jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jens Amundsen Fenstad

Jens Amundsen Fenstad (født 1778 i Stadsbygd i Sør-Trøndelag, død 9. november 1825 i Bergen) var en norsk falskmyntner, den siste som ble henrettet for falskmyntneri her i landet.


== Bakgrunn ==
Fenstad ble døpt den 3. mai 1778 i daværende Stadsbygd prestegjeld, nåværende Indre Fosen kommune. Han var sønn av en selveiende bonde, og ble morløs i en alder av fem år. Han giftet seg i 1801 og ble far til fire barn, men kom tidlig i konflikt med både loven og sine naboer. Foruten tyveri, nasking og omstreiferi ble notorisk kjent som falskmyntner. Han er også kjent som den eneste i norgeshistorien som har fått fire dødsdommer etter hverandre.
Første arrestasjon fant sted i 1807, da for å ha stjålet garn fra sin egen far. Han satt i Tukthuset i Trondheim i 6 måneder, og lærte der falskmyntneri av en medfange, Ivar Mæhlum fra Orkdal (kilde: Jens Fenstad - falskmynter på sin hals", Nidaros Forlag 1985).


=== Dødsdom nr. 1 ===
I 1812 ble han på ny arrestert for tyveri. Under forhørene tilsto han å ha forfalsket flere hundre riksdaler. Det gikk imidlertid lang tid før endelig domfellelse, vesentlig fordi han rømte fra arresten flere ganger under sakens gang. Ikke før den 27. juni 1818 falt dødsdommen over ham i Høyesterett. Allerede den 17. august 1818 ble han benådet av Kongen; den nye straffen var livstids festningsarrest. Han skulle tilbringe denne livstiden på Bergenhus festning for å vanskeliggjøre flere rømninger.


=== Dødsdom nr. 2 ===
Mens Fenstad satt på Bergenhus festning, fremstilte han nye, falske sedler. For dette ble han dømt til døden for annen gang den 19. februar 1820. I mellomtiden hadde han rømt på ny, men etter å ha blitt fanget igjen ble han også benådet for annen gang, den 3. juni 1820. Den nye straffen var på ny livstid på Bergenhus festning, men nå under streng bevoktning.


=== Dødsdom nr. 3 ===
Også under dette oppholdet produserte Fenstad falske sedler om natten, mens han var lenket til en stokk sammen med andre fanger. For dette ble han på ny idømt dødsdom i Høyesterett, nå 10. september 1822. Denne gangen ba justisdepartementet om at dommen skulle fullbyrdes, men Kongen benådet Fenstad nok en gang 14. oktober 1822. Atter en gang ble det livstid, men nå innledet av piskestraff (27 slag).


=== Dødsdom nr. 4 ===
Samme år, 1822, rømte Fenstad enda en gang. Etter å ha reist Syd-Norge rundt med en avstikker inn i Sverige ble han arrestert på Sunnmøre i 1824. Reisen var i sin helhet finansiert med falske sedler. Den 28. juni 1825 bekreftet Høyesterett den 4. dødsdommen, og denne gangen aksepterte kong Carl Johan fullbyrdelse den 11. oktober 1825. 


=== Henrettelse ===
Henrettelsen foregikk på retterstedet på Nordnes i Bergen 9. november 1825, skarpretter var Johannes Mühlhausen. Liket ble hentet av slaver fra Bergenhus og ble begravd utenfor St. Pauls kirkegård, Fenstad skulle ikke ligge i vigslet jord – han skulle rett til helvete for sin store forbrytelse.


== Kilder ==
Rigstidende
Departementstidende
Stadsbygd bind 2 s.235, Kristoffer Rein 1983.


== Eksterne lenker ==
Falskmyntnere gjennom tidene, artikkel hos Norgeshistorie.no
Varalden kraftverk

Varalden kraftverk er et vannkraftverk på Varaldskogen, i Kongsvinger kommune, Innlandet.
Verket startet produksjonen 1985. Installert effekt er 570 kW på en  semi-kaplanturbin. Midlere årsproduksjon er på 1,5 GWh.
Kraftverket utnytter fallet på 8 meter   i den lille elva Sikåa, som renner ut ved enden av Varalden, som reguleres mellom 197 og 203 moh.
Vannet fra magasinet benyttes også i Bedafors kraftverk.
Eier er Hafslund E-CO (var Eidsiva vannkraft).


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO
Bedafors kraftverk

Bedafors kraftverk er et vannkraftverk i Kongsvinger kommune i Innlandet. 
Verket startet produksjonen i 1985. Installert effekt er 1,2 MW på en  kaplanturbin. Midlere årsproduksjon er på 3,9 GWh.
Kraftverket utnytter et fall på 19 meter i elven Sikåa. 
Verket ligger ca. 1 km nedenfor utløpet av Varaldsjøen som reguleres mellom 203 og 197 moh. Vannet fra magasinet benyttes også i Varalden kraftverk.
Eier er Hafslund E-Co Vannkraft AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO
Asconius Pedianus

Quintus Asconius Pedianus (født ca. 9 f.Kr., død ca. 76 e.Kr.) var en romersk grammatiker og historiker, sannsynligvis en innfødt av Patavium (dagens Padova).
I sine senere år bodde Asconius i Roma hvor han døde etter å ha vært blind i tolv år i en alder av åttifem. I løpet av regimene til Claudius og Nero satte han sammen for sine sønner fra ulike kilder verket Ætablica (Bekjentgjørelser), korte rapporter og kommentarer (commentarii) av Ciceros upubliserte taler, Tiros liv, taler og brev fra Ciceros samtidige, ulike historiske skribenter som Varro, Atticus, Antias, Tuditanus, og Fenestella (en samtidig av Titus Livius som han ofte kritiserer); historiske kommentarer på Ciceros taler hvor kun fem, viz, in Pisonem, pro Scauro, pro Milone, pro Cornelio og in toga candida, er bevart i svært ødelagte og fragmenterte utgaver under den moderne tittelen Q. Asconii Pediani Orationvm Ciceronis qvinqve enarratio.
I et notat om talen pro Scauro skriver han om Longus Caecina (død 57 e.Kr.) som om han fortsatt lever mens hans ord antyder at Claudius (død 55) ikke var i live. Dette utsagnet må derfor ha blitt skrevet mellom år 54 og år 57. Disse verdifulle notatene, skrevet på god latin, beretter kort om historiske hendelser. En kommentar på hovedsakelig grammatikalsk karakter om Neros Verrine-taler er alminnelig sett på som ikke ekte.
Begge verkene ble funnet av Gianfrancesco Poggio Bracciolini i et manuskript i Sankt Gallen (Sveits) i 1416. Dette manuskriptet er tapt, men det ble gjort tre avskrifter av Poggio, Zomini (Sozomenus) av Pistoia og Bartolommeo da Montelciano. Avskriften til Poggio er i dag ved Madrid (Matritensis X. 81) og det til Zomini er ved biblioteket Forteguerri i Pistoia (No. 37). En kopi av Bartolommeos avskrift er i Firenze (Laur. 5). De senere manuskripter er avledet fra Poggios kopi.
Andre verker tilskrevet Asconius er:

Livet til Sallust
Et forsvar av Virgil mot hans baktalere
En avhandling (muligens et symposium som imiterer Platon) om helse og et langt liv.


== Litteratur ==
Utgaver ved:

Kiessling and Scholl (1875)
Albert Curtis Clark (Oxford, 1907), inneholder tidligere ikke utgitte samlinger av Poggios manuskript.
Asconius online hos Attalus.orgSe også:

Madvig, De Asconio Pediano (1828).
Asconius: Commentaries on Five Speeches of Cicero, Simon Squires (1990)
Peter Shaffer

Peter Shaffer (født 15. mai 1926 i Liverpool, død 6. juni 2016 i Cork) var en britisk dramatiker og forfatter. Han skrev blant annet skuespillene Svart komedie, hvite løgner (1965), Equus (1973, filmatisert 1977) og Amadeus (1979, filmatisert 1984).
Shaffer ble født i en jødisk familie i Liverpool, sønn av Reka (født Fredman) og Jack Shaffer, en eiendomsmegler. Han var tvillingbror, og broren er også dramatiker, Anthony Shaffer.
Shaffer fikk sin utdannelse ved St Paul's School i London og deretter et stipend for Trinity College ved Universitetet i Cambridge, hvor han studerte historie. Han var kullgruvearbeider under den andre verdenskrig som en av «Bevin Boys», menn som ble utskrevet som en del av verneplikt. Han hadde deretter en rekke jobber, inkludert å arbeide i bokhandel og assistent i et bibliotek, før han oppdaget sitt talent for drama.
Han mottok Tony Award to ganger, både for Equus og Amadeus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Shaffer på Internet Movie Database 
(no) Peter Shaffer hos Sceneweb 
(sv) Peter Shaffer i Svensk Filmdatabas 
(da) Peter Shaffer på Filmdatabasen 
(en) Peter Shaffer hos The Movie Database 
(en) Peter Shaffer hos Internet Broadway Database 
(en) Peter Shaffer på Internet Broadway Database
Avskrift og klipp fra et intervju med Mike Wood for William Inge Center for the Arts.
Liste over utgivelser
Brødbølfoss kraftverk

Brødbølfoss kraftverk er et vannkraftverk i Kongsvinger kommune i Innlandet.
Verket startet produksjonen 1. juli 1921 og verket ble modifisert i 1976.
Installert effekt er 2,7 MW på to francisturbiner. 
Midlere årsproduksjon er på 13 GWh.Kraftverket utnytter et fall på 40 meter mellom Gylterudsjøen og Utgardsjøen.
Verket har Varaldsjøen og Møkeren som magasiner. Møkeren reguleres mellom 175 og 174 moh.
Eier er Eidsiva vannkraft.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO
Fredsindeks

Fredsindeks eller Global Peace Index er et forsøk på å måle fredeligheten i et land eller region. Indeksen beregnes av The Economist, et internasjonalt panel av fredseksperter fra fredsinstitutter og tenketanker, sammen med Centre for Peace and Conflict Studies, University of Sydney, Australia. Listen ble etablert i mai 2007, og hevdes å være første studiet som rangerer land over hele verden i henhold til deres fredelighet. Studiet er hjertebarnet til den australske entreprenøren Steve Killelea og er hyllet av personer som Dalai Lama, erkebiskop Desmond Tutu, og tidligere president Jimmy Carter. Faktorer undersøkt av forfatterne omfatter interne faktorer som voldsbruk og kriminalitet i landet og faktorer i landenes eksterne relasjoner som militærmakt og kriger. Norge var plassert på 1. plass i 2007, men er nå på 17. plass.


== Rangeringen på Global Peace Index for 2020 ==
Jo fredeligere nasjonen er, jo høyere kommer den på rangeringen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Full tabell med detaljer og historikk – Official Global Peace Index Site
Kanadisk minigris

Kanadisk minigris er en betegnelse brukes av noen oppdrettere i Norge om små griser som nedstammer fra vietnamesiske hengebuksvin som ble importert til Canada på 1980-tallet, men som siden er krysset med andre små griser importert til Nord-Amerika. Minigris er ikke en spesiell griserase, men en samlebenevnelse for griser som er avlet spesielt med tanke på ikke å bli særlig store.
Kanadisk minigris er ikke en rase man opererer med som en ekte rase, men kan sammenlignes med nano, micro og teacup-betegnelsene som brukes i feks USA. Disse betegnelsene brukes av oppdrettere for å gi inntrykk av at de har griser som er spesielt små ift andre minigriser. De promoterer ofte sultefôring og mangelfull kost  Dersom man ønsker en reell oversikt over «ekte» raser anbefales det å logge seg inn på American mini pig assosciation sine sider. Der finnes også en korrekt oversikt over opphavet til minigrisen


== Historikk ==
De første små grisene i Nord-Amerika ble importert til Bowmanville Zoo i Ontario i Canada fra en svensk dyrehage i 1985. Ungene til disse ble solgt til forskjellige dyrehager i USA og til privatpersoner som kjæledyr.  I 1990 og i 1989 ble andre små griser importert og blandet med grisene av kanadisk avstamning. I 1993 ble "The Miniature Potbellied Pig Registry" opprettet for å holde orden på stamtavlene til de forskjellige grisene, men registeret ble oppløst på slutten av 90-tallet. I dag er tamme små hengebuksvin nesten alltid blandingsraser, og vietnamesisk hengebuksvin er en truet art.


== Kjæledyr ==
En voksen minigris kan veie 40–80  kg, og har en forventet levetid på 10-20år. Som kjæledyr er griser ikke så enkle å ta med seg til utlandet, og det er krav til merking og sporbarhet. Minigriser som får mangelfull næring og/eller for lite mat, kan bli mindre enn griser som får utvikle seg normalt, men det får ofte store konsekvenser. Det ville være som å sulte et menneske for å holde det lite. Det er forbudt å mate grisen med kjøtt fra ku, sau eller geit på grunn av smittefare. "Klikk-trening" er effektivt på griser, og å holde to griser sammen bidrar til mer aktivitet og stimuli.


== Se også ==
Vietnamesisk hengebuksvin
Minigris
Gris


== Referanser ==
Roppa kraftverk

Roppa kraftverk er et vannkraftverk  i Gausdal kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket utnytter fallet på 390 m mellom Ropptjørn og dalbunnen ved Bødalen.
Ropptjørn reguleres mellom 828 og 823 moh. Hornsjøen  er også magasin for verket og reguleres mellom 845 og 841 moh.
Kraftverket  har en ytelse på 5 MW.  Årsproduksjon i et normalår er på rundt 31 GWh.
Aggregatet består av en peltonturbin.
Det ble satt i drift i 1976,


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO
Christine Colombo Nilsen

Christine Colombo Nilsen (født  30. april 1982) er en norsk tidligere fotballkeeper som fikk ni landslagskamper.
Hun spilte sine barneår for Kambo IL, dernest for Athene Moss fra 1999 som ga sølv i NM i fotball for kvinner 1999, samt  ble i 2001 førstekeeper etter Bente Nordbys avgang. Så fulgte en sesong for Arna-Bjørnar i Bergen der hun erstattet legendariske Reidun Seth og fikk sølv i NM i fotball for kvinner 2002.
I 2003 ble hun solgt til Liungen IF som senhøstes lånte henne ut til Medkila men satt ikke på benken da laget vant finalen i NM i fotball for kvinner 2003. I desember 2004 erstattet hun Bente Nordby som keeper for Kolbotn Fotball Kvinner.
Nilsen var i troppen til EM i fotball for kvinner 2005, men debuterte ikke på A-landslaget før den 11. mars 2006 i en kamp mot Finland, og har til sammen spilt 21 U-landskamper.  Hun var med i troppen til VM i fotball for damer 2007 i Kina, Sommer-OL 2008 i Pnom Penh og EM i fotball for kvinner 2009.
Etter lite spilletid i Kolbotn skiftet hun i oktober 2009 jobb og startet (sammen med Isabell Herlovsen) for franske Olympique lyonnais, som nådde finalen i Mesterligaen i fotball for kvinner 2009/10. Christine var reserve i den kampen.  I 2010 la hun opp for å satse heltid som frisør, men fikk noen kamper høsten 2010 og 2011 for Arna-Bjørnar mens Erika Skarbø lå skadet. Hennes siste kamper i Toppserien 2012 var for Vålerenga Fotball Damer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christine Colombo Nilsen – Olympics.com 
(en) Christine Colombo Nilsen – Olympic.org 
(en) Christine Colombo Nilsen – Olympedia 
(en) Christine Colombo Nilsen – FIFA 
(en) Christine Colombo Nilsen – UEFA 
(no) Christine Colombo Nilsen – Norges Fotballforbund 
(de) Christine Colombo Nilsen – Soccerdonna 
(en) Christine Colombo Nilsen – FBref
Miriam Neels-Hansson

Miriam Neels-Hansson (født 11. oktober 1897 i Tyskland, død 25. september 1971 i Norge) var en norsk skuespiller. Hun er mest kjent i rollen som Rakel Bals i den norske filmen Tante Pose fra 1940.


== Filmografi (utvalg) ==

1940 – Tante Pose


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Miriam Neels-Hansson på Internet Movie Database
Holsfossen kraftverk

Holsfossen kraftverk er et vannkraftverk  i Gausdal kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket utnytter et fall på 24 m i Jøra. Det er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin.
Kraftverket ble bygget i 1914, og ombygget i 1930. Et nytt kraftverk med dam og rørgate ble tatt i bruk i 2014, alt det gamle er revet.
Det nye kraftverket har en ytelse på 2,2 MW fra en kaplanturbin. Årsproduksjon er 8,5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO


== Eksterne lenker ==
Eidsiva vannkraft (Arkiv)
Gausdal kommune (Arkiv)
«Holsfossen kraftverk». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Terje Strømdahl

Terje Strømdahl (født 22. august 1952) er en norsk skuespiller, dramapedagog og regissør. 


== Karriere ==
Tidlig i karrieren ble han kjent for norske TV-seere som medprogramleder for NRK Barne-TVs serie Portveien 2. Senere var han gjennomgangsfigur på NRK som karakterene Jean Claude og Sorte Maske i flere underholdningsserier. I 2002 debuterte han som regissør på NRK med sitcom-serien Mia.Som sceneskuespiller har Strømdahl arbeidet ved Nationaltheatret, Torshovteatret og Oslo Nye Teater, og har gjestet Trøndelag Teater flere ganger.Strømdahl har også lest inn lydbøker og medvirket i radioproduksjoner.


== Priser og utmerkelser ==
Terje Strømdahl mottok kritikerprisen i 1998/1999 for rollen som «Gutten» i Den 25. timen av P.O. Enquist. I 2001 ble han tildelt Heddaprisen for «fremragende sceneprestasjon» for sin rolle som Salieri i Amadeus av Peter Shaffer, og i 2019 fikk han Gammleng-prisen i klassen «Skuespiller».


== Familie ==
Terje Strømdahl er bror til læreren Trond Strømdahl.


== Roller (utvalg) ==


== Utvalgte innlesninger på lydbok ==
1999: Julemysteriet av Jostein Gaarder – lest inn sammen med Anne Marit Jacobsen
2000: Matilda av Roald Dahl
2005: Ulvebror av Michelle Paver
2008: Jeg er brødrene Walker av Jan Kjærstad
2009: Willie Nickersons Egg av Jon Larsen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Terje Strømdahl på Internet Movie Database 
(no) Terje Strømdahl hos Nationaltheatret 
(en) Terje Strømdahl hos The Movie Database
Mesna kraftverk

Mesna kraftverk er et vannkraftverk  i Lillehammer kommune i Innlandet fylke.  Kraftverket utnytter fallet på 360 m mellom Mesnaelva og Mjøsa ved Lillehammer sentrum.
Kraftverket ble satt i drift i 1984. Anlegget er bygd inn i fjell under Lillehammer sentrum.
I 1985 ble stasjonen oversvømmet etter kraftig regnvær, som medførte store skader og et driftsavbrudd på 2 måneder. Den offisielle innvielsen ble dermed utsatt til 1986.
Kraftverket har en ytelse på 36 MW fordelt på to francisturbiner, på hhv 25 og 12,5 MW. Midlere årsproduksjon er på 175 GWh.
Nord-Mesna og Sør-Mesna er magasin for verket og reguleres mellom 520 og 511 moh.
Bruken av Mesnafossen til å produsere elektrisk kraft tok til i 1894. Vannet ble da ført i en rørgate fra Kroken til kraftverket.


== Litteratur ==
Ola Matti Mathisen (1998). Mesnaelva : Elva i våre hjerter : Mesna kraftselskap – 75 år. Lillehammer: Thorsrud, Lokalhistorisk Forlag. ISBN 8278470251. 


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
E-CO om Mesna
Tyria I kraftverk

Tyria I kraftverk er et vannkraftverk  i Ringsaker kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket utnytter et fall på 165 m i elven Tyria. Kraftstasjonen ligger ved  Nord-Mesna.
Kraftverket ble satt i drift i 1949, og har en ytelse på 3 MW med en francisturbin. Midlere årsproduksjon er på 15 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft – Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO
Eva Lunde

Eva Lunde (født 23. april 1922 på Jeløya ved Moss, død 14. oktober 1996) var en norsk skuespiller. Hun har hatt roller i flere norske filmer, deriblant Tante Pose og Den forsvundne pølsemaker. Fra 1948 var hun tilknyttet Trøndelag Teater, hvor hun var en bærende, allsidig kraft.


== Filmografi ==

1954 – I moralens navn

1943 – Den nye lægen ... Rigmor, hans datter

1942 – Det æ'kke te å tru ... Unni Borg

1942 – Den farlige leken

1942 – En herre med bart ... Claire, fru Niehlsens datter

1941 – Den forsvundne pølsemaker ... Solveig Brand

1940 – Tante Pose ... Ruth Bals, datter
1939 – De vergeløse ... Gunda


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eva Lunde på Internet Movie Database 
(no) Eva Lunde hos Sceneweb 
(en) Eva Lunde hos The Movie Database 
Eva Lundes rolleliste
Tyria II kraftverk

Tyria II kraftverk er et vannkraftverk  i Ringsaker kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket utnytter et fall på 114 m i elven Tyria.
Kraftverket ble satt i drift i 1958, og har en ytelse på 2,2 MW med en francisturbin. Midlere årsproduksjon er på 11 GWh.
Sjusjøen er magasin for verket og reguleres mellom 810 og 806 moh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO


== Se også ==
Sjusjøen
Moelv kraftverk

Moelv kraftverk er et vannkraftverk  i Ringsaker kommune i Innlandet fylke.  Kraftverket utnytter et fall på 54 m i Moelva.
Det første kraftverket her ble bygd i 1907 for Moelven Cellulosefabrikk. Det ble modernisert i 1941, og så nedlagt i 1984.
Dagens kraftverk ble satt i drift i 2001, og har en ytelse på 1,1 MW med en francisturbin. Midlere årsproduksjon er på 6 GWh.
Næra er magasin for verket og reguleres mellom 340 og 338 moh.
Var eid av Eidsiva vannkraft.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO
Purpurneseordenen

Purpurneseordenen ble stiftet i 1873 i Johan Svendsens formannstid i Kunstnerforeningen. Ordenen er en foreningsorden innstiftet som en parodi på ordensvesenet. Ordenen tildeles for innsats i norsk kulturliv. 
Purpurneseordenen hadde sitt klubblokale på Kunstnernes restaurant Blom i Oslo. Ordenens formålsparagraf er som følger: «Denne Orden er indstiftet til Belønning af Toddy-drikning efter kl. 5 lørdag». På lørdager var det i 1873 ikke tillatt å servere sterk drikke annet enn i lukket selskap.På Blom ble det hengt opp malte våpenskjold for alle riddere av ordenen. Nærmere 400 personer var per 2003 hedret med Kunstnerforeningens Purpurneseorden.


== Referanser ==
Tøkje

Tøkje, eller tøke, er en betegnelse for menneskers bestrebelse på å få jaget husdyr som krøtter og sau inn i et bestemt område eller en innhegning. Ordet er dialektord, som en finner igjen i nynorsk ordtøke (ordtak), og kommer av verbet «å ta» (taka). Kj-lyden er fra den lokale dialekten der ordet fortsatt er i hevd (vestlandsmål).
Tøke kan ellers ha betydningene: a: å ha «vett i skallen» og b: kar til å ha ting i (noe som tar).
Tøkje kan og være en beskrivelse på gjerder og innhegninger man bruker i dette øyemed. Dette kalles også en trø eller et trøe.  Tøkjing skjer i forbindelse med at husdyrene har vært ute på et beite eller gått i fjellet. Formålet med tøkjingen kan være at dyrene skal flyttes, merkes, sorteres eller slaktes.
Storfallet kraftverk

Storfallet kraftverk er et vannkraftverk i Stor-Elvdal kommune i Innlandet.
Verket startet produksjonen i 1915 og fullstendig ombygget i 1990.
Installert effekt er 2,7 MW på to  francisturbiner. Midlere årsproduksjon er på 9,3 GWh.
Kraftverket utnytter fallet på 71,4 meter i Søkkunda. Myklebysjøen er magasin for kraftverket.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Eidsva energi
Kiær Mykleby
Philipp Bauknecht

Philipp Bauknecht (født 1884 i Barcelona, Spania, død 1933 i Davos, Sveits) var en tysk ekspresjonistisk maler.
Han ble født mens faren forsøkte å etablere seg som urmaker i Barcelona. Familien flyttet tilbake til Tyskland (Schramberg) i 1892. Gikk først i snekkerlære og siden på kunsthåndverkskole i Nürnberg fra 1998 til 1907.
Han fikk diagnostisert en tuberkulose i 1910, og gjorde som vanlig på den tid og flyttet på høyfjellssanatorium i Alpene. Tok permanent opphold i Davos, der han ble kjent med en ekspresjonistisk maler, Ernst Ludwig Kirchner, som kom dit i 1918.
Han døde av magekreft i 1933. Bildene hans ble erklært som entartet av nazi-regimet i 1937.Fra 1919 av stilte han ut bilder i Sveits og Tyskland i forskjellige kunstforeninger, museer og gallerier, og deltok i Secessjonen i Glaspalast i München i 1921. Den første separatutstillingen var i Sveits i 1976 hos Galeri Iris Warzau, Davos.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Philipp Bauknecht – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Røstefoss kraftverk

Røstefoss kraftverk er et vannkraftverk i Os i Innlandet.
Kraftverket utnytter et fall i Glåma. Elven er oppdemmet ved kraftverket og verket er et elvekraftverk.
Det første agregatet i kraftverket ble startet i 1913. Et tilsvarende aggregat ble installert i 1916. Installert effekt var originalt på 3,5 MW.
I 1971 ble anlegget utvidet med et påbygg og et nytt aggregat, en rørturbin på 1,5 MW
I 1986 ble den eldste delen av stasjonen revet, og det ble oppført en ny. En kaplanturbin på 3,1 MW erstatter de to eldste aggregatene.
Demningen ble også revet og ombygd med nye luker.
Midlere årsproduksjon er på 20 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
NVE: Erfaringer fra gjennomførte prosjekter Røstefossen kraftverk, 1988