jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liangzhou

Liangzhou er også en historisk provins i det gamle kinesiske Wei-riket.Liangzhou (kinesisk: 凉州区, pinyin: Liángzhōu Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Wuwei sentralt i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina.
Liangzhou har et areal på 5 081 km² og 980 000 innbyggere (2003).


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Zhenping (Nanyang)

Zhenping (kinesisk: 镇平县; pinyin: Zhènpíng Xiàn) er et fylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det er understilt byprefekturet Nanyang.
Befolkningen var på 930 200 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 207 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.


== Norsk luthersk misjon ==
Det norske lutherske Kinamissionsforbund hadde lenge misjonsarbeid i Zhenping; blant annet virket misjonæren Arne Anda der fra 1920. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens side
Sam McBratney

Sam McBratney (født 1. mars 1943 i Belfast, død 18. september 2020) var en irsk forfatter som publiserte mer enn 50 bøker i en rekke sjangre i løpet av sin karrière. Best kjent er han for sine barne- og ungdomsbøker, men han utga titler som sorterer fra science-fiction til hørespill.
McBratney slo gjennom for fullt i 1995 med barneboken Gjett hvor glad jeg er i deg (Guess how much I love you), som har solgt over 30 millioner eksemplarer på 53 språk verden over.


== Referanser ==
Matthias Pei Shangde

Matthias Pei Shangde (født 1918  i Kina, død 24. desember 2001) var katolsk undergrunnsbiskop for Beijing i Folkerepublikken Kina.
Pei Shangde kom fra en katolsk familie. Han trådte som 13-åring inn i seminaret til den kinesiske kongregasjonen «Herrens disipler», som var blitt grunnlagt av den apostoliske delegat i Kina, erkebiskop Celso Costantini.
Han ble presteviet 30. mai 1948. I 1950 sendte kommunistene ham til manuelt atbeid i Beijing Zhiyaochang medisinske fabrikk. Under kulturrevolusjonen ble han dømt til ti års reform ved arbeid. Han ble løslatt i 1980. I 1989 ble han hemmelig ordinert til biskop av Beijing.
Da Shangde døde hadde han vært i husarrest siden april 2001. Politiet beordret at hans begravelse skulle holde lav profil, med deltakelse kun fra landsbyen der han hadde bodd.


== Referanser ==
Joseph Zhang Xianwang

Joseph Zhang Xianwang (født 12. januar 1965 i Pingyang Folkerepublikken Kina) er katolsk biskop av erkebispedømmet Jinan i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Zhang Xianwang ble presteviet i 1990. Han fikk deler av sin høyere teologiske utdannelse ved Universitetet i Leuven i Belgia fra 1996 til 1998. Senere besøkte han også Troskongregasjonen i Vatikanet. Han underviste ved juniorseminaret nær katedralen i Jinan, og var katedralens rektor både før og etter sine utenlandsstudier. Han ble også bispedømmets sekretær.
Som sogneprest i en annen menighet i byen, Hongjialou, startet han et ekteskapsbyrå for unge katolikker som ikke ville gifte seg utenfor kirken.


=== Biskop ===
Han ble bispeviet med pavelig mandat den 29. april 2004 i katedralen i Jinan av erkebiskop James Zhao Ziping, og var koadjutorbiskop av Jinan da erkebiskop Zhang Ziping døde 96 år gammel den 18. mai 2008.
Erkebispedømmet hadde i 2008 rundt 60 000 katolikker med 20 prester og 15 nonner – alle yngre –, og foruten biskopen dessuten en hjelpebiskop, Samuel Guo Chuanzhen. Ytterligere ti prester tjenestegjorde i andre bispedømmer eller studerte utenlands.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
Kardinal Serafino Vannutelli (1834–1915) *1869
Kardinal Domenico Serafini (1852–1918) *1900
Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872–1960) *1916
Kardinal Antonio Riberi (1897–1967) *1934
Kardinal Ignatius Pi Shushi (1897–1978) *1949
Biskop Joseph Zong Huaide (1917–1997) *1958
Biskop James Zhao Ziping (1911–2008) *1988
Erkebiskop Joseph Zhang Xianwang (1965–) *2004


== Referanser ==
Jarl Kulle

Jarl Lage Kulle (født 28. februar 1927 ved Ekeby, død 3. oktober 1997 i Roslagen) var en svensk skuespiller.
Han var oppvokst i Ängelholm,  studerte ved Dramatens elevskole (1946–49) der han hadde  store roller
som Lang dags ferd mot natt, Gustav II og King Lear.  På Oscarsteatern spilte han My fair Lady (1959), noe som
ga ham filmroller på 60tallet under Ingmar Bergman, mest kjent kanskje
Fanny og Alexander.
I Norge filmet han Herman (film) (1990) og Sværmere (1993).


== Filmografi (utvalg) ==


=== Skuespiller ===
1955 – Sommernattens smil (Sommarnattens leende)
1960 – Djevelens øye (Djävulens öga)

1969 – Bokhandlaren som slutade bada
1981 – Rasmus på loffen (Rasmus på luffen)
1982 – Fanny og Alexander (Fanny och Alexander)


=== Regi ===

1969 – Bokhandlaren som slutade bada


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1952 – Svenska Dagbladets Thaliapris
1963 – Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle
1980 – Karl Gerhards Hederspris
1982 – O'Neill-stipendiet
1994 – Svenska Akademiens teaterpris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jarl Kulle på Internet Movie Database 
(sv) Jarl Kulle i Svensk Filmdatabas 
(da) Jarl Kulle på Filmdatabasen 
(da) Jarl Kulle på danskefilm.dk 
(da) Jarl Kulle på danskfilmogtv.dk 
(da) Jarl Kulle på Scope 
(fr) Jarl Kulle på Allociné 
(en) Jarl Kulle på AllMovie 
(en) Jarl Kulle hos The Movie Database 
(en) Jarl Kulle hos Internet Broadway Database
Kåre Bjørkøy

Kåre Bjørkøy (født 22. februar 1947) er en norsk operasanger, professor og musikkforsker.
Han er oppvokst på gården Bjørkøya i Hemne i Trøndelag og er bror til ordfører Gunnar Bjørkøy og sangprofessorene Svein Bjørkøy ved Norges musikkhøgskole og Harald Bjørkøy ved Griegakademiet.  Kvartetten turnerte blant annet Nord-Dakota (1996).  
Bjørkøy studerte til mastergrad (1975) i nordiske sprog og musikkologi ved Institutt for musikk, der han var tilsatt som professor i sang til og med 2018. Han er nå professor-emeritus.  Hans forskerarbeid har dreiet seg om stemmens fysiologi.  Han har også gitt kurs i Sverige og Finland.
Hans operale debut kom i Den Norske Opera (1975) som Hertugen i Verdis Rigoletto.  Derpå var han i en rekke roller ved operaene i Stockholm, København, Malmø, Umeå og Århus, samt grammofonopptak og plateutgivelser med ledende symfoniorkestre i Norden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Kåre Bjørkøy i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Kåre Bjørkøy i BIBSYS
Oscarsteatern

Oscarsteatern eller «Oscars» (bygget 1906) er et privat teater i  Stockholm, kjent som et av landets ledende i 
musikalsk teater, initielt ledet av  Albert Ranft (1906–26).
Det er beliggende i Kungsgatan 63 og navngitt etter Kong Oscar II. Åpningsforestillingen var Frihetsbröderna av  Jacques Offenbach (6. desember 1906).  
Blant senere store oppsetninger nevnes  My Fair Lady (1959-61, 766 ganger) og 
The Phantom of the Opera (1989-95,  1173 ganger).  


== Eksterne lenker ==
Oscarsteatern.se (offisielt websted)
Pål Sletaune

Pål Sletaune (født 4. mars 1960) er en norsk fotograf og regissør av kortfilmer, spillefilmer, fjernsynsserier og reklamesnutter. 
Sletaune er oppvokst i Oslo og Bærum og gikk på Asker videregående skole og studerte stillfotografi på Sogn yrkesskole. Han studerte også kunsthistorie ved Universitetet i Bergen og litteraturvitenskap ved Universitetet i Oslo.Han har skrevet manus til flere langfilmer med Jonny Halberg og gitt dem ut på Kolon forlag. Han avviste et tilbud om å regissere American Beauty og regisserte den landskjente Solo-reklamen med Olga Marie Mikalsen.Han har mottatt flere priser for sitt arbeid, blant annet Kritikerprisen for Budbringeren, og Amandaprisen (1997) for beste spillefilm. TV-serien 22. juli, som han laget sammen med ektefellen Sara Johnsen, fikk gode kritikker. For serien vant Sletaune Gullruten 2020 i klassen beste regi TV-drama, mens Johnsen vant prisen for beste manus TV-drama.


== Verker ==
Merz 1991 om Kurt Schwitters
Bingoplassen 1992 kortfilm
Eating Out 1993 kortfilm
Budbringeren 1997 spillefilm om postbud i Oslo, internasjonalt utgitt som Junk Mail i over 40 land.
Amatørene 2001 spillefilm (også produsent)
Naboer 2005 spillefilm
Babycall 2011 spillefilm
22. juli 2020 TV-serie


== Priser og nominasjoner ==
Best Fiction, The Norwegian Short Film Festival, Grimstad, June 1993
Best Fiction, Nordic Panorama, Kristianstad, Sweden, September 1993
Grand Prix, Hamburg International Short Film Festival, May 1994
Plata di Cassa di Risparmio di Pistoia e Rescia,
Montecatini International Short Film Festival 1994
Grand Prix, Festival Int. del corto di fiction, Italy, 4-7 July 1996
Amandaprisen 1997 og Filmkritikerprisen 1998 for Budbringeren
Gullruten 2020 i klassen beste regi TV-drama for 22. juli


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pål Sletaune på Internet Movie Database 
(sv) Pål Sletaune i Svensk Filmdatabas 
(da) Pål Sletaune på Filmdatabasen 
(da) Pål Sletaune på Scope 
(fr) Pål Sletaune på Allociné 
(en) Pål Sletaune på AllMovie 
(en) Pål Sletaune hos The Movie Database 
Pål Sletaune hos Filmweb
Église de la Sainte-Trinité de Paris

Église de la Sainte-Trinité («Trefoldighetskirken») er en katolsk kirke som ligger i Paris' 9. arrondissement. Kirken ble bygget i årene 1861 til 1867 og kostet da nesten fire millioner franc.
Kirken er mest kjent under navnet La Trinité, ble tegnet av Théodore Ballu som en del av opprustingen og omreguleringen av Paris under Baron Haussmann. Kirken kan nås fra Métro, den nærmeste stasjonen er Trinité og er oppkalt etter kirken. Kirken er særlig kjent for sin organist gjennom 61 år, Olivier Messiaen.


== Orgler ==
La Trinité har to orgler, et Cavaillé-Coll kapellorgel og et stort Cavaillé-Coll-orgel plassert på galleriet. Dette store orglet har blitt rehabilitert og utvidet gjennom den tiden det har vært i bruk:

1869 Det originale orgelet levert av leverandøren Cavaillé-Coll
1871 Ombygging og reparasjoner av leverandøren Cavaillé-Coll
1901 Ombygging ved Merklin
1934 Ombygging av firmaet Pleyel-Cavaillé-Coll
1962–1965 Ombygging av fimaet Beuchet-Debierre


== Organister ==
Hovedorganiserne i La Trinité har vært

Alexandre Guilmant (1869–1901)
Charles Quef (1901–1931)
Olivier Messiaen (1931–1992)
Naji Hakim (1992–2008)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Église de la Sainte-Trinité de Paris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kirkens hjemmeside (fransk)
EM i friidrett 1962 – 100 meter menn

Øvelsen 100 meter menn ved EM i friidrett 1962 ble avholdt i Beograd, Jugoslavia 12. og 13. september.Carl-Fredrik Bunæs representerte Norge. Han kom ikke videre fra innledende heat.  


== Rekorder ==
Rekorder før dette mesterskapet:

Det ble ikke satt ny mesterskapsrekord under konkurransen, men den ble tangert en rekke ganger.


== Resultater ==


=== Kvalifisering (norske deltagere) ===


=== Forsøksheat ===
12. september


==== Heat 1 ====
Vind: 0m/s


==== Heat 2 ====
Vind: 0.2m/s


==== Heat 3 ====
Vind: 0m/s


==== Heat 4 ====
Vind: 0m/s


==== Heat 5 ====
Vind: 0m/s


==== Heat 6 ====
Vind: 0m/s


=== Semifinaler ===
12. september


==== Semifinale 1 ====
Vind: -0.6m/s


==== Semifinale 2 ====
Vind: -0.3m/s


==== Semifinale 3 ====
Vind: -0.4m/s


=== Finale ===
13. september
Vind: -0.6m/s


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater
Norske EM-deltakere
NHO Ung

NHO Ung var signaturen for flere satsinger fra Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO). Bakgrunnen var at NHO ønsket å forberede unge til å skape fremtidens arbeidsliv, skape større interesse og forståelse for samfunnsspørsmål og næringslivet.
Målgruppen var unge i alderen 14-25 år.
Nettsiden NHO Ung var en del av dette arbeidet. Hensikten var å gi et bedre grunnlag for utdannings- og karrièrevalg, forberede unge på arbeidslivet, skape forståelse om hva det du lærer kan brukes til, hva næringslivet er og betydningen bedriftene har i samfunnet. NHO Ung inneholdt også undervisningsopplegg som Pizza Prego og Kampen om vannet. Nettsiden het først 7.etg. Elever fra Ullern videregående skole var med å utvikle og lage innhold til nettstedet i 7.etasje i NHO-bygget på Majorstuen i Oslo 2003-2005. Nettstedet ble byttet til nhoung.no høsten 2008.Siden 2012 er innhold for ungdom blitt publisert på NHOs ordinære nettside nho.no.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
nhoung.no
Mathias Eikenes

Mathias Eikenes (født 13. februar 1985 på Sandane i Gloppen kommune) er en norsk fotballspiller som for øyeblikket spiller for Byneset.
Eikenes har i løpet av karrieren spilt for Sandane, Sogndal, Stryn, Spjelkavik og Ranheim i tillegg til å ha spilt for aldersbestemte landslag. 
Eikenes ble matchvinner i sin debut for U21-landslaget, og scoret kampens eneste mål mot Slovakia 20. april 2005. Eikenes hadde året i forveien avsluttet sin videregående skolegang ved Firda videregående skole. Han gikk deretter fra sin ungdomsklubb, Sandane Turn og Idrettslag og spill i 3. divisjon, til Sogndal Fotball. I 2007 besluttet Eikenes å gå til Stryn Fotball etter at han fikk lite spill for Sogndals førstelag.Signerte for Byneset i mars 2019 og fikk debuten mot Nationalkameratene 28.mars i OBOS-cup, en kamp han også kom på skåringslista med matchvinnerskåringen i en 3–1-seier.


== Se også ==
Liste over kjente elever ved Firda videregående skole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mathias Eikenes – Transfermarkt 
(no) Mathias Eikenes – Norges Fotballforbund 
(en) Mathias Eikenes – FBref
Anne Nyborg

Anne Nyborg (født 27. februar 1938) er en norsk operasanger (sopran) og sangpedagog.
Hun er oppvokst på Bryn, 
ble utdannet ved lærerskole (1959) og arbeidet en tid i staten. Hun fulgte sangpedagog Anne Browns anbefalinger om studier i sang, og tilbrakte to år ved Statens Operahøgskole i dens første kull (1964–65), der hun også mottok stipend.
Hennes operale karrierestart var i Stopp verden, jeg vil av med blant annet Rolf Just Nilsen (på Edderkoppen, 1964) og  som Maria, hovedrollen i My Fair Lady, med Egil Monn-Iversen (Det norske teatret, 1965).
Etter studieslutt ble hun automatisk ansatt ved Den Norske Opera (1966) der hun hadde drøyt femti roller over tjuefire  år (1966–90). Debuten der var som den Summertime-syngende Clara i Porgy and Bess (1966). Hun overtok etter Kari Frisell som Mimi i La Bohème, en rolle hun hadde ofte i tillegg til rollen Pamina i Tryllefløyten, Sophie i Rosenkavaleren, Rosalinde i Flaggermusen, o.s.v. Samme sted satt hun også i styret.
Som sangpedagog har hun vært ved Barratt Due musikkinstitutt og Statens Operahøgskole.  
Siden 1990 har hun hatt over fem hundre oppsetninger på Bryggeteatret, blant annet som slangen Kaa i Jungelboka. Turne for Rikskonsertene med Robert Levin (1990) ble det også.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Anne Nyborg hos Nationaltheatret 
(no) Anne Nyborg hos Sceneweb 
(en) Anne Nyborg på MusicBrainz
Beate Asserson

Beate Asserson Saxlund 
(født 9. mars 1913 på Bjelland,
død 29. januar 2000 i Drammen)
var en norsk operasanger (alt).Prestedatter, elev av  Sofie Brekke i Bergen (1931), den Stuttgartske pedagog Martha Haas,
og den verdenskjente professor Konrad von Zawilowski i Berlin. 
Etter flere mindre roller var hun Erda i Das Rheingold på Statsoperaen i Berlin (1936).
Markerte seg raskt med flere roller i Østerrike, Italia og Frankrike,
ofte ledet av Herbert von Karajan og Wilhelm Furtwängler. 
Oppholdt seg i Sverige under den andre verdenskrig og var på Kirsten Flagstads anbefaling
gjestende ved La Scala (1954).
Hun var aktiv i Den norske kirke og giftet seg med Eivind Saxlund (1922) (1972).


== Referanser ==
Periodisering

Periodisering er et uttrykk som brukes innen regnskapsføring. Periodisering vil si å tidsavgrense. Inntekter skal regnskapsføres i den perioden de er solgt eller tjenester utført, kostnader skal regnskapføres i den perioden de er forbrukt til å skape inntekter eller har hatt sin nyttevirkning for bedriften. På kostnadssiden blir ofte periodisering brukt for å skille mellom utgift og kostnad. En kostnad er en periodisert utgift.
Uttrykket periodisering ble tidligere brukt i skatteretten om regler som avgjør innenfor hvilket inntektsår en inntekt skal komme til beskatning eller en utgift skal fradragsføres. Fra og med den nye skatteloven av 1999 heter dette tidfesting.


== Se også ==
Tidfesting (skatterett)
Rundetid

Rundetid er en tegneseriestripe som går fast i Spirit og som er tegnet av Øystein Runde.
Tegnestilen er enkel og i hovedsak strektegninger, mens innholdet ofte kommenterer temaer som ungdom kjenner seg igjen i.
Magnus Buflod

Magnus Buflod (født 20. april 1908, død 15. august 1997) var en norsk lyriker. Han ble født og bodde hele sitt liv i Trysil i Hedmark. I tillegg var han maler og felespiller, og livnærte seg som håndverker. Han var gift med Mina, søster til Einar Skjæraasen.
Buflod var medlem av Den norske Forfatterforenning.


== Diktsamlinger ==
På leiting  – eget forlag (1934)
Dagrand  – Noregs Boklag (1942)
Elva går opp  – Ansgar Forlag (1948)
Enno ein morgon  – Noregs Boklag (1965)
Frå havet kjem elva att  – Noregs Boklag (1970)
Før frosthogget fell  – Noregs Boklag (1976)I tillegg er han representert i flere norske diktanalogier. Flere av dikta hans har blitt gitt melodi.


== Æresbevisninger ==
Statens kunstnerstipend, 1949
Trysil kommunes forfatterstipend, 1963
Sunnmørsprisen, 1976
Æresmedlem i Hedmark forfatterlag, 1989
Austmannaprisen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Magnus Buflod, liv og dikting, skrevet av dattera.
Febian Brandy

Febian Earlston Brandy (født 4. februar 1989 i Manchester), kjent som Febian Brandy, er en engelsk klubbløs fotballspiller som vinteren 2009 og våren 2010 var lånt ut til Gillingham fra Manchester United.


== Karriere ==
Febian ble hentet inn av Sir Alex Ferguson til Manchester United som niåring, etter å ha imponert stort for sin Manchester-klubb West End Boys. 
Sesongen 2007 var han på lån i Swansea City, hvor han fikk spilletid i 19 kamper, og han vendte sommeren 2008 hjem til United med tre mål på samvittigheten. 
22. juli 2008 inngikk Manchester United og Swansea City nok en låneavtale, men oppholdet endte skuffende med 14 kamper, samtlige som innbytter, og ingen scoringer.
Den 3. februar 2009 ble Brandy utlånt til Hereford United i League One, i utgangspunktet for 1 måned. Her møter han sin tidligere lagkamerat på U18-laget hos United, Sam Hewson, som også er på utlån. Håpet var at de sammen kunne finne tilbake til storformen som ledet U18-laget til finalen i FA Youth Cup i 2007. Sesongen etter var Brandy på utlån hos Gillingham og returnerte til Manchester United ved sesongslutt. Han ble på sensommeren 2010 løslatt fra kontrakten og står for tiden uten klubb. I 2011 ble han med i Inces tropp for å hjelpe Notts County FC i det tettekampprogrammet ut sesongen.
-pml


== Eksterne lenker ==
(en) Febian Brandy – Transfermarkt 
(en) Febian Brandy – national-football-teams.com 
(en) Febian Brandy – Soccerbase.com 
(en) Febian Brandy – Soccerway 
(en) Febian Brandy – FBref
Grad (morfologi)

Grad er en grammatisk kategori ved adjektivet. Kategorien har tre trekk, positiv, komparativ og superlativ, som i norsk fin, finere, finest. 
Komparativ sammenligner to størrelser og finner at karakteristikken er mer treffende på den ene siden enn den andre (Arne er tristere enn Bjørn). Superlativ plukker ut et medlem av en gruppe som karateristikken passer best på (Cato er tristest av dem alle). Positiv innebærer også en sammenligning. Arne er trist innebærer at han er tristere enn noen som ikke er trist, og kanskje tristere enn en skulle forvente.
St. Marys (elv i Michigan-Ontario)

St. Marys er ei elv i USA og Canada. Den begynner ved Whitefish Bay i østenden av Lake Superior (Øvresjøen), og renner 120 kilometer i sørøstlig retning til den munner ut i Huronsjøen. Elva danner grensa mellom Michigan i USA og Ontario i Canada over hele sin lengde.
Ved strykene like etter utløpet fra Lake Superior ligger tvillingbyene Sault Ste. Marie (Ontario) og Sault Ste. Marie (Michigan). Det er bygget omfattende sluseanlegg, kalt Soo Locks, for å lede skipstrafikken forbi strykene. Fallet gjennom strykene er også utbygget til produksjon av elektrisitet gjennom flere vannkraftverk.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) St. Marys River (Michigan-Ontario) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tvedestrand Musikkorps

Tvedestrand Musikkorps med janitsjarbesetning holder til i Tvedestrand kommune. Korpset har faste øvinger på Middelskolen hver torsdag og dirigent er Rune Hansen.


== Historie ==
Tvedestrand Musikkorps ble stiftet som Tvedestrand Ungdomskorps 10. april 1935 og hadde ved starten 12 medlemmer pluss dirigent.
Korpsets første styre besto av Johan Taxt (formann), Gunnar Homdrum, Knut Tjøgersen, Olaf R. Walle, Odd Erichsen og suppleant Håkon Thorbjørnsen.  
Øvelsene foregikk i Totalavholdsforeningens lokaler i Tvedestrand og den første dirigenten var Thor Walle, som hadde dirigentpinnen til krigen kom i 1940.  
Under krigen ble virksomheten lagt ned.  Da aktiviteten skulle gjenopptas etter krigen var dessverre både protokoller og flere instrumenter forsvunnet. De første årene etter krigen var det ikke faste øvelser og aktiviteten bare sporadisk, gjerne i samarbeid med Tvedestrand Guttemusikkorps.  Dirigent til 1949 var Einar Skaar.  
På møte 21. oktober 1949 ble endelig korpset reorganisert og nytt styre valgt.  Man kom i gang med faste øvelser, først en, siden to ganger i uka.  Dirigent fra 1949 var Arne Landaas.  
Høsten 1950 ble det stiftet egen dameforening, som hadde mesteparten av æren for at korpset kunne opptre i nye uniformer i 1953.  Korpset hadde på denne tida ca. 20 aktive medlemmer og øvelsene foregikk i Folkeskolens gymnastikksal.


== Kilder ==
Musikkorpsene i Norge, Scala Forlag, Oslo 1956, s.540
Korpsets hjemmeside


== Eksterne lenker ==
Tvedestrand Musikkorps hjemmeside