jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Creeping Death

Creeping Death er et spor fra Metallicas andre studioalbum; Ride the Lightning. Det er det syvende sporet på CD-en, og ble også gitt ut som en EP single i 1984 som promosjon for musikkalbumet. EP-en hadde en B-side med coversangene «Blitzkrieg» av bandet Blitzkrieg og «Am I Evil?» av Diamond Head.


== Opprinnelse ==
Den originale versjonen av sangen ble egentlig skrevet av gitarist Kirk Hammett sitt forrige band; Exodus. Da het sangen «Die By His Hand», siden det gjentatte ganger ble sunget i sangen. James Hetfield synger i stedet «Die By My Hand» i versjonen som er på Ride the Lightning, siden sangen skal være i perspektiv fra den siste av de ti landeplagene; døden. 


== Sangtekst ==
Teksten i sangen er skrevet fra perspektivet til Gud i Andre Mosebok, den siste av de ti landeplagene. Sangen beskriver hvordan Gud lot langeplagene herje i det gamle Egypt. Landeplagene som blir nevnt i teksten er blant annet: "...,darkness three days long" som viser til den niende av de ti plagene, som sier at solen vil bli stengt ute i tre dager. 


== Live ==
Under tidligere fremførelser av sangen kunne man høre Cliff Burton – bandets tidligere bassist – hyle støttevokalen under det tredje refrenget og broen. Når Jason Newsted spilte med bandet var det vanlig at han alene sang det tredje refrenget under konsertfremførelser, så vel som det første ordet i hver eneste linje i teksten. 
Sangen har helt siden den ble laget vært en del av Metallica sitt live-set. Det er den Metallica sangen som har blitt spilt nest flest ganger live.


== Coverinnspillinger ==
Apocalyptica spiller sangen på Plays Metallica by Four Cellos.
Under Ozzfest I 2002 av Drowning Pool, og i 2007 av bandet The Showdown
Bullet for My Valentine spiller en versjon av sangen på *Higher Voltage!: Another Brief History of Rock
Sangen har blitt innspilt av screamo-bandet, Hiretsukan.
Tigertailz spiller en versjon av sangen på deres “Banzai” album.
Machine Head og Sepultura spilte sangen live under Dubai Desert Rock I 2005.
Dark Angel spilte sangen på tributealbumet Metallic Attack: Metallica - The Ultimate Tribute
Bullet For My Valentine har spilt sangen utallige ganger på deres konserter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Creeping Death på Discogs 
(en) Creeping Death på MusicBrainz 
(en) Creeping Death på MusicBrainz
A- og B-side

A-side og B-side refererer til de to sidene på 78, 45, og 33 1⁄3 rpm vinyl-platene eller musikkassetter, hvorav singler, EPer eller LPer. «A»-siden inneholdt ofte «hovedsangen», en sang plateselskapet ønsket å promotere på radio og lignende, mens «B»-siden inneholdt en mindre populær sang, eller en sang som ikke kom med på albumet A-siden kom fra, blant annet fordi den var ansett som dårligere, eller at det ikke var plass nok på albumet.
Noen ganger blir B-siden mer populær enn A-siden og får sin egen utgivelse som A-side.Etter at singlene begynte å komme ut på CD, og særlig etter digital nedlasting som via Spotify eller iTunes ble populært, har singlene ofte inneholdt mer enn to sanger, der sang nummer èn tjener som A-side og videre sanger tjener som B-side. Selv om man nå til dags ikke fysisk snur platen kalles fortsatt resten av sangene på plata for «B-sider». I mer moderne tid har det blitt vanlig at grupper og artister gir ut B-sider som ikke før har blitt utgitt på et samlealbum.


== Doble A-sider ==
En dobbel A-side er en single som har to sanger som kommer inn på hitlistene samtidig. Dette uttrykket ble innført etter at The Beatles-sangene «Day Tripper» og «We Can Work It Out» kom inn på den amerikanske Billboard-lista samtidig. The Beatles ville ikke ofre noen av sangene til fordel for den andre, og oppfant derfor denne ordningen.
Siden de fleste single-lister, som for eksempel den amerikanske Billboard-listen, baserer seg på både radiotid så vel som platesalg, kan to «sider» fra samme singel komme inn på hitlistene samtidig.


== Referanser ==
Sveits under Paralympiske sommerleker 2008

Sveits sendte en tropp på 26 utøvere (17 menn, 9 kvinner) til å delta i Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing. Det fastsatte målet var å vinne minst 11 medaljer og komme blant topp 50 nasjoner på medaljestatistikken. Sveits deltok i 6 grener: bueskyting, friidrett, sykling, skyting, svømming og rullestoltennis.


== Medaljer ==


== Se også ==
Paralympiske sommerleker 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside for paralympiske sommerleker 2008
Sveits' paralympiske komité
Den internasjonale paralympiske komité
Robert Wyman

James Robert Wyman (født 27. april 1909 i West Ham i London, død 1978) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Wyman ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han spilte på det britiske laget som vant ishockeyturneringen foran Canada og USA. Storbritannia la grunnen til OL-gullet da de i sin semifinalegruppe beseiret Canada med 2-1. Resultat tok de med seg til finalerunden som besto av fire lag. Storbritannia slo Tsjekkoslovakia med 5-0 og de spilte uavgjort 0-0 i siste kampen mot USA og var dermed olympiske og verdensmestere i ishockey for første og eneste gang. Den femte olympiske turneringen i ishockey var også det tiende verdensmesterskapet og det tjueførste europamesterskapet i ishockey. Spillerne på det britiske laget var Wyman, Alexander Archer, James Chappell, Edgar Brenchley, James Borland, John Coward, Gordon Dailley, John Davey, Carl Erhardt, James Foster, John Kilpatrick og Archibald Stinchcombe.


== OL-medaljer ==
OL 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)


== EM og VM-medaljer ==
VM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
VM 1938  Praha -  Sølv  i ishockey (Storbritannia)
VM 1935  Davos -  Bronse  i ishockey (Storbritannia)
EM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
EM 1938  Praha -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
EM 1935  Davos -  Sølv  i ishockey (Storbritannia)


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Wyman – Olympedia 
(en) Robert Wyman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Robert Wyman – Hockeydb.com
Miscodera arctica

Miscodera arctica er en bille og den eneste i slekten Miscodera, i delgruppen (underfamilien) sandgravere (Broscinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utbredelse ==
Miscodera arctica er vanlig og utbredt i hele Europa, østover til Japan. Den finnes i Nord-Amerika.


== Utseende ==
Miscodera arctica er under 8 millimeter lang og har metallglans.  Brystskjoldet (pronotum) er adskilt fra dekkvingene av en tydelig innsnøring (hals).  


== Levevis ==
Miscodera arctica er en nordlig art. Den er ganske vanlig og finnes i tilknytning til skog og på fjellet. Sjeldent kan den finnes på lyngmarker. Larvene lever som predatore. 
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Litteratur ==
Bertram G. Rye. 1908. Biller I. Løpebiller. Danmarks Fauna Bind 3. G.E.C. GAD, København.


== Eksterne lenker ==
(en) Miscodera arctica i Encyclopedia of Life 
(en) Miscodera arctica i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Miscodera arctica hos Artsdatabanken 
(sv) Miscodera arctica hos Dyntaxa 
(en) Miscodera arctica hos Fauna Europaea 
(en) Miscodera arctica hos Fossilworks 
(en) Miscodera arctica hos ITIS 
(en) Miscodera arctica hos NCBI 
(en) Kategori:Miscodera arctica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Miscodera arctica – detaljert informasjon på Wikispecies 
Miscodera arctica - Ground Beetles of Ireland
Miscodera arctica – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Sandgravere – Tree of Life (Nebriinae, Carabidae) engelskspråklig
Norsk Entomologisk forening
Børsteløper

Børsteløper er en av billene i delgruppen (underfamilien) børsteløpere (Loricerinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utbredelse ==
Børsteløper er vanlig og utbredt i Europa, østover til Mongolia. 


== Utseende ==
Børsteløper er mellom 6-8,5 millimeter lang.  Antennens andre til sjette ledd med lange børster (stive hår) som er dobbelt så lange som andre leddets lengde. Dette skiller denne slekten fra resten av løpebillene.  Kroppen har messingglans.  Hver av dekkvingene har 12 lengdestrimler.


== Levevis ==
Børsteløper  finnes på steder med litt skygge og fuktighet. Larvene lever som rovdyr. 
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Eksterne lenker ==
(en) Loricera pilicornis i Encyclopedia of Life 
(en) Loricera pilicornis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Loricera pilicornis hos Artsdatabanken 
(sv) Loricera pilicornis hos Dyntaxa 
(en) Loricera pilicornis hos Fauna Europaea 
(en) Loricera pilicornis hos Fossilworks 
(en) Loricera pilicornis hos ITIS 
(en) Loricera pilicornis hos NCBI 
(en) Kategori:Loricera pilicornis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Loricera pilicornis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Loricera pilicornis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Loricera pilicornis - Ground Beetles of Ireland
Loricera pilicornis – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Loricerini – Tree of Life (Carabidae) – engelskspråklig
Norsk Entomologisk forening
Dictionarium Annamiticum Lusitanum et Latinum

Dictionarium Annamiticum Lusitanum et Latinum er en trespråklig vietnamesisk–portugisisk–latinsk ordbok skrevet av den franske jesuitten og misjonæren, pater Alexandre de Rhodes etter 12 år i Vietnam, og utgitt av Propaganda Fide i Roma i 1651 da Rhodes besøkte  Europa.Dictionarium Annamiticum Lusitanum et Latinum var i sin tur inspirert av to tidligere verker, som siden er gått tapt: en vietnamesisk-portugisisk ordbok av Gasparal de Amoral og en portugisisk-vietnamesisk ordbok av Antoine Barbosa. Ordboken inkorporerer en kort gjennomgang av vietnamesisk grammatikk (Brevis Declaratio) og en kodifisering av noen tidsaktuelle uttalelser.
Ordboken etablerte Quốc ngữ, det vietnamesiske alfabet, som så ble perfeksjonert ytterligere av senere katolske misjonærer og som fremdeles er i alminnelig bruk.Monsignore Pigneau de Béhaine bidro til disse forbedringene med sin annamittisk-latinske ordbok av 1783, som i manuskripts form ble overlatt til msgr. Jean-Louis Taberd som i 1838 publiserte sin vietnamesisk-latinsk/latinsk-vietnamesiske ordbok.I virkeligheten fortsatte man å utgi kristen litteratur enten ved hjelp av latinsk skrift eller den tradisjonelle vietnamesiske Chữ Nôm fremfor på den enklere alfabetiske Quốc ngữ for de påfølgende 200 år. Quốc ngữ skulle ikke få sitt gjennombrudd før etter den franske invasjon i 1861 og opprettelsen av Fransk Indokina.


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
Online fulltekst av ordboken
Hans Ferdinand Mayer

Hans Ferdinand Mayer (født 23. oktober 1895 i Pforzheim, død 18. oktober 1980 i München) var en tysk fysiker og elektrotekniker.
Han er kanskje mest kjent som forfatteren av Oslorapporten som avslørte tyske tekniske hemmeligheter overfor de allierte ved begynnelsen av andre verdenskrig.


== Studier og karriere ==
Mayer studerte matematikk, fysikk og astronomi ved høyskolene i Karlsruhe og Heidelberg. 
I 1920 promoverte han med arbeidet Über das Verhalten von Molekülen gegenüber freien langsamen Elektronen («Om innvirkningen på molekyler av frie, langsomme elektroner»). Hans veileder var nobelprisvinneren Philipp Lenard. I 1922 ble han ansatt i Berlin-firmaet Siemens & Halske AG.
I 1926 startet han et samarbeid med Karl Küpfmüller. De to vitenskapsmennene forsket på mulighetene for støyfri overføring av informasjon i kabelforbindelser over store avstander.
I 1936 overtok Mayer ledelsen av forskningsavdelingen i Siemens & Halske. I 1943 ble han av politiske grunner (lytting til «fiendtlig radio» og kritikk av nazi-regimet) dømt til fangenskap i konsentrasjonsleir, hvor han ble værende til krigens slutt.
I 1946 dro Mayer til USA, hvor han ble i 4 år. Der bedrev han forskning for det amerikanske luftforsvaret (US Air Force) i Dayton, Ohio, og underviste ved Cornell University i Ithaca i staten New York, som professor i kommunikasjonsteknologi. I 1950 dro han tilbake til Tyskland. Der hadde han ledelsen av forskningsavdelingen for kommunikasjonsteknologi ved Siemens & Halske AG i München fram til 1962.


== Oslorapporten ==
Mayer var opphavsmannen til Oslorapporten, en rapport om den militære forskningen i Det tredje rike, som i 1939 ble overlevert til det britiske konsulatet i Oslo og som han undertegnet med «en tysk vitenskapsmann, som er vennlig innstilt overfor dere». Først i 1977 avslørte han for sin egen familie at han hadde skrevet Oslorapporten. I samsvar med hans eget ønske ble dette først offentliggjort etter hans egen og hans kones død.
Institut Taberd

Institut Taberd var en katolsk pikeskole, grunnlagt i Saigon i Vietnam i 1874 (noen kilder mener 1875). Den ble grunnlagt av den franske viseadmiral Jules Krantz og drevet av skoleordenen De kristne skolebrødre, og var opprinnelig beregnet på fransk-vietnamesere (mestiser). Etterhvert ble den åpnet for den vietnamesiske elite generelt.
Skolen var oppkalt etter den franske misjonsbiskop Jean-Louis Taberd, som var apostolisk vikar for Cochinkina fra 1827 til 1840, og som hadde gjort en viktig innsats for vietnamesisk skriftspråk. 
Inatituttet var bare en av en rekke skoler i Vietnam som ble oppkalt etter denne biskopen.
Sandøyfjorden (Sørøya)

Sandøyfjorden (nordsamisk: Sáttovuotna) er en fjord på nordsiden av Sørøya i Hammerfest kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Stålet i vest og Skarvnæringen i øst og strekker seg 15 kilometer sørover til Straumen i enden av fjorden.Fjorden er oppkalt etter Sandøya som ligger midt i fjorden og her ligger det enkelte hus på østsiden av øya. På østsiden av fjorden, øst for Sandøya ligger gårdsbrukene Skarvfjord og Hønsby. Skarvfjord ligger ved innløpet til den lille fjordarmen Skarvfjorden. Vest for Sandøy ligger de dype vågene Ytre og Indre  Reppa. 
Den indre delen av Sandøyfjorden blir kalt Sandøybotn. Her finner en også flere småbruk. Koppardal ligger i en våg på vestsiden, og lengst inn i fjorden finner en Fiskenes, Oterurda, Mebotn og Storelv. Straumen er en smal våg som strekker seg helt inn til enden av fjorden. Her ligger også den lille fjordarmen Båtsfjorden. 
Fjorden er 165 meter på det dypeste, like nord for Sandøya.


== Referanser ==
James Foster

James Foster (født 3. september 1905 i Glasgow i Skottland, død 4. januar 1969) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Familien flyttet til i Canada i 1912 da han var barn og han lærte seg å spille ishockey i Winnipeg i Manitoba. Foster flyttet til London i 1935.
Foster ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han var målvakt på det britiske laget som vant ishockeyturneringen foran Canada og USA. Storbritannia la grunnen til OL-gullet da de i sin semifinalegruppe beseiret Canada med 2-1. Resultat tok de med seg til finalerunden som besto av fire lag. Storbritannia slo Tsjekkoslovakia med 5-0 og de spilte uavgjort 0-0 i siste kampen mot USA og var dermed olympiske og verdensmestere i ishockey for første og eneste gang. Den femte olympiske turneringen i ishockey var også det tiende verdensmesterskapet og det tjueførste europamesterskapet i ishockey. Spillerne på det britiske laget var Foster, Gordon Dailley, Alexander Archer, James Chappell, Edgar Brenchley, James Borland, John Coward, Carl Erhardt, John Davey, John Kilpatrick, Archibald Stinchcombe og Robert Wyman. Foster spilte alle sju kampene som målvakt og slipte inn kun fire baklengsmål i hele turneringen.


== OL-medaljer ==
OL 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)


== EM og VM-medaljer ==
VM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
VM 1937  London -  Sølv  i ishockey (Storbritannia)
VM 1938  Praha -  Sølv  i ishockey (Storbritannia)
EM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
EM 1937  London -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
EM 1938  Praha -  Gull  i ishockey (Storbritannia)


== Eksterne lenker ==
(en) James Foster – Olympedia 
(en) James Foster – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) James Foster – Hockeydb.com
Carl Erhardt

Carl Alfred Erhardt (født 15. februar 1897 i Beckenham, død 3. mai  1988) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Erhardt lærte seg å spille ishockey i Sveits og Tyskland, og ikke i Canada som  de andre på det britiske OL-laget.
Erhardt ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han var målvakt på det britiske laget som vant ishockeyturneringen foran Canada og USA. Storbritannia la grunnen til OL-gullet da de i sin semifinalegruppe beseiret Canada med 2-1. Resultat tok de med seg til finalerunden som besto av fire lag. Storbritannia slo Tsjekkoslovakia med 5-0 og de spilte uavgjort 0-0 i siste kampen mot USA og var dermed olympiske og verdensmestere i ishockey for første og eneste gang. Den femte olympiske turneringen i ishockey var også det tiende verdensmesterskapet og det tjueførste europamesterskapet i ishockey. Spillerne på det britiske laget var Erhardt, James Foster, Gordon Dailley, Alexander Archer, James Chappell, Edgar Brenchley, James Borland, John Coward, John Davey, John Kilpatrick, Archibald Stinchcombe og Robert Wyman. Erhardt spilte alle sju kampene som målvakt og det ble kun tre baklengsmål i hele turneringen. landslaget. Han var 39 år da han ble olympisk mester og er den eldste ishockeyspilleren som har vunnet en olympisk gullmedalje.


== OL-medaljer ==
OL 1936  Berlin -  Gull  i ishockey (Storbritannia)


== EM og VM-medaljer ==
VM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
VM 1935  Davos -  Bronse i ishockey (Storbritannia)
EM 1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull  i ishockey (Storbritannia)
EM 1935  Davos -  Sølv  i ishockey (Storbritannia)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Erhardt – Olympedia 
(en) Carl Erhardt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Carl Erhardt – Hockeydb.com
Maxi Herber

Maxi Herber (født 8. oktober 1920 i München, død 20. oktober 2006 i Garmisch-Partenkirchen) var en tysk kunstløper som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Herber ble olympisk mester i kunstløp under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Hun vant parløp sammen med Ernst Baier. Maxi Herber og Ernst Baier giftet seg i 1940.


== OL-medaljer ==
1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull i kunstløp, parløp (sammen med Ernst Baier)


== VM-medaljer ==
1936 –  Gull i kunstløp, parløp (sammen med Ernst Baier)
1937 –  Gull i kunstløp, parløp (sammen med Ernst Baier)
1939 –  Gull i kunstløp, parløp (sammen med Ernst Baier)
1939 –  Gull i kunstløp, parløp (sammen med Ernst Baier)
1934 –  Bronse i kunstløp, parløp (sammen med Ernst Baier)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Maxi Herber – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Maxi Herber – Olympedia 
(en) Maxi Herber – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Maxi Herber på Internet Movie Database
Eric Roberts

Eric Anthony Roberts (født 18. april 1956 i Biloxi i Mississippi) er en amerikansk skuespiller. Hans første film var King of the Gypsies (1978), som han fikk en Golden Globe-nominasjon, for beste skuespillerdebut. Han ble nominert til både Golden globe og Academy Award for sin støtterolle i Runaway Train (1985). I løpet av 1990- og 2000-årene jobbet han med drama-filmer og TV-serier.
Eric er bror til Julia Roberts og Lisa Roberts Gillan, og faren til Emma Roberts.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Eric Roberts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eric Roberts på Internet Movie Database 
(sv) Eric Roberts i Svensk Filmdatabas 
(da) Eric Roberts på Filmdatabasen 
(da) Eric Roberts på Scope 
(fr) Eric Roberts på Allociné 
(en) Eric Roberts på AllMovie 
(en) Eric Roberts hos Turner Classic Movies 
(en) Eric Roberts hos Rotten Tomatoes 
(en) Eric Roberts hos The Movie Database 
(en) Eric Roberts hos Internet Broadway Database
Ernst Baier

Ernst Baier (født 27. september 1905, død 8. juli 2001 i Garmisch-Partenkirchen) var en tysk kunstløper som deltok i de olympiske leker 1932 i Lake Placid og 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Baier ble olympisk mester i kunstløp under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han vant parløp sammen med Maxi Herber og han kom på andreplass i single herrer bak Karl Schäfer fra Østerrike. Maxi Herber og Ernst Baier, som vant fem strake verdensmesterskap i parløp 1936–1939, giftet seg i 1940.


== OL-medaljer ==
1936  Garmisch-Partenkirchen -  Gull i kunstløp, parløp (sammen med Maxi Herber)
1936  Garmisch-Partenkirchen -  Sølv i kunstløp, single herrer


== VM-medaljer ==
1936 –  Gull i kunstløp, parløp (sammen med Maxi Herber)
1937 –  Gull i kunstløp, parløp (sammen med Maxi Herber)
1938 –  Gull i kunstløp, parløp (sammen med Maxi Herber)
1939 –  Gull i kunstløp, parløp (sammen med Maxi Herber)
1933 –  Sølv i kunstløp, single herrer
1934 –  Sølv i kunstløp, single herrer
1931 –  Bronse i kunstløp, single herrer
1932 –  Bronse i kunstløp, single herrer
1934 –  Bronse i kunstløp, parløp (sammen med Maxi Herber)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ernst Baier – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ernst Baier – Olympics.com 
(en) Ernst Baier – Olympic.org 
(en) Ernst Baier – Olympedia 
(en) Ernst Baier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cn) Ernst Baier – Kinas olympiske komité
Blåfjellet (Sunndal)

Blåfjellet er et fjell sør for Linndalen i Sunndal kommune i Møre og Romsdal, nær grensa til Oppdal i Trøndelag. Fjellet har en høyde på 1 716 meter over havet og er et grensepunkt for Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark. 


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Referanser ==
Herman Ek

Herman Ek er en roman av den norske forfatteren Hans E. Kinck. Romanen ble først utgitt i to bind: Sus – den yngstes ungdom (1896) og Hugormen (1898); og senere utgitt samlet under tittelen Herman Ek i 1923.Romanens handling er lagt til Setesdalen, og romanen skildrer kulturkonflikten mellom embetsstanden og bøndene, personifisert i hovedpersonen Herman Eks livsvei og psykologiske brytninger.
Kinck så selv romanen som idédiktning, som et bilde mellom den gamle og den nye tid. Litteraturhistorikeren Rolf Nyboe Nettum mener imidlertid, i Norges litteraturhistorie (1975) at «Den sosiale konflikt speiler nok tiden, men er for individualisert til å kunne fengsle. Det er som psykologisk roman Hugormen får tak på leseren»


== Handling ==
Herman, som har lånt sitt navn fra en person i Hans Jægers roman Fra Kristiania-Bohemen, er sønn av en sakfører av embetsmannsklassen, og en skipperdatter. Konflikten mellom foreldrene – faren dannet og vennlig; moren utemmet, stivsindig og sjalu på sønnen – setter bestemmende og ødeleggende preg på Hermans karakter. Hans oppvekst splittes mellom farens høykultur, bøndenes frie liv preget av en skremmende villskap og et forvirrende studentliv i Kristiania. Han vender hjem til dalen, gifter seg med bondejenta Margit og slår seg opp som brukseier. Hans opprinnelige tillit til bøndene svikter, og ekteskapet går i stykker når Margit står på bøndenes side. Herman blir deretter Hugormen i romanens tittel og «hevner seg» på bygda ved å introdusere industrialisering og omfattende skogsdrifter som ødelegger det opprinnelige kultur- og naturmiljøet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utgaven fra 1996 hos Nasjonalbiblioteket.
Grånosi (Spørteggbreen i Luster)

Grånosi er en fjelltopp ved Spørteggbreen i Breheimen nasjonalpark i Luster kommune i Sogn og Fjordane. Fjellets høyde er 1 775 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==


== Referanser ==