Helten hans er Supermann, men han har også stor sans for gode, gamle Sherlock Holmes. «Gjengen» er vennene hans. Den består av to gutter og to jenter på samme alder, og i hælene på dem henger Georg som er sju. En dag er lekeplassen deres blitt borte og erstattet med en parkeringsplass med mystiske sorte parkometre. Hva har skjedd? Så begynner flere lekeplasser å forsvinne. Våre venner aner et skummelt komplott. Med Carl Gustav i spissen og Georg på slep begynner barna å nøste trådene som fører til løsningen på dette mysteriet.


== Om filmen ==
Filmen er en typisk «det onde mot det gode»-historie, der markedskrefter og kapitalisme representert av en gjeng skruppelløse og griske voksne forretningsmenn overkjører og ikke tar hensyn til barns oppvekstmiljø i en drabantby.


=== Musikk ===
Filmen inneholder sang av Jahn Teigen og tekst av Arild Nyquist.


=== Filmanmelderne ===
Filmen ble meget godt mottatt av anmelderne i Aftenposten og Arbeiderbladet da den kom. Best mottakelse fikk den fra Aftenpostens Per Haddal, som skrev:«Filmen er ikke så bevisst som Tage Danielsons Sopor, som den er litt i slekt med. Norsk film har i jubileumsåret satset uvanlig mye på spesialeffekter og datamaskiner og laserstråler og lekehelikoptre – dette avvikles med snert det også – hvor ofte ser vi slik driv i en norsk film».Haddal avsluttet sin anmeldelse med å konstatere at«Ola Solums regiinnsats er filmens første pluss – og barneansiktene. Om vi hadde hatt hatt, ville vi tatt den av!».Arbeiderbladets Kjell Chr. Johanssen gav også filmen rosende omtale, og skrev blant annet:«Bak den lange og unødvendige tunge tittelen skjuler det seg en kvikk og sjarmerende norsk film for barn og ungdom»men også at «manus er i tynneste laget, men kjappe regipåfunn dekker over det meste».


== I rollene ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene på Internet Movie Database 
(no) Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene hos Filmfront 
(nl) Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene på MovieMeter 
(en) Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene på Rotten Tomatoes
Dionysios Kasdaglis

Dionysios Kasdaglis (gresk: Διονύσιος Κάσδαγλης, født 1872, død 1931) var en gresk-egypisk tennisspiller som deltok under sommer-OL i Athen i 1896.
Kasdaglis kom til både single- og doublefinalen under sommer-OL 1896 men tapte begge. I singlefinalen mot John Pius Boland og i doublefinalen sammen med Demetrios Petrokokkinos mot John Pius Boland / Friedrich Adolph Traun


== OL-medaljer ==
1896  Athen -  Sølv i tennis, single herrer
1896  Athen -  Sølv i tennis, double (sammen med Demetrios Petrokokkinos)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dionysios Kasdaglis – Olympedia 
(en) Dionysios Kasdaglis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dionysios Kasdaglis – databaseOlympics.com (arkivert) 
(gr) Dionysios Kasdaglis – Hellas olympiske komité 
(en) Dionysios Kasdaglis – ITF Tennis
St. Andreaslogen Utstein

St. Andreaslogen Utstein er en St. Andreasloge (St. Andreasloge nr. 5) i Den Norske Frimurerorden som ble innviet den 6. mars 1925 i Stavanger. Logen er underlagt Bergens Provincialloge.
Logens valgspråk er Per Tenebras ad Lucem (Gjennom Mørket til Lyset).
Logen er oppkalt etter Utstein kloster.
Da bygningen til St. Johanneslogen St. Svithun ble innviet i Stavanger i 1917, ble det gjort plass for en potensiell, fremtidig St. Andreasloge.
Spørsmålet ble drøftet mange ganger vinteren 1921–1922. En konstitusjonspatent ble utferdiget den 28. februar 1925, og logen ble innviet 6. mars samme år.
Konstitusjonspatenten gikk tapt i okkupasjonsårene 1940–1945.


== Ordførende Mestere ==


== Litteratur ==
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 1996/97, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Jon A. Vereide

Jon Abrahamson Vereide (1865–1952) var en norsk lokalpolitiker, bonde i Gloppen kommune. Han var utdannet agronom, og ble ordfører i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane først fra 1914 til 1919, deretter byttet Vereide og Elias Faleide på oppgaven, og Vereide fikk vervet igjen fra 1923 til 1928.
Vereide giftet seg i 1899 med Oline Lotsberg fra Lote. De fikk seks barn.


== Referanser ==


== Kilder ==
NRK: «Ordførarar i Gloppen kommune»
Per Sandal, «Soga om Gloppen og Breim», Band IV, 1992, ISBN 8299272009
Demetrios Petrokokkinos

Demetrios Petrokokkinos (gresk: Δημήτριος Πετροκόκκινος, født 17. april 1878, død 10. februar 1942) var en gresk tennisspiller som deltok under sommer-OL i Athen i 1896.
Sammen med Dionysios Kasdaglis kom Petrokokkinos til doublefinalen under Sommer-OL 1896. De tapte i finalen til John Pius Boland / Friedrich Adolph Traun.


== OL-medaljer ==
1896  Athen -  Sølv i tennis, double (sammen med Dionysios Kasdaglis)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Demetrios Petrokokkinos – Olympedia 
(en) Demetrios Petrokokkinos – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Demetrios Petrokokkinos – databaseOlympics.com (arkivert) 
(gr) Demetrios Petrokokkinos – Hellas olympiske komité 
(en) Demetrios Petrokokkinos – ITF Tennis
St. Andreaslogen Akershus

St. Andreaslogen Akershus er en St. Andreasloge (St. Andreasloge nr. 6) i Den Norske Frimurerorden som ble innviet den 18. desember 1924 i Kristiania. Logen ble ved grunnleggelsen underlagt Den Norske Store Landsloge.
Logens valgspråk er: Gjennom Kamp og Trængsler til Forædling.
Logen ble opprettet for å avlaste St. Andreaslogen Oscar til den flammende Stjerne, som i tiden etter første verdenskrig fikk en stadig større tilstrømning av frimurere tilhørende St. Johannesloger i Kristiania, Østfold, Vestfold og Kristiansand.
Logen er oppkalt etter Akershus festning.


== Ordførende mestere ==


== Litteratur ==
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 1996/97, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Asta Busingye Lydersen

Asta Busingye Lydersen (født 1970 i Skottland) er en norsk-ugandisk journalist, sanger og skuespiller bosatt på Holmlia i Oslo. Hun er medlem i det norskafrikanske artistkollektivet Queendom som fikk Oslo bys kunstnerpris for 2007. Gruppen spiller konserter og forestillinger med samfunnsengasjert perspektiv. 
Asta Busingye Lydersen har deltatt i oppsetninger ved blant annet Riksteatret, Oslo Nye Teater, Trøndelag Teater og Nordic Black Theatre, samt hatt mindre roller i en rekke film- og TV-produksjoner. Hun er medlem av Norsk Skuespillerforbund. Hun var programleder i NRK Migrapolis på TV og radio fra 2003 til 2006, og jobber som skribent og konferansier på prisutdelinger, kulturarrangementer og fagseminarer. 
Busingye Lydersen var nestleder i Norsk kulturråd fra 2009–2015 hvor hun ledet scenekunstutvalget, og deretter utvalg for barne- og ungdomskultur. I 2017 ble hun nestleder i styret til JM Norway og styremedlem i Nationalteatret. Hun er også medlem av juryen i Telenors Kulturpris. 
I 2013 ga hun ut essayet Afropolitt som del av Aschehoug forlags serie Stemmer, i forbindelse med 100-årsjubileet for allmenn stemmerett.Hun er gift med den tidligere sprinteren John Ertzgaard, og mor til friidrettsutøveren Lakeri Ertzgaard.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Asta Busingye Lydersen på Internet Movie Database 
(da) Asta Busingye Lydersen på Filmdatabasen 
(en) Asta Busingye Lydersen hos The Movie Database 
(en) Queendom.no
(no) Asta Busingye Lydersen i Store norske leksikon
(no) Telenors Kulturpris Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
La Peau de chagrin

La Peau de chagrin er en roman av Honoré de Balzac. Den utkom i 1831 og ble godt mottatt. Balzac beskriver i romanen det franske, og særlig parisiske, samfunnet mot slutten av restaurasjonen og begynnelsen av julimonarkiet. Romanen har enkelte fantastiske elementer, men er i hovedsak en realistisk skildring av borgerskapets materialisme.


== Handlingsreferat ==
En ung mann ved navn Raphaël de Valentin satser sine aller siste penger på et veddemål og taper, og går deretter til elven Seine for å drukne seg. På veien bestemmer han seg imidlertid for å gå innom en uvanlig butikk og finner butikken fylt med alt mulig samlet fra hele verden. Den eldre butikk-innehaveren fører ham til en spesiell artefakt som lover å oppfylle ethvert ønske fra eieren, men gjenstanden krymper litt ved oppfyllelse av hvert ønske. Butikk-eieren er villig til å la Valentin ta den med seg uten å betale, men oppfordrer ham til aldri å akseptere tilbudet. 
Valentin bryr seg ikke om hans advarsler og tar den med seg til en kongelig bankett, fylt med vin, vakre kvinner og gode venner. De bruker flere timer på å spise, drikke og snakke. Neste del av historien fortelles med tilbakeblikk fra Valentins synspunkt. Han klager til vennen Émile fordi han lever i fattigdom sammen med en eldre utleier og datteren Pauline. Samtidig som han forsøker å vinne hjertet til en vakker ung kvinne som heter Foedora. Underveis blir han veiledet av en eldre mann ved navn Eugène de Rastignac. Han Klarer ikke å vinne Foedoras kjærlighet, men han utvikler seg til den fattige mannen fra begynnelsen av filmen.
Flere år etter festen har Valentin brukt talismanen til å sikre en stor inntekt. Men både talismanen, og hans egen helse har blitt sterkt redusert. Han forsøker å bryte forbannelsen ved å kvitte seg med gjenstanden, men dette mislykkes. Situasjonen får ham til å få panikk, forferdet over at ytterligere ønsker vil gjøre livet hans kortere. Han organiserer hjemmet sitt for å unngå muligheten til å ønske seg noe. Hans tjener Jonathan ordner mat, klær og besøkende med presis regelmessighet. Men hendelser utenfor hans kontroll får Valentin til å ønske seg forskjellige ting - og gjenstanden fortsetter å bli mindre og mindre. Desperat forsøker den syke Valentin å finne en måte å gjøre gjenstanden større på, og forberede hans egen helse.
Elastan

Elastan er et syntetisk polyuretan-fiber med svært god strekkevne. Det utvider seg raskt og går så tilbake til sin opprinnelige størrelse. Det er sterkere og mer bestandig enn for eksempel gummi og benyttes hovedsakelig til tøyelige tekstiler.


== Historikk ==
Elastan ble oppfunnet i 1959 av DuPont-kjemiker Joseph Shivers. Da det ble introdusert, revolusjonerte den mange områder innenfor klesindustrien.


== Navn ==
I Nord-Amerika benyttes handelsnavnet spandex, mens handelsnavn som lycra, elaspan og dorlastan forekommer i resten av verden.
HTC Corporation

HTC Corporation, tidligere High Tech Computer Corporation, mest kjent under forkortelsen HTC, er et taiwansk teknologiselskap som produserer mobiltelefoner og andre håndholdte apparater basert på operativsystemene Windows Mobile og Android. 
Selskapet ble grunnlagt 15. mai 1997 og produserte opprinnelig kun produkter som ble merket med et annet selskaps navn for salg, såkalt ODM. Siden juni 2006 har de også solgt mobiltelefoner under sitt eget merkenavn (HTC).


== Mobiltelefoner produsert av HTC ==
Se også: Liste over HTCs telefoner


== Sykkelsponsor ==
HTC er hovedsponsor for sykkellaget fra UCI ProTour, Team HTC-Highroad. Der har de vært hovedsponsor siden 2009.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) HTC Corporation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kystmauremåler

Kystmauremåler (Epirrhoe galiata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den er hovedsakelig funnet i de sørøstligste delene av Norge, og er listet som Sterkt truet (EN) i den siste norske rødlisten fra 2010.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 22 – 27 mm), slank, grålig måler. Den ligner stor mauremåler (Epirrhoe rivata), men er noe mindre og tydelig mørkere på farge enn denne. Forvingen er grå ved roten, i midten med et bredt, mørkegrått tverrbånd som har en tannformet utbuktning midt på ytterkanten. Dette båndet er bredt kantet med lysgrått (ikke hvitt) på inner- og yttersiden. Ytre del av forvingen er lysgrå, med en firkantet, mørkere flekk nær vingespissen. Bakvingen er gråhvit, silkeaktig, med utydelige, grå tverrbånd. Larven er naken bortsett fra noen korte børster, brun med mørke og lyse lengdestriper.


== Levevis ==
Arten forekommer i åpne områder, helst ved kysten. Larvene lever på ulike arter av maure, blant andre kystmaure (Galium saxatile). Biotopen er blomsterrike tørrenger nær kysten. De voksne målerne flyr i juni – august. Arten er sjelden i Norge og ble listet som sårbar (VU) i den nyeste norske rødlisten fra 2015.


== Utbredelse ==
Kystmauremåleren finnes over det meste av Europa og også i Nord-Afrika og de nordlige delene av Asia. I Norge er arten kjent fra i overkant av 20 lokaliteter fra Arendal i Agder til Bærum i Akershus. Dessuten foreligger det et gammelt uforklarlig funn fra Hol i Hallingdal. En angivelse fra Hordaland på lepidoptera.no uten belegg eller foto må forkastes. Det er gjort få funn etter år 2000.


== Rødlistevurdering ==
Trusler mot arten er gjengroing, utbygging og slitasje. Påvirkningene gjør at forekomstene reduseres og fragmenteres. Arten rødlistes i 2021 som sterkt truet EN.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) kystmauremåler i Encyclopedia of Life 
(en) kystmauremåler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kystmauremåler hos Artsdatabanken 
(sv) kystmauremåler hos Dyntaxa 
(en) kystmauremåler hos Fauna Europaea 
(en) kystmauremåler hos NCBI 
(en) Kategori:Epirrhoe galiata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
UK moths, Epirrhoe galiata
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site