jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kaltham Alexander Lie

Kaltham Alexander Lie (født 1962) er en norsk-irakisk aktivist best kjent for å være den første muslimen som har stått offentlig frem som homofil i Norge.
Lie stod først frem som homofil da han var 16 år og bodde i Sør-Irak. Som ung tjenestegjorde han i militæret, blant annet i krigen mellom Iran og Irak og Gulfkrigen. I 1990, etter elleve år i militæret, forlot han hjemlandet. Han fikk politisk asyl i Norge i 1992. Da hadde Lie blitt forsøkt reorientert med tvang over lengre tid.
Lie har siden han kom til Norge jobbet for homofiles rettigheter og vært en tydelig stemme i debatten om homofili og islam. Han arbeider blant annet med organisasjonen Skeiv Verden og er en av de viktigste modellene i Queerkunsts delprosjekt «JHVH – jeg ER», i samarbeid med Skeiv verden. Denne utstillingen tar for seg religionenes undertrykking av religiøse homofile.
Da Lie giftet seg i 2011 var det første gang i Norden at en muslimsk mann og en kristen mann inngikk ekteskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) «Møtes i hemmelighet» – Artikkel i Dagsavisen 18. november 2007
(no) «Kronprinsparet holdt gjestebud på Skaugum» – Artikkel i Aftenposten 26. november 2007
Korde

En korde er et linjestykke mellom to punkter på en sirkel. Forlenges den til en åpen linje, blir den til en sekant. I grensen hvor de to punktene på sirkelen nærmer seg hverandre, går kordens lengde mot null. Den tilsvarende sekanten går da over til å bli en tangent. 
Korder kan tilsvarende også trekkes mellom to punkter på mer generelle kurver.
Blant egenskapene til en sirkelkorde er:

Korder har samme ekvidistanse fra sentrum, bare hvis deres lengder er like.
En linje som går vinkelrett gjennom midtpunktet til en korde, går gjennom sentrum til sirkelen.
Korden som går gjennom sentrum til sirkelen, er en diameter og er den med den største lengde.To korder som skjærer hverandre i en sirkel, blir hver delt av skjæringspunktet.  Da vil produktet av lengdene til de to delene av den ene korden være like stort som det tilsvarende produktet for den andre korden. Dette konstante produktet kalles potensen til skjæringspunktet.


== Korder i trigonometri ==

Korder ble mye brukt i den tidlige utviklingen av trigonometri og benyttet til beregninger innen astronomi. Den første kjente trigonometriske tabell av kordelengder ble skrevet av Hipparkhos. Den listet verdier for hver 7,5 grad som tilsvarer 1/48 av omkretsen. Omtrent tre hundre år senere
utvidet Klaudius Ptolemaios denne tabellen i sitt hovedarbeid Almagest til alle hele og halve grader.
Lengden av en korde kan uttrykkes ved en kordefunksjon crd som avhenger av størrelsen til sirkelbuen som forbinder den. Setter man radius i sirkelen r = 1, har man fra figuren til høyre at

  
    
      
        
          
            crd
          
        
         
        θ
        =
        
          
            (
            1
            −
            cos
            ⁡
            θ
            
              )
              
                2
              
            
            +
            
              sin
              
                2
              
            
            ⁡
            θ
          
        
        =
        
          
            2
            −
            2
            cos
            ⁡
            θ
          
        
        =
        2
        sin
        ⁡
        
          
            θ
            2
          
        
        .
      
    
    {\displaystyle {\mbox{crd}}\ \theta ={\sqrt {(1-\cos \theta )^{2}+\sin ^{2}\theta }}={\sqrt {2-2\cos \theta }}=2\sin {\frac {\theta }{2}}.}
  Denne kordefunksjonen er derfor direkte forbundet med den mer moderne  sinusfunksjonen. I det spesielle tilfellet for en rett vinkel 90° som tilsvarer θ = π /2, er crd π /2 = 2 sinπ /4 = √(2) = 1,414... Derimot er sin π /2 = 1.
Elektrisk Bureau

Elektrisk Bureau, ofte forkortet EB, var et norsk selskap innen elektroteknikk og telefonapparater. Firmaet ble grunnlagt i 1882 av Carl Söderberg, og ble aksjeselskap i 1895. Fra 1928 samarbeidet selskapet med svenske Ericsson.
I 1934 startet A/S Elektrisk Bureau egen radioavdeling, Kommersiell Radio, med ingeniør Leif Florian Gaudernack som sjef. Den 24. april 1934 inngikk EB en lisensavtale med N.V. Philips Gloeilampen-Fabrieken i Eindhoven i Holland. Avtalen ga EB tilgang til Philips konstruksjoner og patenter for produksjon av utstyr.  
Nera, Norsk Kabelfabrikk, Industrikontroll A/S, Norsk Signalindustri A/S og AS Telesystemer var datterselskaper av EB.
I 1988 ble Elektrisk Bureau en del av ABB-konsernet. EB ble fortsatt brukt som varemerke fram til 1993.


== Litteratur ==
Skogaas, Peder (1982):Over alle grenser 1882-1982 Elektrisk Bureau - 100år i teleteknikkens tjeneste. Oslo, A/S Elektrisk Bureau, ISBN 82-990901-0-5Magnus, Christian Semb (1999): Elektriske Bauner. Sagaen om Elektrisk Bureaus radioavdeling. Oslo, Norsk Telemuseum, ISBN 82-91335-19-2  


== Eksterne lenker ==
NorgesLexi om Elektrisk Bureau
Ian Crawford

Ian Crawford (født 14. juli 1934 i Edinburgh, død 30. november 2007 i Peterborough) var en skotsk fotballspiller og trener. 
Han startet karrieren i Hibernian, men gikk etterhvert over til Hamilton Academical FC, hvor han spilte 19 ligakamper før han igjen skiftet klubb, denne gang til Heart of Midlothian FC. Han spilte 127 kamper for klubben, og skåret 58 mål. Han skåret blant annet to mål da Hearts vant 3–1 over Celtic i den skotske cupfinalen i 1956. Han vant til sammen tre cuptitler og to ligatitler mens han var i Hearts.I 1961 gikk han til West Ham for £10 000. I 1963 gikk han til Scunthorpe United, men flyttet allerede året etter videre til Peterborough United. Han spilte 196 kamper og skåret seks mål for klubben fram til han la opp i 1969.Han ble senere trener for ungdomslagene til Arsenal og Everton før han høsten 1979 kom til Hamar og overtok som trener i Hamarkameratene. Ham-Kam rykket ned det året, men året etter førte han dem opp i den øverste divisjonen igjen. Etter sju serierunder i sesongen 1983 lå Ham-Kam på sisteplass med tre poeng. Crawford fikk da sparken etter å ha mistet tilliten blant spillerne.
Senere trente han Pors og Jerv i Norge, hadde noen oppdrag i Saudi-Arabia og trente Ilves Tampere, hvor han blant annet ledet laget i Europacupen mot AS Roma. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ian Crawford – Transfermarkt 
(en) Ian Crawford – WorldFootball.net
Nøkkelharpe

Nøkkelharpe (svensk Nyckelharpa) er et tradisjonelt svensk strykeinstrument med tangenter («nøkler»).
Nøklene brukes for å korte ned de fire spillestrengene, som er grunnstemt i c, g, c1 og a1, for å heve tonehøyden på disse. I tillegg til disse strengene har nøkkelharpen et system med resonansstrenger. Spillestrengene settes i svingning med en bue, akkurat som andre strykeinstrumenter. Nøkkelharpen holdes på magen under spilling, omtrent som en gitar, og buen føres i loddrette bevegelser.
Nøkkelharpen er mye brukt i svensk folkemusikk, spesielt i Uppsala og Uppland, men brukes over hele Sverige.


== Historie ==
Man har avbildninger av Svenske nøkkelharper helt tilbake til 1460 i kirkemalerier (og 1408 i Siena, Italia). Instrumentet ble et vanlig folkemusikkinstrument i Uppland på 1600-tallet. I tillegg til Sverige er instrumentet kjent fra Tyskland, og det har vært antatt at den Vallonske innvandringen på 1600-tallet bidro til populariseringen, men dette er ikke bevist. Gjennom storparten av 1900-tallet minsket bruken av instrumentet, fram til 1970-tallets folkemusikkbølge ga den en renessanse.
De eldste nøkkelharpene hadde ikke resonansstrenger, og det antas at disse ble innført via England fra Midtøsten.
Den eldste bevarte nøkkelharpen er den såkalte Moraharpan. Instrumentet er påført årstallet 1526, men rundt 1680 regnes som mer sannsynlig.


== Eksterne lenker ==
(en) Nyckelharpa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Nyckelharpans forum.net
Eric Sahlström Institutet i Tobo
International Days of the Nyckelharpa
European Nyckelharpa Training
CADENCE – European cooperation in the teaching of the nyckelharpa
Jon Skjørshammer

Jon Erling Skjørshammer (født 9. november 1956) er en norsk advokat som er partner i Advokatfirmaet Kvale. Han arbeider hovedsakelig med konkurs og rekonstruksjon og ble i 2007 landskjent i forbindelse med sin oppgave som bobestyrer for konkursboet etter Terra Securities.


== Referanser ==
Padda

Padda, eller Skilpadda, er ei lita øy, ca. 30 da, i Oslofjorden. Den ligger midt i Paddehavet, utenfor Bekkelaget og omkranset av Ulvøya, Malmøya og Ormøya. 
Paddehavet er et småbåtområde, og på Padda er det havn og opplagsplass for småbåter. Det er også båtslipp, båtverksted og kran for å ta opp småbåter. Fra fastlandet er det gangbru over til Padda. På toppen av øya finnes betongfundamenter fra tyskernes virksomhet under 2. verdenskrig. Oslo kommune overtok eiendommen i 1996.Det er fra 2008 et plantefredningsområde på øya. Tidligere het øya Tistelholmen, et navn som visstnok skal komme av fuglenavnet teist. Like sørvest for Padda ligger Galteskjær, også kalt Kaffeskjæret. Her var det tidligere stativ for tørking av fiskegarn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Padda Båtforenings hjemmesider
Historien om slippen og verkstedet på Padda - Sørfonden slipps nettsider
The Kooks

The Kooks er et indierock-band fra Brighton i England, etablert i 2004. Bandet består av Luke Pritchard på vokal og rytmegitar, Dan Logan på bass, Hugh Harris på gitar og Paul Garred på trommer.


== Historie ==
The Kooks startet ved Brighton Institute of Modern Music, der vokalist og gitarist Luke Pritchard fikk med seg tidligere bassist Max Rafferty på et collegeprosjekt. Dette ble grunnlaget for The Kooks. Etter at gitaristen Hugh Harris og trommeslageren Paul Garred ble med i bandet, bestemte de seg for å ta navnet «Kooks», oppkalt etter sangen fra David Bowies album Hunky Dory fra 1971. Da Virgin Records skulle varemerke navnet fant de ut at et svensk band hadde gitt ut singelen «Too Much of Nothing» under det samme navnet.
The Kooks ga ut sin første EP og spilte på Brightons Free Butt Festival, der de ble oppdaget og raskt signerte for Virgin Records. Deres første album Inside In/Inside Out har solgt over 1,5 millioner eksemplarer, og lå på UK Top 20 i over halve 2006. Hitsingelen, Naïve, ble ifølge Pritchard, skrevet da han var 16 år gammel. 
Etter utgivelsen av Inside In/Inside Out, dro bandet på turné til USA i oktober 2006. Gruppen spilte utsolgte konserter både i New York og Los Angeles. De spilte også for NME/Radio 1 der det ble så mange mennesker at The Kooks måtte slutte å spille på grunn folk som var i fare for å bli klemt ihjel.
The Kooks har mottatt priser som Best New Act ved Q Awards i 2006 og Best UK and Ireland Act ved MTV Europe Music Awards. Bandet har også en BRIT Awards-nominasjon.
Den 24. august 2007 annonserte The Kooks at de er i studio med Tony Hoffer for å jobbe med sangene på det kommende albumet. Albumet Konk, ble utgitt 14. april 2008.


== Diskografi ==

Inside In/Inside Out (23. januar 2006)
Konk (14. april 2008)
Junk Of The Heart (2011)
Listen (2014)
Let's go sunshine (2018)


== Sitater ==
«I've got an ego – I want the album to do well. I want our singles to come on the radio and for people to have their heads blown off by them».


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) The Kooks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Kooks på Internet Movie Database 
(en) The Kooks på Apple Music 
(en) The Kooks på Discogs 
(en) The Kooks på MusicBrainz 
(en) The Kooks på SoundCloud 
(en) The Kooks på Spotify 
(en) The Kooks på Last.fm 
(en) The Kooks på Genius — sangtekster 
(en) The Kooks på AllMusic 
The Kooks på Twitter 
The Kooks på Facebook 
The Kooks på Instagram 
The Kooks på YouTube 
The Kooks på Myspace 
The Kooks på Tumblr 
The Kooks på TikTok
Luke Pritchard

Luke Pritchard (født 2. mars 1985) er en engelsk musiker. Han er vokalist, rytmisk gitarist og låtskriver i det engelske indie rock bandet The Kooks. På scenen pleier Pritchard å spille på  «Gibson» akustisk gitar eller «Fender thinline telecaster».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Luke Pritchard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Luke Pritchard på Internet Movie Database 
(en) Luke Pritchard på Discogs 
The Kooks
Max Rafferty

Max Rafferty (født 1983) er en britisk gitarist.Han var tidligere bassist  i det britiske indierock bandet The Kooks. Max Rafferty sluttet i bandet i januar 2008, og spiller nå i bandet The Third Man der han er vokalist og gitarist. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Max Rafferty på Internet Movie Database 
(en) Max Rafferty på Discogs 
The Kooks
Paul Garred

Paul Garred (født 23. mai 1985) er trommeslager i det engelske indie rock bandet The Kooks.
Foreløpig har bandet gitt ut to album, Inside In/Inside Out og Konk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Garred på Discogs 
The Kooks
Hugh Harris

Hugh Harris (født 1987) er ledende gitarist i det engelske indie rock bandet The Kooks. Han møtte de som skulle bli The Kooks da han var elev på Brighton Institute of Modern Music i Brighton, hvor også de andre i bandet var elever.
bandet har gitt ut albumene Inside In/ Inside Out, Konk og Junk Of The Heart.


== Referanser ==
Inside In/Inside Out

Inside In/Inside Out er det engelske indierockbandet The Kooks' debutalbum, og ble utgitt i 2006.


== Sporliste ==
«Seaside» – 1:39
«See the World» – 2:38
«Sofa Song» – 2:13
«Eddie's Gun» – 2:13
«Ooh La» – 3:28
«You Don't Love Me» – 2:35
«She Moves in Her Own Way» – 2:49
«Matchbox» – 3:09
«Naïve» – 3:23
«I Want You Back» – 3:26
«If Only» – 2:01
«Jackie Big Tits» – 2:32
«Time Awaits» – 5:08
«Got No Love» – 3:37


== Eksterne lenker ==
(en) Inside In/Inside Out på Discogs 
(en) Inside In/Inside Out på MusicBrainz 
(en) Inside In/Inside Out på Spotify 
(en) Inside In/Inside Out på AllMusic
BRIT Awards

BRIT Awards også kjent som BRITs (BRIT er en forkortelse for The British Record Industry Trust) er en årlig britisk musikkprisutdeling innen populærmusikk. Prisen deles ut av British Phonographic Industry. Den ble første gang delt ut i 1977, men ble ikke delt ut årlig før etter den andre utdelingen som ble arrangert i 1982.
Blant de mestvinnende artister er Robbie Williams som har vunnet hele 15 priser, fire av dem med Take That, og U2 og Annie Lennox med syv priser hver, sistnevnte vant to av dem med Eurythmics.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Brit Awards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arachne (operativsystem)

Arachne, opprinnelig kalt Roscoe, er et tidligere distribuert operativsystem. Det ble utviklet av informatikerne Marvin Harry Solomon og Raphael A. Finkel (f. 1951) ved University of Wisconsin-Madison. De publiserte en beskrivelse av operativsystemet for Association for Computing Machinery den 10. desember 1979.
Arachne var den direkte forgjengeren til Charlotte, som ble presentert i 1983.


== Litteraturhenvisninger ==
Marvin Harry Solomon og Raphael A. Finkel: The Roscoe Distributed Operating System, Proceedings of the Seventh Symposium on Operating System Prinsciples, Pasific Grove, California, 10. desember 1979, s. 108-114
Bjarkøyretten

Bjarkøyretten (gammelnorsk biarkeyiarréttr, fornsvensk bjærkøa rætter) var et lovverk som regulerte liv og virksomhet på handelsplasser (birk) og i byer i Norden i tidlig middelalder. 
De eldste kjente bjarkøylovene i Norden er fra de to norske byene Nidaros (Trondheim) og Bergen, disse er fra 1100- og 1200-tallet. Bjarkøyretten for Lödöse i Västergötland finnes bevart fra år 1345. Det finnes også deler av andra bjarkøylovtekster fra 1300-tallet.
Fremveksten av oldtidens handelsplasser bidro til å avskaffe gamle rangsforskjeller. I kaupanger, på fiskeplasser og overnattingssteder gjaldt bjarkøyretten som bestemte at alle frie menn var omfattet av samme rett, hauldsretten. I hjembygden gjaldt nok ættesamfunnet; men på handelsplassene måtte det vike.Bjarkøyretten ble i Norge avløst av Magnus Lagabøtes bylov og landslov på 1270-tallet. 
I Danmark beholdt man frem til 1849 ordningen med birkeretten under birket, en rettskrets utskilt fra herredene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bjarkøyretten : Nidaros eldste bylov. Omsett av Jan Ragnar Hagland og Jørn Sandnes. Samlaget, 1997. (Norrøne bokverk; [51]). ISBN 82-521-4919-7
Jan Ragnar Hagland. «Om kristenretten i Nidaros' eldste bylov - Bjarkøyretten». I: Maal og Minne; nr 1, 2000.


== Eksterne lenker ==
«Om ein mann gjer urett...», kort lanseringsintervju i Universitetsavisa NTNU nr 8, 1997
«Bjarkøretten» i Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave
Trakassering

Trakassering er handlinger, unnlatelser eller ytringer som har som formål eller virkning å være krenkende, skremmende, fiendtlige, nedverdigende eller ydmykende. For å regnes som trakassering må det oppleves som urimelig og uønsket av den som utsettes for det. Trakassering kan være enten en isolert eller gjentatt hendelse, men ordet brukes som et synonym til mobbing siden de fleste norske lover som skal gi personer vern mot slike handlinger bruker ordet trakassering, ikke mobbing.


== Ordet ==
Det norske ordet er hentet fra det franske tracas (verbalform: tracasser) som betyr «uorden, støy». Ordet kan også opptre i formen trakasseri. Synonymer er mobbing og sjikane. Ordet sjikane kommer også fra fransk og forklares i Bokmåls- og Nynorskordboka som «vanærende krenkelse», «smålig, personlig forfølgelse» og «spott».


==== Det er viktig å vurdere skillet mellom ordene trakkassering og konflikt. ====
Ved å vurdere ordet trakassering I betydning av: Uønsket uoppfordret ensidig negativ handling(er), som en konflikt, har man tatt stilling til at det er en konflikt.
Den aktive underforståtte handlingen implisitt i omforming fra mobbing/trakassering til konflikt, er en påstand og en dom mot den uskyldige, som blir påført uønsket uoppfordret ensidig negativ handling(er). Dette blir gjort uten å forkynne anklager. Den anklagede har da heller ikke anledning til å forsvare seg, og blir dømt skyldig uten å engang få vite at det har vært en rettssak.

https://no.quora.com/Hva-er-forskjellen-på-konflikt-og-trakassering?share=1
https://no.quora.com/Hvordan-kan-man-forklare-med-eksempler-hva-uønskede-uoppfordrede-enveis-handlinger-innebærer
https://no.quora.com/Hvorfor-er-det-viktig-å-skille-klart-mellom-trakassering-og-konflikt


== Norge ==
I juridisk sammenheng i Norge er trakassering definert som «handlinger, unnlatelser eller ytringer som virker eller har til formål å virke krenkende, skremmende, fiendtlige, nedverdigende eller ydmykende» og er forbudt når det finner sted på grunnlag av «etnisitet, nasjonal opprinnelse, avstamning, hudfarge, språk, religion eller livssyn».I henhold til Arbeidstilsynet er det trakassering «når en eller flere personer gjentatte ganger over tid blir utsatt for negative handlinger fra en eller flere personer. Dette kan for eksempel være uønsket seksuell oppmerksomhet, plaging, utfrysing, fratakelse av arbeidsoppgaver, eller sårende fleiping og erting.» I tillegg er det en ubalanse i styrkeforholdet, for eksempel mellom en ansatt og en arbeidsleder, når trakassering eller mobbing forekommer.
Arbeidsmiljøloven sier at «Arbeidstaker skal ikke utsettes for trakassering eller annen utilbørlig opptreden»


== Se også ==
Seksuell trakassering, uønsket og plagsom seksuell oppmerksomhet
Krenkelse
Hersketeknikk
Personforfølgelse, tvangsmessig forfølgelse og opptatthet av en annen person som ofte finner besettelsen plagsom


== Referanser ==
Lennart Meri

Lennart Georg Meri (1929–2006) var en estisk statsmann og kulturpersonlighet. Lennart Meri var den første, reelt demokratisk valgte presidenten i Estland etter frigjøringen fra Sovjetunionen i 1991.
Han ble født i Tallinn som sønn av Georg Meri, estisk diplomat og senere oversetter av Shakespeare, og Alice-Brigitta Engmann, som tilhørte den estlandssvenske minoriteten. I tiden før andre verdenskrig bodde Lennart Meri med sine foreldre i flere land, og gikk blant annet på Lycée Janson de Sailly i Paris, en tid han mintes med stor glede. I tillegg til morsmålet estisk snakket han finsk, fransk, tysk, engelsk og russisk flytende.
Familien var i Tallinn da Sovjetunionen invaderte landet i 1940, og sammen med sine foreldre ble Lennart deportert til Sibir i 1941. Familien overlevde og fikk etterhvert vende tilbake til Estland. Lennart Meri studerte ved fakultetet for språk og historie ved Universitetet i Tartu med historie som hovedfag.
Etter endt studietid arbeidet Meri som instruktør ved et teater i Tallinn, og ved det statlige kringkastningsselskapet i Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk. Etter en reise til fjellkjeden Tian Shan i 1958 gav han ut en reiseskildring som ble godt mottatt.  Meri deltok i flere ekspedisjoner, blant annet til Kamtsjatkahalvøya på begynnelsen av 1960-tallet, skrev reiseskildringer og laget filmer.
Mot slutten av 1970-tallet fikk Meri, etter en rekke søknader, tillatelse av myndighetene til å reise til Vest-Europa. Her knyttet han litterære og politiske kontakter som viste seg nyttig i kampen for Estlands selvstendighet fra Sovjetunionen. Lennart Meri var blant stifterne av Rahvarinne (den estiske folkefronten) som bidro sterkt til gjenopprettelsen av en uavhengig estisk stat. Etter Estlands første frie valg etter andre verdenskrig i 1990 ble Meri estisk utenriksminister og gjenoppbygde Estlands utenrikstjeneste og forbindelser. Ved landets selvstendighet var Meri en kort periode estisk ambassadør i Finland før han den 6. oktober 1992 ble landets andre president etter frigjøringen og var Estlands president frem til 2001. Han var medlem av det nasjonalkonservative partiet Fedrelandsunionen.
Meri ble tildelt en rekke ordener mens han var president. Han ble i 1998 tildelt storkorset av St. Olavs Orden.


== Referanser ==
Voergaard slott

Voergaard slott ligger i Brønderslev kommune i det sydøstlige Vendsyssel i Danmark. Slottets eldste del kan dateres til 1481 og den yngste til 1590.
I 1510 overdro væpneren Jens Andersen Voergaard til biskopen på Børglum kloster, Stygge Krumpen.
Under grevefeiden erobret Skipper Clements bondehær Voergaard, og ved reformasjonen gikk den over i kongens eie.
I 1578 overdro Frederik II slottet til Karen Krabbe, hvis datter Ingeborg Skeel overtok slottet og oppførte renessansehuset som sto ferdig i 1588. Sandstensportalen, som var tiltenkt Frederiksborg slott, er en gave fra Frederik II. Ingeborg Skeel ble av samtidige bønder opplevd som en tyrann og hun er da også blitt Voergaards stadig tilbakevendende spøkelse.
Etter en lang periode med skiftende eiere kjøpte Peder Brønnum Scavenius Voergaard slott i 1872. Han gjennomførte store renoveringer og kjøpte tilbake mye av den jorden som var blitt solgt opp gjennom årene. Ved hans død i 1912 lå ca. 3.500 tdr. land (flatemålet en tønne land tilsvarer 3.937m²) under Voergaard slott som dermed var et av Danmarks største gods. Voergaard ble fredet i 1918.I 1955 kjøpte den dansk-franske greven E. Oberbech-Clausen Voergaard slott. Han var født i Nyborg som sønn av en isenkremmer, men gjorde karrière i Frankrike og innenfor den katolske kirke. Blant annet ble han riksgreve av Roma. Han giftet seg med en datter av den franske kirurgen Jules-Émile Péan, som oppfant péan-tangen. Hun var enke etter grev Chenue-Lafitte og fra disse to familiene stammer størstedelen av kunstsamlingen som i dag finnes på Voergaard slott. 
Da Oberbech-Clausen døde i 1963 gikk slottet over til et familiefond.
Den danske stats- og utenriksministeren Erik Scavenius ligger begravet ved Voergaard slott.


== Kunstsamlingen ==
Kunstsamlingen omfatter verker av Goya, Rubens, Rafael, El Greco, Watteau og Frans Hals samt møbler fra Ludvig XIV, Ludvig XVI og Marie-Antoinettes personlige innbo, møbler og f.eks. glasservise med Napoleons monogram inngravert. Blant de kostbare møblene kan nevnes to skjenker fra Ludvig XIVs tid. Det finnes en tilsvarende på Versailles og en i Louvre.
Natten til den 8. mars 2008 ble kunstsamlingen utsatt for et tyveri. To av slottets hovedverker ble stjålet. Dette var de to maleriene «Portrett av Maria av Medici» av Rubens og «Den gale» av maleren Goya.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Voergaard Slot