jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Galleri Haaken

Galleri Haaken (etablert 1961) er et galleri for samtidskunst. Galleriet ble grunnlagt av kunsthandler og kunsthistoriker Haaken Christensen (1924–2008), som et av Norges første kommersielle gallerier for samtidskunst. 
Galleriet åpnet i Rosenborggata i Oslo, med en utstilling av Pablo Picassos 45 linoleumstrykk etter det berømte maleriet Guernica. Galleriet ligger i dag på Tjuvholmen. Av nasjonale kunstnere som har fått innpass finner vi Knut Rose, Johannes Rian, Ole Rinnan, Ørnulf Opdahl, Terje Ythjall, Nico Widerberg og Jens Johannessen, og i nyere tid blant annet de norske kunstnerne Sverre Malling, Aurora Passero, Ida Lorentzen og Ørnulf Opdahl.
Galleri Haaken drives i dag av Fredrik Nergaard.


== Eksterne lenker ==
Galleri Haaken, hjemmeside
Zhuang (folk)

Zhuang (kinesisk: 壮族 eller 壯族, pinyin: Zhuàngzú) er navnet på et taifolk som for det meste er bosatt i Den autonome region Guangxi Zhuang sør i Folkerepublikken Kina. De er regnet med i Folkerepublikken Kina som en offentlig anerkjent nasjonal minoritet. Med over 16 millioner mennesker (folketellignen i 2000) er de det nest største folket i Kina etter hankineserne, og dermed landsets største minoritetsfolk. Deres språk kalles også  zhuang. Zhuangologi er det vitenskapelige studiet av zhuangesisk historie, språk og kultur.


== Historie ==
Zhuangfolket er et av Sørkinas eldste folk. Forfedrene deres var grunnleggerne av riket Nanyue / Nam Việt (207–111 f.Kr.). Zhuangfolket var aktivt med på Taipingopprøret (1850–1864), på opprettelsen av sovjetområdene i Zuojiang og Yujiang (1927–1937) og på dannelsen av Det kinesiske kommunistpartis 7. og 8. Røde armé.


== Kultur ==


=== Språk ===
Språket zhuang ble opprinnelig skrevet med kinesisk skrift, men senere ble det latinske alfabetspråk tatt i bruk, med de tilpasninger som også gjelder for vietnamesisk språk (Vietnam og Guangxi er tilgrensende områder).


=== Religion ===
De fleste zhuang praktiserer en tradisjonell animistisk og forfedreorientert religion. Det finnes imidlertid også kristne, buddhister og muslimer blant dem i Guangxi.


== Etymologiske anmerkninger ==
Navnet zhuang ble tidligere skrevet 獞.  Dette tegnet har til venstre radikaltegnet "dyr", et tegn som også kan ha en negativ undertone i noen sammenhenger. Tegnet ble faktisk oppfattet som nedsettende, og i 1949 ble det erstattet med 僮, med radikaltegnet for menneske til venstre. Senere er det blitt erstattet med tegnet 壯. Dette er et skrifttegn som betyr fast etter sterk.


== Geografi ==

Ved folketellingen i 2000 kom man til 16.178.811 zhuang. De bodde for det meste i den autonome region Guangxi Zhuan (91,4%); dessforuten finnes de også særlig i provinsene Yunnan (6,5%), Guangdong (1%) og Guizhou. De har forøvrig migrert til en rekke store og små byer over hele landet. 
Det finnes også zhuangfolk i Vietnam. Der er de definert som flere mindre grupper som alle er nasjonalt anerkjente minoriteter: Tay (over 1,4 mill.), nung (over 800 000), san chay (ca. 140 000) og giay (38 000). Ytterligere drøye 6 000 giay bor i Laos.


== Utbredelse i Folkerepublikken Kina på fylkesnivå (2000) ==
Her medtas kun verdier på over 0,10%.


== Fotnoter ==
Korshøyden

Korshøyden (litauisk: Kryžių kalnas) i nærheten av Šiauliai i Litauen er en samling kors av forskjellige størrelser. Korshøyden ble i Sovjet-tiden jevnet med jorden med bulldoser, men vokste raskt opp igjen. 
Antall kors er vanskelig å fastslå. Souvenirselgere på gaten selger kors som man kan legge igjen.


== Historie ==

Stedet har gjennom tidene blitt et symbol på den litauiske katolisismens fredelige utholdenhet, til tross for trusler den har stått overfor gjennom historien. Etter den tredje deling av polsk-litauiske samveldet i 1795 ble Litauen en del av russiske imperiet. Korshøydens opprinnelse er knyttet til to mislykte opprør av polakker og litauere mot russiske myndigheter, novemberoppstanden i 1831 og januaroppstanden i 1863. Etter opprørene begynte familier som ikke kunne finne likene av døde opprørere å sette opp symbolske kors på stedet til en tidligere bygdeborg.
Da den gamle politiske strukturen i Øst-Europa falt fra hverandre i 1918, erklærte Litauen igjen sin uavhengighet. I denne perioden ble Korshøyden brukt som et sted for litauere å be for fred for sitt land, og for de kjære de hadde mistet i løpet av den litauiske uavhengighetskrig.
Stedet fikk igjen en spesiell betydning i årene 1944-1990, da Litauen var okkupert av Sovjetunionen. Litauerne fortsatte å reise til Korshøyden og legge igjen sine hyllester, og brukte det til å vise sin troskap til sin opprinnelige identitet, religion og kulturarv. Det var et sted for  fredelig motstand, selv om sovjeterne jobbet hardt for å fjerne nye kors, og bulldozet stedet minst tre ganger (medregnet forsøk i 1963 og 1973). Det gikk også rykter om at myndighetene planla å bygge en demning i den nærliggende elva Kulvė, ei sideelv til Mūša, slik at høyden ville bli liggende under vann.Den 7. september 1993, besøkte pave Johannes Paul II Korshøyden, og erklærte det et sted for håp, fred, kjærlighet og offer. I 2000 ble et fransiskansk kloster åpnet i nærheten. Dets interiør trekker linjer til La Verna, fjellet der Frans av Assisi mottok sine stigmata. Korshøyden ligger ikke under noens jurisdiksjon, og folk står dermed fritt til å bygge kors som det måtte passe dem.


== Populærkultur ==
Stedet forekommer i Jo Strømgrens film Mot Moskva samt i filmatiseringen av Henning Mankells bok Hundene i Riga


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hill of Crosses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kryžių kalnas – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Tale av Johannes Paul II (engelsk)
Reiseguide fra Pilotguides.com (engelsk)
Reiseinntrykk (engelsk)
Strømgren kompani om filmen Mot Moskva
Welwyn Wilton Katz

Welwyn Wilton Katz (født 7. juni 1948) er en kanadisk barnebokforfatter, bosatt i Toronto.
Hun er utdannet matematikklærer, men har skrevet på fulltid siden 1977. Hun har vært redaktør av Canadian author i to år, og er engasjert i rollespill. Hun mottok i 1994 Vicky Metcalf Award, og i 1988 Governor General's Award. Hun har vært nominert til Governor General's Award ytterligere tre ganger. 
På norsk finnes Falskt ansikt (1990) (False face, 1987)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hennes hjemmeside
Insar (by)

Insar (russisk: Инса́р) er en by i Republikken Mordovia i Russland. Den ligger ved samløpet av de mindre elvene Issa og Insarka, rundt 70 km sørvest for Saransk. Innbyggertall: 8 951 (folketelling 2002), 9 275 (folketelling 1989).
Den ble grunnlagt i 1648 som en festning og en posad. Byrettigheter ble innvilget i 1780. I 1926 ble den nedgradert til landlig bosetning, men fikk igjen bystatus i 1958.


== Referanser ==
Alain Penz

Alain Penz (født 30. oktober 1947 i Saint-Gervais-les-Bains) er en tidligere fransk alpinist.
I verdenscupen vant han fem renn (fire i slalåm og ett i storslalåm), og i sesongene 1968/69 og 1969/70 ble han nummer fem i sammendraget. Han vant slalåmcupen i 1969/70, på like mange poeng som Patrick Russel og Henri Bréchu.
Hans fremste OL-resultater var en åttendeplass i slalåm i 1968 og en niendeplass i storslalåm i 1972. Han vant heller ingen VM-medaljer, best her var en femteplass i slalåm og en niendeplass i storslalåm under VM 1970.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alain Penz – Olympedia 
(en) Alain Penz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alain Penz – FIS (alpint) 
(en) Alain Penz – ski-db.com
Henri Bréchu

Henri Bréchu (født 1. desember 1947 i Gap) er en tidligere fransk  alpinist.
I løpet av karrieren vant han ett verdenscuprenn i slalåm. Hans beste sammenlagtplassering er en 11.-plass fra sesongen 1969/70. Denne sesongen delte han seieren i disiplincupen i slalåm med landsmennene Alain Penz og Patrick Russel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henri Bréchu – FIS (alpint) 
(en) Henri Bréchu – ski-db.com
Johan Theorin

Johan Theorin (født 1963 i Göteborg) er en svensk journalist og forfatter.
Theorin debuterte i 2007 med kriminal- og spøkelsesromanen Skumtimmen, som ble belønnet med Svenska Deckarakademins debutant-diplom og britiske Crime Writers' Associations New Blood Dagger. Romanen, tenkt som første bind i en tetralogi, er solgt til 20 land. Oppfølgeren Nattfåk (2008) ble belønnet med Svenska Deckarakademins pris för bästa svenska kriminalroman og Glassnøkkelen for beste nordiske kriminalroman.


== Bibliografi ==
Skumtimmen (2007)
Nattfåk (2008)
Blodläge (2010)
Sankta Psyko (2011)
Rörgast (2013)


=== Oversettelser til norsk ===


== Priser og utmerkelser ==
Svenska Deckarakademins debutant-diplom 2007, for Skumtimmen
SKTFs pris-årets forfatter 2008
Svenska Deckarakademins pris för bästa svenska kriminalroman 2008, for Nattfåk
Catahyaprisen 2008, for novellen "Endast jag är vaken"
BMF-plaketten 2008
Glassnøkkelen 2009, for Nattfåk
The New Blood Dagger 2009, for Echoes from The Dead (Skumtimmen)
The International Dagger 2010, for The Darkest Room (Nattfåk)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Johan Theorin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Johan Theorin hos forlaget Wahlström & Widstrand
Ölandsbladet: Om Theorins bakgrunn og debutboken Arkivert 28. oktober 2007 hos Wayback Machine.
Svenska Dagbladet: Om Theorins bakgrunn og debutboken
Novellen "Endast jag är vaken"
Eirik Stubø

Eirik Aasan Stubø (født 16. juni 1965 i Narvik) er en norsk regissør og teatersjef.
Han er sønn av jazzmusikeren Thorgeir Stubø og bror til Kjersti Stubø og Håvard Stubø, begge jazzmusikere, og studerte til magistergrad i filosofi ved Universitetet i Tromsø, samt ved Statens Teaterhøgskoles regilinje (1995). Derpå var han teatersjef ved Rogaland Teater (høsten 1997–2000) og Nationaltheatret (2001– desember 2008). Videre sitter han i Komiteen for Den internasjonale Ibsen-prisen.
Ved siden av arbeidet som teatersjef har Stubø opprettholdt en regissørkarriere med hovedfokus på moderne dramatikk. Når han avgår som teatersjef skal han blant annet arbeide i Norge, USA, Tyskland, Hellas, Sverige samt Ungarn.
Fra 2015 til 2019 var han teatersjef ved den svenske nasjonalscenen Dramaten. Han kom da fra stillingen som sjef for Stockholms Stadsteater.


== Utmerkelser ==
OBIE Award for Vildanden (USA, 2007).  Stykket oppført i New York i (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Eirik Stubø i Store norske leksikon
(en) Eirik Stubø på Internet Movie Database 
(no) Eirik Stubø hos Nationaltheatret
Henri Duvillard

Henri Duvillard (født 23. desember 1947 i Megève) er en tidligere fransk alpinist. 
Duvillards verdenscupkarriere varte fra starten i 1967 til sesongen 1972/73. Han vant i alt seks renn, inkludert det prestisjefylte utforrennet i Lauberhorn. To ganger ble han nummer to sammenlagt i verdenscupen, i 1971 og 1972. Han vant seks enkeltrenn i løpet av karrieren (tre i utfor, to i storslalåm, ett i slalåm).


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henri Duvillard – Olympics.com 
(en) Henri Duvillard – Olympic.org 
(en) Henri Duvillard – Olympedia 
(en) Henri Duvillard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Henri Duvillard – FIS (alpint) 
(en) Henri Duvillard – ski-db.com
Obie Award

Obie Award eller Off-Broadway Theater Award er en amerikansk teaterpris som blir utdelt årlig av avisen The Village Voice til personer og grupper tilknyttet teatrene på Off-Broadway. Prisen ble etablert i New York i 1956 og er et motstykke til Tony Award, som belønner Broadway-stykkene. Det deles blant annet ut i kategoriene scenekunst, direksjon, produksjon. De norske Morten Gunnar Larsen (1995), Eirik Stubø (2007) og Kirjan Waage/Wakka Wakka Productions (2011) har mottatt prisen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Obie Award – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Guttegruppe

En guttegruppe, eller et boyband, er en betegnelse for en vokalgruppe som består utelukkende av gutter eller unge menn som har hovedvekt på sang og koreografert dans. 
Som oftest spiller medlemmene ikke instrumenter selv, men det finnes unntak. I mange tilfeller er en visuell stil med musikkvideoer og idolbilder en viktig del av deres image, gjerne nøye planlagt og tilrettelagt av en eller flere talentmanagere. Vanligvis framfører guttegruppene sentimental pop til elektronisk akkompagnement med et mål om rask kommersiell suksess og den primære målgruppen er som regel tenåringsjenter.
Musikkmagsinet Billboard mener at en definisjon av guttegruppe i videste forstand også kan inkludere tidlig The Beatles, som i starten av karrieren la stor vekt på image og hadde en stor overvekt av tenåringsjenter som tilhengere. Musikknettstedet Udiscovermusic nevner også blant andre The Beach Boys, The Monkees og Maroon 5 som band med en tilsvarende karrierestart, men at disse heller ikke kan kategoriseres som typiske guttegrupper.


== Kjente guttegrupper ==
a1
5ive
Backstreet Boys (USA)
Jonas Brothers
Bangtan Boys (Korea)
Bay City Rollers (1970-årene)
Blue (England)
Boyzone (Irland)
Jackson 5
Kobojsarna
New Kids on the Block
*NSYNC
O-Town (USA)
O-Zone
One Direction
Take That
Touché (Tyskland)
The Wanted
Thirty Seconds to Mars
Westlife (Irland)


== Referanser ==


== Kilder ==
«The 21 Best Boy Bands of All Time, Ranked» hos teenvogue.com
«Scandalous Facts About Boy Bands» hos factinate.com
Hanns Katz

Hanns Katz (født 1882 i Karlsruhe, død 1940 i Johannesburg, Syd-Afrika) var en tysk tegner og maler av jødisk opphav. Han laget arbeider i olje, akvarell, pastell og kull.
Han deltok i flere større utstillinger i mellomkrigstidens Tyskland, bl a. i Berlin, Düsseldorf, Frankfurt am Main og München. Han ble erklært entartet av naziregimet og emigrerte til Sørafrika i 1936. Tre bilder er i beslagoversikten.Kunstgalleriet Lawrence Adler i Johannesburg holdt retrospektivutstilling for ham 1940 og minneutstilling i 1961. I Europa er han stort sett glemt.


== Referanser ==
Therese Bjørneboe

Eva Therese Bjørneboe (født 1. mars 1963) er en norsk redaktør og teateranmelder. I årene 1983 – 1985 var Bjørneboe redaktør for Rød Ungdoms tidsskrift Rute 80, og fra 1994 til 1996 kulturredaktør i Klassekampen.
Hun er teateranmelder i Aftenposten, fra 1998 redaktør for Norsk Shakespeare- og teatertidsskrift, og har sittet i styret for Det norske Shakespeareselskap, der hun i 2014 ble utnevnt til æresmedlem. Hun  er cand. philol.
Bjørneboe er gift med forfatteren Dag Solstad. Hun er datter av Jens Bjørneboe og søster av Suzanne og Marianne Bjørneboe.
Eva Therese Bjørneboe ble i 2011 tildelt Willy Brandt-prisen og fikk i 2019 Norsk kulturråds ærespris.


== Utgivelser ==
Jens Bjørneboe. Utvalgte essays (Pax forlag, 1989). Redaktør
Jens Bjørneboe. Brev i utvalg (Pax forlag, 2006). Redaktør sammen med Tore Rem.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Therese Bjørneboe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Therese Bjørneboe hos Sceneweb
Ernst Gräfenberg

Ernst Gräfenberg (født 26. september 1881 i Adelebsen nær Göttingen, Tyskland, død 28. oktober 1957 i New York, USA) var en tysk lege og forsker. Han er kjent for å ha utviklet kobberspiralen (IUD) og for hans studie om kvinnens orgasme. I 1981, hundre år etter hans fødsel, ble G-punktet oppkalt etter ham.
Han tjenestegjorde som medisinsk offiser under første verdenskrig og ble tildelt Jernkorset.
Gräfenberg hadde jødisk bakgrunn, noe som skapte problemer for ham etter at nazistene tok makten i Tyskland. Han ble fengslet i 1937 etter å ha smuglet et verdigfullt frimerke ut av landet. Han fikk omsider hjelp av den amerikanske sykepleieren og samlivsrådgiveren Margaret Sanger slik at han ble løslatt. I 1940 flyttet han til New York hvor han åpnet en legepraksis.


== Bibliografi ==
The Role of Urethra in Female Orgasm 1950


== Referanser ==
Kulltegning

Kulltegninger er tegninger laget ved å stryke av mykt trekull mot en ru overflate. Vanligvis blir dette gjort ved hjelp av kullstift og papir.Tilgjengeligheten av materialer, tilsier at arbeidsmåten har førhistoriske røtter, men at de fleste tidlige arbeider er smuldret eller regnet vekk. En del velbevarte hulemalerier på stein, er laget med kull, blandet med fett for å bedre holdbarheten.
Mange malere lager skisser i kull på lerretet før de maler over med olje- eller akrylfarger. Kulltegninger, gjerne på billig papir, er også vanlige ved intensive krokitimer. Enkelte kunstnere har kull som sitt foretrukne medium.
Selv om kullet gir svart avfarging, er der flere måter å få fram gråtoner på. Ofte strykes svertingen ut med fingrene, eller med en papirstubb eller tortillon.
Kulltegninger må fikseres. Eldre fiksativer (spritfortynnet skjellakk) ser ut til å ha medført gulning uten at det har gått ut over verket forøvrig.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ray Smith: Kunstnerens håndbok side 100 - 105. ISBN 82 512 0308 2
Stenose

Stenose (Latin: stenosis, flertall: stenoses; fra Gammelgresk στένωσις, "forsnevring") er en medisinsk betegnelse for en forsnevring i en blodåre eller annet tubulært organ. En sådan forsnevring kan i noen tilfeller også benevnes som en striktur, som for eksempel ved uretra-striktur.


== Årsaker ==
aterosklerose forårsakende stenose i arterier.
fødselsedefekter
iskemi
infeksjon
neoplasme
inflammasjon
iatrogen, for eksempel etter strålebehandling
spinal stenose
Roxar

Roxar ASA er et internasjonalt teknologiselskap innen olje og gassektoren. Selskapets teknologi bidrar til økt utvinning av petroleumsressurser og reduserte feltutviklingskostander. Eier er i dag Emerson Electric Company.


== Historie ==
Tidligere selskaper som i dag er en del av Roxar er Fluenta, Smedvig Technology, Multi-Fluid, og Corrocean.


== Eksterne lenker ==
Offisiell Roxar hjemmeside
Roxar på Oslo Børs
Nothing Safe: Best of the Box

Nothing Safe: Best of the Box er det første samlealbumet gitt ut av Alice in Chains. Albumet inneholder sanger fra Facelift, Alice in Chains, Sap, Dirt, og Jar of Flies.


== Sporliste ==
«Get Born Again» (Cantrell/Staley) – 5:26
«We Die Young» (demo) (Cantrell) – 2:28
«Man in the Box» (Cantrell/Kinney/Staley/Starr) – 4:46
«Them Bones» (Cantrell) – 2:30
«Iron Gland» (Cantrell) – 0:43
«Angry Chair» (Staley) – 4:46
«Down in a Hole» (Cantrell) – 5:37
«Rooster» (Live) (Cantrell) – 6:46
«Got Me Wrong» (Live) (Cantrell) – 4:24
«No Excuses» (Cantrell) – 4:15
«I Stay Away» (Cantrell/Inez/Staley) – 4:14
«What the Hell Have I» (Cantrell) – 3:57
«Grind» (Cantrell) – 4:44
«Again» (Cantrell/Staley) – 4:04
«Would?» (Cantrell) – 3:28
Music Bank

Music Bank er det andre samlealbumet til Alice In Chains. Albumet inneholder en rekke tidligere uutgitte sanger.


== Sporliste ==


=== CD 1 ===
«Get Born Again» – 5:26
«I Can't Have You Blues» – 4:01 1
«Whatcha Gonna Do» – 2:54 1
«Social Parasite» – 4:22 1
«Queen of the Rodeo» – 4:39 2
«Bleed the Freak» – 3:32 1
«Killing Yourself» – 2:38 1
«We Die Young» – 2:32
«Man in the Box» – 4:46
«Sea of Sorrow» – 5:20 1
«I Can't Remember» – 3:43
«Love, Hate, Love» – 6:26
«It Ain't Like That» – 4:38
«Confusion» – 5:44
«Rooster» – 5:47 1
«Right Turn» – 3:14
«Got Me Wrong» – 4:10


=== CD 2 ===
«Rain When I Die» – 6:02
«Fear the Voices» – 4:58 3
«Them Bones» – 2:29
«Dam That River» – 3:09
«Sickman» – 5:30
«Rooster» – 6:14
«Junkhead» – 5:11 1
«Dirt» – 5:17
«God Smack» – 3:51
«Iron Gland» – 0:44
«Angry Chair» – 4:47
«Lying Season» – 3:21 3
«Would?» – 3:28
«Brother» – 4:27
«Am I Inside» – 5:08
«I Stay Away» – 4:14
«No Excuses» – 4:16


=== CD 3 ===
«Down in a Hole» – 5:38
«Hate to Feel» – 5:16
«What the Hell Have I» – 5:57
«A Little Bitter» – 5:32
«Grind» – 4:45
«Again» – 4:02
«Head Creeps» – 6:27
«God Am» – 4:07
«Frogs» – 8:17
«Heaven Beside You» – 5:29
«Nutshell» – 4:29
«The Killer Is Me» – 5:18
«Over Now» – 5:53
«Died» – 6:06 31: Demo – tidligere uutgitt
2: Konsertopptak – tidligere uutgitt
3: Tidligere uutgitt sang
Miranda de Ebro

Miranda de Ebro er en by i den spanske provinsen Burgos. Byen ligger ved elven Ebro. Byen har industri.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Miranda de Ebro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Miranda de Ebro – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Olga Segler

Olga Segler (født 31. juli 1881 i Prischt i Ukraina, død 26. september 1961 i Berlin) var et av de første ofrene for Berlinmuren og trolig også det eldste offeret som er kjent ved navn. Hun var 80 år da hun døde.
Olga Segler bodde i Bernauer Straße 34. Huset lå i Øst-Berlin, mens fortauet foran lå i Vest-Berlin. På grunn av denne beliggenheten bestemte kommunistregimet i Øst-Berlin at beboerne skulle kastes ut. Olga Segler ville unngå dette, og heller flykte til datteren i Vest-Berlin.
25. september 1961 hoppet den 80 år gamle kvinnen i et redningsnett som ble satt opp av brannvesenet i Vest-Berlin for å gjøre det mulig for beboerne å flykte. Hun pådro seg ved fallet store indre skader, og døde dagen etter.Olga Segler ble bisatt på Städtischer Friedhof i bydelen Reinickendorf i Vest-Berlin. Det står en minnetavle på dødsstedet.


== Referanser ==
Layton Maxwell

Layton Jonathan Maxwell (født 3. oktober 1979 i St. Asaph) er en walisisk fotballspiller i Caernarfon Town.
Maxwell startet sin karriere som juniorspiller i Liverpool i 1997. Han ble i junioravdelingen frem til 1999 da han ble flyttet opp til førstelaget og fikk trøyenummer 33. Han fikk sin debut, og sitt første mål for førstelaget 21. september 1999 i Ligacupen i hjemmekampen på Anfield mot Hull i en kamp Liverpool vant 4-2. Dette ble hans eneste kamp for klubben.
I sesongen 2000/2001 tilbragte han på lån i Stockport. I 2001 skrev han under fast for Cardiff hvor han ble værende frem til 2004.
Han spilte også for Barry Town, Swansea, Carmarthen, Mansfield, Rhyl og Bangor før han skrev under for Caernarfon i 2006.


== Se også ==
Statistikk om Liverpool FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Layton Maxwell – Transfermarkt 
(en) Layton Maxwell – Soccerbase.com 
(en) Layton Maxwell – FBref 
Profil på LFChistory.net.
Profil på Liverpools offisielle hjemmeside.
Brudepris

Brudepris er pengebeløp, eiendom eller formue som betales til en brud eller brudens foreldre for retten til å ekte deres datter. Tilfeller hvor brorparten av verdiene tilfaller bruden kalles medgift. Brudepris forekommer i store deler av Afrika, men er utbredt også i deler av middelhavsområdet, Midtøsten, stillehavsområdet og Sørøst-Asia. I samfunn hvor brudepris eller medgift forekommer inngår verditransaksjonene i større ekteskapfortetninger mellom slektskapsgrupper eller familier, og kan utgjøre en viktig del av ekteskapsritualet og bryllupsfeiringen. Utvekslingens størrelse varierer betraktelig og kan være alt fra vesentlige monetære verdier til symbolsk viktige rituelle objekter.I sin vanligste form overfører én eller flere representanter fra brudgommens familie verdiobjekter til én eller flere i brudens nære famille. Verdiobjektene som overføres kan være penger, buskap, løsøre, forbruksvarer, rituelle objekter eller betalingen kan skje i ekvivalent arbeid. Kutyme og regler for utvekslinger kan være detaljerte og omfattende. De kan også være fundert på religiøse tekster og kan ha geografiske variasjoner. Ekteskapskontrakten kan være muntlig eller skriftlig. Som en del av ekteskapsritualet er brudepris en sosial utveksling som kan være nødvendig for å befeste en ekteskapsunion og gi familiær eller sosial tilhørighet, men kan også regulere arverettigheter, samt konsolidere og omfordele familiers og gruppers økonomiske midler gjennom omfattende utvekslingsystemer.  Bruk av søsters brudepris for å sikre tilkomst av brors ektefelle er vanlig, og kan være enkle og jevnbyrdige utvekslinger mellom to ekteskapsgrupper, eller ta form av sirkulære systemer med flere grupper som kan strekke seg over flere generasjoner.I motsetning til medgift overføres verdiene ved brudepris til brudens familie og kommer ikke nødvendigvis det nygifte paret til gode ettersom det gifte paret ofte bor med mannens slektskapsgruppe som har antatt ansvaret for og plikter overfor kvinnen.


== Se også ==
Medgift
Brudeservice
Brudgompris
Ekteskap
Bryllup


== Referanser ==