jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tour Down Under 2008

Tour Down Under 2008 var den 10. utgaven av etapperittet Tour Down Under, som for første gang var en del av UCI ProTour. Det ble arrangert i området rundt Adelaide i Australia i perioden 22. – 27. januar 2008. Tyske André Greipel fra Team High Road tok sammenlagtseieren og vant fire av de seks etappene.


== Etapper ==


=== 1. etappe: Mawson Lakes–Angaston, 129 km ===
22-01-2008


=== 2. etappe: Stirling - Hahndorf, 148 km ===
23-01-2008


=== 3. etappe: Unley – Victor Harbor, 139 km ===
24-01-2008


=== 4. etappe: Mannum - Strathalbyn, 134 km ===
25-01-2008


=== 5. etappe: Willunga - Willunga, 147 km ===
26-01-2008


=== 6. etappe: Adelaide East End Circuit, 88 km ===
27-01-2008


== Resultater ==


=== Sammenlagt ===


=== Klatrekonkurransen ===


=== Poengkonkurransen ===


=== Ungdomskonkurransen ===


=== Lagkonkurransen ===


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Tour Down Under 2008 - ProCyclingStats 
Tour Down Under 2008 CyclingFever Racespecial
Rising Force

Rising Force er solo-debutalbumet til den svenske gitaristen Yngwie Malmsteen. 
Albumet ble utgitt i 1984. Det fikk Guitar Player Magazines pris for «Best Rock Album», og var også nominert for Grammy Award for «Best Rock Instrumental». Albumet nådde 60.-plass på Billboard 200 i USA.


== Sporliste ==
Alle låtene er skrevet av Malmsteen.

«Black Star» – 4:53
«Far Beyond The Sun» – 5:52
«Now Your Ships Are Burned» – 4:11
«Evil Eye» – 5:14
«Icarus' Dream Suite Op. 4» – 8:33
«As Above, So Below» – 4:39
«Little Savage» – 5:22
«Farewell» – 0:49


== Personell ==
Yngwie Malmsteen – Gitar & Bassgitar
Jens Johansson – Keyboard & Piano
Jeff Scott Soto – Vokal
Barrimore Barlow – Slagverk


== Eksterne lenker ==
(en) Rising Force på Discogs 
(en) Rising Force på MusicBrainz 
(en) Rising Force på Spotify 
(en) Rising Force på AllMusic
Samir Nasri

Samir Nasri (Arabisk:سمير ناصري; )født 26. juni 1987) er en fransk tidligere fotballspiller.Han er av algerisk opphav.
Hans karriere i den franske toppdivisjonen startet i 04/05-sesongen for Marseille, bare 17 år gammel. Han startet hele 13 kamper, og kom inn som innbytter i 11 kamper, og scoret ett mål. Senere etablerte han seg på førstelaget, og spilte 121 seriekamper for Marseille. Han er kjent for sin gode teknikk, og eminente pasningsfot.11. juli 2008 ble han klar for Arsenal, i en overgang antatt verdt 12 millioner pund.Sommeren 2011 ble han solgt til Manchester City for 25 millioner pund etter at han i en lang periode hadde ønsket seg vekk fra Arsenal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Samir Nasri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Samir Nasri – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Samir Nasri – FIFA 
(en) Samir Nasri – UEFA 
(fr) Samir Nasri – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Samir Nasri – LÉquipe 
(en) Samir Nasri – Transfermarkt 
(en) Samir Nasri – national-football-teams.com 
(en) Samir Nasri – WorldFootball.net 
(en) Samir Nasri – Soccerbase.com 
(en) Samir Nasri – FootballDatabase.eu
Det internasjonale astronomiåret 2009

Det internasjonale astronomiåret 2009 ble 20. desember 2007 vedtatt av FNs generalforsamling. I 2009 er det 400 år siden en av de viktigste begivenheter i vitenskapens og i menneskehetens historie: Galileo Galilei retter en kikkert mot himmelen og oppdager at Jorda bare er en av mange planeter og ikke har en spesiell plass i universet. Forslaget om et år viet astronomien ble fremmet av Galileo Galileis fødeland Italia i samarbeid med Den internasjonale astronomiske union (IAU). Forslaget ble støttet av UNESCO og av FNs generalforsamling.
Året sammenfaller med 400-årsjubileene for de første observasjoner med kikkert av Galileo Galilei, samt utgivelsen av boken Astronomia nova av Johannes Kepler.


== Astronomiåret i Norge ==
Astronomiåret i Norge ledes av Institutt for teoretisk astrofysikk ved Universitetet i Oslo, sammen med:

Norsk romsenter
Naturfagsentret
Vitensentrene
Nasjonalt senter for romrelatert opplæring
Norsk Astronomisk Selskap
Deep Sky Exploration
Det Norske Videnskaps-Akademi
Norges forskningsrådAstrofestivalen skulle opprinnelig også være en del av feiringen av astronomiåret 2009, før Oslo kommune valgte å kutte støtten til arrangementet høsten 2008.


== Se også ==
Galileo Galilei
Teleskop
Galileoskop
Astronomi


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) International Year of Astronomy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Det internasjonale astronomiåret 2009 (nasjonal node) nettside
Indirizzo di saluto del Ministro Moratti in occasione della 80ª riunione del Executive Committee della International Astronomical Union
IYA2009 Brochure
Proclamation of 2009 as International Year of Astronomy (UNESCO Executive Board)
Institutt for teoretisk astrofysikk – FN ERKLÆRER 2009 SOM DET INTERNASJONALE ASTRONOMIÅRET
Kubenskojesjøen

Kubenskojesjøen (også kalt Kubenasjøen og Kubenskijsjøen) (russisk: Кубенское озеро – Kubenskoje ozero) er en stor og grunn innsjø i Vologda oblast i Russland.
Innsjøen ligger på 109 moh, og har en utstrekning på 60 km fra nordvest til sørøst. Arealet er 648 km², uten øyer 407 km², og den gjennomsnittlige dybden er bare 3 meter. Sjøen er kjent for sine hyppige stormer og store sesongmessige variasjoner i vannivået. Den gjennomsnittlige sesongvariasjonen er 2,4 m og maksimum er 5,49 m. Sjøen er kilde for elva Sukhona.
Området rundt sjøen ble bosatt av russere på 1100-tallet, da Kamennijklosteret ble grunnlagt på en holme i sjøen. En gren av fyrstefamilien i Jaroslavl eide land i nærheten og var kjent som Kubenskijprinsene. 
Siden 1828 har innsjøen vært en del av kanalsystemet mellom Volga og Nordre Dvina. Nordre Dvina-kanalens østre endepunkt ligger i nordvestenden av sjøen. I 1917 ble en dam bygd ved Sukhonas utløp, og sjøen ble med det et reservoar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lake Kubenskoye – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kryssermissil

Et kryssermissil (krysserrakett) er et styrt missil som bringer med seg en eksplosiv last. Det er en flygende bombe med vinger som gir løft, et fremdriftssystem, ofte en jetmotor og et styresystem som bringer den til målet. Kryssermissiler er laget for å frakte med seg et konvensjonelt eller kjernefysisk stridshode. De kan fly flere hundre kilometer med overlydsfart eller høy subsonisk hastighet i ikke-ballistiske baner. Styresystemene kan ofte navigere ved hjelp av terrengprofiler som muliggjør flyving i svært lav høyde slik at missilet unngår å bli oppdaget av radar. Eksempler på kryssermissiler er amerikanske BGM-109 Tomahawk og indo-russiske BrahMos.


== Referanser ==
Goh Kun

Goh Kun (født 2. januar 1938 i Seoul) er en sørkoreansk politiker. Han var statsminister fra 1997 til 1998 og fra 2003 til 2004. Han fungerte også som sørkoreansk president fra 12. mars til 14. mai 2004 som en følge av riksrettssaken mot president Roh Moo-hyun.
Han var statsråd flere ganger på 1980-tallet, utnevnt til borgermester i Seoul fra 1988 til 1990 og på nytt i 1999 og satt i den posisjonen fram til 2002, da han ble erstattet av Lee Myung-bak.
Goh gikk av som statsminister 24. mai 2004 etter å ha nektet å gjennomføre presidentens ordre om å bytte ut regjeringsmedlemmer. Han er kjent som en hardtarbeidende tjenestemann og har flere kallenavn, deriblant «Mr. Stability» knyttet til hans evne til å overleve stadige politiske endringer og omveltninger.
Goh gjorde det høsten 2007 klart at han ikke ville stille til presidentvalget i Sør-Korea i desember 2007 og at han nå hadde planer om å pensjonere seg.
Oh Se-hoon

Oh Se-hoon (født 1961 i Seoul) er en sørkoreansk jurist og konservativ politiker. 
Han var medlem av Sør-Koreas nasjonalforsamling for Gangnam-gu i perioden 2000 til 2004. Han representerte Det store nasjonalpartiet. Fra 2006 til 2011 var han borgermester i Seoul. Han har senere stilt som kandidat til nasjonalforsamlingen igjen, men ikke blitt valgt. I 2021 ble han på nytt valgt til borgermester i Seoul. Han representerer Folkemaktspartiet, som har etterfulgt Det store nasjonalpartiet.
Han har utdannelse i rettsvitenskap fra Korea-universitetet, og har bakgrunn som advokat.


== Referanser ==
Liste over Seouls borgermestre

Seouls borgermester leder Seouls politiske arbeid. Seoul er Sør-Koreas hovedstad og landets største by og posisjonen anses som en av de viktigste og mest innlytelsesrike politiske posisjoner i landet. Flere av borgermestrene har blitt statsråder, mens to, Yun Bo-seon og Lee Myung-bak har blitt president.
Med unntak av Kim Sang-don ble alle utpekt til stillingen fram til 1995, da det ble innført direktevalg til borgermester i Seoul.
1.  Kim Hyong-min 28. september 1946 – 15. desember 1948
2.  Yun Bo-seon 15. desember 1948 – 6. juni 1949
3.  Lee Ki-bung 6. juni 1949 – 8. mai 1951
4.  Kim Taeson 27. juni 1951 – 6. juli 1956
5.  Goh Chaebong 6. juli 1956 – 14. desember 1957
6.  Huh Jong 14. desember 1957 – 12. juni 1959
7.  Im Hung-sun 12. juni 1959 – 30. april 1960
8.  Chang Ki-yong 2. mai 1960 – 30. juni 1960
9.  Kim Sang-don 30. desember 1960 – 16. mai 1961 (valgt)
10. Yoon Tae-il 21. mai 1961 – 16. desember 1963
11. Yun Chi-yeong 17. desember 1963 – 30. mars 1966
12. Kim Hyon-ok  31. mars 1966 – 16. april 1970
13. Yang Taek-shik  16. april 1970 – 2. september 1974
14. Kuh Cha-chun 2. september 1974 – 22. desember 1978
15. Chong Sang-chon  22. desember 1978 – 2. september 1980
16. Park Yong-su 2. september 1980 – 28. april 1982
17. Kim Song-bae 28. april 1982 – 15. oktober 1983
18. Yom Po-hyun 15. oktober 1983 – 30. desember 1987
19. Kim Yong-rae 30. desember 1987 – 5. desember 1988
20. Goh Kun 5. desember 1988 – 27. desember 1990
21. Park Se-jik 27. desember 1990 – 19. februar 1991
22. Lee Hae-won 19. februar 1991 – 26. juni 1992
23. Lee Sang-bae 26. juni 1992 – 26. februar 1993
24. Kim Sang-chol 26. februar 1993 – 4. mars 1993
25. Lee Won-jong 8. mars 1993 – 21. oktober 1994
26. Woo Myung-gyu 22. oktober 1994 – 3. november 1994
27. Choi Pyong-yol 3. november 1994 – 30. juni 1995I 1995 ble det innført direktevalg på Seouls borgermester:

28. Cho Soon 1. juli 1995 – 10. september 1997
29. Kang Deok-ki 10. september 1997 – 30. juni 1998
30. Goh Kun 1. juli 1998 – 30. juni 2002
31. Lee Myung-bak 1. juli 2002 – 30. juni 2006
32. Oh Se-hoon 1. juli 2006 – 26. august 2011
Kwon Young-kyu 27. august 2011 – 26. oktober 2011 (fungerende)
33. Park Won-soon 27. oktober 2011 – 9. juli 2020


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Seoul bys nettsted
Seouls borgermesters kontor
Sudans delstater

Sudan består av 18 delstater eller provinser (wilāyat). Den største av dem, Ash Shamaliyah har et areal på 348 765 km² og en befolkning på over 833 743 (2006). Den minste av dem, Khartoum, har et areal på 22.122 km² og en befolkning på over 4.700.000 innbyggere (år 2000). Sør-Sudan ble skilt fra Sudan og ble en selvstendig stat i 2011. Sør-Sudan består av ti delstater.
Nedenfor er en liste over alle Sudans provinser med delstater ordnet etter provinsinndelingen i Anglo-egyptisk Sudan. Nummer henviser til kartet.

Innenfor det tidligere Sultanatet Sannar (også kjent som Det blå sultanatet)
Al Jazirah (ولاية الجزيرة, Al Ǧazīra)(9)
An-Nil al-Azraq (النيل الأزرق, an-Nīl al-ʾAzraq ; Den blå Nilen) (5)
Sennar (سنار, Sannār) (14)
Den hvite Nilen (النيل الأبيض‎‎ An Nīl al Ābyaḍ) (10)Darfur (etter fredsavtalen for Darfur av 2006 var det også et regional styre for Darfur til 2016)
Sentral-Dafur (ولاية وسط دارفور, Wasaṭ Dārfūr) (16)
Øst-Darfur (ولاية شرق دارفور, Šarq Dārfūr; Sharq Darfur) 17
Nord-Darfur  (ولاية شمال دارفور, Šamāl Dārfūr; Shamal Darfor) (6)
Sør-Darfur (ولاية جنوب دارفور, Ǧanūb Dārfūr; Janob Darfor) (7)
Vest-Darfur (ولاية غرب دارفور Ḡarb Dārfūr; Gharb Darfor) (15)Det østlige Sudan
Kassala (كسلا, Ash Sharqiyah) (4)
Al Qadarif (القضارف‎‎ Al Qaḍārif) (13)
Al Bahr al Ahmar (البحر الأحمر‎‎, Al Baḥr al Aḥmar ) (12)Innenfor det historiske området Nubia
Ash Shamaliyah ( الشمالية‎‎ , Aš Šamāliya) (3)
Nahr an-Nil (ولاية نهر النيل‎‎ , Naḥr an Nīl) (11)
Khartoum (ولاية الخرطوم‎‎ , al-Ḫarṭūm; al-Khartum) (1)I den tidligere Kurdufan-provinsen (كردفان‎‎ Kurdufān)
Nord-Kurdufan (شمال كردفان‎‎ Šamāl Kurdufān; Shamal Kurdufan) (2)
Sør-Kurdufan (جنوب كردفان‎‎ Ğanūb Kurdufān; Janub Kurdufan) (8)
Vest-Kurdufan (غرب كردفان‎‎; Gharb Kurdufan) (18) - avviklet i 2005, gjenopprett i 2013


== Referanser ==
Olaf Ansgar Engen

Olaf Ansgar Engen, også kalt «Laffen» (født 1929 på Gamlehaugen Finstadbru, død 16. november 2021).
Engen er kjent for sin innsats i Finstadbru IF og Aurskog/Finstadbru SK (etter sammenslåingen i 1987), hvor han har hatt verv og vært en ildsjel i over 50 år. Han har hatt verv som, kasserer, oppmann, styremedlem og nå admistrerende leder. Fra 50-tallet og frem til sin død har han hatt oppgaver med ansvar for alle cuper arrangert av AFSK-Fotball, utleie av baner, spillerlisenser, og overganger og mer.


== Meritter ==
Æresmedlem Aurskog/Finstadbru Sportsklubb
Nikken-prisen (Tidligere kalt Årets Fotballvenn) 1994
Æresmedlem Akershus Fotballkrets,
Årets Frivillighetspris Aurskog-Høland kommune 2007
Lola

Lola er en kjæleform av det spanske kvinnenavnet Dolores som betyr «sorger» eller «smerter».


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Lola i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Lola Cardona (1936–2006), spansk skuespiller
Lola Awoyemi, norsk politiker
Tegneseriefiguren Lola Sprett fra Looney Tunes serien


== Annen bruk av navnet ==
Lola, en tysk film fra 1981 av Rainer Werner Fassbinder
«Lola», en sang av The Kinks
Lola, kodenavn på radiostasjon på Tofte, Mandal kommune, Vest-Agder, under 2. verdenskrig


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Lola
(en) Think Baby Names: Lola
Gunvor Hals

Gunvor Hals (født 16. april 1953) er en norsk programleder (NRK).
Hals har vært kanalvert på NRK siden 1983. Hun ledet Hæla’ i taket og musikkprogramserien Da Capo! sammen med Vidar Lønn-Arnesen fra 1991 til 2001. Gunvor Hals ble kåret til Årets TV-navn av Se og Hør i 1985 sammen med Jarl Goli. I tillegg til sitt virke som programleder og kanalvert hadde hun en rolle i Mot i brøstet, hvor hun spilte seg selv. Hals har også markedsført kosttilskudd i en årrekke i samarbeid med selskapene Truehope og Innerlight.
Høsten 2015 deltok Gunvor Hals i Skal vi danse på TV 2 hvor hun danset med Kai André Lillebø. De kom på 7.-plass.
Hals har vært gift med Hallvard Bakke. De giftet seg i 1986, da han var kulturminister. De ble skilt 20 år senere. De har to sønner sammen.


== TV ==
Hæla’ i taket (NRK)
Da Capo! (NRK)
Mot i brøstet (TV 2)
Skal vi danse (TV 2)


== Bokutgivelser ==
Norske kjærleiksviser (1994) – ISBN 9788252143560


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunvor Hals på Internet Movie Database 
(no) Livet som kone nr. 2
(no) Har du savnet dette fjeset?
(no) Vrient NRK-comeback for Gunvor Hals
(no) Slik taklet de Dagsrevyen-kollapsen
(no) - Vi kan med en kort henvisning flytte 300 000 seere eller få nettsider til å bryte sammen
(no) Her er årets «Skal vi danse»-deltakere
(no) Derfor sa Gunvor Hals ja til TV 2
(no) Disse skal danse sammen
(no) Gunvor Hals og Kai André Lillebø danser i Skal vi danse
(no) Gunvor Hals og Kai André Lillebø danset rumba
(no) - Sønnen min er himmelfallen over interessen jeg får fra menn
(no) Gunvor og Kai André danser slowfox i Skal vi danse
(no) Når oslofolk ser budeier
(no) Gunvor Hals danser for sin døde mor
(no) Gunvor Hals og Kai André Lillebø danser i Skal vi danse
Triumph TR6

Triumph TR6 er en britisk bil som ble produsert i 1969–76 av Triumph Motor Company. Da den ble erstattet av den neste modellen, TR7, hadde 91 850 eksemplarer blitt bygget.
Alle TR6 hadde motorer med seks sylindre. For det amerikanske markedet ble det i likhet med forgjengeren TR250 montert doble Zenith-Stromberg forgassere i stedet for bensininnsprøytningssystemet fra Lucas som ble brukt i bilene for det europeiske markedet. Sistnevnte hadde den samme motoren som sin forgjenger TR5. Innsprøytningen bidro til at bilen ytte 150hk—noe som senere ble redusert til 125hk for at bilen skulle bli mer lettkjørt—mens utgaven laget for det amerikanske markedet beholdt sin opprinnelige effekt på 104hk. TR6 hadde en firetrinns manuell girkasse. Overdrive var tilgjengelig som ekstrautstyr for folk som ville kjøre aggressivt; og den hadde også uavhengige barfjerder, femten tommers felger, bøtteseter og avanserte instrumenter. Trommelbremser bak og skivebremser foran gav kraftig bremseeffekt. Triumph gikk etterhvert bort fra sin opprinnelige "Surrey Top" til fordel for en tradisjonell hardtop. Konstruksjonen var gammeldags med karosseriet boltet fast i rammen.
Tyske Karmann ble leid inn for formgiving av bilen. Triumph valgte Karmann fordi Michelotti var opptatt med en annen bil. Karmann fikk beskjed om å beholde understrukturen fra TR5 men gi bilen et mer tidsriktig utseende. De greide den umulige oppgaven på 14 måneder, og resultatet var imponerende. Alt var likt bortsett fra fronten og baksiden.
I likhet med to av sine forgjengere TR5 og TR250 hadde TR6 firesylindrede forgjengere: TR2, TR3, TR3A, TR4, og TR4A.
TR6 har mange klubber for entusiaster og reservedelsleverandører.
Arnold Topp

Arnold Topp (født 8. mars 1887 i Soest, antatt død 1945 et sted ved elven Oder) var en tysk kubistisk maler og lærer.
I 1910 begynte han på den kongelige kunstskolen i Düsseldorf. I 1913 ble han lærer i tegning i Brandenburg an der Havel, hvor han også bodde. Han hadde aktiv kontakt med miljøet rundt «Der Sturm» i Berlin, og fikk debututstilling der i 1915. Hans krigsinnsats under første verdenskrig endte i 1916 med at han ble såret. Han brukte sine krigsopplevelser aktivt i bildene, sammen med drømmeaktige elementer.
Etter krigen ble han anerkjent internasjonalt som ledende kubistisk maler, og stilte bilder i flere land. Han flyttet til Meseritz (nå i Polen).
Hans kunst ble ikke godt mottatt av Naziregimet som i 1937 erklærte arbeidene hans for entartete kunst.Han ble satt inn i Volkssturm under andre verdenskrig og overført til Wehrmacht i slutten av krigen. Etter trefninger langs elven Oder i 1945, mellom den røde hær og de resterende tyske troppene, var han ikke lengre å finne (Spurenlos verschwunden). Etter krigen var han i stor grad gått i glemmeboken. Hans enke fikk ham erklært død i 1961.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rainer Enders: Arnold Topp – Ein Lebensbild.
Birger Hatlebakk

Birger Hatlebakk  (født 20. august 1912 i Elnesvågen, død 27. mars 1997) var en norsk forretningsmann og politiker. Hatlebakk var en industri-gründer og grunnla bedriftene Moxy og Glamox. Som politiker var han vararepresentant på Stortinget for Venstre fra Møre og Romsdal i perioden 1969 til 1973.  Hatlebakk studerte til siv.ing. ved NTH og underviste deretter
ved Trondheim Tekniske Skole en tid (1941).  Samtidig eksperimenterte han med produksjon av variert teknologi, herunder vindmøller, koblingsbokser for elektriske anlegg, dørvridere og det som skulle bli hans viktigste bidrag, nemlig glamoxering (1948) som er elektrokjemisk overflatebehandling av aluminium.
Han startet bedriften Glamox (1950) som ble flyttet til Molde (1955), samt etablerte truckprodusenten Moxy (1974) i hjembygda.
Hatlebakk er referert til i sangen «Arne Armoen og personalsjefen» (1975) av Vømmøl Spellmannslag: Takket være strukturrasjonalisering, kapitalinvestering, indoktrinering, hatlebakkisering, sentralisering og inflasjon.


== Utmerkelser ==
Norske Ingeniørers Forenings gullmedalje for utvikling av det tekniske miljø (1993).


== Referanser ==


== Litteratur ==
John Hollen, Ved slottets port: historien om Birger Hatlebakk (1991)


== Eksterne lenker ==
(no) Birger Hatlebakk hos Stortinget 
(no) Birger Hatlebakk hos Norsk senter for forskningsdata
Ubåtprotokollen

Ubåtprotokollen var en avtale som ble underskrevet den 6. november 1936 av Storbritannia, Frankrike, USA, Italia og Japan. Avtalen omhandlet hvordan undervannsbåter skal forholde seg overfor handelsfartøyer i krig.
Det ble bestemt at alle undervannsbåter skulle følge samme internasjonale regler som overvannsfartøy. Og handelsskip kan bare senkes hvis det nekter å adlyde ordre eller hvis det gjør motstand. Når skipet er senket skal passasjerer, besetning og skipspapirer bli brakt i sikkerhet.
Tyskland og flere mindre stater skrev senere under på avtalen, men dette hindret ikke Tyskland, Italia og Japan å bryte den under den andre verdenskrig.
Ivar Ueland

Ivar Ueland (født 18. juni 1936 i Stavanger, død 16. april 2015 i Drammen) er en  norsk general i Luftforsvaret. 
Etter å ha fullført Krigsskolen i 1959 fikk Ueland flygerutdanning i Canada. Han tjenestegjorde i flere av Luftforsvarets skvadroner, før han tok Luftforsvarets stabsskole i 1978. Ueland har også gjennomgått Forsvarets høgskole i 1983.Han ble Oberst II i 1983 og sjef for Operasjons- og øvingsavdelingen ved Forsvarets overkommando.Ueland ble sjef ved Ørland hovedflystasjon i 1985. Han ble generalmajor og kommandør for luftstridskreftene i Nord-Norge i 1990, og sjef for Luftforsvarets Forsyningskommando fra 1993 til 1996. Han har også vært operasjonsgruppesjef ved Bardufoss flystasjon og sjef for Luftforsvarets stasjon Gråkallen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Fra flyvningens vugge til teknologisk senter–Kjeller flyplass gjennom 100 år. (Red: S. Modalsli. FLO Kjeller 2012)
Elsebeth Egholm

Elsebeth Egholm (født  17. september 1960 i Nyborg, Danmark) er en dansk forfatter.
Egholm studerte i ett år musikkvitenskap ved Aarhus Universitet, og var deretter i fire år ved Det Jyske Musikkonservatorium med hovedfag klaver. I 1985 begynte hun ved Danmarks Journalisthøjskole. Hun arbeidet i perioden 1989–92 i Berlingske. I 1992 flyttet Egholm til Malta, og etablerte seg som frilansskribent. Siden 1994 har hun bodd delvis i Århus og delvis på en maltesisk øy. I 1999 debuterte hun med romanen De frie kvinders klub.
Fra 2002 har Egholm utgitt en serie kriminalromaner med journalisten Dicte Svendsen i hovedrollen, begynnende med Skjulte feil og mangler.
Elsebeth Egeholm var gift med den britiske thrillerforfatteren Philip Nicholson (A. J. Quinnell) inntil hans død i 2005.


== Bibliografi ==
De frie kvinders klub (1999)
Sirocco (2000)
Opium (2001)
Skjulte feil og mangler (2002)
Selvrisiko (2004)
Personskade (2005)
Nærmest pårørende (2006)
Liv og legeme (2008)
Vold og magt (2009)
Tre hundes nat (2011)
De dødes sjæles nat (2012)
Eget ansvar (2013)
Kød og blod (2014)
Dødvægt (2015)
Jeg finder dig altid (2017)
Frit fald (2019)


=== Oversettelser til norsk ===


== Filmografi ==
Den som dræber, krimserie, (manusforfatter), 2011


== Priser og utmerkelser ==
Bogklubben "12 bøgers" litteraturpris, delt med Carsten Jensen (2000)
Årets Æreshåndværker i Østjylland (2015)
Harald Mogensen-prisen, for Jeg finder dig altid (2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Elsebeth Egholm på bibliografi.dk
(en) Elsebeth Egholm på Internet Movie Database 
(da) Elsebeth Egholm på danskefilm.dk 
(da) Offisielt nettsted 
«Elsebeth Egholm» (dansk). Litteratursiden.dk. Besøkt 17. mars 2020.
Catharina Kjellberg

Catharina Kjellberg (født 1945 i Göteborg, Sverige) er en svensk forfatter.
Kjellberg debuterte i 1998 med Inte att leka med, den første boken i en serie kriminalromaner med privatdetektiven Roberta Löfström i hovdrollen.


== Bibliografi ==
Inte att leka med (1998)
Farligt förtal (1999)
Mördande makt (2000)
Under ytan (2001)
Patriarkens dotter (2002)
Dödförklarad (2003)
Tala aldrig om det (2004)
Sökes för delgivning (2005)
Pappas flicka (2006)
Dödens ö (2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Catharina Kjellberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ole Graversen

Ole Graversen (født 1965) er en norsk bilsportutøver. Han ble nordisk mester i Formula Offroad tre år på rad fra 2003 til 2005. Han ble også norsk mester i Formula Offroad 2005 og 2009Vinner av Bad Boys klassen, Østlands cupen 2017 i Street Legal Racing  


== Referanser ==