jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norodom Sihanouk

Norodom Sihanouk (khmer: នរោត្ដម សីហនុ; født 31. oktober 1922 i Phnom Penh, død 15. oktober 2012 i Beijing) var sønn av Norodom Suramarit og Sisowath Kossamak, og etterfulgte sin morfar Sisowath Monivong som konge av Kambodsja 25. april 1941, men abdiserte til fordel for sin far i 1955. Han ble gjeninnsatt som Kambodsjas konge i 1993, og satt på tronen til hans sønn, Norodom Sihamoni overtok i 2004. Ved hans død var hans tittel «Konge-fader» (Khmer: Preahmâhaviraksat).
Han var ifølge Guinness rekordbok den person i verden som har hatt flest ulike titler, men disse har ikke alltid medført at han hadde den reelle makten. Den 9. november 1953, da Kambodsja ble selvstendig, til den 18. mars 1970, da han ble avsatt i et kupp av Lon Nol og generalforsamlingen, var perioden da han de facto var landets leder. Det oppsto rykter om at CIA var innblandet i kuppet i 1970, men dette har blitt benektet av USA. Av det historiske materialet som finnes bevart er det lite som peker på en aktiv involvering fra amerikansk side.
Sihanouk flyktet etter kuppet til Peking og begynte å gi sin støtte til Røde Khmer i deres kamp for å styrte Lon Nols regjering i Phnom Penh. I april 1975 falt den såkalte Khmerrepublikken og Røde Khmer tok makten med Pol Pot i spissen og Sihanouk som symbolsk statsoverhode, men uten makt. Etter ett år, den 4. april 1976, forlot han sin post. En del historikere mener han ble tvunget bort av Røde khmer. Men da Vietnam invaderte Kambodsja og avsatte Røde Khmer i 1978-1979 samarbeidet han på nytt med geriljagruppen i kampen mot vietnameserne og var fra 1982 president i Demokratisk Kampucheas koalisjonsregjering (CGDK). CGDK var en koalisjonsregjering i eksil bestående av Sihanouks Funcinpec-parti, Røde Khmer og Khmer People's National Liberation Front (KPNLF). I perioden 1979–1982 innehadde Demokratisk Kampuchea Kambodsjas plass i FN og fra 1982 til 1993 hadde CGDK plassen. Vietnam trakk seg tilbake i 1989 og fredsforhandlinger pågikk deretter mellom den vietnaminnsatte regjeringen og CGDK frem til 1991 da en overenskomst kunne underskrives i Paris. Sihanouk returnerte den 14. november 1991 etter 13 år i eksil. I 1993 ble han på nytt Kambodsjas konge. 
Han meddelte den 7. oktober 2004 at han skulle abdisere og ga sin dårlige helse som grunn. Sihanouks sønn, prins Norodom Ranariddh, forsøkte å overtale sin far til å bli sittende, men dette gikk ikke. I stedet ble prins Norodom Sihamoni innsatt som ny konge i Kambodsja og han tiltrådte 29. oktober 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Norodom Sihanouk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Norodom Sihanouk på Internet Movie Database 
(fr) Norodom Sihanouk på Allociné 
(en) Norodom Sihanouk på AllMovie 
(en) Norodom Sihanouk hos The Movie Database
Yuncheng (Heze)

Yuncheng (kinesisk: 郓城县; pinyin: Yùnchéng Xiàn) er et fylke i provinsen Shandong i Kina. Det er understilt byprefekturet Heze, helt vest provinsen. I 1999 hadde fylket 1 066 896 innbyggere.
Bi, en av Shang-dynastiets hovedsteder, lå i det som i dag er fylket Yuncheng. 


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 220 løper gjennom området. Den går fra Binzhou i Shandong til Zhengzhou i Henan.
Cao (Heze)

Cao (kinesisk: 曹县; pinyin: Cáo Xiàn) er et fylke i provinsen Shandong i Kina. Det er understilt byprefekturet Heze, helt vest i provinsen. 
Befolkningen i fylket var på 1 394 034 innbyggere i 1999.Bo, en av Shang-dynastiets hovedsteder, lå i det som i dag er fylket Cao. 


== Cao og bokseropprøret ==
I forkant av bokseropprøret var Cao et område preget av stor lovløshet, og ettersom Qing-dynastiets lokale garnisoner var vesentlig svekket på grunn av den første sino-japanske krig, vokste det frem en forsvarsmilits, Dadaohui («Storsverdselskapet») som opererte frem til 1895 og i noen grad kan ha inspirert bokserbevegelsen. 


== Samferdsel ==
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou, Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmeside
Områdekart
Fufeng

Fufeng (kinesisk: 扶风县; pinyin: Fúfēng Xiàn) er et fylke i provinsen Shaanxi i Kina. Det er understilt byprefekturet Baoji, helt vest i provinsen. I 1999 hadde fylket 447.704 innbyggere.Arkeologene har avdekket tydelige tegn etter Shang-kulturen i området. 


== Kulturminner ==
Her er også Famen-klosteret (Famen si), som er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. Det er ett av de mest berømte gamle buddhistiske tempelklostre i hele Kina.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Famentempelet – offisiell hjemmeside – på kinesisk, med mange illustrasjoner
Qishan

Qishan (kinesisk: 岐山县; pinyin: Qíshān Xiàn) er et fylke i provinsen Shaanxi i Kina. Det er understilt byprefekturet Baoji, helt vest provinsen. 
Fylket hadde 450 826 innbyggere i  1999.


== Kulturminner ==
Tre historiske kulturminner fra Zhou-dynastiet ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner: Fenghuangshan (Fenghuang shan yizhi;  凤凰山遗址), Taipingtempelets pagode (Taiping sita;  太平寺塔) og Hertugen av Xhu-tempelet (Zhougong miao; 周公庙).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vest-Zhou-graver ved Qishan
Cemetery reveals 3,000-year-old royal tomb?
Experts: `Tomb a significant find'
Shaanxi Tombs a Fantastic Find
Fragments of History: Zhougong Temple 
Zhou gong miao yizhi
Zhougong-tempelets ruiner plyndret
Feixi

Feixi (kinesisk: 肥西县; pinyin: Féixī Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Kina. Det er understilt byprefekturet Hefei. I 1999 var befolkningen på 952 245 innbyggere.Arkeologene har avdekket tydelige tegn etter Shang-kulturen i området.


== Kulturminner ==

Bostedet til Liu Mingchuan (Liu Mingchuan jiuju, 刘铭传旧居) står på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 206 løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside Arkivert 28. august 2008 hos Wayback Machine.
Al-Mahrah

Al-Mahrah eller Mahrah (arabisk المهرة) er det østligste guvernementet (muhafazah) i Jemen sør på Den arabiske halvøy i det området som før var Mahra sultanat. Det grenser til Oman. Hovedstaden er Ghayadh. I tillegg til arabisk snakker man mehri, et moderne sørarabisk språk i guvernementet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Directory of Cities and Towns in Muhafazat al Mahrah, Yemen
Mercy Ships

Mercy Ships er en global kristen hjelpeorganisasjon grunnlagt i 1978 av Don Stephens og hans kone Deyon fra den internasjonale misjonærorganisasjonen, Youth With A Mission (YWAM). I 2002 gikk Mercy Ships ut av YWAM og ble uavhengig. Organisasjonen bruker sykehusskip for å gi gratis helsehjelp og samfunnsutbygging til fattige og trengende i U-land. 
Mercy Ships har sitt hovedkontor i Garden Valley, Texas, og har avdelinger i 17 land.

FlåtenSkipene til Mercy Ships er de største statsuavhengige sykehusskip i verden. Per november 2020 har Mercy Ships kun et skip i tjeneste:
MS «Global Mercy» - Blir levert april 2021. Seiler til Liberia høsten 2021.

MS «Africa Mercy» – Aktiv. Ombygd Dansk jernbane ferge "Dronning Ingrid" . Seiler til Dakar, Senegal april 2021.MS «Anastasis» – pensjonert i juni 2007.
MS «Island Mercy» – pensjonert våren 2001
MS «Caribbean Mercy» – Det tidligere hurtigruteskipet MS «Polarlys» fra 1952, pensjonert i 2006.


== Eksterne lenker ==
mercyships.no: Nettsider på norsk
Avedis Zildjian Company

Avedis Zildjian Company, eller bare Zildjian, er et cymbal- og gong-produserende selskap grunnlagt i Istanbul, datidens Konstantinopel, i 1623 av Avedis Zildjian. I 1929 flyttet Avedis Zildjian III til USA og tok med seg selskapet dit. Det er et av de eldste selskapene i verden. Det er verdens største produsent av cymbaler.Det nåværende hovedkvarteret ligger i Norwell i Massachusetts. Navnet Zildjian kommer fra armensk og betyr «cymbalmaker».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Zildjian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Slik talte Zarathustra

For musikken av Richard Strauss, se herSlik talte Zarathustra (tysk: Also Sprach Zarathustra, 1883–1885) med undertittelen «en bok for alle og ingen», er den tyske filosofen Friedrich Nietzsches mest kjente bok, og den han regnet som sin viktigste.Boken er blant annet kjent for sin fortellerstil, som utgjør et slags filosofisk eventyr med en skrivemåte som ofte kan minne om Det nye testamente og De Platoniske dialoger og til tider om før-sokratiske arbeider i stil og bruken av naturfenomener til fortelling og forklaring. Den rommer mange henvisninger til vestlige litterære og filosofiske tradisjoner, og bidrar dermed samtidig til en forklaring på disse tradisjonene og problemene omkring dem. Skikkelsen Zarathustra holder taler om filosofiske emner, løselig bygd opp omkring en skildring av hvordan han utvikler seg og hvordan ideene hans blir mottatt.
Bokens flertydighet og paradoksale natur har bidratt til at den ble mottatt med begeistring av publikum, men også gjort den lite egnet for strengt akademisk arbeid og analyse; Also Sprach Zarathustra var derfor lenge et lite påaktet emne for forskere, inntil Nietzsche og hans ukonvensjonelle stil, som ikke skiller mellom filosofi og litteratur, i andre halvdel av 1900-tallet igjen ble gjenstand for utstrakt interesse.Den inneholder versjoner av Nietzsches begreper om den evige gjenkomst, viljen til makt og Guds død, og Nietzsche nevner for første gang Übermensch (Overmennesket), temaer som senere kom til å prege bøkene hans.


== Litteratur ==
Slik talte Zarathustra: en bok for alle og for ingen. Oslo: Kamban. 1944. 
Slik talte Zarathustra. Oslo: Gyldendal. 1962. ISBN 8205041660. 
Slik talte Zarathustra oversatt av Amund Hønningstad ; med et innledende essay av Nils Gilje Bokklubbens Kulturbibliotek, 1998 ISBN 8252537278


== Referanser ==
FN Modell 1910

FN Modell 1910 (også kalt: FN Browning Modell 1910) er en halvautomatisk pistol.
Pistolen ble designet av John Moses Browning og produsert på Fabrique Nationale (FN) i Belgia. Tidligere ble Brownings patenter både produsert hos FN i Europa og hos Colt i USA, men Colt ønsket ikke denne modellen. Browning valgte da å ta patent på den selv og produsere den kun i Europa. Pistolen ble introdusert i 1910, med ny design som ble standard på fremtidige våpen som Walther PPK og Makarov PM pistoler. Pistolen ble levert i både .380 ACP og .32 ACP og var i produksjon helt frem til 1983.


== Varianter ==
FN Modell 1922 (også kalt 1910/22) er en variant som er noe større med lengre løp og større grep for å gi plass til en ekstra patron. Denne modellen var beregnet for militære og politi.
Modellen var i bruk av følgende land:

 Jugoslavia
 Nederland
 Hellas
 Tyrkia
 Romania
 Finland
 Frankrike
 Danmark
 Vest-TysklandBrowning Modell 1955 er en variant som ble introdusert av Browning Arms Company for det amerikanske markedet i 1955. Pistolen ble produsert i Belgia og var identisk til den europeiske modellen unntatt merkingene på våpenet. Importen opphørte i 1968 på grunn av strengere våpenlover i USA.
Browning Modell 1971 var en ny versjon av M1955 for å tilfredsstille de nye lovene i USA for import. Den har lengre pipe og glidestykke, justerbare sikter, fingerstøtte på magasinet, og større grep.
Marius Gjestrumbakken

Marius Gjestrumbakken (født 13. april 1988) er venstreback for Moss FK. Hans far Rune Gjestrumbakken spilte i en årrekke for Moss FK, og ble også seriemester i 1987.


== Tidligere Klubber ==
 Vansjø/Svinndal
 Sprint-Jeløy
 Moss FK Junior


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marius Gjestrumbakken – Transfermarkt 
(no) Marius Gjestrumbakken – Norges Fotballforbund 
Marius på Moss FK sine sider
Mahmoud El-Haj

Mahmoud El Haj (født 13. juni 1985) er en norsk fotballspiller. I 2016 skal Mahmoud El-Haj spille for Kristiansund FK (KFK) i 3.divisjon. I tillegg til fotballen er Mahmoud personlig trener og har deltatt i Norway Open.


== Tidligere klubber ==
Nordstrand
 Klemetsrud
 Moss FK
 Kristiansund BK


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mahmoud El Haj på Moss FK sin hjemmeside
Jenny Wulff

Jenny Wulff (født Jenny Levinson 28. november 1921, død 4. april 2009) var en norsk holocaust-overlevende.
I likhet med den øvrige jødiske befolkningen i Oslo ble Jenny Wulff arrestert den 26. oktober 1942. Ettersom i august samme år hadde giftet seg med den britiske statsborgeren Ilai Wulff, ble Jenny Wulff ikke deportert med fangeskipet DS «Donau», slik hennes foreldre, to brødre og to av hennes søstre ble. I stedet ble hun i første omgang sendt til Bredtveit Kvinnefengsel, men etter en tid ble også hun deportert til leire i Tyskland og Frankrike. I 1945 ble hun befridd av amerikanske styrker fra den franske konsentrasjonsleiren Vittel. Begge foreldrene, brødrene og de to søstrene hadde da blitt drept i konsentrasjonsleirene i Tyskland. 
I 1946 vendte Jenny og Ilai Wulff tilbake til Oslo.Jenny Wulff er en av hovedpersonene i NRK-dokumentaren Holocaust – tidsvitner, hvor fem norske jøder er intervjuet om overgrepene de ble utsatt for under andre verdenskrig. De andre fire er Jo Benkow, Fanny Rascow, Julius Paltiel og Samuel Steinmann.


== Referanser ==


== Kilder ==
NRK Magasin De siste stemmene (8. mai 2008)
Bergens Tidende Før stemmene stilnar (25. november 2006)


== Eksterne lenker ==
NRK: Fakta på Lørdag: Holocaust – Tidsvitner (fjernsynsdokumentar)
Hallvard Ligård

Hallvard Ligård (født 8. oktober 1985 i Alvdal) er en norsk fotballspiller. Han spiller for den norske tredjedivisjonsklubben Alvdal.


== Klubbfotball ==
Ligård begynte sin karriere i Alvdal, og var en kort periode høsten 2005 innom Drøbak/Frogn, før han gikk til Tynset sesongen etter. Han ble blant annet toppscorer for klubben i 3. divisjon før turen gikk videre til 1. divisjonsspill.


=== Moss ===
Hans gode spill for Tynset førte til interesse fra 1.-divisjonsklubben Moss. Ligård ankom Østfold-klubben sammen med Simon Bræmer og Einar Kalsæg i slutten av august 2008.
Ligård slet imidlertid med å sikre seg en plass i førstelaget til Moss, noe som førte til at den lynraske angriperen stort sett fikk kamper for andrelaget i 3. divisjon.


=== Nybergsund ===
Hans manglende spilletid førte til at han valgte å signere for 1.-divisjonsklubben Nybergsund i 2008. Dette kom som en kombinasjon mellom å få mer spilletid, samt komme nærmere hjemstedet. Han signerte en kontrakt som varte ut 2010-sesongen.
Etter hans første sesong i Nybergsund endte imidlertid Ligård opp med å trene for hardt, og resultatet av dette var at angriperen ble overtrent. Han prøvde å komme seg tilbake, men det ble ingen annen utvei for Ligård enn å bryte kontrakten med Nybergsund ett år for tidlig.


=== Tilbake i Alvdal ===
Etter at han hadde brutt kontrakten med Nybergsund valgte Ligård å returnere til hjemstedet for å igjen spille for Alvdal i 4. divisjon. I den første sesongen var han med på å hjelpe hjemklubben med å rykke opp, mens han året etter bidro til å holde klubben i divisjonen over.
Per 29. juli 2012 har Ligård denne sesongen spilt elleve kamper og scoret tre mål for Alvdal IL i 3. divisjon.


== Eksterne lenker ==
Hallvard Ligård på Moss FKs hjemmesider
Martin Thømt Jensen

Martin Thømt Jensen (født 8. juli 1990) er en norsk fotballspiller. Han har tidligere spilt for Fredrikstad FK og Sarpsborg 08.


== Eksterne lenker ==
Klar for Sarpsborg 08 - Sarpsborg Arbeiderblad 2. januar 2013Klar for Moss FK - Moss Fotballklubbs hjemmeside 22. Februar 2017
Gudbrand Ensrud

Gudbrand Ensrud (født 21. juni 1977) er en tidligere norsk fotballspiller som for tiden er assistenttrener i Fjellhamar Fotballklubb.


== Tidligere klubber ==
 Lillestrøm
 Skjetten
 Lyn
 Hønefoss
 Casino Bregenz
 Chemnitzer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gudbrand Ensrud – Transfermarkt 
(en) Gudbrand Ensrud – WorldFootball.net 
(no) Gudbrand Ensrud – Norges Fotballforbund 
(en) Gudbrand Ensrud – FBref
Jon Storm-Mathisen

Jon Storm-Mathisen (født 16. januar 1941 i Oslo) er en norsk hjerneforsker. Han er professor emeritus i medisin ved Avdeling for anatomi ved Det medisinske fakultet, Universitetet i Oslo. Storm-Mathisen var tidligere nestleder for Senter for molekylærbiologi og nevrovitenskap. Han gikk av med pensjon i 2011.
Han har mottatt Anders Jahres medisinske pris i 2006 for sin banebrytende forskning på signalstoffer i hjernen. I begrunnelsen for utdelingen sto det at Jon Storm-Mathisen har vist at nerveceller i hjernen kommuniserer ved bruk av aminosyren glutamat som signalstoff, noe som var overraskende. Han mottok også Universitetet i Oslos forskningspris i 2004, med begrunnelse at han var grunnleggende for det nå blomstrende miljøet innen nevrobiologi. Han er tildelt Nansen-medaljen, Lundbeckprisen, Anders Jahres medisinske pris og er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi. Han har også vært leder for Kavli-priskomiteen for nevrovitenskap.
Storm-Mathisen er en av Norges mest siterte forskere og har publisert 290 forskningsartikler. Allerede i 2010 var han en av fjorten forskere ved norske institusjoner som er rangert som highly cited i ISI-indeksen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside ved UiO (engelsk)
(no) Publikasjoner av Jon Storm-Mathisen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Jon Storm-Mathisen i BIBSYS
Håvamål og hjerneforskning i skjønn foreningGlutamat – et sant eventyr; Glutamate – a true fairytale
Steinar Ekvik

Steinar Ekvik (født 1. mars 1953) er en norsk prest, forfatter og foredragsholder. Han arbeider siden 2004 som sogneprest på Kråkerøy ved Fredrikstad. Tidligere har han blant annet vært ledende sykehusprest ved Det norske radiumhospital i syv år. Etter teologisk embetseksamen i 1978 virket han som kapellan i Kråkstad og Haslum menigheter frem til 1997. Innimiellom har han videreutdannet seg i konfliktløsing, arbeidsledelse og samarbeid samt pastoral klinisk videreutdannelse i Norge og i USA.
Ekvik ble 23. oktober 2000 tildelt Karl Evangs pris, for sitt arbeid knyttet til sorg. Han har dessuten holdt hundrevis av kurs og foredrag knyttet til sorgarbeid. Ekvik har hatt radioandakter på NRK. Han har videre et bredt forfatterskap. Ekvik skriver spalten "Trøste og bære" i Fredriksstad Blad.
Daniel Herrera Reinoso

Daniel Hugo Reinoso Herrera (født 27. september 1978) er en norsk tidligere fotballspiller fra Ecuador. Han var forsvarsspiller og spilte sist for Sprint-Jeløy.


== Karriere ==
Etter å ha spilt fotball i Ecuador for klubber som Liga Deportiva Universitaria de Quito og Sociedad Deportiva Aucas, flyttet han til Norge hvor han har spilt for en rekke klubber.


== Privatliv ==
Han er gift og har en datter.


== Tidligere klubber ==
 Skarp IF
 Tromsdalen UIL
 Moss FK
 Mjøndalen FK


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Herrera Reinoso – Transfermarkt 
(en) Daniel Herrera Reinoso – Soccerway 
(no) Daniel Herrera Reinoso – Norges Fotballforbund
Arnold Origi

Arnold Otieno Origi (født 15. november 1983) er en norsk-kenyansk fotballspiller som spiller for Idrottslaget Hødd.


== Karriere ==
Origi spilte for Mathare United og Tusker i hjemlandet før han i 2007 forlot Kenya for å bli en del av Moss.
For Moss spilte Arnold 44 kamper fra 2007 til 2011 hvor han i 2011 gikk på lån til Fredrikstad og fikk 2 kamper for laget fra «plankebyen».
I 2012 forlot Arnold Østfold å satte kursen for Akershus og plasserte seg i Ullensaker, der han skulle spille for Ull/Kisa i Adeccoligaen.
Arnold spilte 30 kamper for Ull/Kisa.
21. desember 2012 ble det bekreftet at Arnold skal spille i Tippeligaen for Lillestrøm.I 2017 tok Origi norsk statsborgerskap, og var dermed ikke lenger tilgjengelig for det kenyanske landslaget.9. mars 2019 signerte Origi en kontrakt med den finske klubben Helsingfors IFK.1. januar 2021 gikk kontrakten til Origi ut, og er for øyeblikket uten klubb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arnold Origi Otieno – Transfermarkt 
(en) Arnold Origi Otieno – national-football-teams.com 
(en) Arnold Origi Otieno – WorldFootball.net 
(en) Arnold Origi Otieno – Soccerway 
(en) Arnold Origi Otieno – FBref
Andreas Eikum

Andreas Eikum (født 6. juni 1989) er en norsk fotballspiller. 


== Tidligere klubber ==
Lilletøyen
Soon
Moss FK Junior
Moss FK
Southport Warriors
Nest SotraSenior

Moss (2008-2010)
Drøbak/Frogn (lån) (2009)
Moss (2009-2010)
Soutport Warriors (2011)
Moss (2012-2013)
Nest Sotra (2014-2015)
Fyllingsdalen (2015->


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Eikum – Transfermarkt 
(en) Andreas Eikum – FootballDatabase.eu 
Andreas Eikum på www.altomfotball.no
Andreas Eikum på www.mossfk.no
(en) Andreas Eikum på www.footballzz.com
(en) Andreas Eikum på nor.worldfootball.net
Andreas Eikum fikk ny selvtillit etter drømmeår i Australia på www.moss-avis.no Publisert i januar 2012.
Vladan Grujić

Vladan Grujić (født 17. mai 1981) er en bosnisk fotballspiller som blant annet spilte i Moss FK.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladan Grujić – FIFA 
(en) Vladan Grujić – Transfermarkt 
(en) Vladan Grujić – national-football-teams.com 
(en) Vladan Grujić – WorldFootball.net 
(en) Vladan Grujić – EU-Football.info 
(en) Vladan Grujić – FBref
Twilight 2000

Twilight 2000 er et klassisk rollespill satt til tiden etter en fiktiv tredje verdenskrig. USA og NATO på den ene siden og Sovjet og Warszawapakten på den andre siden har utkjempet en atomkrig med de følgene det innebærer. Figurene i spillet er overlevende etter denne krigen.
Spillet ble utviklet av Game Designers' Workshop i flere versjoner, den første kom i 1984. I versjon 2.2 er bakgrunnshistorien skrevet om for å passe de virkelige forandringene i 90-tallets Europa. Reglene til tredje utgave (Twilight: 2013) ble offentliggjort 8. november 2008.


== Referanser ==
Jon Haukeland

Jon Haukeland (født 26. mai 1973) er en norsk regissør, dramaturg og journalist. Han har studert historie ved Universitetet i Oslo og skuespillerinstruksjon på Tish School of Art ved New York University.
Fra 1995 jobbet han som reporter for TV-serien U på NRK og var med å utvikle seriene U-trippel og U – en serie med historier. I 1997 startet han dokumentaravdelingen i produksjonsselskapet Medieoperatørene, der han fremdeles er regissør og medeier.
I 2004 regisserte han, i samarbeid med Tore Vollan, kinodokumentaren Mannen som elsket Haugesund. Filmen fikk svært gode kritikker og vant flere nordiske priser. Regissørene mottok også Regjeringens menneskerettighetspris. Filmen åpnet New York Jewish filmfestival i 2005.
De siste årene har Jon Haukeland vært involvert som dramaturg på toneangivende dokumentarfilmer som kinofilmen Jenter, de svenske festivalfilmene Bullshit og Facing Genocide, samt TV-dokumentaren Min stolte far. Han har også skrevet og regissert kortfilmen Elva bak huset og novellefilmen Ti år fra nå.
I 2011 ble kinodokumentaren Reunion – ti år etter krigen vist på norske kinoer. Filmen bygger på Haukelands tidligere dokumentar Før bombene falt fra 1999, om en gruppe serbiske og albanske studenter fra Kosovo som møtes rett før Kosovokrigen. Filmen vant  Amandaprisen for beste dokumentar i 2011. I 2016 kom dokumentarfilmen Barneraneren hvor Haukeland fulgte oppfølgingen av unge kriminelle fra Oslo. Filmen ble kåret til beste norske dokumentar under Bergen internasjonale filmfestival i 2016 og vant prisen for beste klipp under Kanonprisen 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jon Haukeland på Internet Movie Database 
(en) Jon Haukeland på AllMovie 
(en) Jon Haukeland hos The Movie Database 
Medieoperatørenes nettsider
Omtale av filmen Om ti år fra nå (på Norsk filminstitutts nettsted)