jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fosterhjem

Fosterhjem er et hjem eller en familie der foreldre og barn ikke er i genetisk slektskap eller formelt knyttet til hverandre. Et oppfostringshjem og en fosterfamilie består altså av fosterbarn som blir oppfostret av fosterforeldre på lik linje med disse foreldrenes eventuelt egne, biologiske barn. Fosterhjem brukes i dagens barnevernspraksis når barnets foreldre ikke selv har mulighet til å ta vare på det. Ikke sjelden er det nær slekt som fungerer som fosterhjem, men også vanlige familier med og uten barn kan være fosterhjem.


== Historikk ==

Det å ha barn til oppfostring, samt strategisk plasserte forlovelser og giftemål, var fra gammelt også en måte for herskere til å sikre lojale undersåtter og allierte på. En slått fiende eller en usikker alliert, ble gjerne pådyttet å gi fra seg et barn, helst en arving, til oppfostring. Barnet fikk gjerne god behandling og opplæring, men fungerte samtidig som en garanti for slektens lojalitet. I andre tilfeller kunne utveksling av fosterbarn utdype vennskapsbånd, eller være uttrykk for beundring.
Alternativer til fosterhjem var gjerne adopsjon foruten barnehjem, oppfostringsanstalter og liknende institusjoner som tok seg av omsorgen.


== Moderne fosterhjem i Norge ==
Betegnelsen fosterhjem brukes i Norge i dag særlig om private hjem og kjernefamilier som tar vare på barn og ungdom som for en periode ikke kan bo hos foreldrene sine. Noen ganger er det foreldrene som i samarbeid med barneverntjenesten bestemmer at et barn skal bo i fosterhjem. Andre ganger er det Fylkesnemnda for barnevernsaker som avgjør dette etter forslag fra barnevernet. Beredskapshjem er private fosterhjem som kan ta imot barn på kort varsel og for kort tid. Familiehjem er private hjem som tar imot barn til oppfostring og særlig oppfølging.
Funksjonen er underlagt kontroll av barnevernsmyndighetene, som må godkjenne hjemmet. Fosterforeldre skal ha tilsyn og veiledning, og kan motta honorar for oppdraget. Fosterhjem er ikke ment å være et forstadium for adopsjon. Ofte er barnevernsvedtak om fosterhjem formet med henblikk på at barnet skal tilbake til sine naturlige foreldre når situasjonen ligger tilrette for det.
I 2007 bodde rundt 7000 barn og unge i fosterfamilie i Norge.


== Fosterhjem for dyr ==
Et fosterhjem for kjæledyr er et midlertidig bosted for eierløse eller vanskjøtte dyr fra de tas inn til den dagen de blir omplassert til et varig hjem.


== Se også ==
Stefamilie
Barnevernet
Adopsjon
Foreldreløs
Norsk fosterhjemsforening


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digital kopi av Øystein Gulliksens Fosterhjemshåndboka (utgitt 1994)
Nettsted for Norsk fosterhjemsforening
Laserdance

Laserdance er en nederlandsk musikkduo bestående av Michiel van der Kuy og Erik van Vliet. De ble dannet i 1983, og spilte det som kan kalles opphavet til 1990-tallets dance. De kalles ofte technoens fedre.
De hadde mest suksess i Sentral-Europa, og ingen Laserdance-låter nådde noen gang VG-lista. Fremdeles hadde de noen tilhengere i Norge, og de mest kjente hitene i Norge er Powerrun og Trip to Destroy.


== Diskografi ==


=== Album ===
1987: Future Generation
1988: Around The Planet
1989: Discovery Trip
1990: Changing Times
1991: Ambiente
1992: Technological Mind
1992: The Best Of
1993: Hypermagic
1994: Fire On Earth
1994: Laserdance Orchestra Vol.1
1994: Laserdance Orchestra Vol.2
1995: The 12" Mixes
1995: The Guardian Of Forever
2000: Strikes Back


=== Singler ===
1983: Lazer Dance
1984: Goody's Return
1986: Humanoid Invasion
1986: Humanoid Invasion (Remix)
1987: Battle Cry
1987: Powerrun
1987: Fear
1988: Megamix Vol.1
1988: Laser Dance ('88 Remix)
1988: Shotgun (Into The Night)
1989: Megamix Vol.2
1989: Cosmo Tron
1990: Megamix Vol.3
1990: The Challenge
1991: Megamix Vol.4
1992: Technoid


== Eksterne lenker ==
(en) Laserdance på Discogs 
(en) Laserdance på MusicBrainz 
(en) Laserdance på Last.fm 
(en) Laserdance på AllMusic
Paul Parker

Paul Andrew Parker (født 4. april 1964 i West Ham i London) er en tidligere engelsk fotballspiller som har spilt for blant andre Fulham, Queens Park Rangers og Manchester United. Han var også en viktig bidragsyter for Englands herrelandslag under VM i fotball i 1990.


== Karriere ==
Parker startet sin karriere hos Fulham i 1982, hvor han spilte over 150 kamper og skårte et par mal under managerne Malcolm Macdonald, Ray Harford og Ray Lewington frem til 1987. Dette året meldte han overgang til Queens Park Rangers, hvor han bemerket seg som en kald og besluttsom forsvarsspiller (midtstopper) til tross for sin lave høyde. Hans spill ble bemerket av landslagets trener Bobby Robson, som gav ham sin landslagsdebut som høyreback mot Albania i 1989. Parker fortsatte å spille midtstopper hos QPR mens han samtidig fikk innhopp mellom kampene til Gary Stevens som høyreback på landslaget.
Parker ble tatt ut som reservespiller til troppen for VM i fotball i 1990, men etter at Gary Stevens ikke innfridde under den første gruppespillkampen mot Irland fikk Parker tillit fra start i andre kamp og bemerket seg gjennom hele turneringen på backplass bak den høyre kantspilleren Chris Waddle. Bobby Robsons erstatter som landslagssjef, Graham Taylor, valgte Arsenals Lee Dixon fremfor Parker under kvalifiseringen til EM i fotball 1992. Både Parker, Dixon, Stevens og Rob Jones ble alle skadet til gruppespillet, slik at Taylor ble tvunget til å velge en sentral midtbanespiller på høyre backplass. England røk for øvrig ut av turneringen i gruppespillet.
Den 8. august 1991 meldte Parker overgang fra QPR til Manchester United for to millioner pund, og som ren høyreback debuterte Parker for United mot Notts County senere den samme måneden. Uheldigvis for Parker ble han rammet av flere skader under sitt fem år lange opphold i klubben, og mens Alex Ferguson og United begynte å dominere engelsk fotball på midten av 1990-tallet fikk Parker mindre spilletid. Han var for øvrig med på å vinne ligacupen i 1992 og tittelmedaljen i serien året etter. I 1994 var han også med på å vinne «The Double» med seriemesterskap og seier i FA–cupen. I 1995 og 1996 ble Parker etterhvert forbigått av Gary Neville, som siden tok fra ham plassen for godt både i United og for England. 
På slutten av 1996–sesongen ble Parker frigitt av United og signerte umiddelbart for Derby County, som nettopp hadde rykket opp til Premier League. Parker klarte ikke å spille seg til en fast plass på førstelaget på høstsesongen, og gikk i november videre til Sheffield United hvor han heller ikke klarte å spille seg til mange kamper. Derfra gikk han videre til moderklubben Fulham og siden til Chelsea. Han hadde et kort opphold i Farnborough Town før han la opp som aktiv fotballspiller og satset på en fremtidig trenerkarriere. I juni 2001 ble han manager for Chelmsford City.


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Parker – Transfermarkt 
(en) Paul Parker – national-football-teams.com 
(en) Paul Parker – Soccerbase.com 
(en) Paul Parker – FootballDatabase.eu 
(en) Paul Parker – EU-Football.info 
(en) Paul Parker – FBref
Adrian Vandenberg

Adrian «Adje» van den Berg (født 31. januar 1954 i Haag) er en nederlandsk gitarist, låtskriver, plateprodusent og kunstmaler, mest kjent for sin tid som medlem av hard rock-bandet Whitesnake i periodene 1986–1991 og 1994–1997. Han ble først kjent med det nederlandske bandet Teaser i 1978, og fikk moderat internasjonal suksess tidlig på 1980-tallet med sitt eget band Vandenberg. Vandenberg har også spilt i «supergruppen» Manic Eden. Han konsentrerte seg i mange år om en karriere som kunstmaler, men var i 2020 tilbake med albumet 2020, der Ronnie Romero var vokalist.


== Diskografi ==
Med Teaser1978 TeaserMed Vandenberg1982 Vandenberg
1984 Heading For a Storm
1985 Alibi
1990 The Best of Vandenberg (samling)
2004 Different Worlds: The Definitive Vandenberg (samling)
2020 2020Med Whitesnake1987 1987
1989 Slip of the Tongue
1997 Restless Heart
1998 Starkers in TokyoMed Manic Eden

1994 Manic Eden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Adrian Vandenberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Adrian Vandenberg på Internet Movie Database 
(en) Adrian Vandenberg på Discogs 
(en) Adrian Vandenberg på MusicBrainz 
(en) Adrian Vandenberg på Last.fm 
(en) Adrian Vandenberg på AllMusic
Photographing a Ghost

Photographing a Ghost er en britisk kortfilm fra 1898 som ble regissert av George Albert Smith. Den er om en fotograf som prøver å ta et bilde av et spøkelse, men mislykkes gang på gang.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Photographing a Ghost på Internet Movie Database
Blurs diskografi

Det britiske bandet Blur har gitt ut 7 studioalbum, 3 konsertalbum og 5 samlealbum.


== Singler ==


== Studioalbum ==


== Referanser ==
13 (album)

13 er det sjette albumet fra det britiske bandet Blur, utgitt i 1999. Albumet inneholder hitsinglene «Tender» og «Coffee & TV».


== Sporliste ==
All musikk av Blur . Alle tekster av Albarn unntatt spor 1: Albarn og Coxon og spor 3: Coxon.

«Tender» – 7:40
«Bugman» – 4:47
«Coffee & TV» – 5:58
«Swamp Song» – 4:36
«1992» – 5:29
«B.L.U.R.E.M.I.» – 2:52
«Battle» – 7:43
«Mellow Song» – 3:56
«Trailerpark» – 4:26
«Caramel» – 7:38
«Trimm Trabb» – 5:37
«No Distance Left to Run» – 3:27
«Optigan 1» – 2:34


== Eksterne lenker ==
(en) 13 på Discogs 
(en) 13 på MusicBrainz 
(en) 13 på Spotify 
(en) 13 på AllMusic
Tommy Aldridge

Tommy Aldridge (født 15. august 1950 i Pearl, Mississippi) er en amerikansk trommeslager, mest kjent som medlem av en rekke rock og hard rock-band, blant andre Black Oak Arkansas, Pat Travers Band, Ozzy Osbourne, Gary Moore, Whitesnake og Thin Lizzy.


== Diskografi ==
Med Black Oak Arkansas

1972 If An Angel Came to See You …
1973 Raunch 'N' Roll Live
1973 High on the Hog
1974 Street Party
1975 Ain't Life Grand
1975 X-Rated
1976 Ten Year Over Night Success
1976 Balls of Fire
1976 Live! Mutha
1998 King Biscuit Flower Hour Presents Black Oak Arkansas 1976
2005 Live at Royal Albert Hall
2008 Knowbody ElseMed Pat Travers Band

1978 Heat In The Street
1979 Live! Go for What You Know
1980 Crash And Burn
1980 Live in Concert
1981 Radio ActiveMed Ozzy Osbourne

1982 Speak of the Devil
1983 Bark at the Moon
1987 Ozzy Osbourne & Randy Rhoads: TributeMed M.A.R.S.

1986 Project: DriverMed Whitesnake

1987 1987
1989 Slip of the Tongue
2004 Live…In the Still of the Night
2006 Live…In the Shadow of the BluesMed Manic Eden

1994 Manic Eden


=== Gjesteopptredener ===
1976 Ruby Starr – Scene Stealer
1981 Gary Moore – Live At The Marquee
1984 Gary Moore – Dirty Fingers
1986 Vinnie Moore – Mind's Eye
1992 House of Lords – Demons Down
1992 Motörhead – March ör Die
1998 John Sykes – Chapter One
1998 Patrick Rondat – Amphibia
1999 Steve Fister – Age of Great Dreams
1999 Patrick Rondat – On the Edge
2000 Thin Lizzy – One Night Only
2000 John Sykes – 20th Century
2001 Ted Nugent – Full Bluntal Nugity
2003 Motörhead – Stone Deaf Forever!
2007 Marco Mendoza – Live for Tomorrow
2009 Oliver Weers – Get Ready


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tommy Aldridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tommy Aldridge på Discogs 
(en) Tommy Aldridge på MusicBrainz 
(en) Tommy Aldridge på Encyclopaedia Metallum 
(en) Tommy Aldridge på Spotify 
(en) Tommy Aldridge på AllMusic 
Tommy Aldridge på Twitter 
Tommys Drummerworld.com nettside
The Kiss in the Tunnel

The Kiss In The Tunnel er en kort britisk stumfilm fra 1899 regissert av George Albert Smith.  Filmen er omtrent 1 minutt og 3 sekunder lang og begynner med å vise at et tog som kjører inn i en tunnel, så klippes det til et par som deler et kort, lykkelig kyss og så avsluttes filmen når toget kommer ut av tunnelen.


== Eksterne lenker ==
(en) The Kiss in the Tunnel på Internet Movie Database 
(en) The Kiss in the Tunnel på Rotten Tomatoes 
The film on Youtube
Wertherdrakt

Wertherdrakt, på tysk Werther-montur og Werther-Tracht, på fransk drakt à l'anglaise («i engelsk stil»), er en drakthistorisk betegnelse på en opprinnelig amerikansk eller engelsk mannsdrakt som oppstod på 1770-tallet. Drakten bestod av langskjøtet frakk med høy krage og breie slag, vest, trange bukser, høye skaftestøvler og sylinderformet hatt med brei brem. Den dannet grunnlag for seinere tiders «moderne», formelt herreantrekk i vestlig mote.
Werther-drakt er oppkalt etter hovedpersonen i Goethes populære roman Den unge Werthers lidelser fra 1774. Der bærer helten som fremskrittsvennlig borger engelskpåvirket drakt, et uttrykk for ungdommelig modernitet og personlig frihet og en protest mot gammeldagse manérer.


== Historikk ==


== Se også ==
Nyklassisisme
Direktoarstil
Empirestil
Incroyables
Werther-effekt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Werther-Tracht i Tyskland (på tysk)
Norsk eksempel på wertherdrakt omkring 1790
Volta (region)

Volta Region er en av Ghanas ti administrative regioner. Før første verdenskrig hørte Volta Region til den tyske kolonien Togoland. Etterpå ble den overført til Britisk Togoland, som ble slått sammen med kolonien Gullkysten i 1956 som ble selvstendig som Ghana året etterpå. Regionen hadde 2 118 252 innbyggere ved folketellingen i 2010.


== Distrikter ==

Volta Region deles inn i følgende 13 distrikter:

Adaklu-Anyigbe District
Akatsi District
Ho Municipal District
Hohoe District
Jasikan District
Kadjebi District
Keta District
Ketu District
Kpando District
Krachi District
Krachi East District
Nkwanta District
North Tongu District
South Dayi District
South Tongu District


== Referanser ==
Steve Scott

Steve Scott (født 5. mai 1956 i Upland i California) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver (mellomdistanseløper) fra USA. Hans fremste meritt på friidrettsbanen er utvilsomt sølvmedaljen på 1500 meter fra VM i Helsingfors i 1983. I 1982 satte Scott amerikansk rekord på en engelsk mil med tiden 3:47.69. Rekorden stod seg inntil Alan Webb slo den i 2007. Steve Scott var utvilsomt den fremste amerikanske mannlige utøver på 1500 meter og en engelsk mil på 80-tallet.


== Annet ==
Mora var selv løper og en viktig inspirasjonskilde for at han begynte med friidrett. Under olympiske leker i 1972 tok den amerikanske løperen Dave Wottle gull på 800 meter. Wottle blir best husket for at han ikke tok av seg skyggeluen under medaljeseremonien da nasjonalsangen ble spilt. Dette inspirerte Scott til å løpe med skyggelue i hvert eneste løp i 1972 under terrengløpsesongen. 
Scott blir betraktet som oppfinneren av hurtiggolf i 1979.


== Personlige noteringer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Steve Scott – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Steve Scott – Olympedia 
(en) Steve Scott – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Steve Scott – World Athletics 
(en) Steve Scott – National Track & Field Hall of Fame
H.P. Baxxter

H.P Baxxter (født Hans-Peter Geerdes 16. mars 1964) er en sanger og frontfiguren i det tyske bandet Scooter. Han var tidligere sanger i det tyske synthpop-bandet «Celebrate The Nun».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) H.P. Baxxter på Internet Movie Database 
(en) H.P. Baxxter hos The Movie Database
Henrik Hop

Henrik Martin Henriksen Hop (født 18. september 1918 i Bergen, død 15. september 1988) var en norsk motstandsmann under annen verdenskrig. Han var blant annet fenrik i Kompani Linge.


== Oppvekst og tiden før krigen ==
Sønn av Olav Henriksen og Matelde Haneborg. Hop vokste opp i strøket ved Hop stasjon. Etter middelskole og ettårig handelsskole ble Hop speditør i Bergens største varemagasin på den tiden, Sundt & Co. I 1939 gjennomførte han rekruttskolen i I.R. 9, og kunne derfor mobilisere i ro og mak den første uken etter 9. april 1940.


== Krigsinnsats ==
Henrik Hop har selv skrevet en artikkel om sine første krigsopplevelser: «Etter en kort og ikke særlig ærerik innsats i aprildagene 1940 vendte jeg som mange andre motløs og nedslått hjem igjen etter sammenbruddet i Sør-Norge». Våren 1941 kom han med i distribusjon av illegale aviser.  Sammen med to andre forlot han Norge med en oselver utstyrt med årer og seil, den 19. august 1941. Etter å ha seilt og rodd ankom de nordspissen av Skottland den 23. august. Hop gjennomgikk et to måneders troppsførerkurs og befalsskole i Storbritannia, og ble opptatt i Kompani Linge 23. mars 1942. 
Sammen med Andreas Aubert likviderte Hop den 8. februar 1945 Karl Marthinsen, sjef for Statspolitiet. De tyske okkupasjonsstyrkene henrettet rundt 30 nordmenn som represalie for likvideringen.Henrik Hop var med på sabotasjeaksjonen mot Luftwaffes hovedverksted for Messerschmitt jagerfly i Moldegata 1 på Bjølsen i Oslo sammen med Max Manus (som ledet aksjonen), Gunnar Sønsteby, Roy Nielsen, Andreas Aubert, og William Houlder.


== Tiden etter krigen ==
Henrik Hop giftet seg etter krigens slutt med Ingrid Abrahamsen, venninne av William Houlders kone Tordis Lindskog. Hop gjenopptok sin karriere i Sundt & Co i Bergen, og ble salgssjef.
Hop døde i 1988 – tre dager før sin 70 årsdag. Han ble begravet i Bergen.


== Utmerkelser ==
I statsråd 7. mars 1947 ble fenrik Henrik Martin Henriksen Hop tildelt Krigskorset med sverd. Han ble også tildelt St. Olavsmedaljen med to ekegrener. For innsatsen som livvakt for kongefamilien i frigjøringsdagene 1945 ble Hop, sammen med atten andre livvakter, i 1946 tildelt H.M. Kongens erindringsmedalje med spenne «1940–1945».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Henrik Hop - oslogjengen.no
Broadback (elv)

Broadback River er en elv nordvest i provinsen Quebec i Canada, og en av de større elvene i provinsen. Samlet lengde er 450 km, og nedbørsfeltet på 20.800 km². Elva renner fra Lac Frotet 380 moh., og vestover til den renner ut i Hudson Bay, nærmere bestemt i James Bay.
Vassdraget har ikke utbygging av vannkraft, det er inngått avtale om utbygging av vassdraget Eastmain lengre nord mens Broadback (i likhet med Nottaway-elva i sør og Rupert-elva i nord) inntil videre ikke skal bygges ut. 


== Eksterne lenker ==
Lester Kovac – «Broadback 2005».
Nottaway (elv)

Nottaway River er en elv nordvest i provinsen Quebec i Canada, og en av de større elvene i provinsen. Elvens lengde er 225 km, men ovenfor utspringet i Lake Matagami får den tilløp av to forgrenede elver, Bell River og Waswanipi River, hvorav hele vassdraget inklusive Bell River med den øvre tilførselen Mégiscane River er 776 km langt. Nedbørsfeltet er på 65.800 km². Elva renner vestover til den renner ut i Hudson Bay, nærmere bestemt i James Bay.
Vassdraget har ikke utbygging av vannkraft, det er inngått avtale om utbygging av vassdraget Eastmain lengre nord mens Nottaway (i likhet med Broadback- og Rupert-elvene i nord) inntil videre ikke skal bygges ut. 


== Eksterne lenker ==
Riviere Nottaway - fra Quebec's provinsregjering (fransk).
Harricana (elv)

Harricana River er en elv helt i nordvest i provinsen Quebec i Canada, ved grensen til provinsen Ontario som har utløpet og 20% av nedbørsfeltet. Den er en av de større elvene i provinsen, med en lengde på 533 km. Nedbørsfeltet er på 29.300 km². Elva renner nordvestover til den munner ut i Hudson Bay, nærmere bestemt i James Bay like over grensa i Ontario-provinsen.
Elven var en del av Rupert's Land som Hudson's Bay Company hadde rettighetene til allerede fra 1670. I det øvre elveløpet drives det tømmerhogst. Vassdraget har rikt biologisk liv, og det er foreslått et biologisk vassdragsvern for deler av elva.


== Eksterne lenker ==
«North Harricana River Aquatic Reserve»  – fra Quebec's provinsregjering (engelsk).
Moose (elv)

Moose River er en elv helt i nordøst i provinsen Ontario i Canada. Den er en av de større elvene i provinsen, med en lengde på 104 km for selve den nedre Moose River, men 755 km inklusive innsjøer og tilførselselvene Mattagami (443 km, 37 000 km²) og Missinaibi (425 km, 23 500 km²), samt Abitibi (547 km, 29 500 km²). Nedbørsfeltet er totalt på 108 500 km² når man inkluderer alle tilførselselvene. 
Elva renner nordover til den renner ut i James Bay ved byen Moosonee, helt sør i Hudson Bay. Ved utløpet er den vernet ved fuglereservat – Moose River Bird Sanctuary. Elven Missinaibi er vernet med regional park, og brukes mye til rekreasjon og villmarksliv.
Elven var viktig for Hudson's Bay Company allerede fra 1670-tallet. Det strategisk viktige ved dette vassdraget var at det ved utspringet også rant sørover fra innsjøer via elven Michipicoten River, til Lake Superior. Ved utløpet av Moose River i James Bay anla selskapet fangstasjonen Moose Factory, som fra 1821 var hovedkvarter for Hudson's Bay Company's nordlige region. Under denne lå fangstasjonen Michipicoten ved Lake Superior, som var distriktssenteret for distriktet som omfattet denne innsjøen. Vannveien via de to elvesystemene mellom disse  to fangstasjonene var den kanskje aller viktigste ferdselsåren for pelshandelen på hele 1800-tallet, fordi det ga tilgang til begge eksportveiene via både St. Lawrende og Hudson Bay.


== Eksterne lenker ==
(en) Moose River (Ontario) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Mattagami Region Conservation Authority  – fra Timmins kommune i Ontario.
Missinaibi provinsial Park – fra Ontarios provinsregjering.
Mattagami (elv)

Mattagami er en  elv som renner nordover i det nordlige Ontario, og munner ut i James Bay helt sør Hudson Bay, Canada. Den renner fra et sted nær byen Timmins, og videre nordover hvor den er oppdememt med et stort antall vannkraftverk før den renner sammen med Missinaibi, og deretter med den østlgie elva Abitibi hvor disse sammen danner Moose River som etter 104 km renner ut i James Bay.
Elvas lengde er 443 km, og nedslagsfeltet er 37 000 km². De viktigste sideelvene er Groundhog og lengre vest Kapuskasing.
Den fremste byen ved elva er Smooth Rock Falls, som krysses av Highway 634, og av Ontario Northland Railway som går sørover mot Ottawa og dessuten videre nordover til Hudson Bay via Abitibi-dalen. Elva ble utforsket av Hudson Bay Company og åpnet for pelshandel, etterhvert også for papirindustri, representert med Tembec Malette Pulp Mill som ble stengt i 2006.
De totalt sju vannkraftverkene i Mattagami-komplekset omfatter:

Øvre Mattagami
Wawaitin vannkraftverk – 11 MW
Sandy Falls vannkraftverk – 5 MW
Lower Sturgeon vannkraftverk – 14 MW
Nedre Mattagami
Little Long vannkraftverk – 133 MW
Smoky Falls vannkraftverk – 52 MW
Harmon vannkraftverk – 141 MW
Kipling vannkraftverk – 157 MW


== Eksterne lenker ==
(en) Mattagami River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kart som viser kraftstasjoner langs elva - Ontario Power Generation.
Topographic Map sheet 42H13  i Atlas of Canada fra Natural Resources Canada, åpnet 30. juni 2010.
Mattagami Region Conservation Authority
Missinaibi (elv)

Missinaibi er en  elv som renner nordøstover i det nordøstre Ontario, og munner ut i James Bay helt sør Hudson Bay, Canada. Den renner fra en stor, naturlig innsjø – Missinaibisjøen (Missinaibi Lake), 60 km nord for byen Chapleau, og videre til den flyter sammen med elvene Mattagami og Abitibi, og danner Moose River 104 km ovenfor havet.
Elvas lengde er 426 km, mens nedslagsfeltet er på 23 500 km². Dersom man inklyuderer lengden av Missinaibisjøen, er hele vassdraget 651 km langt, og er dermed den lengste av de tre hovedtilførslene til Moose River.
Elva er ikke regulert, og utgjør hovedområdet for store villmarks- og rekreasjonsressurser. Missinaibi nasjonalpark på 990 km² ble opprettet i 1970, og vassdraget er ellers kjent for helleristninger ved Missinaibi-sjøen. Hele området er mye brukt til storviltjakt på karibu og andre villdyr. Elva ble tidlig utforsket av Hudson Bay Company og åpnet for pelshandel.


== Eksterne lenker ==
(en) Missinaibi River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ontario Parks – Missinaibi Provincial Park – nasjonalparkens offisielle webside.
Snow Falling on Black Spruce- Bilder fra kanotur langs elven.
Missinaibi Complete - bilder fra kanotur langs elven, 2004.