jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vibeke Marx

Vibeke Marx (født 9. mars 1948) er en dansk forfatter, både av romaner, noveller og barnebøker.
Hun er utdannet fritidspedagog, og debuterte i 1990 med ungdomsboken Held og lykke Robinson, som vant en nordisk manuskriptkonkurranse. Hun har skrevet ca. 35 bøker. 
På norsk finnes debutboka Lykke til, Robinson (1992), romanen Morgenåpner (1996) og barneboka Den lille, store jenta (2002).

På samme måde har jeg ikke kunnet holde mig inden for en bestemt genre, men lysteligt bredt mig over de fleste, somme tider inden for samme bog. Hvis man kan sige noget generelt om mit forfatterskab, er det nok, at de mennesker, der hører til nederst i samfundet, interesserer mig mest. Det er ikke så heldigt, hvad salget angår, for bistandsklienter køber vist ikke så mange bøger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Vibeke Marx på bibliografi.dk
Offisielt nettsted
Per Frandsen

Per Frandsen (født 6. februar 1970) er en dansk tidligere  fotballspiller og nåværende assistenttrener for HB Køge.
Midtbanespilleren Frandsen spilte 23 kamper for Danmarks landslag. I løpet av karrieren spilte han for klubbene B 1903, OSC Lille, FC København, Bolton Wanderers, Blackburn Rovers og Wigan Athletic.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per Frandsen – Olympedia 
(en) Per Frandsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Per Frandsen – FIFA 
(en) Per Frandsen – Transfermarkt 
(en) Per Frandsen – national-football-teams.com 
(en) Per Frandsen – Soccerbase.com 
(en) Per Frandsen – FootballDatabase.eu 
(en) Per Frandsen – Soccerway 
(da) Per Frandsen – Dansk Boldspil-Union 
(en) Per Frandsen – FBref
Nordic Black Theatre

Nordic Black Theatre er et teater i Oslo. Det ble stiftet i 1992 av Cliff Moustache og Jarl Solberg  som fremdeles er de som leder teateret med Moustache som  kunstnerisk og Solberg som daglig leder. Opprinnelig holdt stiftelsen til på Grünerløkka, i Parkteatret, men i 2001 overtok de Teaterbåten «Innvik» og flyttet virksomheten dit.Virksomheten drives med støtte fra Kulturdepartementet, Norsk kulturråd og Oslo kommune. I 2010 ble båten solgt og Nordic Black kjøpte så Caféteateret i Hollendergata 8, hvor de holder til nå. Kafédrift, konserter og forestillinger er noe av det som tilbys.


== Idé ==
Teateret vender seg til scenekunstnere og ungdom med bakgrunn fra den tredje verden. I tillegg til å drive teater, drives det også en teaterskole (Nordic Black Express). Målet er å gi et positivt selvbilde til barn og unge med ståsted i flere kulturer. Nordic Black Theatre produserer egne forestillinger og tar imot gjestespill og er det eneste kosmopolitiske teater i Norden. 


== Forestillinger ==
Noen forestillinger som er satt opp på Nordic Black Theatre:

Heritage – oktober 2008 på Den norske opera, prøvesalen
Hvem var Eugene Ejike Obiora – mars 2008
Vi har en drøm – desember 2007
Shakespeare in Rap – oktober 2007


== Referanser ==
Pseudoplatystoma tigrinum

Pseudoplatystoma tigrinum er en malle i gruppen Pimelodidae. Den blir opptil 130 cm lang.
Den lever av krabber, reker og mindre fisk. 
Den fiskes med garn og er den viktigste mallen i garnfiskerier i Guaporé og Mamoré-elvene. Den fiskes også for sport.
Pseudoplatystoma tigrinum har en viss utbredelse i akvariehandelen, skjønt den blir for stor for de fleste private akvarier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudoplatystoma tigrinum – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pseudoplatystoma tigrinum i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudoplatystoma tigrinum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pseudoplatystoma tigrinum hos FishBase 
(en) Pseudoplatystoma tigrinum hos ITIS 
(en) Pseudoplatystoma tigrinum hos NCBI 
(en) Kategori:Pseudoplatystoma tigrinum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pseudoplatystoma tigrinum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pseudoplatystoma tigrinum – detaljert informasjon på Wikispecies
Julian Scherner

Julian Scherner (født 23. september 1895 i Bagamoyo i Tysk Østafrika, død 28. april 1945 i Polen) var en SS-offiser under andre verdenskrig. Scherner er kjent for sin karriere som SS-und Polizeiführer i Kraków, Polen. Han hadde graden Oberführer i SS.
Scherner deltok i 1923 i ølkjellerkuppet. Han var med i Frikorps Oberland og meldte seg i 1932 inn i SS og NSDAP. I 1937 overtok han ledelsen av SS-Führerschule i Dachau. Fra september 1939 til 11. november var han regimentskommandant i SS-Gebirgsjäger-regiment 11 "Reinhard Heydrich". Fra sommeren 1940 til vinteren 1940 var han kommandant over 8. Totenkopf-Standarte. I august 1941 ble han SS-und Polizeiführer i Kraków. Han var i kraft av den stillingen ansvarlig for deportasjonen til Belzec og masseskytingen i Tarnow. Han oppløste ghettoene i sitt distrikt ved å deportere gettobeboerne til Auschwitz. Han ble forflyttet til Dachau i april 1944. 
Han ble funnet død ved et skogsområde i Niepołomice i sørlige Polen like før krigens slutt. Dødsfallet skjedde under uklare omstedigheter.


== Referanser ==
Gunnel Malmström

Gunnel Malmstrøm (født 10. august 1921, død 7. august 2007) var en norsk oversetter og forlagskonsulent i Aschehoug forlag.
Hun tok magistergraden i litteraturhistorie ved Universitetet i Oslo i 1954 om Pär Lagerkvist, og var ansatt i Aschehoug fra 1955 til 1988. Som forlagskonsulent samarbeidet hun tett med blant andre Torborg Nedreaas, Hans Børli og Ebba Haslund. Samtidig oversatte hun en lang rekke bøker fra svensk til norsk, blant dem bøker av Tove Jansson og Kerstin Ekman. Hun var en av initiativtakerne til Tverrlitterært Kvinneforum i 1978
Hun ble i 2001 tildelt Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur for «en fremragende oversettergjerning» og fikk Norsk kulturråds oversetterpris i 1985 og Kirke- og undervisningsdepartementets oversetterpris i 1981.


== Referanser ==
Ole Lysø

Ole Lysø (født 29. april 1940) er en politiker som representerer Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Austrheim kommune i Hordaland fra 2003 til 2011. Han har også tidligere vært ordfører i kommunen. Han var medlem av kommunestyret i 44 år, fra 1967 til 2011. Han ble hedret med KS-medaljen da han gikk av som ordfører i 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ole Lysø hos Stortinget 
(no) Ole Lysø hos Norsk senter for forskningsdata
Jørund Mannsåker

Jørund Mannsåker (født 8. september 1920 i Ullensvang, død 30. desember 1989 i Oslo) var universitetslektor, oversetter og filolog.
Han vokste opp i Ullensvang, Voss og Oslo, og ble cand.philol. i 1947 med en oppgave om norsk utvandrerlitteratur. Han tok senere opp det samme emnet i doktoravhandlingen i 1971. Mannsåker var sendelektor i norsk ved flere utenlandske universitet: i Groningen, Uppsala og ved St. Olaf College, Minnesota. Han arbeidet også som konsulent for forlagene Gyldendal og Det norske samlaget, og som oversetter. Kirke- og undervisningsdepartementets oversetterpris i 1978.
Han var gift med Kari Borg Mannsåker og bror til Bergfrid Fjose og Dagfinn Mannsåker.


== Referanser ==
Roing under Sommer-OL 1984

Roing var med på det olympiske programmet for nittende gang under OL 1984 i Los Angeles. Det ble konkurrert i totalt fjorten roøvelser, åtte for menn og seks for kvinner. Romania ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran USA med to.


== Medaljer ==


== Menn ==


=== Singelsculler ===


=== Dobbeltsculler ===


=== Toer uten styrmann ===


=== Toer med styrmann ===


=== Dobbeltfirer ===


=== Firer uten styrmann ===


=== Firer med styrmann ===


=== Åtter ===


== Kvinner ==


=== Singelsculler ===


=== Dobbeltsculler ===


=== Toer uten styrmann ===


=== Dobbeltfirer med styrmann ===


=== Firer med styrmann ===


=== Åtter ===
Pertti Karppinen

Pertti Johannes Karppinen (født 17. februar 1953 i Vemo) er en tidligere finsk roer som vant tre olympiske gullmedaljer på rad i singlesculler, i 1976, 1980 og 1984. I tillegg ble han verdensmester i 1979 og 1985. Karppinen åpnet vanligvis roligere enn konkurrentene, og lå ofte flere båtlengder etter dem, før han avsluttet med en meget sterk spurt.
Karppinen og den tyske roeren Peter-Michael Kolbe rivaliserte om tittelen som verdens beste singlesculler. Selv om Kolbe hadde flere OL- og VM-medaljer enn noen annen singlesculler i historien, vant han aldri OL-gull. To ganger, i 1976 og 1984, ledet Kolbe hele løpet, men ble tatt igjen av Karppinen på de aller siste metrene. Kolbe og Karppinen møttes ikke under lekene i Moskva i 1980 fordi Vest-Tyskland valgte å boikotte lekene i protest mot Sovjetunionens invasjon av Afghanistan.
Karppinen og Kolbe møttes for siste gang under Sommer-OL 1988. Karppinen nådde ikke finalen, men vant trøstefinalen og kom dermed på 7.-plass. Kolbe tok på nytt sølv etter å ha blitt slått av unggutten Thomas Lange. Karppinen deltok også i Sommer-OL 1992, der han endte på 10.-plass.
Karppinen og russeren Vjatsjeslav Ivanov er de eneste mannlige roerne som har vunnet OL-gull i singlesculler tre ganger på rad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Pertti Karppinen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pertti Karppinen – Olympics.com 
(en) Pertti Karppinen – Olympic.org 
(en) Pertti Karppinen – Olympedia 
(en) Pertti Karppinen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pertti Karppinen – FISA
Paul de Lagarde

Paul Anton de Lagarde (født 2. november 1827 i Berlin, død 22. desember 1891 i Göttingen) var en tysk bibelforsker og orientalist. Han tilhørte det prøyssiske konservative parti og var også en ekstrem antisemitt. Hans Deutsche Schriften (1878–1881) ble en tekst brukt av nasjonalister.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Paul de Lagarde ble født som Paul Bötticher. Som ung voksen skiftet han etternavn til de Lagarde fra sin mors familie, av respekt for sin grandtante som oppdro ham. I Berlin (1844–1846) og Halle (1846–1847) studerte han teologi, filosofi og orientalske språk.
I 1852 studerte han i London og Paris.


=== Karriere ===
I 1854 ble han lærer ved Berlin offentlige skole, men han fortsatte sine studier av Bibelen. Han redigerte Didascalia apostolorum syriace (1854) og andre syriske tekster samlet i London og Paris. I 1866 tok han tre års permisjon for å samle materiale og etterfulgte i 1869 Heinrich Ewald som professor i orientalske språk i Göttingen.
I likhet med Ewald var Lagarde aktiv i en rekke emner og språk, men hans hovedbeskjefigelse, tolkningen av Bibelen, var alltid det viktigste. Han redigerte den arameiske oversettelsen (kjent som Targum) av Profetenes bok i henhold til Codex Reuchlinianus, Prophetae chaldaice (1872), Hagiographa chaldaice (1874), en arabisk oversettelse av evangeliene, Die vier Evangelien, arabisch aus der Wiener Handschrift herausgegeben (1864), en syrisk oversettelse av de apokryfe bøker i Det gamle testamente, Libri V. T. apocryphi syriace (1865), en koptisk oversettelse av mosebøkene, Der Pentateuch koptisch (1867), og den lucianske teksten i Septuaginta.
Han viet seg til studiet av orientalske emner og publiserte Zur Urgeschichte der Armenier (1854) and Armenische Studien (1877). Han studerte også persisk og publiserte Isaias persice (1883) og Persische Studien (1884). Han fulgte sin koptiske studier opp med Aegyptiaca (1883) og publiserte mange små bidrag til studiet av orientalske språk i Gesammelte Abhandlungen (1866), Symmicta (1. 1877, ii. 1880), Semitica (i. 1878, ii. 1879), Orient alia (1879–1880) og Mittheilungen (1884). Onomastica sacra (1870; 2nd ed., 1887) bør også nevnes.
Lagardes antisemittisme la grunnlaget for aspekter ved völkisch-bevegelsen og nasjonalsosialismens ideologi, og særlig påvirket han Alfred Rosenberg. Lagarde mente at Tyskland skulle skape en nasjonal form for kristendom renset for semittiske elementer og han så på jøder som en «pest» og som «parasitter» som skulle bli tilintetgjort «så raskt og grundig som mulig». I 1885 foreslo han at Madagaskar som egnet til å ta imot Europas jøder. Forslaget fikk sine tilhengere både i Tyskland og Storbritannia, og på fransk kunne man si Madagassez les Juifs (= madagaskér jødene), og ikke nødvendigvis som et fiendtlig utsagn, for til å begynne med vurderte også sionistene stedet.


== Referanser ==
Nikolaj Ignatov

Nikolaj Grigorijevitsj Ignatov (født 3. maijul./ 16. mai 1901greg. i Tisjanskaja, Nekhajev-regionen, Tsaritsyn-provinsen, død 14. november 1966, Moskva) var en sovjetisk politiker.
Ignatov ble medlem av Den røde armé 16 år gammel. Han hadde ingen formell utdannelse, men arbeidet for Det statlige hemmelige politi (VchK-OGPU) fra 1921. I 1924 ble han medlem av Sovjetunionens kommunistiske parti, og ble tildelt ulike oppgaver av partiet i Sentral-Asia i årene 1930–1932.
Ignatov deltok i kurs i marxisme-leninisme og ledet en partiorganisasjon ved «Gosznak» i Leningrad. I 1936 ble han førstesekretær i Lenin-distriktets partikomité og fikk en nøkkelrolle i Kuybyshev-provinsen.Under den 18. partikongress ble han valgt som kandidat-medlem (1939–1941) av Sentralkomitéen, men ble avskjediget i 1941 og flyttet til en sekundær post i Orjol. I Orjol ble han leder av Orjol-provinsens kommunistparti, og i 1949 ble han utnevnt til førstesekretær av partiorganisasjonen i Krasnodar-provinsen. 
Under den 19. partikongress (1952) ble han valgt til fullt medlem av Sentralkomitéen. Dens plenum valgte han som kandidatmedlem til stillingen som formann for Det øverste sovjets presidium og sekretær av Sentralkomitéen for perioden 16. oktober 1952–5. mars 1953, men en opprivende strid i kjølvannet av Stalins død førte til at han ble avskjediget fra disse embedene.I årene 1952–1953 var han landbruksminister i Sovjetunionen. I 1953 arbeidet han i en kortere periode som førstesekretær i kommunistpartiets organisasjon i Leningrad kommune og som andresekretær i kommunistpartiets organisasjon i provinsen Leningrad. I 1953 ble han flyttet til Voronezj-provinsen, og i 1955 til Gorkij-provinsen, hvor han var partileder.
Hans støtte til Nikita Khrusjtsjov i juni 1959 medførte at han ble fullt medlem av Sentralkomitéens presidium 29. juni 1957–17. oktober 1961, på en tid da Khrusjtsjovs motstandere ble ekskluderte fra lederskapet. Den 17. desember 1957 ble han også gjeninnsatt som sekretær av Sentralkomitéen, en stilling han hadde frem til 4. mai 1960.
I en periode på sju måneder i 1959 var Ignatov formann for Det øverste sovjets presidium. I perioden 1960–1962 var han visestatsminister for Sovjetunionen og ledet Statskomitéen for tilveiebringelse av landbruksproduksjon, men mistet sitt sete i det presidiet, da han ikke ble gjenvalgt under den 22. partikongress i oktober 1961.
Ignatov fikk igjen stillingen som formann for Det øverste sovjets presidium den 20. desember 1962, og døde i embedet den 14. november 1966.


== Referanser ==
Isak Rogde

Isak Rogde (født 3. februar 1947 på Senja, død 3. januar 2010 i Oslo) var en norsk oversetter. 
Rogde ble utdannet cand.mag. fra Universitetet i Oslo i 1972. Han arbeidet som lærer, forlagskonsulent og fra 1984 som frilans oversetter. Han oversatte godt over 150 bøker til norsk fra dansk, engelsk, russisk, svensk og tysk. Fra januar 2006 til juni 2008 var han sendelektor ved Statsuniversitetet i Moskva. Han var medforfatter av tre bøker om Russland. Han skrev også artikler for bl. a. Jazznytt og Syng og Segn. 


== Priser og utmerkelser ==
Isak Rogde fikk Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur i 1989 for sin oversettelse av  Peter Pohl: Janne, min venn og Bastianprisen for voksenlitteratur i 2010 for sin oversettelse av Uwe Tellkamps Tårnet. Dette er første gang Bastianprisen har blitt utdelt posthumt.
Han har også blitt tildelt Kirke- og undervisningsdepartementets oversetterpris og har to ganger kommet på IBBY's hedersliste (International Board on Books for Young People Honour List).   
Rogde var bosatt i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oversikt over Rogdes oversettelser på Nasjonalbibliotekets hjemmesider
Prisbelønnet oversetter er død, NRK, 05.01.2010
Jordveps

Jordveps (Vespula vulgaris) er en av de vanligste stikkvepsartene i Norge.


== Utbredelse ==
Jordveps er utbredt på hele den nordlige halvkule, den er innført til Australia og New Zealand. I Norge finnes den til 70 grader nordlig bredde.


== Utseende ==
Jordveps varierer i størrelsen og er mellom 17-20 millimeter lange. Fargene er typiske for stikkvepser, gult og svart. Jordveps hører til i slekten av kortkinnet stikkveps (Vespula), der avstanden mellom fasettøyets nedre kant og kjeven er svært liten, mindre enn følehornets bredde.
Den kan forveksles med tyskveps (Vespula germanica), men kan skilles på ansiktet. Hunner (arbeidere) til jordveps har et markert «ankerformet» svart merke i ansiktet (munnskjoldet), mens den tyske vepsen har tre prikker. Det er også noen små forskjeller på mønsteret på bakkroppen.  «Ankermerket» i ansiktet kan variere i fasong, i tillegg finnes et lignende merke i ansiktet hos flere andre arter, som hos rødveps (Vespula rufa) og hos flere av artene i slekten langkinnet stikkveps (Dolichovespula). Hanner har ikke et slikt «ankermerke» i pannen og kan skilles fra andre arter, særlig på forskjeller i genitaliene.


== Levevis ==
Jordveps er predatorer (rovdyr) og lever av andre mindre dyr, ofte larver til insekt som lever i vegetasjonen. Dersom byttet har bein eller vinger, fjernes disse med de kraftige kjevene. Larvene blir matet med en blanding av byttedyr, nektar og spytt.
Både jordveps og tyskveps danner kjempestore svermer og bygger store bol, og kan ha opptil 20 000 celler.  Bolene til jordvepsen dannes enten i jordhuler eller på mørke steder i hus.
Bolet er på sitt største utpå sensommeren. Inntil da har larvene blitt utviklet til sterile arbeidere, men seint på sommeren dannes hanner og kjønnsmodne hunner. Disse parer seg. Hver høst (vinter) dør svermen ut og bare de befruktede hunnene, kalt dronningene, overlever vinteren. Om våren danner hver dronning en ny sverm.
Arbeiderne er sterile hunner som har eggleggningsrøret omdannet til en stikkebrodd. Brodden har noen små mothaker, men disse er for små til at brodden sitter igjen, derfor kan samme veps stikke flere ganger.  Brodden står i forbindelse med giftkjertler. Normalt er giften ufarlig for mennesker, men enkelte kan få allergiske reaksjoner.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Douwes, P.; Abenius, J.; Cederberg, B. & Wahlstedt, U. 2012. Steklar: Myror och getingar. Hymenoptera: Formicidae–Vespidae Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna 133 sider. ISBN 978-91-88506-78-8
Løken, Astrid 1987. Stikkeveps. Norsk Entomologisk forening, Norske Insekttabeller Nr.11
Rognes, Knut. 1980. Preparering og bestemmelse av stikkveps. Norsk Entomologisk forening, Insekt-Nytt 2/5, side 7-13


== Eksterne lenker ==
(en) Jordveps i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Jordveps hos Artsdatabanken 
(sv) Jordveps hos Dyntaxa 
(en) Jordveps hos Fauna Europaea 
(en) Jordveps hos NCBI 
(en) Kategori:Vespula vulgaris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Vespula vulgaris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Vespula vulgaris – detaljert informasjon på Wikispecies
Kristin Handeland

Kristin Handeland (født 12. januar 1965) er en norsk lokalpolitiker fra Arbeiderpartiet. Hun var ordfører i Fedje kommune i Hordaland fra 2007 til 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristin Handeland på Internet Movie Database
Roing under Sommer-OL 1988

Roing var med på det olympiske programmet for 20. gang under OL 1988 i Seoul. Det ble konkurrert i totalt fjorten roøvelser, åtte for menn og seks for kvinner. Øst-Tyskland ble beste nasjon med åtte gullmedaljer foran Italia med to.


== Medaljer ==


== Menn ==


=== Singelsculler ===


=== Dobbeltsculler ===


=== Toer uten styrmann ===


=== Toer med styrmann ===


=== Dobbeltfirer ===


=== Firer uten styrmann ===


=== Firer med styrmann ===


=== Åtter ===


== Kvinner ==


=== Singelsculler ===


=== Dobbeltsculler ===


=== Toer uten styrmann ===


=== Dobbeltfirer ===


=== Firer med styrmann ===


=== Åtter ===
Jan Ivar Rødland

Jan Ivar Rødland (født 25. januar 1961) er en lokalpolitiker fra Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Granvin kommune i Hordaland fra 2007 til 2011.Rødland er skogbruksplanlegger av yrke. Fra 2013 er han styreleder i Skognæringa Kyst.


== Referanser ==
Roing under Sommer-OL 1992

Roing var med på det olympiske programmet for 21. gang under OL 1992 i Barcelona. Det ble konkurrert i fjorten roøvelser, åtte for menn og seks for kvinner. Tyskland ble beste nasjon foran Canada og Romania alle med fire gullmedaljer hver.


== Medaljer ==


== Menn ==


=== Singelsculler ===


=== Dobbeltsculler ===


=== Toer uten styrmann ===


=== Toer med styrmann ===


=== Dobbeltfirer ===


=== Firer uten styrmann ===


=== Firer med styrmann ===


=== Åtter ===


== Kvinner ==


=== Singelsculler ===


=== Dobbeltsculler ===


=== Toer uten styrmann ===


=== Dobbeltfirer ===


=== Firer uten styrmann ===


=== Åtter ===
Ingeborg Eliassen (1953– )

Ingeborg Eliassen (født 26. juli 1953 i Ballangen) er en norsk forfatter, dramatiker og kursholder i kreativ skriving.  
Allerede i 1975 fikk hun antatt dikt i Nordnorsk Forfatterlags antologi Nordfra 1975. Hun var også representert i Nordnorsk Magasins antologi Ei heil vøa i 1982. Eliassen er utdannet agronom og har arbeidet to år for Fredskorpset i Tanzania. 


== Bibliografi ==


=== Barnebøker ===
2018 Du tror det ikke før du får se det Cappelen Damm Forlag
2016 Snarveien Cappelen Damm Forlag
2007 Ein vakker dag Orkana forlag
1979 Berre ei lita ert Det Norske Samlaget


=== Bøker ===
2010 To skodespel Andre Akt forlag


=== Dramatikk ===
2020 I Boks (ny versjon av Gammel (2004), Nesodden, produsent Andre Akt
2017 Sirkus Lykke, helaftens familieteater
2013 Crème de la crème, Norsk dramatikkfestival
2012 Jatakk, monolog, NRK Radioteatret
2009 Jatakk, monolog, Ådissjen Transit
2008 Hvem var Eugene Ejike Obiora Nordic Black Theatre
2007 Til Noreg der kjærleik ventar, Det Norske Teater
2005 Hvis æ hadde ei mor, musikkdramatikk, Propellen/Trøndelag teater
2004 Sår, enakter, versjon II, Propellen/Trondheim Kunstmuseum
2004 Gammel, forestilling/utstilling Propellen/Trondheim Kunstmuseum
2003 Sår, enakter, versjon I, Propellen/Trøndelag Teater
2000 To søstre, nypremiere, Sogn og Fjordane Teater, Førde
1999 Two sisters, translated by K Stewart Kreisman, England
1998 Dramatisering av Katitzi, Teater Fusentast, Trondheim
1995 To søstre, Totalteatret/Hålogaland Teater, Tromsø
1992 Ingen ting å være redd for, Trøndelag Teater, Trondheim
1987 Ildstålet (medforfatter) BUL Nidaros, Trondheim
1985 Stemora, bestemora og myrsnipa, Vikateaterfestivalen, Oslo
1985 Englebarn og jævelunga (medforfatter) Hålogaland Teater, Tromsø
1985 Blusesøm, monolog, Hålogaland Teater/FINN, Tromsø, Harstad
1981 Ka tru vest raset kjem, hørespill NRK Troms


== Kilder ==
Presentasjon av Ingeborg Eliassen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Ingeborg Eliassens hjemmeside
Ingeborg Eliassen hos Norske Dramatikeres Forbund
Gard Folkvord

Gard Per Arne Folkvord (født 10. januar 1969 i Voss) er en norsk politiker fra Arbeiderpartiet. Folkvord var vararepresentant til Stortinget i tre perioder fra 1993 til 2005. Han møtte fast fra 1996 til 1997 og fra 2000 til 2001 for henholdsvis Ranveig Frøiland og Grete Knudsen da de var statsråder henholdsvis i regjeringen Jagland og Stoltenberg.Folkvord satt i formannskapet i Odda kommune i Hordaland fra 1991 til 2003 og han var ordfører  fra 2007 til 2011. Ved kommunevalget 2011 mistet Arbeiderpartiet et mandat og Gard Folkvord mistet ordførervervet etter at partiet Rødt inngikk et valgteknisk samarbeid med Høyre, NyeOdda, Venstre og Senterpartiet. Etter valgnederlaget uttalte Folkvord til pressen at han var klar til å gå tilbake til sin tidligere jobb ved røsteanlegget på «Zinken».  Fra 2015 er han hovedtillitsvalgt ved Boliden Odda (Zinken).Folkvord er fagutdannet som prosessoperatør i elektrokjemisk industri.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Gard Folkvord hos Stortinget 
(no) Gard Folkvord hos Norsk senter for forskningsdata