Carsten Thomassen

Carsten Thomassen (født 15. mai 1969, død 14. januar 2008 i Kabul i Afghanistan) var en norsk journalist og utenriksreporter i Dagbladet. Han hadde arbeidet for Dagbladet i ni år da han ble skutt og drept i forbindelse med terrorangrepet mot Kabul Serena Hotell.


== Personlig bakgrunn ==
Thomassen hadde bakgrunn fra oppvekst i Frankrike, Tjøme og på Madagaskar, der hans far var misjonær. Han var tidligere elev ved Oslo katedralskole der han gikk ut av tredje klasse i 1988. Han var utdannet ved Gimlekollen Mediesenter og hadde grunnfag historie. 
Han startet sin journalistiske karriere i redaksjonen i Natur og Ungdom. På 1990-tallet begynte han i avisen Klassekampen, der han i forbindelse med aviskonflikten i 1997 også ble aktuell kandidat til redaktørjobben. En kort periode fungerte han i stillingen som konstituert redaktør. Han ønsket imidlertid ikke å stille som redaktørkandidat, og valgte etter konflikten å slutte i avisen.Han arbeidet en tid som frilans for Dagens Næringsliv, og for Vårt Land sommeren 1998. Thomassen arbeidet i Dagbladet fra 1999, og ble fast ansatt i 2001. Han arbeidet i avisens samfunns- og utenriksavdeling.


== Tsunamikatastrofen i 2004 ==
Thomassen var en av flere journalister og fotografer som dekket tsunamikatastrofen (i 2004-2005) for Dagbladet, gjennom reportasjeoppdrag ute i felt, både fra Thailand og Indonesia. Etterpå redigerte han sammen med journalist Gunnar Ringheim og fotograf Jan L. Dahl dokumentarboken Bølgen som traff oss alle.


== Terrorangrepet mot Serena Hotell ==

Thomassen var en av flere norske journalister og fotografer som var med på den norske utenriksministeren Jonas Gahr Støres besøk i Afghanistan i januar 2008. På Kabul Serena Hotel ble den norske delegasjonen angrepet. Thomassen og en ansatt i Utenriksdepartementet ble skutt på av en terrorist kledd i politiuniform da de kom ut av heisen på hotellet. 
De to norske ble fraktet videre til et tsjekkisk ISAF-feltsykehus i Kabul, der Thomassen døde senere på operasjonsbordet som følge av splintskadene han fikk.Carsten Thomassen etterlot seg samboer og to døtre.


=== Reaksjoner ===
Jonas Gahr Støre kommenterte dødsfallet til Thomassen slik: «Carsten var en ener blant norske journalister. Han kombinerte solid journalistisk arbeid med integritet og store kunnskaper. Han har fulgt meg på mange reiser og han var inntil det siste fylt av sin gjerning som journalist. De som var sammen med Carsten i Kabul 14. januar er fylt av sorg og fortvilelse. Mine tanker går til hans nærmeste og alle hans venner og kolleger.»Statsminister Jens Stoltenberg minnet Thomassen med disse ordene: «Jeg lærte Carsten Thomassen å kjenne som en dyktig journalist og et godt menneske gjennom mange års samarbeide. Mine tanker går til hans samboer, to barn og de andre pårørende». Stoltenberg sa også dette om Thomassen: «Han var et engasjert, kunnskapsrikt menneske som var opptatt av de viktige sakene i vår tid. Samtidig var han livsglad mann som det var hyggelig å samarbeide med.»Finansminister Kristin Halvorsen sa: «Dette er helt fryktelig og ufattelig trist. Vi er mange i det sentrale politiske miljøet som kjente Carsten godt. Vi hadde kontakt med ham seinest på lørdag. Jeg hadde stor respekt for den kunnskapsrike, erfarne og reflekterte journalisten han var.»Rødts leder Torstein Dahle minnet Thomassen slik: «Det var ufattelig trist å få meldingen om at Carsten Thomassen er drept under et reportasjeoppdrag i Kabul. Carsten Thomassen var en journalist som forente faglig dyktighet med stor personlig integritet og et dyptfølt engasjement mot urett og undertrykking. Han ville noe med det han gjorde i jobben sin, samtidig som han var nøye på etterrettelighet og faglig kvalitet. Hans død setter på nytt søkelyset mot journalisters sikkerhet under utøvelsen av yrket sitt.  Han vil bli dypt savnet som journalist og som et varmt og omsorgsfullt medmenneske. Vi er mange som vil tenke på ham lenge – i takknemlighet.»


== Bisettelse ==
Thomassen ble bisatt i en fullsatt Vestre Aker kirke 24. januar 2008.Utenriksminister Jonas Gahr Støre holdt en minnetale i kirken. Miljø- og utviklingsminister Erik Solheim var også til stede.


== Offentlig anerkjennelse ==
Den afghanske utdanningsministeren Mohammad Hanif Atmar fortalte 13. februar 2008 at et bibliotek ved Det nasjonale instituttet for ledelse og administrasjon i Kabul skulle oppkalles etter Thomassen. Skolen skulle åpne i mars 2008, blant annet betalt med norske bistandsmidler.Det ble opprettet et minnefond til ære for Thomassen, og ifølge Dagbladets internettside om fondet er Carsten Thomassens minnefonds «hovedformål er å nå journalister og journalistorganisasjoner som lever og virker i konfliktområder. Pengene kan brukes til faglig utvikling (kurs, seminarer), dokumentasjonsarbeid om pressefrihet og arbeidsforhold for journalister i politiske/militære konfliktområder, eller relevante sikkerhetsformål (juridisk assistanse, førstehjelpskurs, sikkerhetskurs og -utstyr og lignende).» 11. april 2008 delte Thomassens samboer, Ellen Hofsvang, ut prisen for første gang, da den afghanske PEN-klubben fikk 50 000 kroner.


== Bibliografi ==
Gunnar Ringheim, Carsten Thomassen (red.) og Jan L. Dahl (bildered.): Bølgen som traff oss alle (2005) (ISBN 9788276834116)
Anne Hege Simonsen, Jon Bakkerud og Carsten Thomassen: Feighetens våpen – Kampen mot minene  (1997) (ISBN 8202176336)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dagbladet: Carsten Thomassen (38) er død
Dagbladet: Yrke: reporter, nekrolog skrevet av Anne Aasheim og Marie Simonsen
Aftenposten: Carsten Thomassen er død, nekrolog skrevet av Harald Stanghelle