jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vulkanøya Jeju og lavatunneler

Vulkanøya Jeju og lavatunneler ble inkludert på UNESCOs liste over verdens kulturarv i 2007.Jeju er en vulkansk øy, 130 km sørvest for Koreahalvøya. Øya er Koreas største, men landets minste provins. Den er 1.846 km² stor.Sentralt på Jeju er fjellet Hallafjellet, landets høyeste fjell som er en hvilende vulkan 1950 moh. 360 mindre vulkaner er en del av hovedvulkanen. Vulkanaktiviteten på Jeju startet i kritt-perioden og varte til tidlig i perioden Tertiær. Den siste kjente vulkanske aktiviteten skjedde for vel 800 år siden. Øya er dekket med vulkansk stein og jord. Krateret og innsjøen i krateret på toppen av fjellet kalles Baengnokdam, og ble formet for 25 000 år siden.
Jeju er vitenskapelig verdifull på grunn av øyas tette nettverk av vulkanske tunneler. Disse er restene av lavastrømmer på vei ned fjellet på vei ut i havet. Ikke bare vitenskapen setter pris på tunnelene, de er også blitt en viktig turistattraksjon.
Øya har en stor variasjon i plante og dyreliv. Halvparten av de særegne koreanske plantene vokser vilt på øya, mens 200 andre plantetyper er importert. Imidlertid er halvparten av øyas plantetyper i ferd med å bli utryddet.
Hallafjellet ligger midt på øya og siden 1966 har fjellet over 800 moh blitt avsatt til nasjonalpark, bestående av urørt natur. Floraen i Hallafjellet nasjonalpark er unik med 1.565 ulike planter hvorav 33 er ulike for øya. Oppover fjellsiden finner en tydelige skiller mellom de ulike klimasonene; subtropisk, tempererte og kaldere soner.  
17 pattedyrarter, 198 fuglearter, 8 amfibier, 8 reptiler og 947 ulike insektarter er katalogisert i nasjonalparken. Øya var sist i forbindelse med fastlandet for over 10 000 år siden, noe som også har satt sine spor på øyas plante- og dyreliv.
En viktig del av nasjonalparken er Pillemot-hula, som daterer seg tilbake til paleolitikum-perioden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jeju Volcanic Island and Lava Tubes, UNESCO
World Heritage in Korea (pdf)
Halla-san

Halla-san (koreansk: Hallasan; 한라산) er en skjoldvulkan på øya Jeju i Sør-Korea. Halla-san er med sin høyde på 1 947 moh landets høyeste fjell. Området rundt fjellet er vernet som Halla-san nasjonalpark. Halla-san er ett av de tre viktigste fjellene i Sør-Korea, de to andre er Jiri-san og Seorak-san.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hallasan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Global Volcanism Program: Halla
(en) (ko) Hallafjellet nettsted Arkivert 3. juni 2010 hos Wayback Machine.
Léopold Eyharts

Léopold Eyharts (født 28. april 1957 i Biarritz) er en fransk astronaut og besetningsmedlem på Den internasjonale romstasjonen siden 8. februar 2008. Han er brigadegeneral i det franske luftforsvaret og har ingeniørutdannelse fra École de l'Air (1979).


== Romferder ==
1997 – Sojuz TM-26 til Mir
1998 – Sojuz TM-27 til Mir
2008 – STS-122 til Den internasjonale romstasjonen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi hos ESA
Namdaemun

Namdaemun (eller Sungnyemun ) er et landemerke i Sør-Koreas hovedstad Seoul. Navnet betyr direkte oversatt «Den store sørlige porten», og navnet kommer av at dette var en port i bymuren rundt Seoul, bygd av Kongedømmet Joseon. Muren ble brukt for å  beskytte byen mot sibirtigre.
Offisielt blir porten kalt for Sungnyemun eller «Gate of Exalted Ceremonies».
Namdaemun er nå en port for Namdaemun-markedet, som selv har en århundrelang historie, og som i dag er åpent døgnet rundt. 
I videospillet World of Warcraft, er byporten til Darnassus basert på Namdaemun.


== Historie ==

Namdaemun er det eldste trebygget som er igjen i Seoul. Konstruksjonen av porten begynte i 1395 under Kong Taejo av Joseon og ble ferdigsstilt i 1398. Den gjenværende strukturen gjennomgikk restaureringsarbeider under Kong Sejong den store (1447) og igjen under Kong Seongjong av Joseon (1479).
Under den japanske okkupasjonen av Korea ble bymuren ødelagt av den japanske regjeringen, angivelig for å lette trafikken i området. Porten ligger halvveis mellom Seoul stasjon (Seoul-yeok) og Seoul City Plaza.
Namdaemun ble skadet under Koreakrigen og fikk sin siste større reparasjon i 1962, da det fikk status som «nasjonalskatt nummer en», den 20. desember 1962.


== Brann ==
Namdaemun ble delvis ødelagt i en brann som startet rundt halv ni om kvelden 10. februar 2008. Brannen ødela det meste av trekonstruksjonen på toppen av den gamle byporten. Over tre hundre mannskaper fra brannvesenet forsøkte å få kontroll med brannen. Ingen skader på mennesker er rapportert.Det ble først antatt at brannen var en ulykke, men flere vitner observerte en mistenkelig person i området like før brannen startet. To lightere ble funnet ved brannstedet.Seouls politi arresterte en 69 år gammel mann, som var siktet for å sette fyr på Changgyeongpalasset i Seoul i 2006. Mannen tilstod dagen etter at han hadde tent på kulturskatten, fordi han var i en krangel om eiendomsrett til noen landområder.Sør-Koreas kulturminnemyndighet mener at det vil ta tre år og koste 21 millioner USD å gjenreise minnesmerket.
Restaureringsarbeidet startet 10. februar 2010.
Planen er å åpne det restaurerte byggverket mot slutten av 2012.

		
		


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Dongdaemun – Den store øst-porten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sungnyemun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Short description of the 8 gates of Seoul (koreansk)
Den Kongelige Grønlandske Handel

Den Kongelige Grønlandske Handel (KGH) var et handelsselskap, som i 1774 ble opprettet av den danske staten for å drive handel med kolonien Grønland. 
Fra 1721 av var dette ivaretatt av private handelskompanier, som «Grønlandske Compagnie» stiftet i Bergen av Hans Egede og lokale kjøpmenn med kongelig oktroa til å drive slik virksomhet.KGH hadde fra starten av monopol på all handel med Grønland. Fra 1782 innførte Danmark til og med en lov som forbød kontakt mellom grønlendere og europeere, og bare danske embedsmenn hadde lov til å komme til Grønland. Dette skulle være til grønlendernes eget beste, men bidro i stor grad til å låse dem til sitt daværende levesett, som fangstmenn. Lovgivningen var økonomisk gunstig for Danmark, ettersom den holdt andre handelsfolk borte fra øya, og sikret kontroll over påvirkninger grønlenderne kunne utsettes for utefra, som alkohol og sykdommer.
Fram til 1950 beholdt KGH sitt monopol og solgte kun de aller nødvendigste varene på Grønland, basert på bytteøkonomi, ikke bruk av penger. KGH tok imot dyrepelser, spekk og andre varer fra fangstmennene, som i bytte fikk våpen, trevirke, bomull og andre tekstiler. Trevirke må importeres, da det ikke vokser trær på Grønland.
Selv om monopolet opphørte i 1950, fantes selskapet til 1985, da eksportdelen ble utskilt under navnet Proeks (senere Royal Greenland).KGH var statseid til 1992, da selskapet ble overtatt av Grønlands hjemmestyre som videreførte selskapet under navnet KNI.


== Referanser ==


== Kilder ==
Den Digitale Slæderejse
Kongelig Hofleverandør
Fylkesvei 1068

Fylkesvei 1068 går mellom Balke og Noatun i Moss kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 333.


== Kommuner og knutepunkter ==

 MossBalkeveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1068
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Tavda (elv)

Tavda (russisk: Тавда) er ei elv i Sverdlovsk og Tjumen oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Tobol. Den dannes ved samløpet av elvene Lozva og Sosva, og er 719 km lang. 
Elvas tilsigsfelt er på 88 100 km². Ved byen Tavda, 237 km oppstrøms fra munningen, er middelvannføringen 440 m³/s (minimum i mars med 65 m³/s, maksimum i juni med 1200 m³/s). I det nedre løpet er elva rundt 270 m bred, 4 m dyp og strømhastigheten er 0,4 m/s.
Tavda fryser over tidlig i november og er frosset til slutten av april. Den største sideelva er Pelym (russisk: Пелым). Tavda er farbar for båter, og blir benyttet til tømmerfløting.
Fylkesvei 4484

Fylkesvei 4484 går mellom Bråstein og Sviland i Sandnes. Veien er 4,1 kilometer lang.Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 333.


== Kommuner og knutepunkter ==

 SandnesEspelandsveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4484
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Lagtingsvalget på Færøyene 1920

Lagtingsvalget på Færøyene 1920 ble avholdt 10. november 1920.


== Resultater ==


== Se også ==
Liste over færøyske lagtingsmedlemmer 1920–1924


== Eksterne lenker ==
Hagstova Føroya — Íbúgvaviðurskifti og val (Færøysk statistikk)
Bodilprisen for beste kvinnelige hovedrolle

Bodilprisen for beste kvinnelige hovedrolle deles ut av Danske Filmkritikere (tidligere kalt Filmmedarbejderforeningen) i Danmark og ble innstiftet i 1948. Komitéen, som står for tildelingene, kan velge å ikke dele ut prisen, hvis den ikke finner noen verdige kandidater.


== Prisvinnere ==


== Eksterne lenker ==
«Bodilprisen / Kvindelige hovedrolle» (dansk). Bodilprisen.dk. Besøkt 13. mai 2020.
Lagtingsvalget på Færøyene 1924

Lagtingsvalget på Færøyene 1924 ble avholdt 22. januar 1924.
Antallet representanter i Lagtinget ble økt fra 20 til 23 fra valget i 1924.


== Resultater ==


== Se også ==
Liste over færøyske lagtingsmedlemmer 1924–1928


== Eksterne lenker ==
Hagstova Føroya — Íbúgvaviðurskifti og val (Færøysk statistikk)
Paulien van Deutekom

Paulien Ilse Maria van Deutekom (født 4. februar 1981 i Haag, død 2. januar 2019) var en nederlandsk skøyteløper som spesialiserte seg på mellomdistanser.
Under EM på skøyter i 2008 vant hun sølv sammenlagt, bare slått av sin lagvenninne Ireen Wüst. Under VM på skøyter i 2008 ble hun verdensmester allround foran Wüst.
Hun døde av lungekreft.


== Personlige rekorder ==


== Sammenlagt i Verdenscupen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paulien van Deutekom – Olympics.com 
(en) Paulien van Deutekom – Olympic.org 
(en) Paulien van Deutekom – Olympedia 
(en) Paulien van Deutekom – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Paulien van Deutekom – Speedskatingbase.eu 
(en) Paulien van Deutekom – SpeedSkatingNews.info 
(en) Paulien van Deutekom – SpeedSkatingStats.com 
(en) Paulien van Deutekom – TheSports.org 
(en) Paulien van Deutekom på SpeedskatingResults.com
(en) Paulien van Deutekom på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Paulien van Deutekom på www.isu.html.infostradasports.com
«Paulien van Deutekom» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 15. februar 2008. Besøkt 22. august 2019. Bilder(en) Bilder av Paulien van Deutekom på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
Lagtingsvalget på Færøyene 1928

Lagtingsvalget på Færøyene 1928 ble avholdt 23. januar 1928.
Javnaðarflokkurin stilte til valg for første gang.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Hagstova Føroya — Íbúgvaviðurskifti og val (Færøysk statistikk)
Bergenhus len

Bergenhus hovedlen eller slottslen var en administrativ enhet (len) i Norge som gjennom middelalderen omfattet hele Vestlandet og fra midten av 1540-årene også Nord-Norge, med Bjørgvin/Bergen som administrasjonsby og eksporthavn. Bergenhus var et slottslen med festningsverket Bergenhus festning.
I 1308 ble den gamle ordningen med lendmann fra kongens hird avskaffet, og den gamle fylkevise inndelingen av Norge ble erstattet av en sysselinndeling. I senmiddelalderen og i unionstiden med Danmark frem til 1660 ble sysselordningen gradvis avløst av et system med len.
På 1500-tallet var Norge inndelt i fire hovedlen eller slottslen:

Båhus
Akershus
Bergenhus
TrondhjemFra midten av 1540-årene ble Nord-Norge lagt under Bergenhus hovedlen, som i 1560 omfattet følgende underlen:

Lister len (Vestre Vest-Agder)
Stavanger (Rogaland)
Hardanger
Luster
Nordfjord
Sunnmøre
Helgeland
Salten
Lofoten og Vesterålen
Andenes (Andøya)
Senja (Søndre Troms)
Troms (Midt- og Nord-Troms)
Vardøhus (Finnmark)Hovedlenet omfattet de resterende delene av dagens Vestland.
Trondheim hovedlen var også underlagt regionaladministrasjonen i Bergen. Til sammen utgjorde de to hovedlenene det nordenfjellske Norge. Norge øst for Lista og sør for Dovre til Båhuslen, ble regnet til det sønnenfjellske Norge.
I 1662 falt lensordningen bort og Bergenhus hovedlen ble til Bergenhus stiftamt.


== Skrivemåte ==
I dansketiden var vanlig skrivemåte på gotisk: 
  
    
      
        
          
            B
            e
            r
            g
            e
            n
            h
            u
            u
            s
          
        
         
        
          

          
        
         
        
          
            L
            e
            h
            n
          
        
         
      
    
    {\displaystyle {\mathfrak {Bergenhuus}}~{\mathfrak {}}~{\mathfrak {Lehn}}~}
  .


== Lensherrer ca 1500-1679 ==
Frakteka

Frakteka (Storeka) er den største båttypen med bakgrunn i den allsidige blekingsekan på sørlige Sverige med en lengde som varieres fra 33 til 45 fot. Frakteka som et transportfartøy for tungtransport var benyttet fram til 1970-tallet for diverse oppdrag langs den sørsvenske kysten mellom tettsteder og mindre byer.


== Fraktekta ==
Som en større variant av den vanlige blekingsekan hadde den også den samme grunnleggende konstruksjon med sterkt fallende forstevn og akterstevn, et kort kjøl med størst dybde ved akterstevnen med et stort ror på akterspeilet. Forstevnen er tynn og høy, med et spring langs relingen, deretter utfallende sider over vannet forsterket med et antall spanter som lå tett langs innsiden av skroget.
Den har dekk forut og akterover som en halvdekker med et åpen lasterom midtskips. Som en fraktskute ment for transport av stein, grus og byggingsmateriale har fraktekta en kraftig konstruksjon. Øverst langs relingen er en ekstra bordgang som skansebekledning satt opp med fribord ved stevnene.
Fraktekan hadde bare en eneste mast med spriseil langt forut på fartøyet ved lasterommets forreste skott. Ved århundreskiftet fram til 1910-årene ble riggingen endret om til gaffelseil på masten som kan tars ned om man skulle under en bro. I 1930-årene og 1940-årene fikk fraktekerne innenbordsmotor montert i kahytten under akterdekket. I de siste tiårene mot 1970-tallet var fraktekerne motoriserte lasteskuter uten rigg eller seil for lokal tungtransport i den sørsvenske skjærgården.
Dens rolle som et transportfartøy som ikke stakk så dypt som dampfartøyer og havgående lastefartøyer, var viktig for oppbyggingen av tettstedene, byene og infrastrukturen langs kysten der det også var stenhuggerier flere steder. Den normale lasteevnen på en frakteka er på mellom 18 og 25 tonn.
Ingen av fraktekerne har blitt bevart for ettertiden, den siste som var oppmålte, er en frakteka fra Senoren i Karlskrona skjærgård, trolig bygget i 1940-årene. Den var 12,5 meter i lengde, 4,2 meter i bredde og 1,3 meter i dybde.


== Se også ==
Blekingseka


== Litteratur ==
Skanse, Peter Båtar i Blekinge 1983 ISBN 91-970570-0-2


== Eksterne lenker ==
Frakteka fra Senoren
John Blatchley

John Polwhele Blatchley (født 1. juli 1913, død 16. februar 2008) var en britisk bildesigner. Han var sjefsdesigner for karosserimakeren Gurney Nutting i London før 2. verdenskrig. Etter 2. verdenskrig var han ansatt hos bilavdelingen til Rolls-Royce og var sjefsdesigner fra 1955 til 1969. Blatchley er mest kjent for bilprodusentens «standard steel»-modeller, det vil si de karosseriene Rolls-Royce leverte som standard. Bilene kunne også leveres med spesialkarosserier levert av frittstående karosserimakere og tegnet av andre designere. Blant Blatchleys mesterverk er:

Rolls-Royce Silver Dawn
Rolls-Royce Silver Cloud
Rolls-Royce Silver Shadow
Rolls-Royce CornicheJohn Blatchley ble erstattet av østerrikeren Fritz Feller.


== Kilder ==
Nekrolog over Blatchley
Artikkel på RREC.no
Konkurransegrunnlag

Konkurransegrunnlag (juridisk) er dokumenter utarbeidet for å få aktuelle leverandører til å inngi et tilbud eller anbud i en konkurranse for å vinne ved å bli tildelt en kontrakt om å levere.
Konkurransegrunnlag inneholder normalt opplysninger om

hvem som innbyr til konkurransen («innbyderen»)
type konkurranse (anbud, tilbud til forhandling eller direkte anskaffelse)
hvor, til hvem og når tilbud skal inngis
orientering om hva leveransen går ut på og eventuelt om det prosjektet som leveransen skal skje til
andre regler for konkurransen
kvalifikasjonskrav til tilbyderen
tildelingskriterier for vurdering av tilbud
kontraktsbestemmelser for leveransen
hva ytelsene og leveransen skal være, i f.eks. en opplisting i poster i en beskrivende mengdefortegnelse og i tegninger.Det finnes bestemmelser om innhold og utforming av konkurransegrunnlag i både forskrifter om offentlige anskaffelser og i Norsk Standard for konkurranser med og uten forhandlinger.
Lagtingsvalget på Færøyene 1932

Lagtingsvalget på Færøyene 1932 ble avholdt over hele Færøyene den 19. januar 1932 og valgte 21 medlemmer av Lagtinget fra 7 valgkretser. Antallet lagtingsmedlemmer var to færre enn i perioden 1928–1932. Etter valget ble Johan Poulsen valgt til Lagtingets formann.


== Valgresultat ==
Samlet valgresultat for Færøyene:


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over færøyske lagtingsmedlemmer 1932–1936
Lagtingsvalget på Færøyene 1936

Lagtingsvalget på Færøyene 1936 ble avholdt 28. januar 1936.
Antallet representanter i Lagtinget ble økt fra 21 til 24 ved valget i 1936.
Vinnuflokkurin stilte til valg for første og eneste gang.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Hagstova Føroya — Íbúgvaviðurskifti og val (Færøysk statistikk)
Hitler-Jugend Stadion

Hitler-Jugend stadion (på tysk Der Stadion des Hitler-Jugend) er et tidligere navn på et stadion og en arena i Nürnberg som var en del av arrangementskomplekset hvor det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP holdt sine rikspartidager på 1930-tallet. Anlegget heter i dag  Easycredit-stadion/Frankenstadion og er hjemmebanen til bundesligaklubben FC Nürnberg.
Stadionet ble bygget i perioden fra 1926 til 1928 etter design av Otto Ernst Schweizer og hadde en kapasitet på 50 000 tilskuere.  Fra 1933 til 1938 ble stadionet benyttet som oppmarsjsted for Hitler-ungdommen (Hitler-Jugend), nazistenes ungdomsbevegelse. Som en følge av dette ble stadionet endret, inngangspartiet ble utvidet og det ble bygget en «fører-plattform» til partilederen og rikskansleren Adolf Hitler og andre talere.
Etter 1945 har stadionet blitt ombygget flere ganger. I 1963 ble den ombygget for å møte standarden til Bundesligaen og banen ble tatt i bruk av FC Nürnberg fra 1966. På begynnelsen av 1990-tallet skjedde det utbedringer og stadionet ble modernisert i forkant av VM i Tyskland i 2006.


== Se også ==
Frankenstadion
Arrangementsområdene under Rikspartidagene i Nürnberg, anleggene for de tyske nazistenes partikongresser og massemønstringer på 1930-tallet
Krokeka

Krokekan, er en åpen båt i Blekinge, Sverige med to master med spriseil og forseil som en variant av den kjente båttypen blekingsekan. Den har mange lokale betegnelser som indisierte båtenes funksjon som «krokabåt», «torskabåt», «ryktebåt» og «kvassen».


== Krokeka ==
Den var en vanlig fiskebåt for blekingeboerne som benyttet den til drogefiske med kroker etter torsk, laks og ål i skjærgården og utenfor den sørsvenske kysten. Krokekan vanligvis er på mellom 20 og 23 fot i lengde med en dam eller sump på svensk for forvaring av levende fisk etter fangsten. I 1900-tallet fikk denne båttypen innenbordsmotor i en slags «brønn» foran styreposisjonen med rorpinnen mot akterspeilet.
Som en typisk variant av blekingsekan har den en lik konstruksjon med tynn, høy forstevn, sterkt fallende stevner for og akter ned til en kort kjøl med størst dybde ved akterstevnen, utfallende sider over vannet. Den har samme rigging som de «moderne» tomastede vrakekerne, men avhengigheten av vind ble mindre med innføringen av innenbordsmotoren.
Som fiskebåt er krokeka nå forsvunnet fra alminnelig bruk på Blekinge.


== Se også ==
Blekingseka


== Litteratur ==
Skanse, Peter Båtar i Blekinge 1983 ISBN 91-970570-0-2


== Eksterne lenker ==
Krokeka
Arne Lie Christensen

Arne Lie Christensen (født 23. september 1943) er en norsk etnolog og sakprosaforfatter som har arbeidet mye med forskning på temaene kulturlandskap, byggeskikk og kulturminnevern. Han har magistergrad i etnologi (kulturhistorie) med nordisk arkeologi og sosiologi som støttefag. 
Christensen er førsteamanuensis emeritus ved Institutt for kulturstudier og orientalske språk ved Universitetet i Oslo, der han ble ansatt i 1992 og gikk av med pensjon i 2011. Han har tidligere arbeidet ved NAVF-prosjektet Lindåsprosjektet, han har arbeidet for Riksantikvaren/Miljøverndepartementet i perioden 1978 -84, og ved Institutt for folkelivsgransking ved Universitetet i Oslo 1984-86, og ved Akershus fylkesmuseum (1986–92). 
Han er kjent som en engasjert foreleser. Og hans fokus er å formidle dagliglivets historie i Norge, til et bredt publikum på en folkelig og nær måte. 
Han er dessuten også aktiv i Fortidsminneforeningen, og har vært redaktør av bladet Fremtid for fortiden.
Arne Lie Christensen er fetter til arkeologiprofessor Arne Emil Christensen jr.


== Bibliografi ==
1982 Spadens, plogens og traktorens landskap kulturminner i Bjerkreimvassdraget, Rogaland: verneplan for vassdrag/10-års vernede vassdrag, objekt nr. 61, Alvheim & Eide.
1986 Hushold, klasse og industrialisering Dugnad 2-1986.
1991 Folkeliv og fossebrus. Minner fra Opakermoen, et industrisamfunn i Nes på Romerike Akershus fylkesmuseum, Srømmen.
1991 Antikvarenes forunderlige verden Samtiden 6-1991.
1994 Sveitserstilens hemmelighet
1995 Den norske byggeskikken. Hus og bolig på landsbygda fra middelalder til vår egen tid Pax Forlag.
2001 Det etnologiske blikket. Et uvanlig blikk på det vanlige Dugnad 3-4-2001.
2002 Vangsgutanes heimbygd Tidsskrift for kulturforskning 3-4-2002.
2002 Det norske landskapet. Om landskap og landskapsforståelse i kulturhistorisk perspektiv Pax Forlag.
2003 Å lese et landskap. Landskapet sett med kulturhistoriske øyne Fortidsminneforeningens årbok 2003.
2007 Karl Johans fasader. Et kulturhistorisk nærbilde Pax.
2009 Hytta Kulturminneåret 2009.
2010 Historien om en bygård. Om arkitektur, kulturminnevern og den gode smak Tidsskrift for kulturforskning.
2011 Kunsten å bevare. Om kulturminnevern og fortidsinteresse i Norge Pax Forlag.
2015 Ut i det fri. Livet på setra, hytta og landstedet Pax Forlag


== Kilder ==
uio.no Arne Lie Christensen
uio.no En pasjonert pensjonist 22. februar 2011
Pax.no Karl Johans fasader Et kulturhistorisk nærbilde
aftenposten.no Foran og bak fasaden 21. januar 2008


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Arne Lie Christensen i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Arne Lie Christensen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Tura

Tura (russisk: Тура́), også kjent som Dolgaja (Lang elv), russisk: Долгая) er ei elv i Sverdlovsk oblast og Tjumen oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Tobol. Elva er 1030 km lang, med et tilsigsfelt på 80 400 km². 
Tura er farbar for båter 753 km fra munningen. Den fryser over i slutten av oktober, og blir under isen til april/mai. 
De største sideelvene er Salda, Tagil, Nitsa og Pysjma. 
Byer som ligger ved Tura er Verkhnjaja Tura, Nizjnjaja Tura, Verkhoturje, Turinsk og Tjumen.
Fylkesvei 1980

Fylkesvei 1980 går mellom Magnor stasjon og Svensrud i Eidskog kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 337 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Eidskog


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1980
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger