jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dalsbotn holdeplass

Dalsbotn holdeplass på Flåmsbana i Aurland ble åpnet i 1942 da ordinær persontrafikk ble startet på strekningen. Fra 9. desember 2012 blir holdeplassen ikke betjent av persontrafikk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 187. ISBN 82-90286-28-7. 
Ivar J. Gubberud og Helge Sunde (1992). Flåmsbana: Historien om en av verdens bratteste jernbaner. Bergen: John Grieg. ISBN 82-533-0261-4. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Bergen distrikt. 1. NSB Arkitektkontoret. s. 510–513. 


== Eksterne lenker ==
(no) Dalsbotn holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Flåmsbana
Håreina holdeplass

Håreina holdeplass på Flåmsbana i Aurland ble åpnet i 1941 da begrenset persontrafikk ble startet på strekningen.
Håreina holdeplass er nærmeste stoppested til Flåm kirke og brukes av turister i den forbindelse. Den har også noe bedre passasjergrunnlag blant fastboende enn andre stasjoner på nedre del av banen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 187. ISBN 82-90286-28-7. 
Ivar J. Gubberud og Helge Sunde (1992). Flåmsbana: Historien om en av verdens bratteste jernbaner. Bergen: John Grieg. ISBN 82-533-0261-4. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Bergen distrikt. 1. NSB Arkitektkontoret. s. 514–519. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Håreina holdeplass
(no) Håreina holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Flåmsbana
Lunden holdeplass

Lunden holdeplass på Flåmsbana i Aurland ble åpnet i 1942 da ordinær persontrafikk ble startet på strekningen.
Holdeplassen har lave passasjertall, men oppretteholdes inntil videre. Ny vurdering skal foretas innen 2019.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 187. ISBN 82-90286-28-7. 
Ivar J. Gubberud og Helge Sunde (1992). Flåmsbana: Historien om en av verdens bratteste jernbaner. Bergen: John Grieg. ISBN 82-533-0261-4. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Lunden holdeplass
(no) Lunden holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Flåmsbana
Oreochromis aureus

Oreochromis aureus er en art i gruppen ciklider.
Det er en fisk som lever i ferskvann i Nord-Afrika og Midtøsten. Den har også blitt introdusert i USA hvor den har gjort skade på lokale økosystemer.
Den blir normalt 13-20 cm lang, men det største eksemplaret som har blitt fanget var 53 cm langt.
Den er en munnruger, og hunnen holder 160-1600 egg av gangen.
Oreochromis aureus trives i et vidt temperaturområde, fra 8 til 30 °C og kan tåle opptil 41 °C.


== Eksterne lenker ==
(en) Oreochromis aureus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Oreochromis aureus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oreochromis aureus hos FishBase 
(en) Oreochromis aureus hos ITIS 
(en) Oreochromis aureus hos NCBI 
(en) Kategori:Oreochromis aureus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Oreochromis aureus - FishBase
Oreochromis

Oreochromis er en gruppe ciklider som lever i Afrika og Midtøsten.
De er fisk som lever i ferskvann.
Gruppen består av over 30 arter og flere ubeskrevne former. Etter mtDNA-analyser å dømme, ser det ut til å være flere klader. 
I tillegg ser noen arter som Oreochromis urolepis og Oreochromis aureus ut til å være nærmere beslektet med Sarotherodon ifølge mtDNA-data.
Forskningen hindres av at disse fiskene flittig hybridiserer og at den raske evolusjonen deres gjør det vanskelig å velge riktige DNA-sekvenser.


== Eksterne lenker ==
(en) Oreochromis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Oreochromis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oreochromis hos Fauna Europaea 
(en) Oreochromis hos Fossilworks 
(en) Oreochromis hos ITIS 
(en) Oreochromis hos NCBI 
(en) Kategori:Oreochromis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Oreochromis – detaljert informasjon på Wikispecies
Ligue 2

Ligue 2 er den franske fotballigaens nest høyeste divisjon. De to øverste lagene rykker direkte opp til Ligue 1, mens nummer 3-5 spiller opprykkskvalifisering. De to nederst plasserte lagene hver sesong rykker direkte ned til Championnat National, mens nummer 18 spiller nedrykkskvalifisering..


== Tidligere vinnere ==


== Se også ==
Ligue 1
Championnat National

Championnat de France National er den tredje høyeste fotballigaen i Frankrike, en divisjon under Ligue 2. Ligaen inneholder både proffklubber og amatørklubber. De tre beste lagene rykker opp til Ligue 2 mens de fire nederst plasserte lagene rykker ned til Championnat de France Amateurs


== Tidligere vinnere ==
1998. AC Ajaccio
1999. CS Louhans-Cuiseaux
2000. AS Beauvais
2001. Grenoble Foot
2002. Clermont Foot
2003. Besançon RC
2004. Stade de Reims
2005. Valenciennes AFC
2006. Chamois Niortais FC
2007. Clermont Foot
Köpmangatan

Köpmangatan er en gate i Gamla stan (in medio vici dicti köpmangatu / på Köpmännens gata/ år 1323) som er Stockholms eldste kjente gatenavn. Sannsynligvis kommer navnet av at kjøpmenn i middelalderen hadde sine salgslokaler her.


== Historikk ==
Köpmangatan utgjorde i middelalderen hovedforbindelsen mellom Stortorget og Fiskartorget som lå utenfor den østre bymuren, og som var det største torget og et spesielt handelstorg i middelalderens Gamla stan. Det lå omtrent der Brunnsgränd og Diana-kvartalet ligger i dag. 
Innenfor bymuren fantes det i middelalderen en port med en hvelving mellom Pegasus-kvartalet i nord og Perseus-kvartalet i sør, det var Köpmanporten som ble revet i 1685. Denne plassen ble også etter at porten var revet kalt Köpmanvalvet og senere for Köpmantorget (Kiöpmanne Torget 1733).


== Bygninger og kvartaler ==
Köpmangatan 3 / Själagårdsgatan 2, Bartelska og Törneska husen, byggnadsminne fra mai 1990
Köpmangatan 5, her har Samfundet S:t Erik sine lokaler
Köpmangatan 26 / Stortorget 1, her har Stockholms domkyrkoförsamling sine lokaler
Cepheus-kvartalet på sørsida av gata
Phaeton-kvartalet på nordsida av gata
Pygmalion-kvartalet på nordsida av gata


== Bilder ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. Side 43. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1


== Eksterne lenker ==
(en) Köpmangatan, Stockholm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Köpmangatan
Bedoirsgränd (Stockholm)

Bedoirsgränd (uttales: bédoar) er et smug i Gamla stan i Stockholm. Smuget strekker seg fra Västerlånggatan til Stora Nygatan, og utgjør en parallellvei til Kåkbrinken og Skräddargränd.


== Historikk ==

Smuget er oppkalt etter kjøpmannen Jean Bedoire den yngre (1683–1753) som var en av Sveriges rikeste menn. Han eide hele eiendommen som utgjør Parcas-kvartalet, som han hadde arvet etter sin svigerfar, vinhandleren Conrat Cuper (eller Konrad Kuyper). Jean Bedoire bygde opp en formue på blant annet salthandel, som han en periode dominerte i Sverige. Gatenavnet finnes beskrevet første gang på Tillaeus kart fra 1733.På et tomtekart fra 1693 finnes navnene Conrat Cuper og Bedoirs Gränd side om side. Men på den tiden kan ikke slekten Bedoir knyttes til kvartalet, det skjedde først i 1733. Sannsynligvis har navnet på smuget blitt tilføyd senere. På 1600-tallet ble smuget kalt Lille Bryniels gränd.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hasselblad, Björn (1975) [1962]. Stockholmsgator (3). Stockholm: Almqvist & Wiksell. side 94. Libris 7218493. ISBN 91-20-04751-7
Stockholms gatunamn. Stockholmia förlag. 2005. side 54-55. ISBN 978-91-7031-152-8


== Eksterne lenker ==
(en) Bedoirsgränd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Bedoirsgränd (Stockholm)
Sarotherodon

Sarotherodon er en gruppe ciklider.
De er fisk som lever i fersk-, brakk- og saltvann i Afrika og Israel.
Analyser av mtDNA antyder at det finnes flere klader, og at noen få arter av den mye større gruppen Oreochromis (som Oreochromis urolepis og Oreochromis aureus) ser ut til å være nærmere beslektet med Sarotherodon.
Forskning hindres av at disse fiskene flittig hybridiserer, og at den hurtige evolusjonen deres gjør det vanskelig å velge ut riktige DNA-sekvenser.


== Eksterne lenker ==
(en) Sarotherodon – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sarotherodon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sarotherodon hos ITIS 
(en) Sarotherodon hos NCBI 
(en) Kategori:Sarotherodon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sarotherodon – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sarotherodon – detaljert informasjon på Wikispecies
Australoheros facetus

Australoheros facetus er en art i gruppen ciklider.
Det er en fisk som lever i Sør-Amerika, i ferskvann med en temperatur på 25-30 °C, pH mellom 6,5 og 7,0 og en hardhet mellom 5 og 12 dH. Australoheros facetus er svært motstandsdyktig mot lave temperaturer.
Den blir ca. 19 cm lang og 10 år gammel. 
Den er en opportunistisk dagaktiv fisk som lever av detritus, plantematerialer og jakter på små vanndyr, også småfisk.


== Eksterne lenker ==
(en) Australoheros facetus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Australoheros facetus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Australoheros facetus hos FishBase 
(en) Australoheros facetus hos NCBI 
(en) Kategori:Australoheros facetus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Australoheros facetus - FishBase
Australoheros

Australoheros er en gruppe ciklider. 
De er fisk som lever i ferskvann i Sør-Amerika.
Gruppen inneholder 9 beskrevne arter og noen ubeskrevne.


== Eksterne lenker ==
(en) Australoheros – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Australoheros i Encyclopedia of Life 
(en) Australoheros i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Australoheros hos NCBI 
(en) Kategori:Australoheros – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Australoheros – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Four new Australoheros cichlids described - Practical Fishkeeping
Magnus Arvidsson

Magnus Arvidsson (født 20. februar 1983 i Ramdala) er en svensk spydkaster. Hans personlige rekord er på 85.75 satt i Osaka i mai 2007. Det er det nest lengste kastet noensinne av en svensk spydkaster kun bak Patrik Bodéns svenske rekord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Magnus Arvidsson – Olympedia 
(en) Magnus Arvidsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Magnus Arvidsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Magnus Arvidsson – World Athletics
R.B. 4–5

Rjukanbanene (R.B.) nummer 4 og 5 var en serie på to elektriske lokomotiver levert til Norsk Transportaktieselskab i 1912 for skiftetjeneste og lettere trafikk på Vestfjorddalsbanen og Tinnosbanen. Den elektriske utrustningen ble levert av tyske AEG, mens det mekaniske ble levert av Skabo jernbanevognfabrik. I forbindelse med at Tinnosbanen ble overført til statsbaneselskapet Tinnoset-Porsgrunnbanen i 1920 ble lokomotiv nummer 4 overført til NSB, hvor det fikk betegnelsen El 6 og nummeret 2503. Lokomotivene av denne typen er teknisk sett å anse som et halvt lokomotiv av lokomotiv nummer 1–3 og 6–8 som ble levert mellom 1911 og 1918.
I 1934 ble El 6.2503 bygget om fra 10 kV til 15 kV strømsystem samt flyttet til Drammen jernbanedistrikt og Sundland som skiftelokomotiv. Dette lokomotivet ble tatt ut av tjeneste i 1956, mens lokomotivet på Rjukanbanen gikk ut av tjeneste i 1960. Ingen av disse har blitt bevart for ettertiden.


== Litteratur ==
Aspenberg, Nils Carl (2001). Elektrolok i Norge. Oslo: Baneforlaget. s. 62–65. ISBN 82-91448-42-6. 
Payton, Gary og Lepperød, Trond (1995). Rjukanbanen; På sporet av et industrieventyr. Rjukan: Mana Forlag. s. 187. ISBN 82-993549-1-9. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
Rj.B. 4–5/El 6 – NJK Materielldatabasen
El 6 – Jernbane.net
Haplochromis

Haplochromis er den største slekten av fisk i gruppen ciklider.
Nilabboren som ble introdusert i Victoriasjøen i 1954 utryddet blant annet ca. 200 Haplochromis-arter i det som har blitt kalt den største masseutryddelsen av virveldyr i moderne tid. Mange andre arter av Haplochromis er fortsatt truet.
Noen Haplochromis-arter, blant annet flere fra Tanganyikasjøen og Malawisjøen har blitt flyttet til andre slekter som Astatilapia, Pseudocrenilabrus og Pundamilia.


== Eksterne lenker ==
(en) Haplochromis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Haplochromis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Haplochromis hos ITIS 
(en) Haplochromis hos NCBI 
(en) Kategori:Haplochromis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Haplochromis – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Haplochromis - aquaticcommunity.com
A1B atomreaktor

A1B atomreaktor er en atomreaktor produsert av Bechtel for US Navy. Reaktoren blir brukt til å produsere elektrisitet og kraft til fremdrift på krigsskip. Den brukes på hangarskip i Gerald R. Ford-klassen og erstatter A4W-reaktoren som er i bruk ombord på hangaskip i Nimitz-klassen. A1B er mindre, mer effektiv og gir mer kraft enn A4W-reaktoren.A1B står for:
A = plattformen er hangaskip (aircraft carrier)
1 = første generasjon reaktorkjerne fra produsenten
B = Bechtel (produsent)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bechtel.com - Nuclear Power
Haplochromis flaviijosephi

Haplochromis flaviijosephi er en art i gruppen ciklider. 
Det er en fisk som lever i ferskvann; elver og innsjøer. Den er truet av habitat-tap.
Den blir ca. 13 cm lang.
Den lever på grunt vann mellom steiner og vegetasjon. 
Hunnen lever stort sett av fjærmygglarver, fåbørstemakker og amfipoder. Hannen lever av for det meste av snegler.
Den yngler fra april til juli.
Hunnen ruger egg og yngel i munnen og slipper dem ut ved 8-9 mm lengde.


== Eksterne lenker ==
(en) Haplochromis flaviijosephi – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Haplochromis flaviijosephi i Encyclopedia of Life 
(en) Haplochromis flaviijosephi i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Haplochromis flaviijosephi hos FishBase 
(en) Haplochromis flaviijosephi hos ITIS 
(en) Haplochromis flaviijosephi hos NCBI 
Astatotilapia flaviijosephi – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Haplochromis flaviijosephi - FishBase
Xenotilapia

Xenotilapia er en gruppe ciklider.
Det er fisk som er endemisk til Tanganyikasjøen i Øst-Afrika.


== Eksterne lenker ==
(en) Xenotilapia – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Xenotilapia i Encyclopedia of Life 
(en) Xenotilapia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Xenotilapia hos ITIS 
(en) Xenotilapia hos NCBI 
(en) Kategori:Xenotilapia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Xenotilapia – detaljert informasjon på Wikispecies
Xenotilapia papilio

Xenotilapia papilio er en art i gruppen ciklider.
Det er en fisk som er endemisk til Tanganyikasjøen i Øst-Afrika.
Den blir opptil 8 cm lang. 
Xenotilapia papilio holder seg over sandbunn hvor den går i stim.


== Eksterne lenker ==
(en) Xenotilapia papilio – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Xenotilapia papilio i Encyclopedia of Life 
(en) Xenotilapia papilio i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Xenotilapia papilio hos FishBase 
(en) Xenotilapia papilio hos ITIS 
(en) Xenotilapia papilio hos NCBI 
(en) Kategori:Xenotilapia papilio – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Xenotilapia papilio – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Xenotilapia papilio - FishBase
Silence the Foe

Silence the Foe var et norsk hardcore-band fra Trondheim. Bandet ble opprinnelig startet under navnet TERMOS rundt 1998, men endret etter noen år navn til Silence the Foe. Bandet var en av vinnerne av Zoom 2003 og ble belønnet med en landsdekkende turné sammen med Mayflies og The Beautiful People våren 2004. Bandet har gitt ut to EP-er på Dead Letter Records og ga i 2006 ut debutalbumet Shaking Halleluja produsert av medlemmene Marcus Forsgren og Audun Storset. Albumet ble først gitt ut på Playground Records i Norge, og ble senere også gitt ut i Tyskland og andre europeiske land på Guideline Records. Flere av de tidligere medlemmene spiller også i The Lionheart Brothers. 


== Medlemmer ==
Anders Voldrønning: vokal
Roland Livar Kjenstad: gitar
Marcus Forsgren: gitar
Arnbjørn Joar Styrkor Marklund: bass
Peter Rudolfsen: slagverk


=== Tidligere medlemmer ===
Ivar Kulsås: gitar
Audun Storset: gitar
Frantz Jørgen Andreassen: perkusjon
Thomas Øvrevik: slagverk
Fred Gerhard Strand: slagverk


== Diskografi ==
Weak But Strong (STF Records,2000) EP vinyl 7-tommer, split m/The Hellbanned
When Summer Turns To Sand (STF Records, 2001) EP
Melancholy Street (Dead Letter, 2003) EP vinyl 7-tommer
Sweet Sweet Suicide (Dead Letter, 2004) EP
Sweet Sweet Suicide (Lujo Records, 2005) USA, utvidet versjon, EP
Shaking Hallelujah (Playground, 2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Silence the Foe på Discogs
EMD G12

EMD G12, i Sverige kjent som T42, er en type dieselelektriske lokomotiver bygget av General Motors Electro-Motive Division (GM-EMD) i McCook, Illinois, USA og underbruket General Motors Diesel (GMD) i London, Ontario, Canada mellom 1953 og 1968.


== Sydvaranger G12 ==
A/S Sydvaranger fikk levert to lok fra GMD, i 1954 og 1956, for å trekke jernmalmtog på Kirkenes–Bjørnevatnbanen. Begge lokomotivene ble kjøpt inn av selskapet da jernbanedriften ble lagt om fra damp til dieseldrevet. Disse ble brukt i aktiv tjeneste på banen frem til aktiviteten opphørte rundt 1996/1997. Lokomotivet DE101 ble hugget i november 2006 etter protest fra enkeltpersoner. DE100 er i Sør-Varanger museums eie og det har stått innelåst under tak i finknuseverket i Kirkenes siden 2005. 12. august 2008 ble DE100 for første gang siden 2004 startet opp og testkjørt noen få meter utenfor finknuseverket i Kirkenes, der det står lagret. Det ble gjort videoopptak av seansen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
G 12 – NJK Materielldatabasen
EMD G12 (Sydvaranger) / EMD G12 (prøvelok / GM-Gruppen) / T42 (Sverige) – Jernbane.net
Lokguide - Diesellok T42 – järnväg.net
Lolkebijlsma.com – Welcome to GM Locomotives in Europe, bilder av Sydvarangers G12
Université de Liège

Université de Liège (ULiège) er et offentlig universitet i Liège i Belgia. Det ligger i Vallonia og er franskspråklig.
Universitetet ble grunnlagt i 1817 av Vilhelm I av Nederlandene. Byen Liège har likevel en lang akademisk tradisjon som går tilbake til det 11. århundre, da Fyrstbispedømmet Liège tiltrakk seg mange studenter, vitenskapsmenn og filosofer.
Universitetet har ca. 26 000 studenter og 2 800 vitenskapelig ansatte. Det består av syv fakulteter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) University of Liège – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Teleogramma

Teleogramma er en gruppe ciklider.
De er fisk som lever i hurtigstrømmende ferskvann i Afrika.
Ingen av artene blir mer enn 10 cm lange.


== Eksterne lenker ==
(en) Teleogramma – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Teleogramma i Encyclopedia of Life 
(en) Teleogramma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Teleogramma hos ITIS 
(en) Teleogramma hos NCBI 
Teleogramma – detaljert informasjon på Wikispecies
Gobiocichla

Gobiocichla er en liten slekt ciklider som består av to arter.
Det er fisk som lever i ferskvann i Mali, Nigeria og Kamerun i Afrika.


== Eksterne lenker ==
(en) Gobiocichla – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Gobiocichla i Encyclopedia of Life 
(en) Gobiocichla i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gobiocichla hos ITIS 
(en) Gobiocichla hos NCBI 
Gobiocichla – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Gobiocichla - zipcodezoo.com
(en) Gobiocichla - cichlidae.com
Haugesund folkebibliotek

Haugesund folkebibliotek er et bibliotek som ligger i Kirkegata 151 i Haugesund, like øst for Vår Frelsers kirke i sentrum av byen. Biblioteket var etter starten i 1893 lokalisert en lang rekke provisoriske steder frem til biblioteket i flyttet inn i dagens bygg, som ble prosjektert og oppført i perioden 1965–1967. Bygningen er tegnet av en av byens viktigste etterkrigsarkitekter, David Sandved, og biblioteket regnes som et av hans hovedverk. Haugesund folkebibliotek er tegnet som et helhetlig kunstverk, der arkitekten har vært ansvarlig for design av både interiør og inventar. Arkitekturens intime forhold mellom form og funksjon er blitt fremhevet som en styrke ved bygget. I juni 2012 ble biblioteket midlertidig fredet av Fylkeskonservatoren . Etter istandsetting ble folkebiblioteket fredet av Riksantikvaren den  15. november 2019 som et fremragende eksempel på modernistisk arkitektur og et kulturminne av nasjonal verdi.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bibliotekets hjemmeside Arkivert 30. september 2012 hos Wayback Machine.
Bygg uten grenser: Haugesund Folkebibliotek Arkivert 7. januar 2012 hos Wayback Machine.
Hugh Steven James Mingay

Hugh Steven James Mingay (født 12. desember 1974), også kjent under artistnavnet «Skoll», er en heavy metal musiker.


== Karriere ==
Han ble medlem av det norske bandet Arcturus fra 1995 til 2000 for innspillingen av albumet Aspera Hiems Symfonia og sluttet like før albumet The Sham Mirrors ble utgitt, men var likevel sesongmedlem på albumet. Han kom tilbake til bandet som medlem i 2002 og ble der til bandet ble oppløst i 2007. Hugh har også vært bassist for det norske bandet Ulver sine album til 1998 og var tidlligere medlem av bandet Ved Buens Ende, under navnet Skoll.


== Diskografi ==


=== Arcturus ===
Aspera Hiems Symfonia (Studioalbum, 1996)
La Masquerade Infernale (Studioalbum, 1997)
The Sham Mirrors (Studioalbum, 2002)
Aspera Hiems Symfonia/Constellation/My Angel (Samlealbum, 2002)
Sideshow Symphonies (Studioalbum, 2005)


=== Ulver ===
Bergtatt - Et Eeventyr i 5 Capitler (Studioalbum, 1994)
Nattens Madrigal - Aatte Hymne til Ulven i Manden (Studioalbum, 1996)
The Trilogie - Three Journeyes through the Norwegian Netherworlde (Samlealbum, 1997)
Themes From William Blake's The Marriage of Heaven and Hell (Studioalbum, 1998)


=== Ved Buens Ende ===
Written in Waters (Studioalbum, 1995)
Those Who Caress the Pale (EP, 1997)
...Coiled in Obscurity (Bootleg, 2002)


=== Fimbulwinter ===
Servants of Sorcery (Studioalbum, 1994)


== Kilder ==
Hugh Stephen James Mingay hos Discogs
Pseudomugil

Pseudomugil er en gruppe blåøyer.
De er fisk som lever i ferskvann i Asia, Australia og Oseania.
De fleste artene lever i kystelver og bekker.
Dette vannet kan være veldig bløtt, og surt i regntiden, og hardt og basisk andre tider på året.
De fleste artene blir 2-5 cm lange.


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudomugil – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pseudomugil i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pseudomugil hos ITIS 
(en) Pseudomugil hos NCBI 
(en) Kategori:Pseudomugil – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pseudomugil – detaljert informasjon på Wikispecies 
Pseudomugil – zipcodezoo.com
Spawning the Blue-Eye Rainbows – aquarticles.com