jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nils-Olof Franzén

Nils-Olof Franzén (født 23. august 1916 i Oxelösund, død 24. februar 1997) var en svensk forfatter og programdirektør for Sveriges Radio 1956–1973.
Franzén var dr. philos. Han ble kjent som barnebokforfatter med de svært populære bøkene om mesterdetektiven og redaktøren Agaton Sax. Han har blant annet også skrevet to bøker for barn og ungdom om detektiven Fred Y, samt to bøker om Göran Ulv. De sistnevnte utspiller seg på 1600-tallet i Paris.
Han skrev også for voksne – hovedsakelig biografier, historie, kriminalromaner og erindringer.


== Bibliografi ==


=== Biografier ===
Rossini (1951)
Zola (1958)
Molière (1960)
Christina Nilsson (1976)
Mozart och hans värld (1978)
Jenny Lind (1982)
Alfred Dreyfus (1983)
Hjalmar Branting och hans tid (1985)
Sven Jerring (1988)
Revolt och romantik : Verdi och hans värld (1995)


=== Kriminalromaner for voksne ===
Brunkebergsmorden : En kriminalroman från Stockholm 1831 (1971)
Dödens ängel : Kriminalroman från Stockholm kolera-året 1834 (1972)
De oförmodade utställningsliken : Svea Söders äfventyr (1973)


=== Agaton Sax ===


=== Barne- og ungdomsbøker (utenom Agaton Sax) ===
Sammansvärjningen (1955)
Den hemlighetsfulle ryttaren (1956)
Göran Ulv (1960)
Göran Ulv och fångarna i Bastiljen (1962)
Fred Y och den farlige dr Snook (1968)
Herr Zippo och den tjuvaktiga skatan (1968)
Fred Y och det hemliga rummet (1969)
Herr Zippo och barnen i byn (1969)
Stina : En berättelse från det gamla Stockholm (1974)


=== Annet ===
Se, då kom där en kvinna (1944)
Den åttonde dödssynden (1945)
Hur stora författare arbeta (1947)
Den gröna manteln (1948)
Att tala i radio (1949)
Dreyfusaffären (1983)
Undan stormen : Sverige under första världskriget (1986)
Radiominnen (1991)
Romantiskt rendezvous : Primadonnor i operans värld : Paris-London ca. 1820-1870 (1992)


== Priser og utmerkelser ==
Svenska Deckarakademins pris for Barn- och ungdomsdeckare 1978


== Referanser ==


== Litteratur ==
De läses än, A-L, utgitt av BTJ 1992, ISBN 91-7018-446-1


== Eksterne lenker ==
(sv) Nils-Olof Franzén i Svensk Filmdatabas 
(sv) Biografi på Hollin
Gaeltacht Bhaile na hÉireann

Gaeltacht Bhaile na hÉireann eller Den vedvarende nordamerikanske Gaeltacht (irsk Gaeltacht Bhuan Mheiriceá Thuaidh) er et utpekt irsktalende, altså gaeltacht, område i den kanadiske byen Tamworth i Ontario langs elven Salmon River). Det nærmeste større bydistrikt er Erinsville.

Erinsville selv ble bosatt av irlendere og byens fem første borgermestere var alle irske. Det er fra dette området som Gaeltacht fikk sitt offisielle navn, «Gaeltacht Bhaile na hÉireann», hvilket betyr «Erinsville/Byen av Irland-Ireland Gaeltacht».
Området er kjent hovedsakelig ved at den er den første og eneste offisielle godkjente gaeltacht (eller vedvarende irsktalende område) som eksisterer utenfor Irland. Den er også den eneste gaeltacht uten befolkning. Offisiell støtte for denne gaeltacht ble vist i løpet av åpningsseremonien hvor den irske ambassadøren i Canada, Declan Kelly, foruten Helen Gannon av Comhaltas Ceoltóirí Éireann. En offisielt uttalelse angående dette stedet ble også gitt av den irske statsråden for «anliggender for fellesskap, rural og gaeltacht», Éamon Ó Cuív. I denne, datert 29. mai 2007, erklærer han: «Jeg vil gjerne få lov til å gratulere det kanadiske folket for å etablere en gaeltacht i Canada, det første utenfor Irland. Jeg ønsker all suksess med deres arbeid og jeg håper det vil vokse og utvikle seg.». Også mottatt fra Ó Cuív var en donasjon på €20,000 (tilsvarende C$28,835) for lærertrening i gaeltacht.I 2007 kunne stedet tilby irskspråklig utdannelse, både i området og i Erinsville, foruten céilí (irsk-kulturell begivenhet som musikk og dans) og utflukter, vanligvis i august måned. Etter hvert planlegger organisatorene å bygge hytter som kan huse rundt hundre mennesker foruten klasserom og et museum. Undervisningen vil bli holdt i stilen til, og er faktisk inspirert av immersjonklassene til 'Oideas Gael' som ble holdt i Donegal gaeltacht av Glencolmcille.
Denne gaeltacht har blitt omhandlet i nyhetene, hovedsakelig det faktum at det er det første i sitt slag utenfor Irland, og har blitt rapportert både i TG4 (en irsktalende fjernsynskanal i Irland og i britiske BBC.. Arrangøren Aralt Mac Giolla Chainnigh, da han snakket med BBC, uttalte at selv om de irsktalende kommer fra mange ulike steder (Canada, Irland, USA, etc) er dette stedet et hvor de kan alle sammen kan samles: «Det er et sted hvor de kan gå når de ønsker å ladde deres kulturelle batterier og spesielt komme i kontakt med deres språk».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Daltaí.com – Listing of upcoming events in the Canadian Gaeltacht Arkivert 28. februar 2008 hos Wayback Machine. – liste av kommende begivenheter i kanadiske gaeltacht
'Irish Times' newspaper article (Feb 2007) on the Canadian Gaeltacht – avisartikkel om kanadiske gaeltacht
'Napanee Bever' newspaper article about the Canadian Gaeltacht – avisartikkel om kanadiske gaeltacht
'Celtic Connection' news article about the Canadian Gaeltacht – nyhetsartikkel om kanadiske gaeltacht
YouTube Video of the opening ceremony – YouTube-video av åpningsseremonien
Canadian Gaeltacht website – nettsiden til kanadiske gaeltacht
Qeqertat

Qeqertat er ei bygd i Avannaata kommune, nordvest på Grønland. Bygda hadde 23 innbyggere i 2018.Bygda ligger på Harward Øer innerst i Inglefieldfjorden. Den ligger ca. 7 mil øst for Qaanaaq.
Det er flere mennesker her både om sommeren og vinteren, på grunn av fisket. Bygda er fullstendig isolert deler av året, dvs. om våren når isen smelter, og om høsten når isen fryser til i fjorden. Bygda nås da kun pr telefon. Om vinteren nås bygda med hundeslede, og om sommeren med båt. Det er heller ingen egentlig butikk her, kun et depot der innbyggerne kan kjøpe varer. Dette er kommunens eneste bygd som ikke har elektrisitetsverk. Bygda har egen jordmor, og får besøk av lege én gang i året.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder fra bygda
Beskrivelse og bilder av Inglefieldfjorden
Svalbardrådet

Svalbardrådet var et rådgivende organ, med sete i Longyearbyen, for den sentrale og lokale offentlige administrasjonen i spørsmål som disse forela rådet.  Svalbardrådet ble opprettet ved kongelig resolusjon 12. august 1981 og var en videreføring av Det stedlige svalbardråd. Svalbardrådet ble nedlagt 31. desember 2001 og etterfulgt av Longyearbyen lokalstyre.Svalbardrådet hadde 15 medlemmer med varamedlemmer som ble valgt for to år. Sysselmannen, Svalbard Samfunnsdrift og Store Norske Spitsbergen Kulkompani hadde møte- og talerett. Reglene om valg til Svalbardrådet ble endret flere ganger, siste gang i 1993. Inntil da var ordningen at valg ble foretatt i tre kretser der inndelingen gikk på om man hadde tilknytning til Store Norske Spitsbergen Kulkompani, staten eller andre. I 1993 ble det innført politiske valg i én valgkrets.
Svalbardrådet hadde på slutten et administrasjonsutvalg, teknisk utvalg, samfunns- og kulturutvalg og et vilt- og naturvernutvalg. 


== Referanser ==
Thomas Fincke

Thomas Fincke (også Finkius, på tysk Finck; født 6. januar 1561 i Flensburg i hertugdømmet Slesvig, død 24. april 1656 i København) var en dansk-tysk professor i  medisin og matematikk.


== Liv og virke ==
Thomas Fincke var sønn av Anna Thorsmede og rådmann Jacob Fincke, en velutdannet mann og elev av Philipp Melanchthon. Etter fullført skolegang på Flensborg skole begynte Thomas Fincke på universitetet i Strasbourg  i 1577. Her studerte han i fem år, med blant andre Johannes Sturm og Conrad Dasypodius som lærere. Deretter hadde han i løpet av et år korte opphold ved universitetene i Heidelberg, Jena, Wittenberg og Leipzig. I løpet av denne tiden studerte han matematikk, retorikk og andre filosofiske emner.
Etter et opphold på hjemstedet, vendte han seg til Universitetet i Basel der han publiserte Geometriae rotundi libri XIV (1583), som ble et utbredt og anerkjent verk. Det var i denne boken han introduserte navnene på de trigonometriske funksjonene tangens og secans.
Nå fulgte medisinske studier i Padova, Pisa, Firenze og andre steder. I 1587 ble han utnevnt til livlege for hertug Philip av Slesvig-Holsten-Gottorp på Gottorp slott. Hertugen døde allerede i 1590 og Fincke fikk i 1591 et professorat i matematikk ved Københavns Universitet. I 1602 ble han retorikkprofessor og året etter professor i medisin. Dette professoratet hadde han livet ut og lengre enn noen annen; riktignok holdt han ikke forelesninger etter 1641.
Den danske legen og naturvitenskapsmannen Ole Worm var gift med Finckes datter Dorothea.


== Verk i utvalg ==

Geometriae rotundi libri XIV, Basel 1583
Horoscopographia, Basel 1583, Schleswig 1591
De constitutione philosophiae mathematicae, 1591
De Hypothesibus astroitronomicis
De Constitutione Medicinae
De Peste


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Moritz Cantor: «Finck, Thomas». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 7, Duncker & Humblot, Leipzig 1877, s. 13 f.
Johann Heinrich Zedler: «Finck, Thomas» i  Zedlers Universal-Lexicon, bind 9, Leipzig 1735, spalte 932 f.
Carl Frederik Bricka : «Finck, Thomas» i Dansk Biografisk Lexikon. Gyldendal, 1887–1905


== Eksterne lenker ==
«Thomas Fincke» i Dansk Biografisk Leksikon, Den Store Danske Encyklopædi
O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F., «Thomas Fincke», MacTutor History of Mathematics archive, University of St Andrews.
Vessa Hanssen

Vessa Hanssen, senere Vessa Hanssen Kleverud, egentlig Kari Anna, (født 11. desember 1937 i Drammen, død 12. oktober 2008 samme sted) var en norsk operasanger (mezzosopran). 
Vessa Hanssen tok sangundervisning hos Gunvor Mjelva fra hun var femten år gammel. Senere studerte hun hos Else Schjøtt i København, og professor Ernst Tempele i Wien.
Hennes debut skjedde på Den norske opera i 1963 som Ludmilla i Den solgte Brud. Etter flere mindre roller ble hun fast ansatt der fra 1967. Vessa Hanssen ble en av de førende kreftene, og sang alle de store rollene for sin stemme. Da hun trakk seg tilbake i 1990 hadde hun sunget 52 roller.
I 1989 giftet hun seg med ungdomsvennen Tore Kleverud og flyttet tilbake til hjembyen.
Hun mottok en rekke priser, blant annet Kritikerprisen i 1976.


== Referanser ==
Det stedlige svalbardråd

Det stedlige svalbardråd var et råd med sete i Longyearbyen. Rådet ble opprettet ved kongelig resolusjon 6. august 1971 og hadde sitt konstituerende møte 1. november 1971, hvor sogneprest Samson Vik ble rådets første leder. Det stedlige svalbardråd var begynnelsen på innføring av lokaldemokrati i Longyearbyen.
Rådet skulle ta initiativ i og uttale seg om saker som angikk lokalbefolkningen, både overfor lokale og sentrale myndigheter. Det stedlige svalbardråd besto av 14 representanter, hvor  fire av dem satt i kraft av sine stillinger. Disse fire var verkslegen ved Store Norske Spitsbergen Kulkompani, sognepresten, radiobestyreren og skolestyreren. De øvrige 10 representantene var valgt av ulike grupper eller foreninger. I tillegg hadde rådet med en representant fra Ny-Ålesund og Isfjord radio. Disse to representantene møtte kun ved behandlingen av saker som ikke gjaldt Longyearbyen. De russiske bosetningene var ikke representert og Sysselmannen hadde talerett og forslagsrett. 
Det stedlige svalbardråd ble etterfulgt av Svalbardrådet i 1981.
Uummannaq (Qaanaaq)

For andre bygder med samme navn, se Uummannaq.Uummannaq (dansk: Dundas) er ei fraflyttet bygd i Qaanaaq kommune, nordvest på Grønland.
Uummannaq var tidligere sentrum for en ganske spredt befolkning, men hadde både butikk og sykehus. Da Thule Air Base ble bygd i 1951 ble innbyggerne her og i bygda Pituffik tvangsflyttet, lenger bort fra basen. De ble i mai 1953 flyttet 130 km, til Qaanaaq, med 4 dagers frist. Til og med den gamle handelsstasjonen her (Thule Handelsstasjon) er flyttet til Qaanaaq, og er i dag museumsbygningen i Qaanaaq museum. Her bodde i sin tid Knud Rasmussen og Peter Freuchen. Handelsstasjonen ble etablert i 1909, og het Nordstjernen. Bygningen ble flyttet i 1986. 
Det er reist en minnestein for Knud Rasmussen her. 


== Eksterne lenker ==
Bilder fra bygda Arkivert 30. august 2007 hos Wayback Machine.
Ludvig Bergh

Haakon Ludvig Bergh (1865–1924) var en norsk skuespiller og sanger. Han var teatersjef ved Den Nationale Scene.

Bergh debuterte som skuespiller i København i 1890. Han var etter det ved Carl Johan Teatret i Oslo og spilte i perioden 1894–08 både lystspill, operette og dramatiske roller ved Christiania Theater og Nationaltheatret. Av hans mest kjente roller kan en nevne von Eisenstein i Flaggermusen og Helmer i Et dukkehjem. Han ble ansatt som skuespiller ved Den Nationale Scene i 1908, og fra 1909 og til sin død i 1924 var han teatersjef.
Ludvig Bergh skrev også humoresker, blant annet hadde han tekster på trykk i flere årganger av årboken Humør.
Han spilte i 53 oppsetninger ved Nationaltheatret og hadde regi på to.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ludvig Bergh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Ludvig Bergh hos Sceneweb
Pressbyrån

Pressbyrån er et svensk selskap som driver kiosker og mindre servicebutikker, ofte ved eller i tilknytning til jernbanestasjoner, bussterminaler eller lignende. Pressbyrån har idag ca. 320 utsalg og drives av franchisetakere. Pressbyrån eies av det norske selskapet Reitangruppen (Reitan Servicehandel Sverige AB er franchisegiver i Sverige) som også eier blant annet 7-Eleven i Skandinavia, Easy24 og REMA 1000.


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Pressbyrån – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
LG

LG (opprinnelig forkortelse for Lucky GoldStar) er et sørkoreansk konsern som produserer elektroniske og petrokjemiske produkter, blant annet mobiltelefoner og datautstyr.
Det ble dannet i 1947 under navnet Lucky GoldStar. Tidligere, og da spesielt i Vesten, ble mange av produktene solgt under navnet GoldStar. På det koreanske markedet brukte man imidlertid navnet Lucky. I 1995 ble navnet forkortet til LG. LG er mest kjent for sine elektronikkprodukter, som produseres av datterselskapet LG Electronics.


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) LG Group – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Zaoziornyj

Zaoziornyj (russisk: Заозёрный) er en by i Krasnojarsk kraj i Russland, Den ligger  166 km øst for Krasnojarsk ved Den transsibirske jernbane. Innbyggertall: 12 476 (folketelling 2002), 15 714 (folketelling 1989).
Byen ble grunnlagt i 1776. I 1934 fikk den status som bymessig bosetning og ble omdøpt Zaoziornyj, og i 1948 fikk Zaoziornyj innvilget bystatus.


== Eksterne lenker ==
(en) Zaozyorny – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dressing

Dressing er en slags saus man bruker til salater og lignende. Den kan være enten basert på olje, majones, rømme, yoghurt, crème fraîche eller et lignende produkt. Disse tilsettes smaker krydder, urter og lignende. Dressing brukes som en smakshever, og gir salaten ett nytt liv og ny smak.
Sverre Bergli

Sverre Bergli (født 1926) er en norsk filmfotograf og regissør.
Bergli er utdannet stillfotograf og arbeidet i sine første år hos Forsvarets filmtjeneste. Han begynte med spillefilm i 1951 og var blant annet B-fotograf på Dei svarte hestane (1951). I 1950- og 1960-årene var han en av norsk films mest benyttede fotografer og hadde foto på filmer som Nils R. Müllers Vi vil skilles (1952) og Arild Brinchmanns Ut av mørket. Han fotograferte også en rekke filmer for Edith og Otto Carlmar, blant dem Fjols til fjells (1957), Lån meg din kone (1958) og Ung flukt (1959). Han hadde også foto på Arne Skouens filmkomedie Bussen (1961), samt musikalen Bør Børson Jr. (1974). I senere år var han fotograf i NRK, hvor ikke minst hans naturbilder ofte var å se på skjermen.Bergli regidebuterte med Arthurs forbrytelse (1955) og har utover dette regissert noen kortfilmer.


== Filmografi (foto) ==
Ungen (1974)
Bør Børson Jr. (1974)
Tipp topp. Husmorfilmen 1969 (1969)
Unge helter (1968) - USA
Freske fraspark (1963)
Et øye på hver finger (1961)
Bussen (1961)
Hans Nielsen Hauge (film) (1961)
Sønner av Norge (1961)
Petter fra Ruskøy (1960)
5 loddrett (1959)
Ung flukt (1959)
Bustenskjold (1958)
Lån meg din kone (1958)
Ut av mørket (1958)
Fjols til fjells (1957)
Slalåm under himmelen (1957)
Ektemann alene (1956)
På solsiden (1956)
Arthurs forbrytelse (også regi) (1955)
Kasserer Jensen (1954)
Troll i ord (1954)
Skøytekongen (1953)
Vi vil skilles (1952)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sverre Bergli på Internet Movie Database 
(sv) Sverre Bergli i Svensk Filmdatabas 
(fr) Sverre Bergli på Allociné 
(en) Sverre Bergli på AllMovie 
(en) Sverre Bergli hos The Movie Database
Artjomovsk

Artjomovsk (russisk: Артёмовск) er en by i Krasnojarsk kraj i Russland. Den ligger rundt 180 km sør for Krasnojarsk. Innbyggertall: 2 929 (folketelling 2002), 4 521 (folketelling 1989).
Byen ble grunnlagt i 1700 som bosetningen Olkhovka (russisk: Ольховка).  I 1835 ble den referrert til som en gruvebosetning, kalt Olkhovsky (russisk: Ольховский). Bystatus ble innvilget i 1939.


== Referanser ==
Jens Danielsen

Jens Danielsen (født 21. mai 1959) er en grønlandsk politiker, som representerer partiet Siumut. Han er født i Qaanaaq. Han er i dag borgermester i Qaanaaq kommune. 
Han avløste Atassuts Johanne Nielsen fra 1. februar 2007, etter at hun trakk seg etter en periode med hardt press mot henne i forbindelse med ubetalte regninger og mistanker om økonomiske misligheter. Hun var borgermester fra 2005. 


== Referanser ==
Skøyteklubben -94

Skøyteklubben -94 (Sk-94) er en skøyteklubb som ble innmeldt som medlemsklubb til Norges Skøyteforbund (NSF) og Akershus og Oslo Skøytekrets i løpet av NSFs tingperiode 1. april 1988 – 31. mars 1990. Klubben ble startet av Johann Olav Koss i 1990 da skøytegruppen i Strømmen IF ble lagt ned. Navnet viser til at Norge var tildelt Vinter-OL 1994 på Lillehammer og at dette var det store målet til Koss.
Kjell Storelid og Hege Langli gikk også for klubben en periode. Og stafettlaget bestående av Øystein Linnekaste, Audun Jevnaker og Rune Karlsen tok en bronsemedalje under Stafett - NM 1992.


== Referanser ==
Randabergfjellet

Randabergfjellet er en høyde i Randaberg kommune på  Nord-Jærens nordspiss ved innseiingen til Stavanger og Boknafjorden.


== Historie ==
Det er Randabergfjellet som har gitt navn til kommunen. Navnet stammer fra gården Randabergsgården. I folkevandringstiden var det en bygdeborg i området og beliggenheten har vært strategisk viktig inntil nyere tid. Høydens viktighet fremgår også ved at adelsmannen Jon Torbergsson bygde gård og at en kirke, Randabergkirken, ble bygd i området, antakeligvis av Jon. Forsvaret har hatt aktivitet og installasjoner ved Randabergfjellet siden 1930-tallet, da man begynte å bygge et kystbatteri, en utbygging tyskerne fortsatte under krigen. Anlegget ble hovedkvarter for alle bunkerne langs Jærkysten. Etter et omfattende samarbeid mellom ulike aktører, med Randaberg kommune og Skifte Eiendom i spissen, kan publikum fra mars 2006 endelig benytte den tidligere forsvarseiendommen. 53 dekar friområde på Randabergfjellet ble overtatt av Randaberg kommune. De resterende delene av eiendommen beholdes av Statsbygg, Statens kartverk og Forsvaret selv.


== Eksterne lenker ==
Sifte Eiendoms hefte om Randabergfjellet
Karl Bergmann

Karl August Bergmann (1882–1964) var en norsk skuespiller, regissør og teatersjef som var ansatt ved Den Nationale Scene en rekke år, inkludert som teatersjef. 
Bergmann scenedebuterte i 1901 på Den Nationale Scene, hvor han senere var ansatt, også som regissør – og fra 1931–1934 som sjef. Som skuespiller spente hans talent seg fra dramatiske roller som Rosmer i Rosmersholm og tittelrollen i John Gabriel Borckman, til komedieskikkelser som Daniel Heire i Ibsens De unges forbund, samt Holberg-figurer som Erasmus Montanus og Vielgeschrey i Den stundesløse. I Hans Wiers-Jenssens Bergen-komedie, Jan Herwitz, spilte han den sentrale rollen som Böschen helt til sine siste leveår.
Bergmann har hatt regien på flere stykker av Holberg, både på Den Nationale Scene og som gjest på Nationaltheatret. Han var i 1921–1924 sjef ved Stavanger Teater.
Han hadde en birolle i filmen Gjest Baardsen (1939).
Han utgav også en bok, et skuespill og noen dikt. I de siste årene av sitt liv skrev han flere erindringsartikler i BT.Bergmann ble gift i 1906 med skuespillerinnen Lilly Bergmann (f. Thomsen).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karl Bergmann på Internet Movie Database 
(no) Karl Bergmann hos Sceneweb 
(en) Karl Bergmann hos The Movie Database
Randabergkirken

Randabergkirken var en kirke på Randabergfjellet i Randaberg kommune, som man fremdeles kan se sporene etter.


== Historie ==
Randabergkirken nevnes i kilder fra 1300-tallet, men er antakeligvis mye eldre enn dette. Man antar at det var en stavkirke som stod her. På 1100-tallet ble det reist to kirker i bygden med hver sin prest, en på Randaberg og en på Viste. Kanskje var også bygden delt i to kirkesogn. Frem til 1845 var kirken sognekirke for nordre del av Randaberg. Tidligere lå tunet på Randaberggården nettopp her, noe som kan tyde på kirken har vært reist som privat kapell eller kirke for folket på gården. Fra toppen av Randabergfjellet har man hatt god utsikt, og kirken har vært synling langveis fra. Det har vært kort avstand til viktige ferdselsveier og godt utsyn over innseilingen til Stavanger og Boknafjorden. Det er mulig at det var den mektige Jon Torbergsson som reiste kirken. Han bodde på denne gården og var lendmann og svoger til Magnus Erlingsson. 
Verken ruinene eller kirkegården er arkeologisk utgravd. Da kirken ble lagt ned skjedde dette fordi man ville heller ha en geografisk sentral kirke i stedet for kirkene på Randaberg og Viste. Da kirken ble revet i 1848 ble materialene fra Randabergkirken brukt til byggingen av Randaberg kirke, i Randaberg sentrum.


== Eksterne lenker ==
«Randabergkirken». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Jon Torbergsson

Jon Torbergsson (født 1153 død 1179) var lendmann og storbonde på Randaberg i Rogaland.


== Familieforhold ==
Jon Torbergsson regnes som etterkommer av Erling Skjalgssons datter Ragnhild Erlingsdatter og hennes mann Torberg Arneson på Giske. Det er en runeinnskrift på Indre Bø på Randaberg med teksten: "Torberg Torsteinsson bar denne steinen" fra 1100-tallet. Det kan ha vært far til Jon.Jon Torbergsson giftet seg med Ragnhild Erlingsdatter, datteren til  Erling Skakke og Kristin Sigurdsdatter.Ragnhild Erlingsdatter var søster til kong Magnus Erlingsson.


== Bosted og eiendommer ==
Rundt 1100 slo representanter fra Arnungeætten på Giske seg ned på Randaberg-gården på Randabergfjellet.Jon var en meget rik man og eide nesten hele Randaberg og  kanskje det meste av Hundvåg, han eide også flere jordeiendommer utenom dette.


== Politisk virke ==
Jon var lendmann og støttet kongen militært.
Han falt i slaget på Kalvskinnet i Trondheim mot birkebeinerne i 1179. Der gjorde han seg bemerket før slaget, da han advarte mot fyll og drukkenskap.


== Referanser ==
Ragnhild Erlingsdatter

Ragnhild Erlingsdatter (født ca. 1150) var datter av Erling Skakke og Kristin Sigurdsdatter, datter av Sigurd Jorsalfare. Først gift med Jon Torbergsson som falt i slaget på Kalvskinnet 1179. Gift igjen med Halkjell Jonsson av Blindheimsætten som falt i slaget ved Florvåg 1194. Oldemor til Magnus Lagabøte.


== Referanser ==
Chela

Chela har flere betydninger:

Chela (fot) – det ytterste leddet på foten til et insekt
Chela (Rasborinae), en gruppe karpefiskerPersoner

Juan Ignacio Chela – tennisspiller