jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Keys to Ascension 2

Keys to Ascension 2 er et dobbeltalbum fra det engelske progressiv rock-bandet Yes, utgitt i november 1997. Dette albumet inneholder en CD med konsertopptak fra Edward's Fremont Theatre i San Luis Obispo i California, innspilt under tre konserter 4., 5. og 6. mars 1996. Dette er de resterende konsertopptakene fra det foregående albumet Keys to Ascension. CD nummer to inneholder fem nye studioinnspillinger. 
Rick Wakeman ønsket at studioinnspillingene skulle utgis som et eget album, og Anderson hadde forslaget til albumtittelen, Know. Men da Keys to Ascension 2 endelig ble utgitt hadde Wakeman allerede forlatt bandet igjen. De tilsammen syv nye studiolåtene fra de to Keys to Ascension-albumene ble senere utgitt samlet på albumet Keystudio.
Albumet kom på 62.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia.


== Sporliste ==


=== CD 1 ===
«I've Seen All Good People» – 7:15
«Your Move» (Jon Anderson)
«All Good People» (Chris Squire)
«Going for the One» (Jon Anderson) – 4:59
«Time and a Word» (Jon Anderson/David Foster) – 6:23
«Close to the Edge» (Jon Anderson/Steve Howe) – 19:41
I. «The Solid Time of Change»
II. «Total Mass Retain»
III. «I Get Up I Get Down»
IV. «Seasons of Man»
«Turn of the Century» (Jon Anderson/Steve Howe/Alan White) – 7:55
«And You And I» (Jon Anderson; temaer av Bill Bruford/Steve Howe/Chris Squire) – 10:50
I. «Cord of Life»
II. «Eclipse» (Jon Anderson/Bill Bruford/Steve Howe)
III. «The Preacher The Teacher»
IV. «Apocalypse»


=== CD 2 ===
«Mind Drive» (Jon Anderson/Chris Squire/Alan White/Steve Howe/Rick Wakeman) – 18:37
«Foot Prints» (Jon Anderson/Chris Squire/Alan White/Steve Howe) – 9:07
«Bring Me to the Power» (Jon Anderson/Steve Howe) – 7:23
«Children of Light» – 6:03
«Children of Light» (Jon Anderson/Vangelis/Chris Squire)
«Lifeline» (Rick Wakeman/Steve Howe)
«Sign Language» (Steve Howe/Rick Wakeman) – 3:28


== Personell ==
Jon Anderson – vokal
Chris Squire – bass, vokal
Steve Howe – gitarer, vokal
Rick Wakeman – keyboard
Alan White – trommer


== Referanser ==


== Kilder ==
Allmusic.com
Top Pop Albums 1955-2001, Joel Whitburn, 2002


== Eksterne lenker ==
(en) Keys to Ascension 2 på Discogs 
(en) Keys to Ascension 2 på MusicBrainz 
(en) Keys to Ascension 2 på AllMusic
Open Your Eyes

Open Your Eyes er det femtende studioalbumet fra progressiv rock-bandet Yes, utgitt i november 1997. Dette er det første albumet der Billy Sherwood medvirker som fulltids-medlem av bandet etter at Rick Wakeman forlot bandet tidlig i 1997. Dette er også det første albumet der Igor Khoroshev medvirker, her kun som studiomusiker.
Albumet kom på 151.-plass på Billboard 200 i USA.


== Bakgrunn ==
Opprinnelig ble innspillingene startet som et samarbeide mellom Chris Squire og Billy Sherwood, men Jon Anderson ble såpass imponert over materialet at han ønsket å synge på albumet. Etter hvert kom også Steve Howe og Alan White med i prosjektet, og man bestemte seg for at dette skulle bli det neste Yes-albumet.
Til tross for medlemmenes entusiasme for materialet, var de ikke fornøyd med sluttresultatet. Det ble ifølge Anderson og Howe for kommersielt og lett, noe de selv tok en god del av skylden for. Verken publikum eller kritikere var særlig imponert over utgivelsen, og albumet ble straks regnet som et av bandets mest forglemmelige øyeblikk, selv om det finnes enkelte lyspunkter her også.
Roger Dean står nok en gang bak platecoveret, denne gangen med et noe minimalistisk bidrag. Coveret består av den klassiske Yeslogoen i røde nyanser på sort bakgrunn.


== Sporliste ==
Alle titler skrevet av Jon Anderson, Steve Howe, Billy Sherwood, Chris Squire og Alan White.

«New State of Mind» – 6:00
«Open Your Eyes» – 5:14
«Universal Garden» – 6:17
«No Way We Can Lose» – 4:56
«Fortune Seller» – 5:00
«Man in the Moon» – 4:41
«Wonderlove» – 6:06
«From the Balcony» – 2:43
«Love Shine» – 4:38
«Somehow, Someday» – 4:47
«The Solution» – 5:26
«The Source» – 16:21 (skjult spor)Sporene «The Solution» og «The Source» er ikke delt opp, men er et 23 minutter og 47 sekunders sammenhengende spor. «The Source» består først av to minutter med stillhet, så 16 minutter og 21 sekunder med naturlyder og et lydcollage med korte a cappella-versjoner av albumets øvrige sanger.


== Personell ==
Jon Anderson – vokal
Chris Squire – bass, vokal, munnspill
Steve Howe – elektrisk og akustisk gitar, banjo, mandolin, vokal
Billy Sherwood – keyboard, gitar, vokal
Alan White – trommer, perkusjon


=== Studiomusikere ===
Igor Khoroshev – keyboard på spor 1, 4 og 5
Steve Porcaro – keyboard på spor 2


== Kilder ==
Allmusic.com Arkivert 11. februar 2010 hos Wayback Machine.
Top Pop Albums 1955-2001, Joel Whitburn, 2002


== Eksterne lenker ==
(en) Open Your Eyes på Discogs 
(en) Open Your Eyes på MusicBrainz 
(en) Open Your Eyes på Spotify 
(en) Open Your Eyes på AllMusic
The Ladder

The Ladder er det sekstende studioalbumet fra progressiv rock-bandet Yes, utgitt september 1999. Dette albumet ble ansett som Yes' definitive retur til soundet fra 1970-tallet, selv om det er meget moderne i lydmiksingen. Dette er det første albumet Igor Khoroshev medvirker som fulltids-medlem. 
Albumet kom på 99.-plass på Billboard 200 i USA og på 36.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia.


== Bakgrunn ==
Gitarist og keyboardist Billy Sherwood var hovedsakelig den som produserte det forrige albumet, Open Your Eyes, og bandet søkte nå etter en ekstern produsent og fant canadiske Bruce Fairbairn for å få objektive ører og tanker. Sherwood var nå nærmest degradert til «annen-gitarist» i bandet etter at Khoroshev tok over tangentene.  
Selv om innspillingene gikk over all forventning og alle var meget fornøyd med resultatet, endte avslutningen av albumet tragisk. Rett før de siste vokal-opptakene og den siste lydmiksingen, døde Bruce Fairbairn. Han ble funnet i sitt eget hjem av vokalist Jon Anderson, og Yes har dedisert albumet til Fairbairn.


== Sporliste ==
All musikk skrevet av Jon Anderson, Steve Howe, Billy Sherwood, Chris Squire, Alan White og Igor Khoroshev. Tekster av Jon Anderson.

«Homeworld (The Ladder)» – 9:32
«It Will Be a Good Day (The River)» – 4:54
«Lightning Strikes» – 4:35
«Can I?» – 1:32
«Face to Face» – 5:02
«If Only You Knew» – 5:43
«To Be Alive (Hep Yadda)» – 5:07
«Finally» – 6:02
«The Messenger» (En hyllest til Bob Marley)– 5:13
«New Language» – 9:19
«Nine Voices (Longwalker)» – 3:21


== Personell ==
Jon Anderson – vokal
Chris Squire – bass, vokal
Steve Howe – gitarer, vokal
Billy Sherwood – gitarer, keyboard, vokal
Igor Khoroshev – keyboard
Alan White – trommer


=== Studiomusikere ===
Randy Raine-Reusch – diverse instrumenter
Rhys Fulber – loops
Tom Colclough – altsaksofon
Tom Keenlyside – tenorsaksofon, piccolotrompet
Derry Burns – trompet
Rod Murray – trombone
Neil Nicholson – tuba


== Referanser ==


== Kilder ==
Allmusic.com
Top Pop Albums 1955-2001, Joel Whitburn, 2002


== Eksterne lenker ==
(en) The Ladder på Discogs 
(en) The Ladder på MusicBrainz 
(en) The Ladder på Spotify 
(en) The Ladder på AllMusic
House of Yes: Live from House of Blues

House of Yes: Live from House of Blues er et dobbelt konsertalbum og en konsertfilm fra progressiv rock-bandet Yes, utgitt i september 2000. Konserten i House of Blues i Las Vegas den 31. oktober 1999 (på halloween-kvelden) er dokumentert i sin helhet under turneen for albumet The Ladder. 
Dette er det siste albumet der Billy Sherwood medvirker da han forlot bandet etter turneen en stund før innspillingene ble utgitt. Dette er også det siste albumet som Igor Khoroshev spiller på. Han fikk senere i 2000 sparken på grunn av en skandale som inkluderte beskyldninger om seksuell trakassering. 
Fra slutten av 2000 fortsatte Yes som en kvartett bestående av Jon Anderson, Chris Squire, Steve Howe og Alan White. 
House of Yes: Live from House of Blues ble også utgitt på DVD med samme sporliste som på CD-utgivelsen, og begge formatene ble godt mottatt av både kritikere og Yes-fans. 


== Sporliste ==


=== CD 1 ===
«Yours Is No Disgrace» (Jon Anderson/Chris Squire/Steve Howe/Tony Kaye/Bill Bruford) – 13:04
«Time and a Word» (Jon Anderson/David Foster) – 0:58
«Homeworld (The Ladder)» (Jon Anderson/Steve Howe/Billy Sherwood/Chris Squire/Alan White/Igor Khoroshev) – 9:45
«Perpetual Change» (Jon Anderson/Chris Squire) – 10:49
«Lightning Strikes» (Jon Anderson/Steve Howe/Billy Sherwood/Chris Squire/Alan White/Igor Khoroshev) – 5:07
«The Messenger» (Jon Anderson/Steve Howe/Billy Sherwood/Chris Squire/Alan White/Igor Khoroshev) – 6:39
«Ritual – Nous Sommes Du Soleil» (Jon Anderson/Chris Squire/Steve Howe/Rick Wakeman/Alan White) – 0:59
«And You And I» (Jon Anderson; temaer av Bill Bruford/Steve Howe/Chris Squire) – 11:25
I. «Cord of Life»
II. «Eclipse» (Jon Anderson/Bill Bruford/Steve Howe)
III. «The Preacher the Teacher»
IV. «Apocalypse»


=== CD 2 ===
«It Will Be a Good Day (The River)» (Jon Anderson/Steve Howe/Billy Sherwood/Chris Squire/Alan White/Igor Khoroshev) – 6:29
«Face to Face» (Jon Anderson/Steve Howe/Billy Sherwood/Chris Squire/Alan White/Igor Khoroshev) – 5:32
«Awaken» (Jon Anderson/Steve Howe) – 17:35
«I've Seen All Good People» – 7:28
«Your Move» (Jon Anderson)
«All Good People» (Chris Squire)
«Cinema» (Jon Anderson/Chris Squire/Alan White/Trevor Rabin/Tony Kaye) – 1:58
«Owner of a Lonely Heart» (Jon Anderson/Chris Squire/Trevor Rabin/Trevor Horn) – 6:04
«Roundabout» (Jon Anderson/Steve Howe) – 7:43


== Personell ==
Jon Anderson:  vokal
Chris Squire:  bass, vokal
Steve Howe:  gitarer, vokal
Igor Khoroshev:  keyboard
Billy Sherwood:  gitar, vokal
Alan White:  trommer


== Eksterne lenker ==
(en) House of Yes: Live from House of Blues på Discogs 
(en) House of Yes: Live from House of Blues på MusicBrainz
Keystudio

Keystudio er et samlealbum utgitt i 2001 av det engelske progressiv rock-bandet Yes, bestående av samlingen av studioinnspillingene som første gang ble utgitt på albumene Keys to Ascension og Keys to Ascension 2. Den eneste forskjellen fra de originale utgivelsene, er en litt annerledes lydmiksing på låten «Children of the Light». Her er en lengre intro, «Lightning», byttet inn for det første vokale verset på Keys 2-versjonen.
Rick Wakeman ønsket allerede under innspillingen av låtene å utgi de på et eget album med tiltenkt tittel Know.


== Sporliste ==
«Foot Prints» (Anderson/Squire/Howe/White) – 9:09
«Be the One» (Anderson/Squire/Howe) – 9:51
«The One» (Anderson/Squire)
«Humankind» (Anderson/Squire)
«Skates» (Howe)
«Mind Drive» (Anderson/Squire/White/Howe/Wakeman) – 18:38
«Bring Me to the Power» (Anderson/Howe) – 7:25
«Sign Language» (Howe/Wakeman) – 3:25
«That, That Is» (Anderson/Howe/Squire/White) – 19:15
«Togetherness» (Howe)
«Crossfire» (Anderson/Squire)
«The Giving Things» (Anderson/Howe)
«That Is» (Anderson/Squire)
«All in All» (Anderson/White)
«How Did Heaven Begin» (Anderson/Howe/White)
«Agree to Agree» (Anderson/Squire)
«Children of Light» – 6:34
«Lightning» (Wakeman)
«Children of Light» (Anderson/Vangelis/Squire)
«Lifeline» (Wakeman/Howe)


== Personell ==
Jon Anderson: vokal, synth-gitar (på spor 3), harpe
Steve Howe: gitarer, 6-strengers bass (på spor 2), vokal
Chris Squire: bass, vokal
Rick Wakeman: keyboard
Alan White: trommer, vokal


== Se også ==
Keys to Ascension
Keys to Ascension 2


== Eksterne lenker ==
(en) Keystudio på Discogs 
(en) Keystudio på MusicBrainz 
Yescography
Magnification

Magnification er det syttende studioalbumet fra det engelske progressiv rock-bandet Yes, utgitt i september 2001. Det er bandets første nye album på 2000-tallet, og det andre i deres karriere der de benytter et symfonisk orkester. Første gang var på albumet Time and a Word fra 1970. Dette albumet viste seg å være et av bandets aller beste utgivelser de seneste årene.
Etter at medlemmene Billy Sherwood og Igor Khoroshev forlot bandet i 2000, ble det gjort forsøk på å få med Rick Wakeman i Yes igjen. Da han takket nei, valgte de å fortsette uten fast keyboardist. Under innspillingen kontaktet de filmmusikkkomponisten Larry Groupé, og han orkestrerte den delen av musikken som ellers ville blitt spilt av en keyboardist.
Magnification fikk en god mottakelse av både kritikere og publikum, og salget var relativt bra. Albumet kom på 186.-plass på Billboard 200 i USA og på 71.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia.


== Sporliste ==
Alle titler skrevet av Jon Anderson, Chris Squire, Steve Howe og Alan White.

«Magnification» – 7:16
«Spirit of Survival» – 6:02
«Don't Go» – 4:27
«Give Love Each Day» – 7:44
«Can You Imagine» – 2:59
«We Agree» – 6:30
«Soft as a Dove» – 2:17
«Dreamtime» – 10:46
«In the Presence of» – 10:24
«i) Deeper»
«ii) Death of Ego»
«iii) True Beginner»
«iv) Turn Around and Remember»
«Time Is Time» – 2:09


=== Bonus-CD fra 2002 (begrenset opplag) ===
«Deeper (In the Presence of)» (konsertopptak) – 11:18
«The Gates of Delirium» (konsertopptak) – 23:47
«Magnification» (konsertopptak) – 7:44
CD-ROM-spor inneholdende:
Jon Anderson Video-intervju
«Don't Go» (musikkvideo)
«The Gates of Delirium» (konsertvideo)


=== Ny-utgivelse fra 2004 (dobbel-CD) ===


==== CD 1 ====
«Magnification» – 7:16
«Spirit of Survival» – 6:02
«Don't Go» – 4:27
«Give Love Each Day» – 7:44
«Can You Imagine» – 2:59
«We Agree» – 6:30
«Soft as a Dove» – 2:17
«Dreamtime» – 10:46
«In the Presence of» – 10:24
«i) Deeper»
«ii) Death of Ego»
«iii) True Beginner»
«iv) Turn Around and Remember»
«Time Is Time» – 2:09


==== CD 2 ====
«Close to the Edge» (konsertopptak) – 20:04
«Long Distance Runaround» (konsertopptak) – 3:44
«The Gates of Delirium» (konsertopptak) – 22:41


== Personell ==
Jon Anderson: vokal og gitarer
Chris Squire: bass og vokal
Steve Howe: akustisk gitar, elektrisk gitar, Pedal steel-gitar, mandolin og vokal
Alan White: trommer, perkusjon, piano og vokalsymfoniorkester med dirigent Larry Groupé


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Magnification på Discogs 
(en) Magnification på MusicBrainz 
(en) Magnification på Spotify 
(en) Magnification på AllMusic
Ingemund Berulvson

Ingemund Berulvson (født 1900 i Grimstad, død 1976 i Kristiansand) er en norsk billedhugger som bodde og hadde sitt atelier i Kristiansand gjennom 45 år. Han ble utdannet ved Statens håndverk- og kunstindustriskole under Torbjørn Alvsåker fra 1922 til 1924 og på Statens kunstakademi som elev av Wilhelm Rasmussen fra 1924 til 1926. Han fikk også veiledning hos Antoine Bourdelle i Frankrike.
Berulvsons skulpturer, byster og krigsminnesmerker finnes blant annet i Kristiansand, Lillesand, Vestre Moland og Evje, hvor også hans siste arbeid, en statue av Jørgen Løvland, ble avduket i 1976. Alt i alt produserte Berulvson rundt 50 skulpturer, majoriteten var portrettbyster i bronse.
Berulvson og flere fra hans kull deltok i skulpturutsmykningen av Nidarosdomen. 


== Enkelte arbeider ==
Tjuvfiskeren, parkskulptur i bronse (1934, oppsatt ved Kristiansand stasjon i 1951. Flyttet til Ravnedalen i 2015)
«Minnesmerke over falne fra Oddernes 1940 – 45», (oppsatt 1949)
Målet er nådd, minneskulptur i bronse på Kristiansand stadion (modellert etter Haakon Tranberg)
Camilla Collett, skulptur i bronse, (oppsatt i 1964 i Tresse ved Christiansholm festning)
Gutt med fisk, parkskulptur i bronse, (oppsatt ved Myren gård, 1972)


== Referanser ==
Antoine Bourdelle

Émile Antoine Bourdelle (født 30. oktober 1861 i Montauban i Frankrike, død 1. oktober 1929 i Le Vésinet, en forstad til Paris) var en fransk billedhugger og lærer. I mange år arbeidet han også som assistent til Auguste Rodin.
Gjennom sitt virke som lærer fikk han stor innflytelse på billedhuggere fra en lang rekke europeiske land, USA og Japan som studerte og fikk veiledning av Bourdelle.
Blant de norske billedhuggerne som studerte hos Bourdelle var Aimée Collett Bang Døhlen, Ingemund Berulvson, Nic Schiøll, Rolf Lunde, Hanna Jessen, Stinius Fredriksen og Ståle Kyllingstad.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Luigi Carluccio: The sacret and profane in Symbolist art. AGO, Toronto 1969 (utstillingskatalog, Art Gallery of Ontario, 1. november - 26. november 1969).


== Eksterne lenker ==
(en) Antoine Bourdelle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Antoine Bourdelle – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Gustaf Fröding-selskapets lyrikkpris

Gustaf Fröding-selskapets lyrikkpris (svensk:Gustaf Fröding-sällskapets lyrikpris) er en årlig litterær pris på 25 000 kroner (2007).


== Prisvinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Frödingsällskapet lyrikpriset
Lotten von Kræmers pris

Lotten von Kræmers pris er en svensk litterær pris på 150 000 SEK (2016) som deles ut av Samfundet De Nio. Prisen ble innstiftet i 1984 og er oppkalt etter forfatteren Lotten von Kræmer.


== Prisvinnere ==
1984 Erik Hjalmar Linder
1985 Erik Mesterton
1986 Harry Järv
1987 Bengt Holmqvist
1988 Ulf Linde
1989 Sven Stolpe
1990 Per Erik Wahlund
1991 Eva Adolfsson
1992 Torsten Ekbom
1993 Jan Olov Ullén
1994 Ying Toijer-Nilsson
1995 Olof Lagercrantz
1996 Staffan Söderblom
1997 Ronny Ambjörnsson
1998 Göran Rosenberg
1999 Sven Lindqvist
2000 Peter Englund
2001 Karin Johannisson
2002 Birgitta Holm
2003 Sigrid Kahle
2004 Ebba Witt-Brattström
2005 Sven-Eric Liedman
2006 Cecilia Lindqvist
2007 Carina Burman og Carl-Henning Wijkmark
2008 Carl-Göran Ekerwald og Gunnar Fredriksson
2009 Elisabeth Mansén
2010 Peter Handberg
2011 Beata Arnborg
2012  Ingrid Elam
2013 Anna Williams
2014 Åsa Moberg og Ingeborg Nordin Hennel
2015 Håkan Håkansson og Lena Kåreland
2016 Kristoffer Leandoer
2017 – Görel Cavalli-Björkman
2018 – Per Wirtén
2019 – Anna-Karin Palm og Anna Nordlund
2020 – Ulrika Knutson


== Referanser ==
Skjønnhaug skole

Skjønnhaug skole er en barneskole (1-7-skole) som ligger i bydel Alna i Oslo. Skolen ble bygd i 1978 og har ca. 40 ansatte og 220 elever. Skolen har kulturell kapital fra 35 ulike nasjoner.
Skolen består av fem bygg. A-bygget er for de minste elevene, Paviljongen er for syvende trinn, mens resten av elever, administrasjon og ledelse er lokalisert i det største bygget, B-bygget. Skolen har også egen gymsal og SFO-bygg.


== Rektorer ==
-2016: Ellen Johanne Sundby (til Vestli skole)
2016-2020: Bente Blaker
2020-: Marit Spjelkevik Håberg


== Eksterne lenker ==
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 7. februar 2018.
Skolens hjemmeside
Biopolymer

Biopolymerer er polymerer som lages av levende organismer.


== Anvendelser ==
Noen biopolymerer kan anvendes som bioplast, som for eksempel polymelkesyre (PLA) og poly-3-hydroksybutyrat.


== Eksempler på biopolymerer ==
Ulovfestet rett

Ulovfestet rett er gjeldende rett som ikke er lovfestet. Til forskjell fra skrevne rettsregler som vedtas av kompetent myndighet gjennom formelle prosedyrer, skapes den ulovfestede retten gjennom praksis, dels gjennom avgjørelser fra domstolene, men også gjennom sedvanerett. 
Ulovfestet rett skapes av domstolene gjennom rettskapende virksomhet. Domstolene avsier i enkelte tilfelle dommer som bygger på rettsregler som ikke er lovfestet.  En enkelt dom er sjeldent tilstrekkelig til å etablere ulovfestet rett, selv om utviklingen oftere viser dommer som skaper selvstendig ny rett.
Et klassisk eksempel på domstolenes rettskapende virksomhet er reglene om ulovfestet objektivt ansvar som i sin helhet ble skapt av Høyesterett. Gjennom en serie dommer fra Lysakerdommen (Rt 1875, s 330) til Vannledningsdommen (Rt 1905, s 715) fastla og utvilket Høyesterett innhold og vilkår for objektivt ansvar.  
Et eksempel på ulovfestet rett skapt ved en enkelt dom er Sykejournaldommen (Rt. 1977 s. 1035), hvor en pasient fikk medhold i sitt krav om utlevering av sin egen pasientjournal.  Førstevoterende i Høyesterett bygget sin avgjørelse på alminnelige rettsgrunnsetninger:
«Etter en samlet vurdering av sykejournalen, og for øvrig på grunnlag av en interesseavveining som jeg kommer tilbake til, er jeg kommet til at det må følge av alminnelige rettsgrunnsetninger at den pasient i utgangspunktet har rett til å gjøre seg kjent med den sykejournal som gjelder ham selv.»
Retten til utlevering av journal ble senere lovfestet i legeloven § 46 og i tannlegeloven § 43.
Ulovfestet rett skapes også gjennom sedvanerett. Det er et krav at sedvanen har fast og lang tids praksis, at sedvanen er blitt oppfattet som bindende og kan rettshåndheves.  Sedvanerett har tilsvarende betydning som lovfestet rett, og kan også endre eller oppheve lovfestet rett. 
Noen av de grunnleggende prinsipper som Kongeriket Norges konstitusjon bygger på, så som parlamentarisme, er ikke lovfestet i Grunnloven, men bygger på ulovfestet rett gjennom konstitusjonell sedvanerett.
Legalitetsprinsippet, det fundamentale prinsipp om at inngrep i borgernes rettssfære krever hjemmel i lov var heller ikke lovfestet i norsk rett før det ble tatt inn i Grunnloven i 2014. Enkelte bestemmelser i Grunnloven, så som § 99, vern mot fengsling, og § 102 vern mot vilkårlige husundersøkelser, krever hjemmel i lov for å gripe inn mot borgernes vernede interesser. I norsk rett har dette ulovfestede prinsippet Grunnlovs rang.
Grunnlovens § 96, om at ingen kan dømmes uten etter lov innebærer at ingen kan straffedømmes etter ulovfestet rett. 
Omfanget av ulovfestet rett varierer med de ulike lands rettssystemer, og myndighetenes vilje til lovregulering.  Norge har et relativt begrenset omfang ulovfestet rett i forhold til Storbritannia og USA hvor rettssystemet bygger på "common law", dvs at rettsreglene fastlegges gjennom dommer.
Kutyme

Kutyme er skikk eller sedvane. 
I handelsforhold som er så kjent og vanlig at det utgjør en rettsregel som slår igjennom også i forhold til deklaratorisk lov.  Etter hvert som de fleste lovregler i norsk rett er gjort preseptoriske, er ordet kutyme omdefinert til å bety skikk og bruk i vid forstand.


== Se også ==
Presedens


== Referanser ==
Jan Helge Solbakk

Jan Helge Solbakk (født 13. juni 1956) er en norsk lege, teolog og professor i medisinsk etikk ved Universitetet i Oslo.
Han studerte først kjemi og matematikk ved NTNU 1976-78, og ble utdannet cand. med. i 1987 og cand. theol. i 1989, begge deler ved UiO. I 1993 ble han dr. philos. ved UiO.
Solbakk var studentstipendiat ved Albert Schweitzer-arkivet i Strasbourg 1983-1984 (Schweitzer var forøvrig også både lege og teolog), fransk statsstipendiat i teologi ved Université de Strasbourg 1985-1986, studentstipendiat i medisinsk etikk ved Institutt for allmennmedisin ved UiO 1986-1987 og utdanningsstipendiat samme sted 1988-1989.
Han har vært ansatt i Rådet for medisinsk forsknings etikkutvalg, senere Den nasjonale forskningsetiske komité for medisin i Norges forskningsråd. Han har undervist i medisinsk etikk ved UiO siden 1989, og ble professor II i medisinsk etikk ved Universitetet i Tromsø i 1994 (til 1996). I 1996 ble han professor II i medisinsk vitenskapsteori og etikk ved Universitetet i Bergen, og har siden 1996 vært professor ved Senter for medisinsk etikk ved UiO (fast ansatt 1998). Han ledet senteret fra 1996 til 2007.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Jan Helge Solbakk i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Oton Župan

Må ikke forveksles med den slovenske dikteren Oton ŽupančičOton Župan var en jugoslavisk turner. 
Han deltok i VM i Lyon i Frankrike i 1926, der Jugoslavia vant sølv i lagkonkurransen, bak Tsjekkoslovakia. Župan vant ingen individuelle medaljer.
Belgisk hare

Belgisk hare er en kaninrase. Rasen stammer fra Belgia, og i 1875 ble den avlet fram som en egen rase. 
Denne kaninrasen skal ligne på en hare, den skal være høy, slank og elegant.


== Eksterne lenker ==
(en) Belgian Hare – kategori av bilder, video eller lyd på Commons