jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Cowboy & The Lady

The Cowboy & The Lady er et studioalbum med Lee Hazlewood og Ann-Margret som ble gitt ut i 1969.


== Sporliste ==
Side A:

«Am I That Easy to Forget» (Carl Belew og W.S. Stevenson) - 2.29
«Only Mama That'll Walk the Line» (Jimmy Bryant) - 2.36
«Greyhound Bus Depot» (Bobby George) - 3.41
«Walk On Out Of My Mind» (Red Lane) - 2.46
«Hangin' On» (Ira Allen og Buddy Mize) - 2.46
«Victims of the Night» (Joe Nixon og Charlie Williams) - 2.33Side B:

«Break My Mind» (John D. Loudermilk) - 2.21
«You Can't Imagine» (R. Griff) - 2.15
«Sweet Thing» (Nat Stuckey) - 3.32
«No Regrets» (Tom Rush) - 3.46
«Dark End of the Street» (Dan Penn og Chips Moman) - 2.39


== Eksterne lenker ==
(en) The Cowboy & The Lady på Discogs 
(en) The Cowboy & The Lady på MusicBrainz
Amara quenseli

Amara quenseli er en av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.


== Utbredelse ==
Amara quenseli finnes i nesten hele Europa. Utbredt i Nord-Amerika og Asia. Finnes i Norge.


== Utseende ==
Amara quenseli er i underkant av 10 mm lang.  Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men uten å være markert utstikkende. Sidene og  bakhjørnene er like brede som dekkvingenes skuldre, slik at billen får et ovalt utseende.   Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midtlinjen / sømmen)  mangler helt børstepunkter, en fordypning med ett stivt oppstående hår.


== Levevis ==
Amara quenseli tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindroth, C.H. 1985. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (1) side 1-232.
Lindroth, C.H. 1986. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (2) side 233-497.


== Eksterne lenker ==
(en) Amara quenseli – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Amara quenseli i Encyclopedia of Life 
(en) Amara quenseli i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Amara quenseli hos Artsdatabanken 
(sv) Amara quenseli hos Dyntaxa 
(en) Amara quenseli hos Fauna Europaea 
(en) Amara quenseli hos Fossilworks 
(en) Amara quenseli hos ITIS 
(en) Amara quenseli hos NCBI 
(en) Kategori:Amara quenseli – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amara quenseli – detaljert informasjon på Wikispecies 
Amara quenseli – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Amara quenseli - Fauna Europaea - engelskspråklig
Norsk entomologisk forening
Amara spreta

Amara spreta er en av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.


== Utbredelse ==
Amara spreta finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sørvest. Finnes østover i Asia. Finnes i Norge.


== Utseende ==
Amara spreta er i underkant av 10 mm lang.  Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men uten å være markert utstikkende. Sidene  og  bakhjørnene er like brede som dekkvingenes skuldre, slik at billen får et ovalt utseende.   Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midtlinjen / sømmen)  mangler helt børstepunkter, en fordypning med ett stivt oppstående hår.


== Levevis ==
Amara spreta tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindroth, C.H. 1985. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (1) side 1-232.
Lindroth, C.H. 1986. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (2) side 233-497.


== Eksterne lenker ==
(en) Amara spreta i Encyclopedia of Life 
(en) Amara spreta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Amara spreta hos Artsdatabanken 
(sv) Amara spreta hos Dyntaxa 
(en) Amara spreta hos Fauna Europaea 
(en) Amara spreta hos NCBI 
(en) Kategori:Amara spreta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amara spreta – detaljert informasjon på Wikispecies 
Amara spreta – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Amara spreta - Fauna Europaea - engelskspråklig
Norsk Entomologisk forening
Amara strenua

Amara strenua er en av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.


== Utbredelse ==
Amara strenua finnes i  Mellom-Europa. Ikke i Norge.


== Utseende ==
Amara strenua er i underkant av 10 mm lang.  Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men uten å være markert utstikkende. Sidene  og  bakhjørnene er like brede som dekkvingenes skuldre, slik at billen får et ovalt utseende.   Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midtlinjen / sømmen)  mangler helt børstepunkter, en fordypning med ett stivt oppstående hår.


== Levevis ==
Amara strenua tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amara strenua i Encyclopedia of Life 
(en) Amara strenua i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Amara strenua hos Artsdatabanken 
(sv) Amara strenua hos Dyntaxa 
(en) Amara strenua hos Fauna Europaea 
(en) Amara strenua hos NCBI 
(en) Kategori:Amara strenua – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amara strenua – detaljert informasjon på Wikispecies 
Amara strenua – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Amara strenua - Fauna Europaea - engelskspråklig
Norsk entomologisk forening
Let Me Entertain You (album)

Let Me Entertain You er det 1. samlealbum til Ann-Margret som ble gitt ut i 1996.


== Sporliste ==
«Bye Bye Birdie» - 2.10
«Let Me Entertain You» - 2.24
«Lovin' Spree» - 2.53
«There'll Be Some Changes Made» - 2.06
«Something To Think About» - 2.50
«Thirteen Men» - 2.38
«Romance In The Dark» - 2.34
«The Good Life» - 2.37
«Please Don't Talk About Me When I'm Gone» - 2.03
«What Am I Supposed to Do» - 2.45
«That's What I Like» - 2.43
«Slowly» - 2.05
«Heartbreak Hotel» - 2.25
«The Lady Loves Me» - 3.43
«C'est Si Bon» - 3.07
«I Wanna Be Loved» - 2.57
«I Just Don't Understand» - 2.37
«More Than You Know» - 3.25
«Personality» - 3.11
«It Do Me So Good» - 2.14
«As Long As He Needs Me» - 2.34


== Kilder ==

(en) Let Me Entertain You (album) på Discogs
Amara tibialis

Amara tibialis er en av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.


== Utbredelse ==
Amara tibialis finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sørvest. den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge.


== Utseende ==
Amara tibialis er i underkant av 10 mm lang.  Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men uten å være markert utstikkende. Sidene  og  bakhjørnene er like brede som dekkvingenes skuldre, slik at billen får et ovalt utseende.   Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midtlinjen / sømmen)  mangler helt børstepunkter, en fordypning med ett stivt oppstående hår.


== Levevis ==
Amara tibialis tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindroth, C.H. 1985. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (1) side 1-232.
Lindroth, C.H. 1986. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (2) side 233-497.


== Eksterne lenker ==
(en) Amara tibialis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Amara tibialis i Encyclopedia of Life 
(en) Amara tibialis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Amara tibialis hos Artsdatabanken 
(sv) Amara tibialis hos Dyntaxa 
(en) Amara tibialis hos Fauna Europaea 
(en) Amara tibialis hos NCBI 
Amara tibialis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Amara tibialis – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Amara tibialis - Fauna Europaea - engelskspråklig
Norsk Entomologisk forening
Chuck Grassley

Charles Ernest «Chuck» Grassley (født 17. september 1933 i New Hartford, Iowa) er en amerikansk republikansk senator som representerer delstaten Iowa. Han har sittet tre perioder i Representantenes hus, fra 1975 til 1981. I 1980 stilte han til valg i Senatet, og vant. Han har blitt gjenvalgt seks ganger, senest i 2016. Fra januar 2019 til januar 2021 var Grassley president pro tempore i Senatet.
Han var en av to republikanske senatorer som stemte mot den første gulfkrigen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Chuck Grassley – nettside hos Senatet.

(en) Biografi hos Amerikas forente staters kongress’ biografiske kartotek
(en) Stemmegivingsoversikt vedlikeholdt av The Washington Post
(en) Finansredegjørelse for valgkamp hos Federal Election Commission
(en) Valgkampbidrag hos OpenSecrets.org
(en) Opptredener på C-SPAN-programmer
(en) Biografi, stemmegivingsoversikt, og oppslutning hos interessegrupper hos Project Vote Smart
(en) Stilling i saker og relaterte sitater hos On The Issues
(en) Medarbeiderlønn, turer og personlig finans hos LegiStorm.com
(en) Kongressprofil  hos GovTrack.us
(en) Profil, nyheter og kommentarer hos The New York Times
Chuck Grassley på Twitter
Frieri

Et frieri er et ekteskapstilbud i form av en hendelse eller en henvendelse der en person spør om en annen vil gifte seg med ham eller henne. Frieriet kan ha rituelle trekk, og følge bestemte tradisjoner, for eksempel overrekkelse av friergaver. Frierier kan formidles personlig og privat, eller i full offentlighet. Det skjer vanligvis muntlig, men kan også skje i brev og andre meldinger, eller via en tredjeperson. Selve frieriet kommer ikke sjelden som en overraskelse. I patriarkalske kulturer er det tradisjonelt mannen som skal fri til kvinnen.


== Historikk ==
Frierier er kjent fra fortellinger, kunst og kulturhistorie siden oldtida. I patriarkater, det vil si samfunn der menn og familiefedre har dominert og bestemt, har det vært mannens oppgave å fri til kvinnen. Mange steder har den kommende brudgommen dessuten måttet spørre den kommende brudens far om tillatelse før han kunne fri.
I vestlig, romantisk tradisjon har frieriet gjerne blitt skildret ved at  frieren, en mann, presenterer en personlig friergave, en forlovelsesring eller blomster som tegn på sin kjærlighet og ønske om ekteskap, mens han går ned på det ene kneet, griper hånden til kvinnen, gir henne eventuelt et håndkyss og ber om hennes hånd eller spør henne om hun vil gifte seg med ham. Ifølge visse tradisjoner, blant annet i Storbritannia og Irland, kan imidlertid en kvinne fri til sin partner 29. februar, en dag som bare kommer hvert skuddår. For øvrig måtte den britiske dronning Victoria, fordi hun var rikets monark, fri til sin prins Albert før de giftet seg i 1840.
Fordi et ekteskapsløfte er et skritt mot et følelsesmessig og økonomisk fellesskap som ideelt sett skal vare livet ut, kan et løftebrudd bli regnet som en ærekrenkelse av den som forlates. Dette gjaldt særlig for kvinner i gamle dager, da den sosiale kontrollen og seksualmoralen var strengere, og løfter dessuten var rettslig bindende.
Av tradisjonelle friergaver kan nevnes utskårne mangletre i Norge, rokkblader i Sverige, dekorative skjeer og andre håndverksprodukter som unge menn laget og ga til unge jenter. Også miniatyrmalerier og -portretter kunne gis som slike personlige kjærestegaver.
Nattefrieri og nattløperi var en skikk på bygdene i gamle dager der unge gutter sjekket jenter på lørdagskvelden.
Frierier skjer i dag oftest mellom kjærester eller samboere i allerede etablerte parforhold. Enkelte moderne frierier formidles som en personlig kjærlighetshandling i full offentlighet, i blant som noe spektakulært og uvanlig. Det fortsatt vanligst at menn frir til kvinner.

		


== Se også ==
Forlovelse, trolovelse
Giftermål, partnerskap
Forelskelse, romantikk
Samliv, samboerskap
Friergave
Nattefrieri


== Eksterne lenker ==
(en) Marriage proposals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Søkbar digitalkopi av Dagligt Liv i Norden i det sekstende Aarhundrede bind 9-10 (om trolovelse og forberedelser til bryllup i Norden på 1500-tallet)
Søkbar digitalkopi av Haandbog i Kjærlighed fra 1869
Søkbar digitalkopi av Håndbok for elskende (råd hentet fra bøker og magasiner 1867-1916)
Acajete (Veracruz)

Acajete (tidligere La Joya) er en by og en kommune i delstaten Veracruz i Mexico. Den befinner seg om lag 10 km fra delstatshovedstaden Xalapa. Toglinja fra Mexico by til Mexicogolfen går gjennom kommunen. Den produserer mais, kaffe, frukt og sukkerrør.


== Referanser ==
Atoyac

Atoyac er en kommune i den meksikanske delstaten Veracruz, i regionen Grandes Montañas, som er et fjellfylt område sentralt i delstaten. Den har et areal på 171,09 km², og ligger 480 meter over havet.
Jógvan við Keldu

Jógvan við Keldu (IPA: [ˈjɛgvan viː ʧɛldʊ], født 30. januar 1944 i Klaksvík) er en færøysk forretningsmann og politiker (Ff.).
Han ble første gang medlem av kommunestyret i Klaksvík i 1971, og satt som Klaksvíks borgermester med støtte fra Fólkaflokkurin, Sambandsflokkurin og Kristiligi Fólkaflokkurin 1981–1988 og 1993–2001. Han var styreformann ved sykehuset i Klaksvík 1981–1984. Han var innvalgt på Lagtinget fra Norðoyar 1988–1990 og 1998–2008, og satt i Lagtingets delegasjon til Nordisk råd. I en tale i Nordisk råd i 2006 foreslo Jógvan við Keldu at alle i Norden skulle lære seg svensk som andrespråk, så språkforståelsen ble bedre, og de nordiske folkene unngikk å måtte snakke engelsk med hverandre.Etter lagtingsvalet i 2004 gikk Fólkaflokkurin i koalisjon med det sosialdemokratiske Javnaðarflokkurin og det konservativ-liberale Sambandsflokkurin. I Jóannes Eidesgaards første regjering ble Jógvan við Keldu innenriksminister. Den 1. desember 2005 ble han presset av Fólkaflokkurin til å gå av. Han stilte ikke til gjenvalg til Lagtinget i 2008.
Jógvan við Keldu gikk i handel- og kontorlære hos Rósing Rasmussen i Runavík og J.F. Kjølbro i Klaksvík. Fra 1964 drev han egen handelsvirksomhet i Klaksvík.Jógvan við Keldu var dirigent for Betesdakoret innen Brøðrasamkoman i Klaksvík i 46 år.Han er gift med Betty (født Skaale). Deres datter er Gunvá við Keldu, som også har vært borgermester i Klaksvík.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jógvan við Keldu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Europavei 125

Europavei 125 går mellom Isjim i Russland og Torugart i Kirgisistan.
Trasé fastlagt av UNECE: Isjim – Petropavlovsk – Kokshetau – Sjtsjoetsjinsk – Astana – Qarağandı – Balchasj – Burubaytal – Alma-Ata – Bisjkek – Naryn – Torugart.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Thomas à Kempis

Thomas à Kempis (norsk: Thomas fra Kempen, opprinnelig Thomas Hemerken, født ca. 1380 i Kempen, død 25. juli 1471 i Zwolle) var en tysk augustinermunk som levde i klosteret ved Zwolle. Han stod blant annet bak De Imitatione Christi (Om Kristi etterfølgelse) i 1418, en veiledning i åndelig inderlighet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Thomas ble født i byen Kempen, ca 25 km øst for Venlo i Nedre Rhinland, omkring år 1380. Hans etternavn var egentlig van Hemerken, som på kleverlandsk betyr «liten hammer». Faren John var smed og moren var skolelærer. 
I 1392 fulgte Thomas sin bror, Jan, til Deventer i bispedømmet Utrecht, for å begynne på den respekterte latinskolen der. Mens han gikk på denne skolen møtte Thomas Brødrene av Felleslivet, etterfølgere av Gerard Grootes Devotio moderna. Han gikk på skolen i Deventer fra 1392 til 1399.
Da han forlot skolen dro han til nabobyen Zwolle for å besøke sin bror, som var blitt prior i Bergklosteret på St. Agnietenberg. Dette samfunnet var en del av Augustinerkorherrene, grunnlagt av Grootes disipler. Thomas ble en del av Bergklosteret på St. Agnietenberg i 1406. Han ble ikke da ordinert som prest, selv om han skulle bli det nesten et tiår senere. Han ble en produktiv kopist og skribent. 


=== Prest ===
Thomas ble presteviet i 1413 og ble valgt til sub-prior i klosteret i 1425 og i 1447. Meget av hans tid gikk med til å utdanne klosterets noviser.  
Klosteret ble en tid forstyrret på grunn av pavens avvisning av valget av Rudolf van Diepholt som biskop i Utrecht. Utover dette levde Thomas et rolig liv, hvor han brukte sin tid til andaktsøvelser, komponering og kopiering. Han kopierte Bibelen fire ganger, en av kopiene er bevart Darmstadt, Tyskland i fem bind. 
Han er blitt tilskrevet den vidt utbredte andaktsboken De imitatione Christi (Om Kristi etterfølgelse), som må ha tilkommet en gang mellom 1417 og 1428, og som ble trykket første gang i 1471; det er mulig hav var selve forfatteren, men kanskje var han bare redigert den.

Thomas døde i 1471 og ble opprinnelig begravet tett ved sydveggen til klosterkirkens kor, men hans levninger ble gravet opp og flyttet rundt. De befinner seg nå som relikvier i Onze Lieve Vrouwe Tenhemelopneming-basilikaen i sentrum av Zwolle. Ved inngangen til gravlunden «Begraafplaats Bergklooster» (opprettet i 1399) i Zwolle står en sten som er reist til minne om ham.


== Se også ==
Imitatio Christi
Devotio Moderna


== Referanser ==
Papaloapan (elv)

Papaloapanelva (spansk: Río Papaloapan) er en av de største elvene i den meksikanske delstaten Veracruz. Den starter i Sierra Madre Oriental på grensa mellom delstatene Veracruz og Oaxaca. Derfra renner den 122 km nordøstover, og renner ut i lagunen i Alvarado. Byene San Juan Bautista Tuxtepec (Oaxaca) og Tlacotalpan (Veracruz) ligger langs elva.
Navnet Papaloapan kommer fra nahuatl og betyr «sommerfuglstedet».
Verdensrankingen i snooker 1983/1984

Verdensrankingen i snooker 1983/1984 er verdensrangeringen av de 32 beste snookerspillerne i verden for sesongen 1983/1984. 


== Rankingen ==
Parque Juárez

Parque Juárez er en park i den meksikanske byen Xalapa. Den ligger i sentrum av byen, og er anlagt som en terrasse med flere etasjer. Den sørlige delen av parken ligger rett over den nedaforliggende dalen, og derfra har man en flott utsikt over fjellene i Østlige Sierra Madre, deriblant Cofre de Perote og Pico de Orizaba. Parken brukes ofte til konserter og andre forestillinger, og fungerer som et naturlig samlingspunkt i byen. Inne i Parque Juárez' fundament er det bygd inn lokaler som brukes til blant annet kunstgallerier og serveringssteder.
Parque Juárez ble innvia i 1892 og oppkalt etter president Benito Juárez. I sentrum av parken er det en rekke Araucaria-trær, som ble gitt som gave til president Porfirio Díaz fra Chiles ambassadør før Parque Juárez sto ferdig.
Shunpei Uto

Shunpei Uto (født 1. desember 1918) var en japansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Uto vant en olympisk sølvmedalje i svømming under OL 1936 i Berlin. Han kom på andreplass på 400 meter fri med tiden 4.45,6 bak amerikaneren Jack Medica. På 1500 meter fri kom Uto på tredjeplass på bak sin landsmann Noboru Terada og Jack Medica.


== OL-medaljer ==
1936  Berlin -  Sølv i svømming, 400 meter fri  Japan
1936  Berlin -  Bronse i svømming, 1500 meter fri  Japan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shunpei Uto – Olympics.com 
(en) Shunpei Uto – Olympic.org 
(en) Shunpei Uto – Olympedia 
(en) Shunpei Uto – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Shozo Makino

Shozo Makino (født 15. mai 1915, død 12. februar 1987) var en japansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Makino vant en olympisk sølvmedalje i svømming under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass på 1500 meter fri med tiden 19.14,1 bak sim landsmann Kusuo Kitamura.
Fire år senere, under OL 1936 i Berlin kom han på tredjeplass på 400 meter fri bak amerikaneren Jack Medica og Shumpei Uto fra Japan.


== OL-medaljer ==
 1932  Los Angeles -  Sølv i svømming, 1500 meter fri  Japan
 1936  Berlin - Bronse i svømming, 400 meter fri  Japan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shozo Makino – Olympedia 
(en) Shozo Makino – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Shozo Makino – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Shozo Makino – Swimming Hall of Fame
Galgebakken

Galgebakken ligger på Nordnes i Bergen.
Sportsklubben Galgen er oppkalt etter Galgebakken. SK Galgen ble stiftet i slutten av 2007 på Nordnes.


== Eksterne lenker ==
Galgebakken
Sportsklubben Galgens historie
SK Galgen
Albert van de Weghe

Albert «Al» Vande Weghe (født 28. juli 1916 i New York, død 13. august 2002 i Tulsa i Oklahoma) var en amerikansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Weghe vant en olympisk sølvmedalje i svømming under OL 1936 i Berlin. Han kom på andreplass i finalen på 100 meter rygg, 1,8 sekund bak sin  landsmannen Adolph Kiefer som vant med tiden 1.05,9 ny olympisk rekord.


== OL-medaljer ==
1936  Berlin -  Sølv i svømming, 100 meter rygg  USA


== Eksterne lenker ==
(en) Albert van de Weghe – Olympics.com 
(en) Albert van de Weghe – Olympic.org 
(en) Albert van de Weghe – Olympedia 
(en) Albert van de Weghe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Rauli

Rauli er et boligfelt sørøst for Flekkefjord sentrum. Feltet er formet som et uregelmessig trapes som begrenses av fjorden mellom Grønnes og Snerthammer i sør, en bratt fjellkam som går videre nordover mot Raulivannet, som utgjør nordlig grense. Avgrensningen mot vest blir mot den eldre bebyggelsen på Sundesiden. 
Deler av området er båndlagt mot utbygging som nedslagsfelt for hoveddrikkevannskilden Raulivannet og er et skogsområde som også er populært som turterreng. Grønnes og Rauli er byens nærmeste sjøbadestrender, og har også hver sin barnehage.
Området ligger i sydhellende terreng, og mange av boligene har utsikt til Lafjorden som er innseilingen til Flekkefjord. Det ble lenge holdt igjen for utbygging, slik at det meste av boliger er fra ca. 1980 og til nå.
Korea International Circuit

Korea International Circuit er en racerbane i Yeongam, Sør-Jeolla, Sør-Korea, vel 400 km sør for Seoul, nær byen Mokpo som åpnet 5. september 2010. Fra 2010 til 2013 ble Koreas Grand Prix arrangert her. Banen er designet av Hermann Tilke. Den er 5,615 km lang og har 18 svinger. 


== Se også ==
Liste over Formel 1-baner


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Korean International Circuit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Koreas Grand Prix