jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Silis nitidula

Silis nitidula (Fabricius, 1792) er den eneste av artene fra underfamilien Silinae, blant bløtvingene som lever i Europa. 


== Utbredelse ==
Silis nitidula finnes i Mellom-Europa. Ikke Norden.


== Utseende ==
Silis nitidula er i underkant av 10 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Den er generelt ganske mørk på farge, nær helt svart. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen. Antennene er trådformet uten en antenneklubbe. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt.  Leggene på mellom- og bakbeina er rette, og ikke krummet inn mot kroppen. Alle kloledd har enkle klør (uten en rottann). 


== Levevis ==
Silis nitidula tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Eksterne lenker ==
(en) Silis nitidula i Encyclopedia of Life 
(en) Silis nitidula i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Silis nitidula hos Artsdatabanken 
(sv) Silis nitidula hos Dyntaxa 
(en) Silis nitidula hos Fauna Europaea 
(en) Silis nitidula hos NCBI 
(en) Kategori:Silis nitidula – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Silis nitidula - Fauna Europaea - engelskspråklig
Silis nitidula - bilde - (besøkt: 13. desember 2009)
Bharat Ratna

Bharat Ratna (hindi: भारत रत्‍न, norsk: Indias juvel) er Indias fremste utmerkelse. Den ble innført 2. januar 1954 av president Rajendra Prasad og tildeles for fremragende innsats på nasjonalt nivå, særlig for kunstnerisk, litterær og vitenskapelig innsats og for offentlig tjeneste av høyeste rang. Utmerkelsen tildeles av Indias president. Utmerkelsen rangerer som den fremste i Indias utmerkelsessystem. Den tildeles i hovedsak indiske statsborgere. Unntaksvis er Bharat Ratna også tildelt utlendinger, men dette har forekommet svært sjelden.


== Utmerkelsens rettslige status ==
Bharat Ratna omtales som en utmerkelse og ikke en orden eller medalje. Det er formelt ikke tillatt å benytte Bharat Ratna som tittel i tilknytning til navn, da artikkel 18 i Indias grunnlov forbyr dette. Likevel er det ikke uvanlig å se Bharat Ratna benyttet som tittel foran en mottagers navn.
Den rettslige stillingen til Bharat Ratna og andre utmerkelser har vært omstridt. Fra juli 1977 til januar 1980 var tildeling av Bharat Ratna innstilt. I 1993 ble spørsmålet om Bharat Ratna var forenlig med grunnloven tatt opp av Indias høyesterett og tildeling holdt igjen opp til beslutning falt i 1995.


== Utforming ==
Bharat Ratna er utformet som et blad av hellig fiken, Ficus religiosa, i bronse. På advers finnes en sol i platina med utmerkelsens navn på hindi med devanagariskrift under. Reversen har Indias riksvåpen og motto. Utmerkelsestegnet er opphengt i et bånd til å bære om halsen. Båndet er i hvit silke.
Med tildeling følger også en sanad, et diplom.


== Tildeling ==
Bharat Ratna tildeles uten hensyn til en persons etniske tilhørighet, yrke eller kjønn. Utmerkelsen kan også tildeles utlendinger. Det kan maksimalt foretas tre tildelinger årlig.Forslag om tildeling vurderes av en komité. Statsministeren nominerer personer til presidenten, som fatter bestemmelse om tildeling.


== Mottagere ==
48 personer har mottatt Bharat Ratna. To av disse er utenlandske statsborgere, mens en var naturalisert indisk statsborger. De øvrige har vært framtredende forkjempere for Indias selvstendighet, framstående politikere, forskere og kunstnere. 
Følgende personer har mottatt Bharat Ratna:


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haynes, Edward S. og Chhina, Rana T. S.: Medals and Decorations of Independent India, New Delhi: Manohar, 2008, s. 34–39
«India» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1208


== Eksterne lenker ==
Bharat Ratna Award, Government of India
John Reid (politiker)

John Reid, baron Reid av Cardowan, (født 8. mai 1947 i Bellshill i Skottland) er en britisk politiker og parlamentsmedlem for den skotske valgkretsen Airdrie and Shotts i North Lanarkshire. Han representerer Labour Party. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
John Reid var født inn i en katolsk arbeiderfamilie og ble medlem i Young Communist League, ungdomsgruppen til Communist Party of Great Britain i 1972.


=== Politikk ===
Etter studiene arbeidet han som utreder i Labour Party fram til han ble valgt inn i Underhuset ved parlamentsvalget i 1987; han var medlem til 2010.
Han ble første gang valgt inn i Underhuset ved parlamentsvalget i 1987 for valgkretsen Motherwell North. Endrede grensen for valgkretsene gjorde at han i parlamentsvalget i 1997 ble gjenvalgt fra kretsen Hamilton North and Bellshill og ved parlamentsvalget i 2005 fra dagens valgkrets med 59 % av stemmene.
Han var forsvarsminister i 2005–2006 og innenriksminister i 2006–2007.


=== Ekteskap ===
Reid var gift med Cathie McGowan fra 1969 og frem til hennes plutselige dødsfall av et hjerteinfarkt i 1998. I 2002 giftet han seg for andre gang med den jødisk-brasilianske filmregissøren Carine Adler. Ifølge magasinet The Guardian fra 23. september 2006 ble Reid medlem av det britiske House of Commons. Reid sluttet helt å drikke i 1994 og han sluttet å røyke sigaretter i 2003.


=== Etter politikken ===
I september 2007 erklærte han at han ville gå ut av politikken etter neste valgHan har gjennom hele livet vært supporter av fotballklubben Celtic FC og 7. november 2007 tok han over som styreformann i klubben. Reid ble i 2010 utnevnt til livstidspeer og adlet som baron Reid av Cardowan.  Han gikk av som leder av Celtic i 2011 og ble etterfulgt av Ian Bankier.


== Statsrådsposter ==
Transportminister 27. juli 1998 til 17. mai 1999
Minister for Skottland 17. mai 1999 til 25. januar 2001
Minister for Nord-Irland 25. januar 2001 til 24. oktober 2002
Minister uten portefølje 24. oktober 2002 til 4. april 2003
Helseminister fra 13. juni 2003 til 6. mai 2005
Forsvarsminister fra 6. mai 2005 til 5. mai 2006
Innenriksminister fra 5. mai 2006 til 27. juni 2007


== Verv i Underhuset ==
Lord President of the Council 4. april 2003 til 13. juni 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Reid – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Reid – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Reid hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) John Reid hos The Peerage
Ra-indeks

Ra-indeks eller fargegjengivelsesindeks angir evnen til å gjengi farger mest mulig naturlig.
Gjengivelse av farger, eller kamuflering av uønskede farger, kan best beskrives med begrepet Ra-indeks. Gjengivelse av farger er avhengig av lyskildens spektrale fordeling, ofte målt i nanometer (nm), og er et mål på lyskildens evne til å gjengi naturlige farger. Hvis en lyskilde skal kunne gjengi alle spekterets farger, må lyset fra den inneholde alle bølgelengder i det synlige spekteret. Lyskilden må også inneholde like mye fra hele spekteret. F.eks. vil en lyskilde som inneholder lite rødt, f.eks. lysrør, gjengi røde og gule farger relativt dårlig. Produsenten av en lyskilde, skal oppgi lyskildens Ra-indeks.For bedre å kunne bedømme en lyskildes fargegjengivelsesegenskaper, vedtok CIE i 1965 å ta i bruk en fargegjengivelsesindeks som fikk navnet Ra-indeks (CIE Ra). Ra-indeksen beregnes ved at åtte definerte testfarger først bedømmes i lyset fra en oppsatt referanselyskilde (temperaturstråler) med samme fargetemperatur som lyskilden som skal vurderes har. Deretter vurderes testfargene i lyset fra lyskilden som skal bedømmes. Vurderingen blir foretatt for hver av de åtte fargene.Lyskilder og gjennomsnittlig Ra-indeks:

Glødepære: 95 – 100 Lite blått lys
Lysrør: 65 – 95 Lite rødt
LED RGB: 35 – 55 Lite av de farger som ikke til enhver tid lyser.
LED: 75 – 95Den lyskilden som har høyest (best) Ra-indeks er glødepærer.
Referanselyskildens Ra-indeks blir satt til 100. Så blir den testede lyskildens Ra-indeks vurdert opp mot referanselyskilden der alle åtte definerte testfarger blir individuelt vurdert i en skala fra 1-100. Lyskildens endelige Ra-indeks er da et gjennomsnitt for de åtte testfargene. Sammenligning av lyskilders RA-indeks må ses i sammenheng med lyskildens aktuelle fargetemperatur. Metoden har sine begrensninger, og forskjellige lyskilders Ra-indeks er av den grunn ikke alltid like sammenlignbare, noe som gjør fargegjengivelse til en kompleks vurdering.


== Se også ==
Fargetemperatur


== Referanser ==
Lars Lystad (orienteringsløper)

Lars Lystad, fra Sandefjord, er en norsk tidligere orienteringsløper og Norges landslagssjef i skiorientering. 
Han er selv fire ganger norgesmester i skiorientering på kortdistanse fra 1995 til 1998 og på langdistanse tre ganger, i 1994, 1996 og 2000.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Kilder ==
SNL: Norgesmestere i skiorientering
Mutual Defense Assistance Program

Mutual Defense Assistance Program var et amerikansk konsept som gikk ut på å begrense sovjetisk ekspansjon ved å gi vennligsinnede land våpen og annet forsvarsmateriell, samt opplæring i bruk av disse. Programmet ble initiert av en lov, Mutual Defense Assistance Act, som ble signert av daværende president Harry S. Truman den 6. oktober 1949. Dette var den første globale amerikanske militære assistanse-lovgivning som ble signert under den kalde krigen. Programmet endret i 1961 navn til Military Assistance Program.Loven var en del av den amerikanske strategien under den kalde krigen for å unngå spredningen av kommunismen. Loven hadde som formål å tilby assistanse til alle land som var alliert med USA og som kunne tenkes å bli angrepet av Sovjetunionen eller en av landene som var alliert med Sovjet. Loven fastslo også at USA skulle boikotte og nekte økonomisk bistand til alle land som  hadde noe med Sovjetunionen eller deres allierte å gjøre. 
Programmet var en hovedbestanddel i den amerikanske våpenhjelpen til Europa, inkludert Norge, etter den andre verdenskrig. 


== USAs våpenhjelp til Norge ==
Den 27. januar 1950 skrev Norge og USA under avtalen som på norsk het Avtale mellom Norge og USA om gjensidig hjelp på forsvarets område. Avtalen trådte i kraft 24. februar 1950.I perioden fra 50-tallet til utpå 70-tallet mottok Norge bl.a. 7 763 strids- og transportkjøretøyer, 479 artilleriskyts, 171 068 geværer, 100 000 tonn ammunisjon og 624 fly og helikoptre. Avtalen ble terminert 27. september 1996. USA oppsummerte avtalen i 1996 til 920,8 millioner dollar, regnet i 1950-verdi. Dette tilsvarer 83,6 milliarder kroner i 1996-verdi. Til sammenligning mottok Norge 439 millioner dollar (1950-verdi) gjennom den sivile Marshallhjelpen, dette ifølge Statistisk sentralbyrå (1998). Historikeren Helge Øystein Pharo oppga i 2017 at Marshallhjelpen til Norge hadde vært på 450 millioner USD.


== Referanser ==
Bredo Berntsen

Bredo Henrik Berntsen (født 2. september 1877 i Vestre Aker, død 25. desember 1957 i Oslo) var en norsk arkitekt. 


== Familie ==
Bredo Berntsen mistet tidlig foreldrene; moren Amanda f. Johannessen døde av sykdom, og faren Emil Berntsen døde i en jernbaneulykke ved Halden. Han vokste derfor opp hos morfaren Hans Haugerud. Arkitekt Harald Olsen var hans onkel.Bredo Berntsen giftet seg med Bergljot Schønheyder (1880-1964), som i likhet med ham selv var utdannet arkitekt ved Den kongelige tegneskole (senere SHKS). Ekteparet fikk én datter og tre sønner. En av sønnene var Kaare Berntsen, som startet antikvitetsforretning i Oslo. 


== Utdannelse ==
Han var elev hos Wilhelm von Hanno fra han var 15 år gammel frem til han begynte ved Den kongelige tegneskole i 1894, hvor han gikk til år 1900. 


== Virke ==
I lengre perioder var han assistent både hos Herman Major Schirmer og hos onkelen Harald Olsen, og han fulgte Schirmer på hans studiereise i Gudbrandsdalen. Da Harald Olsen fikk i oppdrag å tegne Christiania Glasmagasins bygg ved Stortorget i Kristiania, fikk Bredo Berntsen ansvaret for å tegne byggets lysgård.I 1900 ble han ansatt ved Stadsarkitektens kontor i Christiania hvor han arbeidet i 15 år.
I denne perioden tegnet han i det vesentlige skolebygg.
Berntsen hadde egen praksis fra 1915 og ble en nyskaper innen nyttearkitekturen. 
Lauritsen og Sørensens Tricotagefabrik i Brinken 30b (i dag Kjølberggata 21) i Oslo er fra 1912–13, her ble det
benyttet armert betong i trapper og gulv. Kornsiloen på Vippetangen
fra samme periode er utført helt i armert betong. Blant mange oppdrag han hadde var Havnelageret som ble reist  1916–20. Den ble tildelt Betongtavlen posthumt i 1965.


== Bygninger i utvalg ==

Majorstuen skole, Bogstadveien 74b, Oslo, 1906
Sofienberg skole, Trondheimsveien 48, Oslo, 1910
Ullevålsveien skole, Bolteløkka allé 10, Oslo, 1913
Ila skole, Fougstads gate 10, Oslo, 1915
Lauritsen og Sørensens Tricotagefabrik, Brinken 30b, Oslo, 1912–13
Kornsilo, Utstikker III, Oslo, 1912–13, revet 1977
Tau kornsilo, Stavanger, 1915
Oslo Havnelager, Langkaia 1, Oslo, 1916–20
Silo og lagerbygning for A/S Bjølsen Valsemølle, Sandakerveien 62, Oslo, 1924
Lager- og ekspedisjonsbygning for Den norske Amerikalinje, Utstikker I, Oslo, 1923–25, revet 1979


== Glassamling ==
Bredo Henrik Berntsen var svært opptatt av gammelt glass, og bygget opp en omfattende samling av antikke drikkeglass, flasker og annet. I 1938 måtte han imidlertid selge hele samlingen. Sønnen Arnstein Berntsen ga i 1962 ut en bok om samlingen på nesten 700 gjenstander, hovedsakelig fra perioden 1745-1880.


== Referanser ==
Grand Fleet

Grand Fleet («den store flåten») var den største flåten i det britiske Royal Navy under den første verdenskrig. Flåten ble satt sammen i august 1914 fra det britiske Atlantic Fleet sammen med Home Fleet. Grand Fleet deltok i Jyllandsslaget i 1916 og hadde hovedbasen sin i Scapa Flow på Orknøyene. Flåten ble oppløst i april 1919.Sjefen for flåten var John Jellicoe fra 1914 til 1916. Da Jellicoe ble marineminister i 1916 overtok David Beatty ledelsen for flåten samtidig som han ble utnevnt til admiral.Etter at USA gikk med i krigen ble flere amerikanske slagskip med i Grand Fleet. Antallet skip i flåten varierte noe gjennom hele krigen ettersom nye skip ble bygd hele tiden og andre skip ble senket. Men antall lå nesten alltid på rundt 150 skip. Da den første verdenskrig var over var også behovet for Grand Fleet over, og den ble oppløst i 1919.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Corbett, J.S. (1920a): Naval Operations. History of the Great War. Vol. I: To the Battle of the Falklands 1914. London: Longmans, Green & Co. OCLC 929536844 – via Internet Archive.
Corbett, J.S. (1920b): Naval Operations. History of the Great War. Vol. II (1921 opptrykk). London: Longmans, Green & Co. OCLC 754160010 – via Internet Archive.
Corbett, J.S. (1923): Naval Operations. History of the Great War. Vol. III. London: Longmans, Green & Co. OCLC 867968279 – via Internet Archive.
Jellicoe, John Rushworth (2018): Grand Fleet, 1914-1916. Its Creation, Development and Work, Franklin Classics, ISBN 9780341798170
Heathcote, T.A. (2002): British Admirals of the Fleet 1734–1995: A Biographical Dictionary. Barnsley, South Yorkshire: Leo Cooper. ISBN 0-85052-835-6.
Jones, Jerry (1998): U.S. Battleship Operations in World War I. Naval Institute Press. ISBN 978-1-55750-411-1.


== Eksterne lenker ==
The Grand Fleet
Royal Navy History
Vikinghjelm

Vikinghjelm var en type hjelm som vikingene brukte som beskyttelse i krig og kamp. Det er ukjent hvor utbredt bruken var, men samtidige avbildninger viser noe som kan være hjelmer i slagscener. Tilsvarende hodeplagg fra båtscener kan være spisse luer. Det er bare funnet én hjelm fra vikingtiden i Norge, brillehjelmen fra Gjermundbufunnet fra 900-tallet. Vikinghjelmer utstyrt med horn skyldes misforståelser fra 1800-tallet.


== Historikk ==
Det er funnet bare én hjelm fra vikingtiden i Norge, det er hjelmen fra Gjermundbufunnet, og den har ikke horn. Den er en brillehjelm som likner på eldre typer som er kjent fra andre steder i Nord-Europa.
Det finnes en som ofte omtales som vikinghjelm, den ble funnet i Coppergate i York i 1982. Denne hjelmen er sagt å være en angelsaksisk hjelm fra rundt 750-775. Fra perioden fra før vikingtiden i Sverige, i det som omtales som vendeltiden i Sverige, men som kalles for merovingertiden i Norge, er det også blitt funnet en hjelm i Norge.
Spangenhelm, tysk for «spennehjelm», var en konisk kjeglehjelm lagd av metallplater som ble holdt sammen av bøyler. Slike var vanlig i Europa fra seinantikken til tidlig middelalder. Modellen ble utviklet av sarmaterne, et iransk rytterfolk med tilhold på de pontiske stepper i oldtiden, og kunne være utstyrt med ringbrynjedekke i nakken, kinnplater, neseskinne, øyeringer og ansiktsmaske.


=== Liknende hjelmer ===


==== Tidligere hjelmer fra andre kulturområder ====

		
		
		


==== Vikingkrigere i nyere framstillinger ====

		
		


== Vikinghjelmer i populærkulturen ==
Se også artikkelen HornhjelmI populærkulturen blir koniske stridshjelmer med dyrehorn sterkt forbundet med vikingtida i Skandinavia. Slik bruk har imidlertid ingen historiske belegg og regnes som en misforståelse. Vår tids framstillinger av vikinger er i stor grad påvirket av romantiske forestillinger fra 1800-tallet. Vikingene gikk mye oftere med luer og andre hodeplagg enn hjelmer. Dessuten kan hverken funn eller andre kilder fra vikingtida dokumentere bruken av hornhjelmer. Noen historikere utelukker likevel ikke at slike hjelmer kan ha eksistert som seremonielle plagg.
En forklaring på myten om vikinghjelmer med horn knyttes til urframførelsen av Richard Wagners opera Nibelungens ring på 1870-tallet. Kostymesjefen til forestillingen, Carl Emil Doepler, skal ha hentet inspirasjon fra andre sceneoppsetninger med historiske motiver og fra germansk og annet kunsthåndverk i museer. I stykket utstyrte han de onde rollefigurene med hjelmer med horn mens de gode heltene fikk hjelmer pyntet med vinger av fjær. Bilder fra oppsetningene skal siden ha blitt spredt vidt omkring,  og kjeglehjelmer med kuhorn har siden 1800-tallet blitt et kraftfullt symbol for vikinger og vikingtid som er kjent i store deler av verden.


== Se også ==
Spangenhelm
Hornhjelm


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Knut Wester: Hvor er alle vikingtidshjelmene? (artikkel 2001)
Historieboka.no: Vikinghjelmen fra Gjermundbo på Ringerike Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Kulturhistorisk museum: Norsk forhistorie
Bergen Museum, skoletjenesten
Firhill Stadium

Firhill Stadium er et fotballstadion i det skotske byen Glasgow, og hjemmebanen til det skotske fotballaget Partick Thistle FC som i sesongen 2009-10 spiller i Scottish Football League First Division. Stadionet ligger i forstaden Maryhill i Glasgow, Skottland.
Da Clyde FC mistet sin bane, spilte de i årene 1986 til 1991 Firhill Stadium, tilsvarende spilte også Hamilton Academical FC sine hjemmekamper her i to perioder, den siste var i påvente av at deres nåværende hjemmebane, New Douglas Park skulle bli ferdigbygget.
I desember 2005 ble det bestemt at Firhill også skulle være hjemmebanen til rugby-laget Glasgow Warriors, som er Glasgows eneste profesjonelle rugbylag. I april 2009 ble denne avtalen forlenget i ytterligere fem år.


== Tribuner ==
Anlegget har tre tribuner, hvorav to vanligvis er i bruk på kampdager:

Main Stand dekker hele den ene langsiden og har 2 900 seter. På grunn av stort oppussingsbehov og store vaktkostnader, brukes denne tribunen vanligvis ikke på kampdager.
Jackie Husband Stand dekker den andre langsiden  og ble bygget i 1994. Den har 6 263 sitteplasser og er oppkalt etter den tidligere storspilleren John «Jackie» Husband som spilte 371 kamper for laget i årene 1938 til 1950.
North Stand ble bygget i 2002 for å møte kapasitetskravene til stadionene fra Scottish Premier League. Tribunen erstattet en tidligere gressbakke og har 2 014 sitteplasser og ble delvis finansiert gjennom salg av studentleiligheter som ligger på baksiden av tribunen.
City End er ingen tribunen, men en ubrukt tomt på sørsiden av stadionet, i retning av byens sentrum. Det er planlagt en tribune med kapasitet på 1 000 på dette området.

		
		
		


== Eksterne lenker ==
Firhill på stadiumguide.com
Brian Goodell

Brian Stuart Goodell (født 2. april 1959 i Stockton, California) er en amerikansk tidligere svømmer som under sommer-OL 1976 i Montréal tok gull på 400 m og 1 500 m fri. I tillegg har Goodell én sølv fra langbane-VM 1975 i Cali, og tre gull fra Panamerikanske leker 1979 i San Juan.
Goodell ble i 1977 kåret til Årets svømmer i verden av det amerikanske magasinet Swimming World Magazine.


== Eksterne lenker ==
(de) Brian Goodell – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Brian Goodell – Olympics.com 
(en) Brian Goodell – Olympic.org 
(en) Brian Goodell – Olympedia 
(en) Brian Goodell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Brian Goodell – Swimming Hall of Fame
Kulturminnesøk

For å lenke fra Wikipedia-artikler til Kulturminnesok.no, se Mal:Kulturminne Kulturminnesøk er en nettportal som inneholder en samlet oversikt over fredete kulturminner i Norge. Nettportalen ble opprettet av Riksantikvaren desember 2009 og gjør deler av kulturminnedatabasen Askeladden tilgjengelig for et allment publikum. Ved tidspunktet for opprettelsen inneholdt den ca. 80 000 kulturminner, og i 2012 ca. 140 000.


== Eksterne lenker ==
Kulturminnesøk
Forretningsutvikling

Forretningsutvikling er en bred betegnelse benyttet for å beskrive aktiviteter forretningsforetak gjennomfører med hensikt å forbedre eller skape ny virksomhet. Da betegnelsen er bred kan den omfatte og involvere forskjellige aktiviteter, disipliner og ressurser innen virksomheten.
Forbedringer som ønskes oppnådd gjennom forretningsutvikling er typisk av dypere karakter enn innen regulær operasjonell drift. Aktiviteter som kan kalles forretningsutvikling inkluderer vurdering av markedsmuligheter og markeder, analyser av kunder og konkurrenter, etablering av nye virksomheter og forretningsenheter, og å skrive forretningsplaner og utforming av konkrete forretningsmodeller. Det har ofte til hensikt å utvide selskapets kundekrets, øke salget, utvikle nye produkter eller markeder. Generelt kan man si at forretningsutvikling har til hensikt å planlegge bedriftens økonomiske grunnlag. Betydningen av denne funksjonen og omfanget av denne er avhengig av bedriftstypen og markedssituasjonen.
Personer som har sitt hovedvirke innen forretningsutvikling kalles eller kaller seg gjerne forretningsutviklere. Promotering er vanligvis en viktig del av dette arbeidet.
Jesse Vassallo

Jesus David «Jesse» Vassallo Anadón (født 9. august 1961 i Ponce, Puerto Rico) er en puertoricansk tidligere svømmer som internasjonalt konkurrerte for USA. Vassallo ble dobbelt verdensmester da han i 1978 tok gull på 200 m rygg og 400 m medley under langbane-VM i Berlin. Han tok også sølv på 200 m medley under det samme mestereskapet. I 1979 tok han to gull og én sølv under Panamerikanske leker i San Juan.
I 1978 ble Vassallo kåret til Årets svømmer i verden av det amerikanske magasinet Swimming World Magazine.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jesse Vassallo – Olympedia 
(en) Jesse Vassallo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jesse Vassallo – Swimming Hall of Fame
Mike Bruner

Michael Lee Bruner (født 23. juli 1956) er en amerikanske tidligere svømmer som vant én individuell gullmedalje på 200 m butterfly, og var med på å ta gull på 4×200 m fri stafett i sommer-OL 1976 i Montréal. I tillegg ble Bruner verdensmester på 200 m butterfly i langbane-VM 1978 i Berlin.
I 1980 ble Bruner kåret til Årets svømmer i USA av det amerikanske magasinet Swimming World Magazine.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Mike Bruner – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mike Bruner – Olympics.com 
(en) Mike Bruner – Olympic.org 
(en) Mike Bruner – Olympedia 
(en) Mike Bruner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mike Bruner – Swimming Hall of Fame