jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tors perlemorvinge

Tors perlemorvinge (Boloria thore) er en sommerfugl som tilhører gruppen perlemorvinger (Argynnini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er oppkalt guden Tor, og er en av flere nordlige perlemorvinger som har fått navn etter norrøne guddommer.
Den er middels stor og ganske slank og kan skilles fra nærtstående arter på kroppsbygningen, på at forvingene er bredt avrundet i spissen, og på at de mørke flekkene ikke er svarte, men brunlige. Mønsteret på bakvingenes underside er lite markert, nærmest utvisket. Tors perlemorvinge flyr stort sett i høystaude-bjørkeskog med innslag av skogstorkenebb (Geranium sylvestris), som sommerfuglen gjerne besøker blomstene på. Den forekommer i Norge i bjørkebeltet fra Dovrefjell og nordover, vanligst i nord. Larven lever på fioler.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) Tors perlemorvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Tors perlemorvinge hos Artsdatabanken 
(sv) Tors perlemorvinge hos Dyntaxa 
(en) Tors perlemorvinge hos Fauna Europaea 
(en) Tors perlemorvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Boloria thore – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Boloria thore – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Boloria thore – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Nettsiden Norges sommerfugler
Asahi-ku

Asahi-ku er en bydel i Osaka. Den ligger nordøst i byen, nær grensa til satellittbyen Moriguchi. Asahi-ku er delt inn i en rekke områder: Shimizu, Morishoji, Omiya, Nakamiya, Takadono, Akagawa, Ikue, Shinmori, Senbayashi, Taishibashi, og Imaichi. Elva Yodogawa renner gjennom bydelen. 


== Eksterne lenker ==
Bydelens engelske side
Friggs perlemorvinge

Friggs perlemorvinge (Boloria frigga) er en sommerfugl som tilhører gruppen perlemorvinger (Argynnini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er oppkalt etter gudinnen Frigg, og er en av flere nordlige perlemorvinger som har fått navn etter norrøne guddommer.


== Utseende ==
Friggs perlemorvinge tilhører en gruppe av nærtbeslektede, ganske like, nordlige arter i slekten Boloria. Den er den største norske arten i denne gruppen med et vingespenn på 39 – 48 mm, men overlapper med flere av de andre artene i størrelse. Den kan kjennes på mønsteret på bakvingenes underside: den innerste halvdelen er gulbrun med et bredt, bølgete, brunkantet blekt bånd. Fargene i den ytterste halvdelen er bleke og "utviskede" og mønsteret er ganske utydelig.


== Levevis ==
Larven lever på molte (Rubus chaemamorus), og sommerfuglen flyr på myrer. På det indre Østlandet finnes den bare fra 400 meter over havet oppover, i Nord-Norge flyr den også i lavlandet.


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) friggs perlemorvinge i Encyclopedia of Life 
(en) friggs perlemorvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) friggs perlemorvinge hos Artsdatabanken 
(sv) friggs perlemorvinge hos Dyntaxa 
(en) friggs perlemorvinge hos Fauna Europaea 
(en) friggs perlemorvinge hos ITIS 
(en) friggs perlemorvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Boloria frigga – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Boloria frigga – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Nettsiden Norges sommerfugler
Polarperlemorvinge

Polarperlemorvinge (Boloria polaris) er en sommerfugl som tilhører gruppen perlemorvinger (Argynnini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den tilhører en gruppe av ganske likt utseende, nordlige arter som best kan skilles på mønsteret på bakvingenes underside. I Norge er den bare funnet i Troms og Finnmark.


== Utseende ==
Tilhører gruppen av middelsstore Boloria-arter. Bakvingenes underside er spraglete med et stort innslag av rødbrunt. Et viktig kjennetegn er at de perlemorfargede flekkene langs kanten er T-formede.


== Levevis ==
Polarperlemorvingen flyr rundt fjelltopper opptil 1000 moh i Troms, men kan finnes ned til havnivå i Finnmark. Den er vanligvis fåtallig. Man kjenner ikke næringsplanten med sikkerhet, men egglegging har blitt observert på kantlyng (Cassiope tetragona). De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli.


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) polarperlemorvinge i Encyclopedia of Life 
(en) polarperlemorvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) polarperlemorvinge hos Artsdatabanken 
(sv) polarperlemorvinge hos Dyntaxa 
(en) polarperlemorvinge hos Fauna Europaea 
(en) polarperlemorvinge hos ITIS 
(en) polarperlemorvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Boloria polaris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Boloria polaris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Nettsiden Norges sommerfugler
Dvergperlemorvinge

Dvergperlemorvinge (Boloria improba) er en sommerfugl som tilhører gruppen perlemorvinger (Argynnini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). I motsetning til de fleste artene i slekten Boloria er den lett å kjenne igjen da den er svært liten og vingenes bunnfarge er brun, ikke oransje. Denne nordlige arten er meget sjelden i Norge og har bare blitt påtruffet noen få ganger i fjellet i indre Troms.


== Utseende ==
En ganske liten sommerfugl (vingespenn 27 – 36 mm), Norges minste perlemorvinge. Vingene er blekt brune, mønsteret virker utvisket. Vingene er uvanlig små sammenlignet med kroppen.

		


== Levevis ==
Larvene lever på harerug (Bistorta vivipara), kanskje også på andre planter. De voksne sommerfuglene er på vingene i juli, men flyr ikke langt. Flukten er svirrende, med raske vingeslag. I Norge er arten funnet på platåer med mange småbekker med smeltevann, mellom 700 – 900 moh i indre Troms.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) dvergperlemorvinge i Encyclopedia of Life 
(en) dvergperlemorvinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) dvergperlemorvinge hos Artsdatabanken 
(sv) dvergperlemorvinge hos Dyntaxa 
(en) dvergperlemorvinge hos Fauna Europaea 
(en) dvergperlemorvinge hos ITIS 
(en) dvergperlemorvinge hos NCBI 
(en) Kategori:Boloria improba – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Boloria improba – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Boloria improba – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Nettsiden Norges sommerfugler
Fylkesvei 187 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 187 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 187 (Nordland)
Fylkesvei 187 (Oppland)
Kirsebærsommerfugl

Kirsebærsommerfugl (Nymphalis polychloros) er en sommerfugl som tilhører den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den ser nærmest ut som en større og blekere utgave av den vanlige neslesommerfuglen (Aglais urticae). Kirsebærsommerfuglen kan vandre en del, og selv om det foreligger en del eldre funn, mest fra Sørlandet, er det uklart om denne arten noen gang har dannet varige bestander i Norge. Den finnes neppe i landet i dag.


== Utseende ==
En middelsstor til ganske stor (vingespenn 45 – 64 mm) sommerfugl med 
store, brede vinger. Kroppen her kort og kraftig, kledt med lange, oppstående hår. Antennene er rundt halvparten så lange som forvingene. Vingenes grunnfarge er brungul, med svarte flekker. Ytterkanten er flikete, utenfra og inn med lyse hårfrynser, en mørk kant og en bord av blå, halvmåneformede flekker. Ved forvingens fremkant er det to store, svarte, firkantede flekker, og midt i vingen tre runde, svarte flekker. Bakvingen er mørkebrun ved roten, kledt med lange hår. Det er en stor, svart flekk nær fremkanten. Vingenes underside er brunspraglete. Larven er svart med lange, forgrenede, gule torner. Den har en gul sidestripe og en gul stripe over hver fot.
Den kan meget lett forveksles med Hvit c, ofte er eneste synlige forskjell på oversidn at kirsebærsommerfuglen har en blå eller blåskimret vingerand ytterst langs vingen, mens Hvit c har en tilsvarende gul eller gulbrun.

		


== Levevis ==
Sommerfuglen flyr i varme skogbryn og lysninger i skogen med løvtrær. Larvene lever selskapelig på løvtrær, særlig alm, men også blant andre kirsebær og eple. Sommerfuglene flyr i juli – august, men de er lite aktive i denne tiden. Der overvintrer som voksne i vedstabler, hule trær, uthus eller lignende og flyr igjen i mars – april for å legge egg. De kommer gjerne til sevje som flyter fra sår i trær eller stubber fra nyfelte trær.


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) kirsebærsommerfugl i Encyclopedia of Life 
(en) kirsebærsommerfugl i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kirsebærsommerfugl hos Artsdatabanken 
(sv) kirsebærsommerfugl hos Dyntaxa 
(en) kirsebærsommerfugl hos Fauna Europaea 
(en) kirsebærsommerfugl hos NCBI 
(en) Kategori:Nymphalis polychloros – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Nymphalis polychloros – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nymphalis polychloros – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler
Post mortem (bok)

Post mortem er en kriminalroman skrevet i 1990 av Patricia Cornwell. Boken ble oversatt til norsk av Per Kristian Gudmundsen, og kom ut på Gyldendal forlag i 2007.
Post mortem er latinsk, og betyr «etter døden». Boka er forfatterens debutbok og den første romanen om Kay Scarpetta.


== Handling ==
Romanen åpner når Dr. Kay Scarpetta, leder for Commonwealth of Virginia, mottar en samtale fra etterforsker Pete Marino, en etterforsker ved Richmond-politiet som Scarpetta har et anspent samarbeid med. Scarpetta møter ham på et åsted for en kvinnes grufulle kvelning, det siste mordet i en rekke uløste drap i Richmond. Morderen etterlater seg noen få ledetråder: Blant dem en flytende såpe som morderen brukte til å vaske hendene med, spor av sæd - og i nærheten av det siste drapet, en uvanlig lukt.
Scarpetta og Marino samarbeider med en FBI-agent Benton Wesley for å oppdage gjerningspersonen. Innledende bevis ser først ut til å peke på det fjerde offerets mann, men Scarpetta mistenker noe annet til tross for Marinos insistering. I tillegg må Scarpetta takle sin 10 år gamle niese, Lucy, samt et usikkert romantisk forhold til en lokal advokat. I løpet av etterforskningen ser det ut til at en rekke lekkasjer til nyhetene angående drapene kommer fra en kilde fra legenes kontor.
Lekkasjene truer også Dr. Scarpettas posisjon, etter at hun blir tvunget til å innrømme at databasen ved kontoret hennes er kompromittert. I den tro at morderen liker medie-oppmerksomhet, håper de å provosere egoet hans. Wesley, Scarpetta og en lokal nyhetsreporter Abby Turnbull (hvis søster var det femte drapsofferet) planlegger å publisere en historie som antyder at drapsmannen har en særegen kroppslukt på grunn av en sjelden metabolsk sykdom, noe som innebærer at drapsmannen kan være mentalt forstyrret. Samtidig forsøker etterforskerne å finne en spesiell kobling mellom de fem drapene, og Scarpetta oppdager at alle de fem ofrene nylig hadde kontaktet nødetatene.


== Eksterne lenker ==
Engelsk studieguide til romanen
Terje Stemland: Endelig kom Patricia Cornwells gode start på norsk Anmeldelse i Aftenposten 3. oktober 2007
Fylkesvei 7300

Fylkesvei 7300 går mellom Hovsvågen på Løkta og Bjørn på Dønna i Dønna kommune. Veiens lengde er 6,3 km uten fergestrekningen.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 192.


== Kommuner og knutepunkter ==

 DønnaHovsveien 

Kopardalsveien 

 Alstahaug


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7300
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 7272

Fylkesvei 7272 går mellom Husvika og Mosjøen i Vefsn kommune.
Traséer: Baustein – Mosjøen fergekai (0,6 km), Hundåla – Husvika (21,0 km). Fergestrekningen mellom Dagsvik og Mosjøen er 28,2 km lang.Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 146.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Leirfjord

 Vefsn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7272
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Sandvedparken

Sandvedparken er et ca. 800 m langt parkanlegg i Sandnes. Parken er delen av parkdraget Gandsparkene som krysser Sandved bydel.
Sandvedparken ligger på gårdsnummer 42 Sandved. Sandved hagebruksskole anla parken på sin eiendom tidlig på 1900-tallet. Kommunen har leid parken fra 1932, men er nå eier.Elven Storåna som tidligere het Gandeelven renner gjennom parken. Gandeelven ble beskrevet allerede i 1745 da amtmann Bendix Christian de Fine sendte rapporten om Stavanger Amptes udførlige Beskrivelse til kongen i København.
I 1996 ble parken kåret til Årets grønne park av Norske Anleggsgartnere.


== Referanser ==


== Kilder ==
Stavanger travel
Sandnes kommune
Iduns rutevinge

Iduns rutevinge (Euphydryas iduna) er en sommerfugl som tilhører den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er den eneste representanten for slekten Euphydryas i Norge, og finnes her bare i de tre nordligste fylkene.


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 30–42 mm) sommerfugl med temmelig smale vinger. Vingene har vekslende grå, hvite og rødoransje tverrbånd (ca. tre av hvert), noe som skiller den fra alle andre norske dagsommerfugler. Larven er svart med korte, svarte torner og hvite prikker.

		


== Levevis ==
Larvene lever på svarttopp (Bartsia alpina), kanskje også på veronika-arter (Veronica spp.) og tyttebær (Vaccinium vitis-idaea). I Norge forekommer arten, stort sett uvanlig, fra Saltdal i Nordland til Porsanger i Finnmark.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) iduns rutevinge i Encyclopedia of Life 
(en) iduns rutevinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) iduns rutevinge hos Artsdatabanken 
(sv) iduns rutevinge hos Dyntaxa 
(en) iduns rutevinge hos Fauna Europaea 
(en) iduns rutevinge hos NCBI 
(en) Kategori:Euphydryas iduna – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Euphydryas iduna – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler
Mørk rutevinge

Mørk rutevinge (Melitaea diamina) er en sommerfugl som tilhører den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er den mørkeste nordiske rutevingen, sjokoladebrun med små, gule flekker.


== Utseende ==
En liten til middelsstor (vingespenn 32 – 38 mm) sommerfugl, sjokoladebrun med små, lyse flekker, som varierer i farge fra kremhvite til okergule.

		
		
		


== Levevis ==
Larvene lever selskapelig på vendelrot (Valeriana). Arten forekommer nord til Valldal i Møre og Romsdal i Norge, men er lokal og sjelden og mangler trolig helt i store områder.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) mørk rutevinge i Encyclopedia of Life 
(en) mørk rutevinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) mørk rutevinge hos Artsdatabanken 
(sv) mørk rutevinge hos Dyntaxa 
(en) mørk rutevinge hos Fauna Europaea 
(en) mørk rutevinge hos NCBI 
(en) Kategori:Melitaea diamina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Melitaea diamina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler
Tanemsborgen

Tanemsborgen er rester etter en bygdeborg i Tanemsåsen i Trondheim kommune. Rester av muren går rundt hele toppen av Tanemsåsen. Arkeologiske undersøkelser antyder at borgen er satt opp ca. 500 år før Kristus, slutten av bronsealderen eller starten av den eldre jernalderen.
Det finnes få sikre svar på hvorfor og av hvem borgen er bygd, men man går ut fra at bygdeborgen ble bygd som forsvarsverk mot angripere utenfra. Det antas at det oppå muren som går rundt åsen var en palisade. Det er stor usikkerhet knyttet til både denne borgen og liknende funn av bygdeborger andre steder i Norge. Innenfor det som en gang var muren er det også en liten vanndam. Det har vært mistanker om at dette var et oppkomme, men tidligere grunneier har påtatt seg ansvar for utgravingen av dammen.En tilsvarende bygdeborg fra samme epoke finnes på Korpdalsberget i Sparbu i Nord-Trøndelag.På toppen av Tanemsborgen så er det nå blitt tilrette lagt for å sitte og slappe av litt etter en fin tur. Noen snille frivillige har satt opp benker, og utsikten er ordnet slik at det skal være ekstra fint.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Tanem – borger og samfunn i førromersk jernalder -se side 39
«Tanemsborgen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Marimjellerutevinge

Marimjellerutevinge (Melitaea athalia) er en sommerfugl som tilhører den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Vingespennet er på 32 til 42 millimeter. Den holder til i gressmark, kultur- og hedeområder, og i lett skogsterreng.Den er den eneste av de fire norske artene av rutevinger (Melitaeini) som ikke er sjelden. 


== Underart ==
M. a. athalia
M. a. norvegica Aurivillius 1888
M. a. celadussa Frühstorfer 1910
M. a. dictynnoides (Hormuzaki 1898)
M. a. lucifuga (Fruhstorfer 1917)
M. a. reticulata Higgins 1955
M. a. baikalensis (Bremer 1961)
M. a. hyperborea Dubatolov 1997Melitaea athalia athalia
		
		
		

Melitaea athalia celadussa
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) marimjellerutevinge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) marimjellerutevinge hos Artsdatabanken 
(sv) marimjellerutevinge hos Dyntaxa 
(en) marimjellerutevinge hos Fauna Europaea 
(en) Kategori:Melitaea athalia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Melitaea athalia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melitaea athalia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norges sommerfugler
Galle (biologi)

Galle i botanisk betydning er deformasjoner på planter, ofte formet som en oppsvulming av en plantedel, f.eks. på en knopp eller et blad. Dette kan være forårsaket av mekanisk eller kjemisk påvirkning, og den som lager gallen kan være insekter, midder, rundormer, bakterier eller sopper.
Italovestlige språk

Italovestlige språk er den største undergruppa av romanske språk. Den består av 38 språk fordelt på to grupper: Italodalmatiske språk og vestlige italovestlige språk.


== Undergrupper ==


=== Italovestlige språk ===
Toskansk, napolitansk, sisiliansk, korsikansk, istriotisk og dalmatisk (utdødd). Standardspråket italiensk tilhører denne gruppa, ettersom det er en variant av toskansk.


=== Vestlige italovestlige språk ===
Pyrineisk-mozarabiske språk: Aragonesisk og mozarabisk
Galloiberiske språk: Spansk, Portugisisk, galisisk, ladinsk, katalansk, Öil-språk (deriblant fransk) og flere andre språk i Frankrike
Galloitaliske språk: Piedmontesisk, ligurisk, vestlig lombard, østlig lombard og emiliano-romagnolo
Veneto-språk: Veneto og istro-veneto
Retoromanske språk: Retoromansk, ladin og marilenghe


== Eksterne lenker ==
Italovestlige språk hos Ethnologue