jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Oddvar Hansen

Oddvar Ingolf Hansen (født 11. april 1921, død 31. mars 2011) var en norsk fotballspiller (back) og trener.
Hansen spilte for SK Brann, og fikk til sammen 238 kamper i perioden 1940–56. Han var tapende finalist i norgesmesterskapet i 1950. Han debuterte for landslaget i 1948, og fikk til sammen 19 A-landskamper mellom 1948 og 1954, blant annet under OL i 1952.Som trener overtok han etter briten George Ainsley i 1955.  Han fikk tre perioder:  1955–57, 1960–63 og 1965–68.  Det var i den lange perioden 1960–63 at Hansen trente Brann til gull i Hovedserien 1961–62 og 1. divisjon fotball for herrer 1963.  Selv var han, for samme klubb, norgesmester i bordtennis for single menn (1947).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oddvar Hansen – Olympedia 
(en) Oddvar Hansen – FIFA 
(en) Oddvar Hansen – Transfermarkt 
(en) Oddvar Hansen – national-football-teams.com 
(en) Oddvar Hansen – EU-Football.info 
(no) Oddvar Hansen – Norges Fotballforbund 
(en) Oddvar Hansen på Eu-Football.info
(en) Oddvar Hansen på worldfootball.net
Club sandwich

En club sandwich, også kalt clubhouse sandwich, er en sandwich med to lag pålegg mellom tre brødskiver. De skjæres vanligvis ut i trekanter, som halvdeler eller fjerdedeler av skivene, og holdes sammen med hjelp av en pinne. Pommes frites, chips, coleslaw eller potetsalat kan plasseres på eller ved siden av sandwichen. Ingredienser for en tradisjonell club sandwich er kalkun, bacon, salat, og tomater. Ost og/eller majones er vanlige tillegg til disse. Sandwichen blir oftest servert på ristet brød, men uristet brød kan også anvendes, avhengig av hva kunden og restauranten foretrekker. Bacon erstattes iblant med skinke og kalkun erstattes iblant med kylling. En bit sylteagurk og/eller garnityr som persille forekommer ofte.


== Eksterne lenker ==
(en) Club sandwich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liste over Færøyenes visestatsministre

Visestatsministeren (færøysk: varaløgmaðurin) er statsministerens faste stedfortreder i Færøyenes regjering.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over Færøyenes statsministre
Liste over Færøyenes lagmenn, historiske lagmenn i perioden 1000–1816
Universitetet i Bamako

Universitetet i Bamako var et offentlig universitet i Bamako, hovedstaden i Mali. Så lenge landet bare hadde ett offentlig universitet ble det også kalt Universitetet i Mali. 
Universitetet ble etablert ved Lov 93-060 i september 1993, men åpnet først i november 1996, og først i 2000 kom den første campus på plass. Det bestod av ni campuser i byen. Professor Ginette B. Siby var recteur. rektor på universitetet. I 2000 var det 19714 studenter og 538 lærere. Det tallet var steget til 60 000 studenter og over 600 lærere i 2007.


== Fra ett til fire universiteter ==
I 2011 besluttet myndighetene i Mali at landet skulle ha fire sideordnede universiteter, kalt med en samlebetegnelse «Universités de Bamako». Per 2017 er dette Malis statsdrevne universiteter:

Université de Bamako
Université des sciences juridiques et politiques de Bamako (USJPB)
Université des sciences sociales et de gestion de Bamako (USGB)
Université des sciences, des techniques et des technologies de Bamako (USTTB)


== Historikk ==
I 2007 hadde Malis første universitet fem fakulteter og to institutter:
Realfag – Faculté des Sciences et Techniques, forkortet FAST
Medisin (Faculté de Medecine, de Pharmacie et d’Odento-Stamologie forkortet FMPOS)
Humanistisk (Faculté des Lettres, Langues, Arts et Sciences Humaines forkortet FLASH)
Juridisk og politisk (Faculté des Sciences Juridiques et Politiques FSJP)
Økonomi (Faculté des Sciences Economiques et de Gestion forkortet FSEG)
Institutt for ledelse (Institut Universitaire de Management forkortet IUG)
Institutt for anvendt forskning (Institut Supérieur de Formation et de Recherche Appliqué forkortet ISFRA)


== Samarbeid ==
Malis første statsdrevne universitet utviklet et pedagogisk nettverk med universiteter i andre land, særlig de som holder til i frankofone land. Et eksempel er samarbeidsprosjektet med Universitetet i Paris VIII om Open University på fem kontinenter i 2005.


== Nettadresse ==
Universitetet i Bamako hadde domenenavnet um.edu.ml


== Andre universiteter i Mali ==
Siden 2000 har den katolske kirke drevet et pan-afrikansk universitet kalt l’Université catholique de l’Afrique de l’ouest (UCAO), som har syv undervisningssteder i Vest-Afrika. Et av landene der det katolske universitetet har campus er Mali. De øvrige er Elfenbenskysten, Niger, Senegal, Togo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
geekcorps universite de bamako initiatives plan, 2005.
Fransk dokument om strukturen innen høyere utdanning i Mali (Forum Curie).
TOKTEN (Transfer of Knowledge Through Expatriate Nationals): Historien til Universitetet i Bamako/Mali.Universitetets hjemmeside
Regards Croises: France-Mali. En årlig akademisk konferanse i Bamako, arrangert med støtte av fakultetene på Université de Bamako siden 2002.
l'Université ouverte des 5 Continents à Tombouctou.
Recherches Africaines. Online versjon av den akademiske journalen til Faculté des sciences et techniques, Université de Bamako.
Ministry of Education: Mali
Linus i Svingen

Linus i Svingen er en norsk barneserie på seks episoder som gikk på NRK1 i 2004. Musikken var ved Odd Nordstoga. Den er basert på boken av Arne Svingen. Serien gikk på lørdager.Serien ble meget populær hos barn og NRK ble så fornøyd at de bestemte seg på å lage en julekalender med de samme personene. Noe som i 2006 ble til Jul i Svingen.Linus i Svingen ble i snitt sett av 166 000 barn i alderen fra tre til elleve år, i tillegg til 294 000 personer over tolv år.


== Rolleliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Linus i Svingen på Internet Movie Database 
(no) Linus i Svingen hos Filmfront 
(no) Linus i Svingen på NRK TV
BaltNet

BaltNet er et radarnettverk for luftkontroll som drives av forsvaret i de tre baltiske landene Estland, Latvia og Litauen. Nettverket ble bestemt opprettet i 1994 og har kostet over 100 millioner USD, i stor grad bekostet av USA og Norge.Den sentrale operasjonssentralen for BaltNet, Regional Airspace Surveillance Co-ordination Centre (RASCC), er plassert i Vilnius i Litauen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Estlands forsvar om BaltNet (engelsk)
Estlands forsvarsdepartement om utviklingen av BaltNet (engelsk)
Artikkel i Time, 17. november 2002 om BaltNet (engelsk) Arkivert 19. august 2007 hos Wayback Machine.
Welsh springer spaniel

Welsh springer spaniel har siden 1700-tallet eksistert på De britiske øyer, men ble først godkjent som egen rase i 1902. Opprinnelig ble rasen brukt kun som støtende jakthund, men er senere anerkjent som apporterende fuglehund. 
Welsh springer spaniel er noe mindre enn engelsk springer spaniel, men er større enn cocker spaniel. En welsh springer spaniel skal være dyp rød og hvit av farge.

Welsh springer spaniel er en mellomstor hund, hvor idealstørrelse for hannhunder er 48 cm og tisper 46 cm. Vekten ligger på ca. 20 kg. Gjennomsnittlig levealder er 12-13 år, og rasen betegnes å ha god helse med få arvelige sykdommer. Utenlands er det fortsatt nokså vanlig å se Welsh Springer Spaniel med kupert hale.


== Eksterne lenker ==
Link til NKK´s rasestandard for Welsh Springer Spaniel
Lanugo

Lanugo er korte, bløte ullhår som hos mennesker dekker store deler av kroppen fra 5. til 8.-9. fostermåned. Denne fosterpelsen forsvinner like før fødselen. Fosterpels hos mennesker kan kun forklares med evolusjon som en levning fra et hårete, felles opphav vi deler med resten av apefamilien. Hos sjimpanser vokser lanugo til voksenpels etter fødselen. Hårene dannes ved at celler i epidermis vokser ned i den underliggende dermis. Epidermisnedveksten omdannes til hårsekker hvor lanugohår vokser ut fra. For tidlig fødte barn har lanugohår ved fødselen.


== Referanser ==
Ragnar Kårhus

Ragnar Kårhus (født 31. juli 1963) er en norsk næringslivsleder. Han var leder for Group Industrial-program i Telenor-konsernet, da han 1. august 2014 tok over som SVP & CEO for Telenor Broadcast Holding & CEO for Canal Digital AS. Fra 2019 er han finansdirektør i Schibsted. 
Selskapet har en samlet omsetning på ca 6 milliarder kroner, med virksomhet i Norden, England og Belgia. Fra november 2007 til september 2011  var Kårhus administrerende direktør i Telenor Norge. Telenor Norge er Telenor-konsernets største datterselskap med en totalomsetning på ca
26 milliarder kroner.Kårhus har jobbet i Telenor-konsernet siden 2000, frem til 2007 som økonomidirektør i ulike forretningsområder i Norge og Norden. Fra 2006 var Kårhus også nestleder for Telenors nordiske forretningsområde. 
Før han kom til Telenor var han blant annet økonomidirektør ved Oslo universitetssykehus, konsernregnskapssjef og assisterende økonomidirektør i Elkem AS og finans- og senere administrerende direktør for Waterfront Shipping AS. 
Siden 2008 har Kårhus vært styremedlem og siden 2013 styreleder i Abelia, NHOs forening for kunnskaps- og teknologibedrifter.
Ragnar Kårhus er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI, og har høyere revisoreksamen fra Norges Handelshøyskole.


== Referanser ==
Jhelum (elv)

Jhelum (hindi: झेलम, kasjmiri: Vyeth, punjabi: ਜੇਹਲਮ, urdu: دریاۓ جہلم) er en elv i Pakistan og India. Elven er den største og vestligste blant de fem elvene som er å finne i Punjab. Det er en av de fem elvene som har gitt Punjab dets navn. Den er ca. 774 km lang og renner gjennom Jhelum-distriktet i Pakistan. Jhelum er en sideelv til Chenab. I Rigvedaen er elven kjent som Vitastā og grekerne fra antikken kalte den Hydaspes.


== Beskrivelse ==
Jhelum dannes fra en kilde på Verinag, lokalisert helt nederst i Pir Panjal-fjellkjeden som strekker seg i den sørøstre delen av Kashmir. Pir Panjal-fjellkjeden er en del av Himalaya. Elven renner gjennom Kashmirdalen, forbi Srinagar Srinagar og Wular-innsjøen før den går over til Pakistan fra den indisk-kontrollerte Kashmir gjennom en dyp og smal fjellkløft. Kishenganga Neelum-elven, som er den største sideelven til Jhelum, løper sammen med Jhelum ved Muzaffarabad. Det samme gjør den nest største sideelven, Kunhar. Kunhar forbinder pakistansk-kontrollerte Kashmir med resten av Pakistan ved hjelp av Kohalabroen øst for Bakote-sirkelen. Denne elven løper deretter sammen med Poonch-elven, og renner til slutt ut i reservoaret til Mangla-demningen i Mirpur-distriktet. Jhelum går inn i Punjab fra Jhelum-distriktet. Videre renner elven gjennom den flatstrakte, pakistanske Punjab, og deler regionen lokalt i to. Elven munner ut i Chenab ved Trimmu, som ligger i Jhang-distriktet. Chenab løper sammen med Sutlej og danner Panjnad-elven, som til slutt løper sammen med Indus ved Mithankot.


== Utbygging ==
En rekke konstruksjoner har blitt bygd i løpet av de siste 100 årene, blant annet for å kontrollere vannmengden og strømmen i elven. Dette har skjedd og skjer gjennom det såkalte Indus Basin-prosjektet, som er et samarbeidsprosjekt mellom India og Pakistan. Mangla-demningen ble gjort ferdig i 1967, og er blant verdens største demninger. I tillegg har det blitt bygget en del demninger i elven, blant annet for å gjøre elven dypere og for å skille ferskvann fra saltvann. Rasul-demningen og Trimmu-demningen, bygget henholdsvis i 1967 og 1939, er to eksempler på slike demninger. Gjennom Rasul-demningen strømmer det 24,000 m³ vann per sekund. Trimmu-demningen har en strøm på 18,000 m³ per sekund. Sistnevnte demning tar også imot vann fra Chenab.
I tillegg til Indus Basin-prosjektet, har det også blitt bygd noen uavhengige kanaler fra og/eller til Jhelum. Øvre Jhelumkanal går fra Mangla til Chenab-elven. Rasul-Qadirabadkanalen går fra Rasul-demningen til Chenab. Chashma-Jhelumkanalen går fra Chashma-demningen i Indus til Jhelum-elven nedenfor Rasul-demningen. Elven nyttes først og fremst til irrigasjonsformål og kraftproduksjon.
Vannet fra Jhelum er allokert til Pakistan under betingelsene av Indus vannavtale fra 1960 India arbeider med et vannkraftprosjekt på en sideelv fra Jhelum for å etablere førstebruksrett på elvevannet over Pakistan i henhold til nevnte vannavtale.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jhelum River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Pictures of the Hydaspes Arkivert 26. desember 2018 hos Wayback Machine., Livius.org
Veth Jhelum Vitasta
Child in Time

«Child in Time» er en sang fra det engelske hard rock-bandet Deep Purple, innspilt i 1969 og utgitt på bandets album Deep Purple in Rock i 1970. Sangen er skrevet av Ian Gillan, Ritchie Blackmore, Roger Glover, Jon Lord og Ian Paice og varer i 10 minutter og 18 sekunder.


== Historien bak ==
Sangen ble skrevet av bandet i 1969, og de innrømmer at sangen er kraftig inspirert av bandet It's a Beautiful Day sin sang «Bombay Calling». Riffet ble på den sangen spilt på fiolin og i et hurtigere tempo.
Gitarist Ritchie Blackmore benytter en Gibson ES-335 på denne sangen, i motsetning til Fender Stratocaster som senere ble Blackmores favorittgitar og varemerke. Et forslag om hva sangen handler om er fra et notat på originalcoveret til albumet Deep Purple in Rock: «Child in Time ... The story of a loser -- it could be you» (norsk: «Historien om en taper -- kanskje er det deg»)


== Struktur ==
«Child in Time» er som komposisjon, enkelt oppbygd med et tema/riff på tre akkorder spilt på hammondorgel. Sangen starter forsiktig og bygger seg opp med første verset som fører inn i et «refreng» som består av temaet/riffet der vokalist Ian Gillan synger riffet tre ganger med påfølgende modulering slik at den siste repetisjonen blir sunget i meget høyt stemmeleie, lik et primalskrik. En to minutter lang gitarsolo sammen med orgelet bygger opp til et crescendo. Brått er sangen tilbake til starten, og syklusen repeteres. 


== Konsertfremføringer ==
«Child in Time» ble spilt på nærmest samtlige av Deep Purples konserter i perioden fra utgivelsen i 1970 frem til Ian Gillan sluttet første gang i 1973. Sangen kom tilbake på spillelisten etter gjenforeningen i 1984 og ble igjen en av de faste sangene under konserter frem til Gillan sluttet for annen gang i 1988. Etter at Gillan kom tilbake til bandet i 1992 ble den igjen ofte spilt. Gillans sangstemme har, blant annet på grunn av hans alder, kommet i et lavere stemmeleie, og derfor har ikke sangen blitt fremført siden 2002.
Utvalg av konsertalbum med opptak av «Child in Time»:

Made in Japan
Nobody's Perfect
Live in Japan
Come Hell or High Water


== Personell ==
På originalinnspillingen fra 1970 medvirker:

Ian Gillan: vokal
Ritchie Blackmore: elektrisk gitar
Roger Glover: bass
Jon Lord: hammondorgel
Ian Paice: trommer


== Referanser ==
Liste over oppdagere

Med oppdager eller oppdagelsesreisende forstås vanligvis lederen samt andre fremtredende deltakere på en oppdagelsesreise. 
Denne listen over oppdagere (eller oppdagelsesreisende) er sortert etter etternavn. 


== A ==


== B ==


== C ==


== D ==


== E ==


== F ==


== G ==


== H ==


== I ==


== J ==


== K ==


== L ==


== M ==


== N ==


== O ==


== P ==


== Q ==


== R ==


== S ==


== T ==


== U ==


== V ==


== W ==


== Y ==


== Z ==


== Se også ==
Oppdagelsesreise
Oppdagelsestiden
Liste over oppdagelsesreiser i Norge
Bandeirantes
Conquistador
Radhanitter
Silkeveien
Krydderhandelen
Transsaharisk handel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digital bokkopi av 'De store oppdagere : fra oldtid til romalder (Schibsted, 1991)
Østersjørådet

Østersjørådet er et regionalt samarbeidsråd for landene rundt Østersjøen. Det ble grunnlagt i 1992 for å behandle ulike spørsmål som økonomi, menneske­rettigheter og spørsmål om sikkerhet med hensyn til kjerne­fysisk stråling.
Østersjørådet har elleve medlemmer: Danmark, Estland, Finland, Tyskland, Island, Latvia, Litauen, Norge, Polen, Sverige og Europakommisjonen.
Syv land har observatørstatus: Frankrike, Italia, Nederland, Slovakia, Ukraina, Storbritannia og USA.
Det høyeste nivå innenfor Østersjørådet er samling av utenriks­ministre, det skjer hvert andre år. Rådets presidentskap roterer mellom de elleve medlems­statene på årlig basis. Hvert presidentskap fastsetter et sett med spesifikke prioriteringer for å veilede rådets arbeid for presidentskapets år og varer i ett år fra 1. juli til 30. juni.
I 1998 ble det etablert et permanent sekretariat i Stockholm, i 2009 hadde sekretariatet om lag 15 fast ansatte.
Russland var medlem frem til 2022, da landet ble suspendert av de andre medlemmene som følge av Russlands invasjon av Ukraina 2022. Russland trakk seg deretter fra rådet. Mellom 2013 og 2022 ble det heller ikke holdt regulære møter i Østersjørådet på utenriksministernivå på grunn av Russlands overtakelse av ukrainsk territorium.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Østersjørådets offisielle nettsted (engelsk)
Regjeringen.no om Østersjørådet
Highway Star

«Highway Star» er en sang fra det engelske hard rock-bandet Deep Purple, innspilt i 1971 og utgitt i 1972 på bandets album Machine Head. Sangen er skrevet av Ian Gillan, Ritchie Blackmore, Roger Glover, Jon Lord og Ian Paice, og den er 6 minutter og 5 sekunder lang.


== Historien bak ==
Sangen ble skrevet i 1971 under en busstur til Portsmouth, der bandet skulle spille konsert. En journalist spurte hvordan bandet skrev sine sanger. For å vise tok Ritchie Blackmore frem gitaren sin og spilte en enkelt note som han repeterte monotont. Ian Gillan sang en improvisert tekst, og bandet finpusset straks sangen. Deep Purple fremførte den under konserten samme kveld. I september 1971 ble sangen fremført på tysk TV. Denne versjonen er inkludert på DVD-en History, Hits & Highlights '68–'76 (2009).


== Struktur ==
Sangen starter med en G-akkord som repeteres av gitaren og orgelet, med pulserende bass og trommer. Intensiteten bygges opp og Ian Gillan avslutter åpningssekvensen med et primalskrik. Den monotone rytmen og melodien til instrumentene holdes hele verset, mens Gillan sørger for melodien i sangen. Etter to vers spilles en orgelsolo, og gitarsoloen kommer etter det tredje verset. Det fjerde og siste verset er en repetisjon av vers nummer en, og sangen ender brått med et «krasj».


== Alternative versjoner ==
På 25 års-jubileumsutgivelsen fra 1997 finnes det en remix-versjon som er 6 minutter og 39 sekunder lang. Man hører først lydteknikeren Martin Birch si "two", andre tagning. Denne versjonen har en lengre intro som starter med en bassgitar akkord spilt av Roger Glover. Ritchie lager motor-lydeffeker med gitaren under soloen.


== Personell ==
Ritchie Blackmore: elektrisk gitar
Ian Gillan: vokal
Roger Glover: bass
Jon Lord: hammondorgel
Ian Paice: trommer


== Konsertfremføringer ==
«Highway Star» har blitt fremført på nærmest samtlige av bandets konserter siden utgivelsen i 1972, og var åpningsnummer under alle Mark II-konserter (1972, 1973, 1984-1988 og 1993). «Highway Star» ble også spilt av Mark III, men de konsertene åpnet med «Burn».
Utvalg av konsertalbum med opptak av «Highway Star»:

Made in Japan / Live in Japan
Mk III: The Final Concerts
Nobody's Perfect
Come Hell or High Water
Live at the Olympia '96
Total Abandon: Australia '99


== Referanser ==
Gian Francesco Malipiero

Gian Francesco Malipiero (født 18. mars 1882 i Venezia, død 1. august 1973 i Treviso) var en italiensk komponist, musikkhistoriker og musikkpedagog.
Han var barnebarn av komponisten Francesco Malipiero, og studerte med Marco Enrico Bossi. Studiene ble avbrutt og Malipiero fortsatte med studier av Claudio Monteverdi og Girolamo Frescobaldi på egen hånd. I 1904 gjenopptok han studiene med Bossi, og ble etter eksamen assistent for den blinde komponisten Antonio Smareglia. Han var professor ved konservatoriet i Parma 1921-1924. Fra 1932 var han professor ved Venice Liceo Musicale, som han ledet fra 1939 til 1952. Fra 1926 til 1942 arbeidet han med samlet utgave av Monteverdis verker. Etter 1952 arbeidet han med å utgi Vivaldis konserter.
Selv regnet han disse verkene som sine viktigste:

Pause del Silenzio, for orkester, 1917
Rispetti e Strambotti, for kammerensemble, 1920
L'Orfeide for scenen, 1918-1922, uroppført 1924
La Passione, et mysteriespill, 1935
11 symfonier, fra 1933 til 1969


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gian Francesco Malipiero på Internet Movie Database 
(en) Gian Francesco Malipiero på Discogs 
(en) Gian Francesco Malipiero på MusicBrainz 
(en) Gian Francesco Malipiero på Spotify 
(en) Gian Francesco Malipiero på AllMusic 
(en) Gian Francesco Malipiero – Olympedia
Hundre års ensomhet

Hundre års ensomhet (originaltittel: Cien años de soledad) er en roman av den colombianske forfatteren Gabriel García Márquez.  Den ble først utgitt på spansk i 1967. Den ble en umiddelbar suksess og ble oversatt til mer enn 27 språk. Boken bidro til fremveksten og anerkjennelsen av latinamerikansk litteratur og sjangeren magisk realisme. Den ble også den mestselgende romanen på spansk i moderne historie, etter Don Quixote. Boken regnes som García Márquez' magnum opus.
Romanen forteller historien om familien Buendía og den colombianske landsbyen Macondo. Selv om tittelen antyder at fortellingen strekker seg i tid over ett hundre år, er det uklart hvor lang tid den egentlig dekker. Romanens tid og rytme er ikke entydig, og handlingen bærer preg av at tiden hopper, endrer hastighet og stopper opp i ulike deler av historien, og at alle hendelsene på et vis finner sted samtidig. Som mange andre av forfatterens romaner er Hundre års ensomhet sjangeroverskridende, med elementer av romantisk litteratur, historie og fantasy.


== Se også ==
Århundrets 100 bøker ifølge Le Monde
Den internasjonale bank for gjenoppbygging og utvikling

Den internasjonale bank for gjenoppbygging og utvikling (engelsk: International Bank for Reconstruction and Development, IBRD) er en av flere institusjoner som tilhører Verdensbanken. IBRD er en internasjonal institusjon hvis opprinnelige formål var å finansiere gjenoppbyggingen av nasjoner som var herjet av andre verdenskrig. Banken ble offisielt opprettet 27. desember 1945, etter vedtak som ble fattet på den såkalte Bretton Woods-konferansen i juli 1944.
IBRD gir lån til regjeringer og offentlige virksomheter, etter offentlige garantier om tilbakebetaling. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Karsten Skadberg

Karsten Skadberg (født 30. april 1916, død 22. april 1982) var en norsk forfatter.


== Biografi ==
Karsten Skadberg vokste opp i Stavanger, og hans foreldre hadde tilknytning til haugianerne. Hans kristne livssyn drev ham til utstrakt frivillig innsats i de kristne miljøene i byen, og han er mest kjent som leder for gutteklubben Sydkorset. Han var også rektor på Auglend skole i mange år.
Gjennom sitt læreryrke kom Skadberg i kontakt med litteraturavdelingen i Det Norske Misjonsselskap, og dette inspirerte ham til selv å skrive bøker. Hans kristne tro og var den største premissgiver for bøkene han skrev. I tillegg kommer hans sterke tilknytning til byen Stavanger betydelig tilsyne i mange av hans bøker. De fleste av hans bøker er utgitt av Misjonsforlaget. I tillegg til egne utgivelser oversatte han også mange bøker til norsk.
Skadberg ble i 2007 kåret til årets forfatter av Foreningen Stavangerbokens Venner.


== Bokutgivelser ==
1947 – Under regnbuen
1948 – Mot mål
1949 – Ove tjuvstarter
1950 – Ove i innspurten
1951 – Rivaler: Guttefortellinger
1952 – Bethania Waisenhus: 75 år i den reddende kjærlighets tjeneste
1953 – Ansikt til ansikt: Historisk fortelling
1958 – Rivaler gjør opp
1963 – Mot mål – Ove!
1975 – Stavanger – vår egen by 1125-1975


== Eksterne lenker ==
Karsten Skadberg Årets forfatter 2007
Det internasjonale finansieringsinstituttet

Det internasjonale finansieringsinstituttet (forkortet IFC, International Finance Corporation) er en del av den internasjonale gruppen Verdensbanken og ledes for tiden (2009) av den svenske forretningsmannen Lars H. Thunell.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) International Finance Corporation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons