jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ken Ring

Ken Ring  (født 29. januar 1979 i Bro) er en svensk rap-artist av kenyansk og svensk avstamning. Han vokste opp i Stockholm-forstaden Hässelby. Ring har samarbeidet med blant annet den norske rapperen og produsenten Tommy Tee, Saigon, Heltah Skeltah og Morgan Heritage. Ken Ring har gitt ut ni studioalbum, hvorav tre ble nominert til Grammy. 


== Utgivelser ==


=== Album ===
Vägen Tillbaka (1999)
Mitt Hem Blir Ditt Hem (2000)
Mellanspelet (2002)
InblicKEN (2003)
Det Bortglömda (2003)
2 Legender Utan Pengar (sammen med Tommy Tee; 2004)
Kennelklubben (2004)
RubriKEN (2005)
Äntligen Hemma (2007)
Hip Hop (2009)
Akustiken (2013)
Det Började For Längesen (2014)


=== Singler ===
"Gatuslang" (1998)
"Tidiga demor" (1999)
"Stockholm stad" (1999)
"Stockholm stad 12"" (1999)
"Mamma" (1999)
"Eld och djupa vatten" (1999)
"Dödens gränsland" (1999)
"Vill inte veta" (2000)
"Grabbarna från förorten" (2000)
"Situation Stockholm" (2000)
"Mitt hem blir ditt hem" (2000)
"BB berättelsen" (featuring Tommy Tee) (2004)
"Måste seja hei" (featuring Tommy Tee) (2004)
"Cutta dom" (2006)
"På väg hem (EP; 2006)
"Det hände något på vägen hem" (EP; 2006)
"Snart hemma" (EP; 2007)
"Ta det lugnt" (2007)
"Kelian" (2007)
"STHLM CITY" (2008)
"Hip Hop" (2009)
"Helt Jävla Beng" (2010)


=== Mixtaper ===
"165 – Various Mixtapes" (1997)
"165 – Unreleased Joints Vol. 1" (1999)
"165 Allstars Vol. 1" (2000)
"Ken Ring & BB Inc Kaddo Presents: Soundclap Vol. 1" (2005)
"Ken Ring & BB Inc Kaddo Presents: Soundclap Vol. 2" (2005)
"Ken Ring & BB Inc Kaddo Presents: Soundclap Vol. 3 (Svensk Hiphop Special)" (2005)
"Ken Ring & BB Inc Kaddo Presents: Soundclap Vol. 4" (2005)
"Ken Ring & BB Inc Kaddo Presents: Soundclap Vol. 5 (Hosted by Sam-E)" (2005)
"Ken Ring & BB Inc Kaddo Presents: Soundclap Vol. 6 (XXX-special. Hosted by Bingo Rimér & Pernilla Lundberg)" (2006)
"Shu Bre Express – Mixtape Vol. 1" (2008)
"Mixtape "10"" (2009)
"SommarbänKEN" (2009)
"Kiprono" (2010)


== Kilder ==
Malmqvist, Stefan (26. september 2004). «Ken Ring ger sig inte». SvD (svensk). Besøkt 7. august 2009. 


== Eksterne lenker ==
(en) Ken Ring – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ken Ring på Discogs 
(en) Ken Ring på MusicBrainz 
(en) Ken Ring på Songkick 
Ken Ring på YouTube
Trinidad og Tobagos kvinnelandslag i fotball

Trinidad og Tobagos kvinnelandslag i fotball representerer Trinidad og Tobago i internasjonal fotball.
Trinidad og Tobago debuterte den 18. april 1991 med kvinnefotball mot Martinique. Kampen endte uavgjort 1-1. Trinidad og Tobago har aldri vunnet noen mesterskap, men de har en tredjeplass fra CONCACAFs Nord-Amerikamesterskap i 1991 og fjerdeplass i de to påfølgende mesterskap. Deretter har det gått noe dårligere, men de oppnådde en (slags) kvartfinale i 2006-utgaven (under navnet «Gold Cup»).
Trinidad og Tobago er sjelden gode nok til å kunne slå fastlandslagene Costa Rica, Mexico eller Panama, enda de har noen uavgjort mot disse i mesterskap. Ettersom Canada og i særklasse USA dominerer i CONCACAF, betyr det at det er unntaksvis at Trinidad og Tobago kommer så langt som forbi gruppespillet. Trinidad og Tobago er imidlertid jevngode med Jamaica og Haiti, og disse tre kjemper tradisjonelt om hegemoniet på De karibiske øyer.


== Fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
TTFFs hjemmeside
Beit Lahiya

Beit Lahiya (arabisk: بيت لاهيا) er en by nord på Gazastripen, nær våpenhvilegrensen fra 1950. Beit Lahiya ligger nord for Jabalia, nær Beit Hanoun. Byen har 59 540 innbyggere (2006).
Epileptiform

Epileptiform aktivitet brukes om bølgeformer i EEG. Aktiviteten omfatter skarpe komponenter vanligvis kalt «spikes», «spike wave» og «sharp wave slow wave». Slike komponenter ses ofte hos pasienter med epilepsi, men kan også ses hos personer uten kjent sykdom. Uttrykket har vært brukt synonymt med epileptogen aktivitet og epileptisk aktivitet, men epileptiform aktivitet er nå det foretrukne i Norge.
FNEA

FNEA (fokal nattlig epileptiform aktivitet eller focal nocturnal epileptiform activity) er betegnelse på epileptiform aktivitet som forekommer på natten. Det er et mer generelt uttrykk enn CSWS.
Anthony Zhong Quanzhang

Anthony Zhong Quanzhang (født 1921 i Batavia i Nederlandsk Østindia, død 28. januar 2000 i Meizhou i Guangdong i Folkerepublikken Kina) var katolsk biskop i Meizhou i Guangdong i Folkerepublikken Kina.


== Liv og virke ==
Han ble født i en etnisk kinesisk familie i Batavia/Jakarta, som flyttet til Meizhou da han var syv år gammel. Han trådte inn i juniorseminaret i byen i 1935 og begynte på teologistudiene ved seminaret i Hongkong i 1945. 


=== Prest ===
Zhong ble presteviet i Meizhou, og underviste så ved seminaret der.
Under kulturrevolusjonen var han tvangsarbeidsfange i flere landsbyer. I 1980 kunne han vende tilbake til Meizhou. Der begynte han å gjenoppbygge det kirkelige liv.
I 1987 ble han viseadministrator av bispedømme og visepresident for den kinesiske patriotiske katolske forening i Meizhou.


=== Biskop ===
Han ble valgt til biskop av Meizhou i 1988 og ble bispeviet 7. mai 1989.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
Kardinal Antonio Riberi (1897-1967) *1934
Kardinal Ignatius Pi Shushi (1897-1978) *1949
Biskop Joseph Zong Huaide (1917-1997) *1958
Biskop Anthony Zhong Quanzhang (1921-2000) *1989


== Referanser ==
Irvin D. Yalom

Irvin David Yalom (født 13. juni 1931 i Washington, DC i USA) er en amerikansk forfatter og professor i psykiatri ved Stanford University. Etter å ha fullført medisin-utdanningen i 1956 begynte han å jobbe ved et sykehus i New York. 
Hans første bok kom ut i 1970 og het The Theory and Practice of Group Psychotherapy. Fire år senere debuterte han skjønnlitterært med Every Day Gets a Little Closer. Flere av hans bøker er oversatt til norsk.


== Bibliografi ==


=== Skjønnlitteratur ===
Every Day Gets a Little Closer (1974) ISBN 0-465-02119-0
Love´s Executioner and Other Tales of Psychotherapy (1989) ISBN 0-465-04280-5, på norsk som Kjærlighetens bøddel og andre fortellinger fra psykoterapien (Pax, Oslo 1997) ISBN 8253018592
Momma and the Meaning of Life (1999) ISBN 0-749-92038-6
When Nietzsche Wept (1992) ISBN 0-465-09172-5, på norsk som Da Nietzsche gråt (Pax, Oslo 1997) ISBN 8253018894
Lying on the Couch (1996) ISBN 0-465-04295-3, på norsk som Dobbeltspill i sjeledypet (Pax, Oslo 1999) ISBN 8253020554
Yalom Reader (1996) ISBN 0-465-03610-4
The Schopenhauer Cure (2005) ISBN 978-0-06-621441-2
I'm calling the police! A Tale of Regression and Recovery (2005)
The Spinoza Problem (2012) ISBN 0-465-02963-9, på norsk som Spinozaproblemet (Arneberg Forlag, Oslo 2015) ISBN 978-82-8220-058-5
Creatures of a Day - And Other Tales of Psychotherapy (2015) ISBN 978-0-465-02964-8, på norsk som Vi er alle døgnfluer - og andre psykoterapeutiske fortellinger (Arneberg Forlag, Oslo 2015) ISBN 978-82-8220-101-8


=== Sakprosa ===
The Theory and Practice of Group Psychotherapy (1970) ISBN 0-465-09284-5
Existential Psychotherapy (1980) ISBN 0-465-02147-6, på norsk som Eksistensiell psykoterapi (Arneberg Forlag, Oslo 2011) ISBN 978-82-8220-015-8
Inpatient Group Psychotherapy (1983) ISBN 0-465-03298-2
The Gift of Therapy: An Open Letter to a New Generation of Therapists and Their Patients (2001) ISBN 0-066-21440-8
Religion og psykiatri (Arneberg Forlag, Oslo 2007) ISBN 978-82-9161-445-8 – foredrag ved prismottakelse, utgitt som bok på norsk
Staring at the Sun: Overcoming the Terror of Death (2008) ISBN 978-0-7879-9668-0, på norsk som Å stirre på solen (Arneberg Forlag, Oslo 2008) ISBN 978-82-9161-478-6


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Irvin D. Yalom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Irvin D. Yalom på Internet Movie Database 
(en) Irvin D. Yalom hos The Movie Database 
(en) Irvin D. Yalom på Facebook 
(no) Forfatteromtale på Cappelen Damms nettsider
Joseph Zhou Yizhai

Zhou Yizhai var katolsk biskop av Bengbu i Anhui i Folkerepublikken Kina fra 1958 til 1982.I 1958 ble han ordinert til biskop av Bengbu – uten pavelig mandat – av biskop Francis Xavier Zhao Zhensheng av Xianxian.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Biskop Claudio Rangoni (1559-1621) *1593
Erkebiskop Wawrzyniec Gembicki (1559-1624) *1601
Erkebiskop Jan Wężyk (1575-1638) *1620
Biskop Piotr Gembicki (1585-1657) *1637
Biskop Jan Gembicki (1602-1675) *1653
Biskop Bonawentura Dobrogost Madaliński (1623-1691) *1672
Biskop Jan Małachowski (1623-1699) *1677
Erkebiskop Stanisław Szembek (1651-1721) *1690
Biskop Felicjan Konstanty Szaniawski (1668-1732) *1707
Biskop Andrzej Stanisław Załuski (1695-1758) *1724
Erkebiskop Adam Ignacy Komorowski (1699-1759) *1749
Erkebiskop Władysław Aleksander Łubieński (1703-1767) *1758
Biskop Andrzej Mikołaj Stanisław Kostka Młodziejewski (1717-1780) *1767
Biskop Kasper Kazimierz Kolumna Cieciszowski (1745-1831) *1775
Biskop Franciszek Borgiasz Mackiewicz (1756-1842) *1817
Biskop Michał Piwnicki (1771-1855) *1827
Erkebiskop Ignacy Ludwik Pawłowski (1776-1842) *1829
Erkebiskop Kazimierz Roch Dmochowski (1780-1851) *1841
Erkebiskop Wacław Żyliński (1803-1863) *1848
Biskop Aleksander Kazimierz Bereśniewicz (1823-1907) *1859
Biskop Szymon Marcin Kozłowski (1829-1899) *1883
Biskop Mieczyslaw Leonard Pallulon (1834-1908) *1883
Erkebiskop Bolesław Hieronim Kłopotowski (1848-1903) *1897
Biskop Jerzy Józef Elizeusz Szembek (1851-1905) *1901
Biskop Stanisław Kazimierz Zdzitowiecki (1854-1927) *1902
Kardinal Aleksander Kakowski (1862-1938) *1913
Pave Pius XI (1857-1939) *1919
Biskop Joseph Cui Shouxun (1877-1953) *1933
Biskop Francis Xavier Zhao Zhensheng (1894-1968) *1938
Biskop Joseph Zhou Yizhai (?-1983) *1958


== Referanser ==
Kathy Tyers

Kathy Tyers (født 21. juli 1952 i California, USA) er en amerikansk forfatter og musiker. Hennes første novelle kom ut i 1987 og het Firebird. Hun har også gitt ut to CD-er med folkemusikk. 


== Bibliografi ==
Firebird (1987)
Fusion Fire (1988)
Crystal Witness (1989)
Exploring the Northern Rockies (1991)
Shivering World (1991)
One Mind's Eye (1996)


== Diskografi ==
Leave Her, Johnny (1986)
The Very Best Dreams (1988)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kathy Tyers' nettsider
The Wade Robson Project

The Wade Robson Project er en amerikansk hiphopdansekonkurranse og TV-show som gikk på MTV i 2003. Programmet ble laget av Wade Robson. Det hadde nesten samme format som So You Think You Can Dance, men danserne her danset solo. 80 dansere konkurrerte om en premie på $100 000. Det hele ble avsluttet i en direktesendt finale som til slutt ble vunnet av Tyler Banks.Regi var ved R. Brian DiPirro.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
IMDb-profil
Filmkritikerprisen i Haugesund

Filmkritikerprisen i Haugesund eller Den norske filmkritikerprisen, Norsk filmkritikerlags pris under Den norske filmfestivalen i Haugesund eller bare Filmkritikerprisen, er Norsk Filmkritikerlags pris til beste film i hovedprogrammet under Den norske filmfestivalen i Haugesund.
Før 2002 var navnet på prisen Gjest Baardsen-prisen.


== Eksterne lenker ==
Norsk Filmkritikerlag
Langrennssprint

Langrennssprint eller skisprint er en konkurranseform av langrenn. Slik det kommer frem av navnet er øvelsen kortere enn vanlig distanselangrenn, vanligvis mellom 800 meter og 2000 meter. Distansen har variert litt opp gjennom tidene, og av og til går kvinnene kortere enn mennene. 


== Oppbygning ==
En sprint starter med en prolog i løypa som senere brukes i heatene. De 30 som bruker kortest tid i prologen går videre til kvartfinalene. Det er fem kvartfinaler og dermed seks utøvere i hver. De to beste fra hvert heat går videre til en av de to semifinalene, der det også er seks utøvere i hvert heat. Derfor går de to som brukte kortest tid i kvartfinalene uten å være blant de to beste i sitt heat også videre. De to beste fra hver semifinale går så videre fra finalen, men også her er det to utøvere til som går videre på tid. 


== Historie og utbredelse ==
Sprint er en av de nyeste øvelsene innen langrenn og har vært brukt i verdenscupen fra og med sesongen 1996/97. Øvelsen kom med i verdensmesterskapet i 2001, og siden OL i 2002 har den også vært på det olympiske programmet. I 2005 kom sprintstafett, også kalt lagsprint, med på programmet i verdensmesterskapet, og året etter ble denne øvelsen også med i OL. I lagsprint er det to utøvere på hvert lag. Hver av dem går tre ganger, og de veksler for hver gang. 
Det første ordentlige sprintrennet gikk i Reit im Winkl i 1996. I starten var det bare to og to i hvert heat, men det ble etter hvert endret til fire, siden seks. Siden det er så mange utøvere i hvert heat i forhold til lengden på rennet, er det viktig å kunne komme seg frem i feltet til en spurt, i tillegg til å ha eksplosive spurtegenskaper. I starten var det mange av de samme utøverne som gjorde det bra i sprint og distanserenn, men etter hvert har konkurransen blitt dominert av spesialsprintere, særlig på herresiden. 
Det kan man tydelig se på resultatene hos herrene. Før år 2000 var det kjente distanseløpere som Bjørn Dæhlie, Vladimir Smirnov, Thomas Alsgaard og Silvio Fauner som var blant de tre beste i verdenscupen i sprint. Fra og med 2000 har spesialsprintere som Trond Iversen, Thobias Fredriksson, Björn Lind og Ola Vigen Hattestad preget toppen av verdenscupen i sprint. Kun norske og svenske utøvere har vunnet sprintverdenscupen for herrer, men flere andre nasjoner har VM-gull i denne øvelsen, deriblant Russland. 
På kvinnesiden er det fortsatt mange av de samme som dominerer sprint og distanserenn, men også der har det blitt flere spesialsprintere. Norge vant sprintcupen årene før og etter årtusenskiftet med først Bente Skari, og siden Marit Bjørgen. Noen av de sterkeste nasjonene innen kvinnesprint nå er Finland, Italia og Slovenia, noen kjente nåværende utøvere er Petra Majdič, Arianna Follis, Pirjo Muranen og Aino-Kaisa Saarinen.
Kirkja

Kirkja (IPA: [ˈtʃʰɪɻtʃʰa], foreldet dansk skrivemåte: Kirke) er en bygd på Færøyene. Den ligger på Fugloy med veiforbindelse til den andre bygda på øya, Hattarvík.
Kirkja ligger ved Fugloyarfjørður, det strømsterke sundet som skiller Fugloy og Svínoy. Kirkja har fergeforbindelse med Svínoy og Viðoy. Kirkja har også landingsplass for en fast helikopterrute for passasjerer og gods.Kirkja har vært øyas kirkested siden middelalderen. Stedet nevnes første gang i skriftlige kilder i Hundebrevet fra siste halvdel av 1300-tallet. Kirken ble flyttet til Hattarvík først på 1800-tallet, etter at de fleste menn på Kirkja omkom på sjøen, men i 1933 ble det bygget en ny kirke på Kirkja.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kirkja – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kirkja – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Anissa Asselah

Anissa Asselah er en algerisk kvinne, som i 1998 ble tildelt prisen Årets budeie. Hennes mann, som var rektor ved kunstakademiet i Algerie, og deres sønn ble drept i et attentat i 1994.

Det ligger stor symbolverdi i pristildelingen denne gangen. Selv om Asselahs navn er ukjent for nordmenn flest, er hun en sterk representant for de algeriske kvinner. Asselah gjør i hjemlandet en stor innsats for vanskeligstilte algeriske kunstnere, for barn og unge. Hun er en forkjemper for toleranse, og vi håper prisen vil oppleves både styrkende og oppmuntrende,


== Referanser ==
Michael Bennet

Michael Farrand Bennet (født 28. november 1964 i New Delhi i India) er en amerikansk politiker som har vært demokratisk senator for Colorado siden 2009.
2. mai 2019 kunngjorde Bennet at han ville stille som kandidat til partiets primærvalg før presidentvalget i USA 2020. Han trakk kanditaturet den 11. februar 2020.


== Liv og virke ==
Bennets far Douglas Bennet var rådgiver til den daværende amerikanske ambassadør til India, Chester B. Bowles, og bodde i India med sin kone Susanne Bennet. Senere arbeidet Bennet senior som rådgiver i staben til den amerikanske visepresident Hubert H. Humphrey.
Michael Bennet vokste for det meste opp i Washington, D.C.. Han viste politisk interesse og hadde sommerjobber i USAs kongress. Han tok høyere utdannelse ved Wesleyan University og Yale University, der han tok eksamen i rettsvitenskap.
Bennets politiske karriere begynte i Bill Clintons regjeringstid, da han knapt 30 år gammel ble rådgiver for visejustisminister Philip Heymann. Under Jamie Gorelick og Eric Holder fortsatte han i stillingen. Også faren Douglas arbeidet for Clinton, som viseutenriksminister for internasjonale forbindelser.
I oktober 1997 giftet Bennet seg med statsadvokat Susan Daggett. I 2001 flyttet de til Denver (Colorado).
Her fant han arbeid som stabssjef for Denvers borgermester John Hickenlooper.
Michael Bennets neste karrieresprang kom i januar 2009, da guvernør Bill Ritter utpekte ham til etterfølger av Ken Salazar som demokratisk senator for Colorado. Salazar selv var blitt utpekt av Barack Obama til innenriksminister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Biografi hos Amerikas forente staters kongress’ biografiske kartotek
(en) Stemmegivingsoversikt vedlikeholdt av The Washington Post
(en) Finansredegjørelse for valgkamp hos Federal Election Commission
(en) Valgkampbidrag hos OpenSecrets.org
(en) Opptredener på C-SPAN-programmer
(en) Biografi, stemmegivingsoversikt, og oppslutning hos interessegrupper hos Project Vote Smart
(en) Stilling i saker og relaterte sitater hos On The Issues
(en) Medarbeiderlønn, turer og personlig finans hos LegiStorm.com
(en) Current Bills Sponsored hos StateSurge.com
(en) Kongressprofil  hos GovTrack.us
(en) Profil, nyheter og kommentarer hos The New York Times
Pete Blakk

Peter Sunden, kjent under artistnavnet Pete Blakk, er en svensk gitarist.
Han har spilt i band som Crystal Thanatus, Trazer, EF Band, Geisha, og Blakk Totem. Best kjent er han for sin tid som gitarist i King Diamond fra 1987 til 1990. 


== Diskografi ==
Trazer – Trazer
Geisha – Phantasmagoria
King Diamond – "Them" (1988)
King Diamond – Welcome Home (1988)
King Diamond – Conspiracy (1989)
King Diamond – The Dark Sides (1989)
King Diamond – The Eye (1990)
King Diamond – A Dangerous Meeting (samlealbum) (1992)
King Diamond – The Best of King Diamond  (samlealbum) (2003)
Blakk Totem – Metal Militia/ A tribute to Metallica  (Tribute records)
Blakk Totem – Rock`n Roll aint over/ A tribute to Kiss  (Tribute records)
Blakk Totem – The secret place (CMC/Warner chappel)
Blakk Totem – Blakk Totem (Warner CMC)


== Eksterne lenker ==
(en) Pete Blakk på Discogs 
(en) Pete Blakk på MusicBrainz 
(en) Pete Blakk på Encyclopaedia Metallum
Hattarvík

Hattarvík (foreldet dansk skrivemåte: Hattervig) er den østligste bygda på Færøyene. Den ligger på Fugloy, lengst nordøst i øyriket. Bygda ligger i en vik ut mot storhavet, omkranset av høye fjell.


== Samferdsel ==
Over fjellene går en vei til nabobygda Kirkja.
Hattarvík anløpes med passasjerferge fra Strandfaraskip Landsins, som forbinder bygda med Kirkja, Svínoy og Viðoy.Både Hattarvík og Kirkja har landingsplasser for helikopter. Atlantic Airways opererer en fast helikopterrute for passasjerer og gods.


== Historie ==
Den første gangen Hattarvík nevnes i skriftlige kilder er i Hundebrevet fra siste halvdel av 1300-tallet.Bygdenavnet kommer av fjellnavnet Hattur, fra norrønt hǫttr, «hatt».Hattarvík har vært et kirkested siden tidlig på 1800-tallet, da de fleste menn på øyas gamle kirkested, Kirkja, omkom på havet. Den første kirken i Hattarvík ble innviet i 1833, og en ny kirke i 1899.Hattarvík har en rik folkeminnetradisjon. I første halvdel av 1800-tallet skrev Hanus Hanusarson, bonde på Kellingargarður i Hattarvík, ned 97 kvad i et 399 sider langt håndskrift, Fugloyarbók, som han gav bort til prosten og folkeminnegranskeren V.U. Hammershaimb.
Et sagn forteller at «flokksmennene» prøvde å ta makten på Færøyene. Det var tre sterke menn fra Hattarvík som truet en fjerde mann fra Kirkja til å ta deres parti. På reisen sørover fikk de et femtitall tilhengere, men de fleste trakk seg unna. Flokksmennene ble til slutt nedkjempet på Svínoy og kastet i døden utenfor høye klipper.


== Referanser ==
Koreansk mytologi

Koreansk mytologi er den tradisjonelle mytologien man finner i Korea. Området har tradisjonelt vært preget av kinesisk språk og kultur, men mytologien skiller seg derimot fra kinesisk mytologi. Denne mytologien er rester fra en tidlig periode i Koreas historie, og kan deles inn i to typer myter: Grunnleggermyter som forteller om hvordan staten og folket ble til, og skapelsesmyter som forteller om verdens opprinnelse. Grunnleggermytene kjenner man bare fra gamle kinesiske og koreanske skrifter, skapelsesmytene blir fremdels sunget av sjamaner som en del av forskjellige ritualer.


== Grunnleggermytene ==
Grunnleggermytene handler om det koreanske folkets, den koreanske statens og herskerslektenes opprinnelse. Disse mytene finner man i nedtegnelser fra det første århundret etter Kristus, både i kinesiske og koreanske skrifter.
Grunnleggermytene finnes i dag bare i de gamle nedtegnelsene, med ett unntak, nemlig myten om Tan'gun, som har opplevd en oppblomstring med nasjonalistiske undertoner, og i dag blir dyrket av enkelte som grunnleggeren av den koreanske nasjonen. 


== Skapelsesmytene ==
Skapelsesmytene, eller mugaer er i dag en integrert del i sjamanistsike ritualer, der de blir sunget av sjamanene. Disse mytene ble ikke skrevet ned før tidlig på 1900-tallet, og levde fram til dette bare muntlig blant sjamanene.


== Litteratur ==
Mytologi, Spektrum forlag, 2005. ISBN 82-7822-179-0. Side 200-205
Whistler Olympic Park

Whistler Olympic Park (engelsk) / Parc olympique de Whistler (fransk) er et skianlegg ved byen Whistler i provinsen Britisk Columbia i Canada. Anlegget ligger i Madeley Creek i Callaghan Valley vest for Whistler, og var arena for langrenn, skiskyting, kombinert og skihopping under OL i Vancouver i 2010. Hver av delene for langrenn, skiskyting og skihopping har en tilskuerkapasitet på 10 000.
Skianlegget har 14 kilometer løyper for langrenn og skiskyting, to hoppbakker med K125 (HS140) og K95 (HS106) (samt en provisorisk liten bakke med K20), og 20-25 kilometer andre skiløyper. Hoppbakkene har snøkanoner, men ikke plastdekke til sommerbruk. Byggingen av hoppbakkene startet i april 2007, og de ble offisielt åpnet 15. desember 2007. Hele skianlegget ble offisielt åpnet 22. november 2008. Storbakken er Canadas største hoppbakke.
De første større konkurransene i hoppbakkene var renn for menn i FIS-cupen («C-verdenscup») 27. og 28. februar 2008 (begge i K95-bakken) og kontinentalcupen (B-verdenscup) 1. og 2. mars (begge i K125-bakken). Det ble arrangert renn i verdenscupen (prøve-OL) i den største bakken 24. og 25. januar 2009.
Bakkerekorden i K125-bakken er 149 meter, satt av Gregor Schlierenzauer (Østerrike) i verdenscupen 25. januar 2009. I det samme rennet hoppet Ville Larinto (Finland) like langt, men falt. Anerkjent bakkerekord i K95-bakken er 108 meter, satt av Simon Ammann (Sveits) under OL 13. februar 2010. Adam Małysz (Polen) hoppet 109,5 meter under trening 11. februar 2010.


== Viktige renn ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Kilder/eksterne lenker ==
Whistler Olympic Park – offisiell nettside
Skisprungschanzen-Archiv: Whistler
FIS: Resultater


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Whistler Olympic Park Ski Jumps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons