jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Salvatore Schillaci

Salvatore Schillaci (født 1. desember 1964 i Palermo) er en italiensk tidligere fotballspiller. Han ble toppscorer under VM 1990 med seks mål.
Schillaci spilte først for amatørlaget Amat Palermo i hjembyen. I 1982 tegnet han kontrakt med den sicilianske klubben FC Messina Peloro, der han spilte til 1989. Han gikk deretter til Juventus i Torino, og debuterte i Serie A 27. august 1989. I sin første sesong scoret han 15 mål for klubben, som vant både Coppa Italia og UEFA-cupen. Deretter ble han tatt ut til å spille i VM 1990, som ble arrangert i Italia.


== VM 1990 ==
Schillaci debuterte under VM 1990, da han kom inn for Andrea Carnevale under Italias første kamp mot Østerrike. Schillaci scoret det avgjørende målet, og kampen endte med italiensk seier 1-0. I neste kamp, mot USA, kom Schillaci igjen innpå som innbytter.
I kampen deretter, mot Tsjekkoslovakia, var Schillaci med i startoppstillingen, og dannet spissparet sammen med Roberto Baggio. Kampen endte 2-0, og Baggio og Schillaci scoret hvert sitt mål. I åttendedelsfinalen og kvartfinalen mot henholdsvis Uruguay og Irland, scoret Schillaci  igjen de avgjørende målene.
I semifinalen mot Diego Maradonas Argentina, erstattet Gianluca Vialli Baggio, mens formspilleren Schillaci selvsagt spilte fra start. Schillaci scoret kampens første mål, men Claudio Caniggia sørget for utligning. Kampen gikk til straffesparkkonkurranse, og Argentina gikk seirende ut av duellen.
I bronsefinalen mot England, som Italia vant 2-1, scoret Totò det andre målet på straffespark, og ble turneringens toppscorer med seks mål. Schillaci scoret bare ett mål utenom verdensmesterskapet i løpet av karrieren.
Etter VM 1990 spilte Schillaci ytterligere to år for Juventus, før han gikk til Inter Milan. I 1994 gikk han til den japanske klubben Jubilo Iwata, og ble dermed den første italienske spilleren i den japanske proffligaen. Han la opp i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Salvatore Schillaci – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Salvatore Schillaci – FIFA 
(en) Salvatore Schillaci – UEFA 
(jp) Salvatore Schillaci – J.League Data 
(fr) Salvatore Schillaci – LÉquipe 
(en) Salvatore Schillaci – Transfermarkt 
(en) Salvatore Schillaci – national-football-teams.com 
(en) Salvatore Schillaci – WorldFootball.net 
(en) Salvatore Schillaci – Soccerbase.com 
(en) Salvatore Schillaci – FootballDatabase.eu
Saltimbocca

Saltimbocca alla romana  (se "saltare" [1] og "saltimocca" [2]. Alla romana betyr "på romersk vis", eller "som i Roma") er en italiensk kjøttrett, laget av kalvekjøtt, spekeskinke og salvie. Saltimbocca alla romana regnes som en typisk rett for Roma og Lazio, men varianter finnes også i andre regioner, samt i Sveits, Spania og Hellas.
En løvtynn skive av spekeskinke (helst parmaskinke) og et salvieblad festes til en tynn skive kalvesnitsel og stekes. Snitslene serveres med sjysaus, loff og erter.
Begjær

Begjær er en sterk lengsel som styres av en indre drift. Begjær kan således være både lysten på mat eller lysten på sex, som drives frem av kjønnshormoner. Forelskelse, som måles et annet sted i hjernen enn begjær, skyldes høye konsentrasjoner av dopamin og lav produksjon av stoffet serotonin i hjernen. Kjærlighet eller hengivenhet, som kan måles et tredje sted i hjernen, er lysten til etablering av et langvarig forhold, som hjelpes på vei av hormonet oxytocin.
Det er innen katolsk teologi en av De syv dødssynder.


== Se også ==
Lyst
Griskhet
Forelskelse
The Forest Is My Throne / Yggdrassil

The Forest is My Throne / Yggdrasill (utgitt 1995) er det første split-albumet delt mellom de to norske black metal-bandene Satyricon (materiale fra The Forest Is My Throne) og Enslaved. Albumet har blitt publisert som LP og 7" EP. Albumet har på grunn av stor etterspørsel blitt gitt ut i ettertid, i henholdsvis 1997, 2003 og 2007 av Moonfog Productions.


== Sporliste ==
Satyricon

«Black Winds» (7:07)
«The Forest is My Throne» (5:00)
«Min hyllest til vinterland» (5:24)
«The Night of the Triumphator» (6:10)Enslaved

«Heimdalle» (6:40)
«Allfaðr Oðinn» (7:50)
«Intermezzo» (1:33)
«Hal valr» (7:26)
«Niunda heim» (7:39)
«The Winter Kingdom Opus I: Resound of Gjallarhorn» (3:14)
«Enslaved» (6:10)


== Artister ==
Satyricon

Exhurtum – trommer
Lemarchand – gitar
Satyr – bass, gitar, keyboard, vokal
Wargod – bassEnslaved

Ivar Peersen – gitar, keyboard
Grutle Kjellson – bass, vokal
Trym Torson – trommer


== Kilder ==
All Music Guide
The Forest Is My Throne / Yggdrassil hos Encyclopaedia Metallum
Satyricon Diskografi


== Eksterne lenker ==
(en) The Forest Is My Throne / Yggdrassil på Discogs 
(en) The Forest Is My Throne / Yggdrassil på MusicBrainz 
(en) The Forest Is My Throne / Yggdrassil på Encyclopaedia Metallum 
(no) The Forest Is My Throne / Yggdrassil på Rockipedia 
(en) The Forest Is My Throne / Yggdrassil på AllMusic
Pardulas

Pardulas er en type små osteterter som brukes på Sardinia. Kakene har bunn og lokk av tertedeig, og har et fyll som består av egg, sukker og ferskost (cottage cheese), smaksatt med safran og revet skall av sitron og appelsin. Det kan også forekomme hakka nøtter i fyllet.
Piraya II – Flyvende mordere

Piraya II – Flyvende mordere (orig: Piranha II: The Spawning) er en amerikansk skrekkfilm fra 1981 regissert av James Cameron (hans regidebut). Hovedrollene spilles av Tricia O'Neil, Steve Marachuk og Lance Henriksen.
Filmen er også kjent under den engelske tittelen Piranha II: Flying Killers.


== Handling ==
Handlingen er lagt til et populært badested i Karibia. Noen dykkere blir uforklarlig drept og deretter blir også folk på land drept. Det viser seg at drapene er begått av piraja-fisker, som foruten å kunne svømme, også kan fly. Den kvinnelige dykker-instruktøren på stedet forsøker å oppklare saken. Det viser seg at drapsfiskene har rømt fra en hemmelig forskningstasjon og at de er et resultat av genmodifisering med det formål å skape et nytt dødelig våpen.
Samtidig med dette forbereder turistene seg på årets begivenhet: Barbecue på stranden med fangst av flyvefisk som kommer opp av vannet og til strendene ved årets første fullmåne for å gyte.


== Om filmen ==
Piraya II er en oppfølger til Piraya fra 1978. Den har forøvrig flere likhetstrekk med Haisommer. Filmen ble innspilt på Jamaica og Grand Cayman på Caymanøyene.
Filmen fikk dårlig mottakelse av kritikerne og har bare fått 7 % på Rotten Tomatoes. Den har fått 1½ (av 5) stjerner på AllMovie.


== I rollene ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Piraya II: Flying Killers på Internet Movie Database 
(no) Piraya II: Flying Killers hos Filmfront 
(sv) Piraya II: Flying Killers i Svensk Filmdatabas 
(da) Piraya II: Flying Killers i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Piraya II: Flying Killers på Allociné 
(nl) Piraya II: Flying Killers på MovieMeter 
(en) Piraya II: Flying Killers på AllMovie 
(en) Piraya II: Flying Killers på Turner Classic Movies 
(en) Piraya II: Flying Killers på Rotten Tomatoes 
(en) Piraya II: Flying Killers på Box Office Mojo
Amy Morrison

Amy Morrison (født 18. juli 1984) er en newzealandsk skuespiller, best kjent for rollen som Zandra i TV-serien The Tribe. Hun har også bl.a hatt en mindre rolle i Xena: Warrior Princess.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amy Morrison på Internet Movie Database 
(en) Amy Morrison hos The Movie Database
Matthias Ettrich

Matthias Ettrich (født 14. juni 1972 i Bietigheim-Bissingen, sør i Tyskland) er en datatekniker, som grunnla KDE- og LyX-prosjektene, som er grafiske brukergrensesnitt til henholdsvis Unix og LaTeX.


== Referanser ==
In Battle There Is No Law (EP)

In Battle There Is No Law er Heaven Shall Burns første EP. Det ble utgitt i 1998 av Deeds of Revolution Records, og ble utgitt på nytt av Circulation Records i 2002.


== Sporliste ==
«Partisan» 2002 (4.17)
«Forthcoming Fire» (4.23)
«Thoughts of Superiority» (4.59)
«Mandatory Slaughtery» (6.59)
«Remember the Fallen» (4.49)


== Kilder ==
In Battle There Is No Law fra Encyclopaedia Metallum
Kaesong

Kaesong (Kaesŏng si) er en by i provinsen Nord-Hwanghae i Nord-Korea.
Kaesong er landets femte største by og er tidligere hovedstad i det koreanske riket under Goryeo. Byen ligger nær Kaesong industriregion og deler av byen ble fradelt til industriregionen i 2002. Industriregionen er et samarbeid med sørkoreanske myndigheter og bedrifter derfra har etablert seg med produksjon i en egen industripark i regionen. Deler av arbeidskraften som benyttes kommer fra byen Kaesong.
I Kaesong finnes blant annet rester etter Manwoldaepalasset. Da Yi Songgye styrtet Kongedømmet Goryeo i 1392 og etablerte Kongedømmet Joseon, flyttet han samtidig hovedstaden fra Kaesong til Hanyang. Kaesong forble en del av provinsen Gyeonggi inntil Koreakrigen (1950–1953). I 1951 kom byen under kontroll av Nord-Korea og området rundt byen ble reorganisert til «Kaesongregionen» (Kaesŏng Chigu; 개성 지구; 開城 地區). I 1955 ble byen en direktestyrt by (Kaesŏng Chikhalsi; 개성 직할시; 開城 直轄市). I 2002 ble Kaesong industriregion fradelt byen. I 2003 ble den øvrige delen av byen lagt til regionen Nord-Hwanghae.
Byen ligger nær den demilitariserte sonen som deler de to koreanske statene. Fra slutten av den andre verdenskrig og fram til Koreakrigens slutt lå Kaesong sør for den 38. breddegrad som var den første delelinjen mellom de to koreanske statene etter andre verdenskrig. Avhengig av hvordan en ser på det er Kaesong den eneste byen av en viss størrelse som fremdeles er okkupert eller frigjort av Nord-Korea.
Mens byen var tidlig hovedstad i Korea, ble byen gitt navnet Songdo. Byen er senter for landets ginsensproduksjon og er et sentrum for landets lettindustri.
Av utdanningsinstitusjoner finner en Koryo Songgyungwan-universitetet, Kommunist-universitetet og en kunstskole i byen. Kaesong historiske museum har en rekke gjenstander og relikvier fra koreansk historie, inkludert Chomsongdae, Manwolpavilliongen, Kaesong Namporten, Anhwatempelet, graven til kong Wanggon og kong Kongmin.


== Administrativ inndeling ==
Byen er delt inn i 27 dong (nabolag) og 2 ri (landsby).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kart over Hwanghae-provinsene
(ko) Detaljert kart
(ko) North Korean Human Geography
(en) North Korea Uncovered Arkivert 22. desember 2008 hos Wayback Machine. (North Korea Google Earth)
(ty) Tysk nettsted med informasjon om Kaesong
(en) BBC News: «North Korea opens hidden city to tourists»
Hamhung

Hamhung (Hamhŭng si) er en by i provinsen Sør-Hamgyong i Nord-Korea.
I 2005 ble byen Hungnam innlemmet i Hamhung som en kuyŏk (kommune).Hamhung ligger på vestbredden til Songchonelva på østsiden av Hamhungsletta, nordøst i landet. Mellom 80 og 90 prosent av byen ble ødelagt som en følge av Koreakrigen. Fra 1955-1962 ble det gjennomført et gigantisk oppbyggingsprogram for byen, utviklet av Øst-Tyskland. I programmet inngikk oppføring av ny industri, samt utdanning av koreanske konstruksjonsarbeidere, ingeniører, byplanleggere og arkitekter. Prosjektet ble avviklet to år før planlagt og uten særlig oppstuss, på grunn av det stadig kjøligere forholdet mellom Folkerepublikken Kina og Sovjetunionen, der Nord-Korea og Øst-Tyskland tok hver sin side.Fra 1960 til 1967 ble byen administrert som en egen region adskilt fra Sør-Hamgyong, men har både før 1960 og etter 1967 vært en del av provinsen.
I 1995 skjedde det foreløpig eneste forsøket på opprør mot det nordkoreanske lederskapet som en følge av matmangel og sult. Sultrammede soldater startet å marsjere mot Pyongyang, men ble stanset av andre soldater.
Byen er sentrum for kjemisk industri i landet. Byen fungerer også som havn for eksport og import. Blant byens produksjon finnes blant annet syntetiske fibre til tekstiler, metaller, maskiner raffinert olje og ferdigmat.
I byen finnes ute universiteter som underviser innenfor områdene pedagogikk, kjemi og medisin. Byen har også landets største teater.
Byen er kjent for naengmyeon (kalde nudler).


== Kjente personer fra Hamhung ==
Yi Seonggye (이성계; 1335–1408), grunnlegger av Kongedømmet Joseon
Ahn Soo-kil (안수길; 1911–1977), forfatter
Richard E. Kim (born 1932), forfatter
Yoon Kwang-cho (윤광조; født 1946), keramiker
Yang Hyong-sop (født 1925), president i Den høyeste folkeforsamling mellom 1984 og 1998


== Litteratur ==
Christian Kracht, Eva Munz, Lukas Nikol: Die totale Erinnerung. Kim Jong Ils Nordkorea. Rogner & Bernhard, Berlin 2006. ISBN 3-8077-1020-5.
Arno Maierbrugger: Nordkorea-Handbuch. Unterwegs in einem geheimnisvollen Land. Trescher, Berlin 2004, ISBN 3-89794-039-6
Pang Hwan Ju, Hwang Bong Hyok: A Sightseeing Guide to Korea. Foreign Languages Publishing House, Pyongyang 1991
Kim Sung Un: Panorama of Korea. Foreign Languages Publishing House, Pyongyang 1999
Robert Willoughby: North Korea. The Bradt Travel Guide. éditions Bradt, Londres 2003, ISBN 1841620742


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hamhŭng University of Chemical Industry
(en) Kart over Hamgyong-provinsene
(ko) Detaljert kart
(ko) North Korean Human Geography
KDevelop

KDevelop er et integrert utviklingsmiljø for skrivebordsmiljøet KDE for Unix-lignende operativsystemer. KDevelop inkluderer ikke en kompilator; i stedet bruker den en ekstern kompilator som gcc for å produsere gjennomførbar (executable) kode.
Den nåværende versjonen, 3.5.4-1, støtter mange programmeringsspråk som Ada, Bash, C, C++, Fortran, Java, Pascal, Perl, PHP, Python og Ruby. Utgis under GNU General Public License, KDevelop er fri programvare.


== Historie ==
KDevelop 1.x og 2.x ble utviklet over en periode på fire år.
Bernd Gehrmann startet en fullstendig nyskrivning og annonserte KDevelop 3.x med denne mailen:
Et nytt IDE for et nytt årtusen, den 30. mars, 2001. Den første utgaven kom sammen med KDE 3.2 i februar 2004.
Utviklingen av KDevelop 3.x stoppet i 2008.
KDevelop 4.x har vært under utvikling siden august 2005. Det er en fullstendig omskriving med en bedre kjerne og en mer objektorientert programmeringsmodell. Den første utgaven er planlagt til slutten av 2008.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) KDevelop – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
.480 Ruger

.480 Ruger er en patron for revolver.
Patronen ble introdusert i 2003 av Sturm, Ruger og Hornady. Patronen var den første ifra Ruger, og på det tidspunkt den største serieproduserte revolverpatron (12 mm).
Patronen er en nedkortet .475 Linebaugh, og kan skytes i revolvere kamret for denne. Bruksområdet til patronen er noe uklar, da den kun ved 400 grains kuler eller tyngre har større ytelse enn .44 Magnum. Etter at X-frame revolverne til Smith & Wesson kom, er det enda mer uklart hvilke fordeler denne patronen har.


== Se også ==
Liste over patrontyper
Tandemhopp

Et tandemhopp er et fallskjermhopp der to personer hopper sammenfestet med én fallskjerm. Tandeminstruktøren er en svært erfaren fallskjermhopper som er spesialutdannet til å gjennomføre denne type hopp, mens tandemeleven eller passasjeren oftest er uten fallskjermerfaring. Instruktøren kontrollerer hele hoppet fra utsprang, frittfall, skjermflygning til landing. Eleven trenger kun 15–30 minutter opplæring.
Tandemhopp er en populær gave til jubilanter og som aktivitet i utdrikningslag. Tandemhopping kan også benyttes for å utdanne nye fallskjermhoppere, men i Norge benyttes andre opplæringsformer (linekurs, AFF-kurs).


== Utstyr ==
Tandemhopping krever spesialkonstruert fallskjermutstyr. Etter utspranget på instruktøren utløse en bremseskjerm (eng: drogue) for å redusere hastigheten til ca. 200 km/h som er terminalhastigheten til single hoppere. Dette er påkrevet for å kunne få en trygg og behagelig skjermåpning, samtidig som det gjør det enklere for en fallskjermfotograf å forevige hoppet.
Tandemskjermer er minst dobbelt så store som vanlige sportsfallskjermer for å kunne bære den økte vekten.

Det har også vært gjennomført tandem BASE-hopp.


== Eksterne lenker ==
Fallskjermseksjonen/Norges Luftsportforbund
Charles Konan Banny

Charles Konan Banny (født 11. november 1942, død 10. september 2021) var en ivoriansk politiker. Han var statsminister i Elfenbenskysten fra 7. desember 2005 til 4. april 2007.
Banny begynte å jobbe i Sentralbanken for de vestafrikanske statene (BCEAO) i 1976, og hadde ulike stillinger der. I 1988 ble han Spesialrådgiver for sentralbanksjefen i BCEAO, Alassane Ouattara. Da Ouattara ble statsminister i Elfenbenskysten ble Banny utnevnt til midlertidig sentralbanksjef 4. desember 1990. 22. desember 1993 ble han utnevnt til sentralbanksjef, en stilling han formelt overtok 1. januar 1994. Han ble gjenvalgt for en ny 6-årsperiode 17. juni 1999, denne perioden startet 1. januar 2000. 
Banny ble valgt som overgangs-statsminister etter Seydou Diarra 5. desember 2005. Han skulle ha denne stillingen til oktober 2006, da det skulle avholdes valg. Valget ble imidlertid utsatt, så Banny beholdt den midlertidige statsministerposten et år til, tilsvarende president Laurent Gbagbo. 
På grunn av sin posisjon som statsminister kunne ikke Barry stille som presidentkandidat. Etter fredsavtalen i mars 2007 ble New Forces' leder Guillaume Soro valgt som ny statsminister, og han overtok etter Banny 4. april.
I september 2021 ble Banny evakuert til Europa av helsemessige årsaker. Den 10. september 2021 døde han i Neuilly-sur-Seine av komplikasjoner forårsaket av covid-19, i en alder av 78 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Report om Bannys utnevnelse som statsminister
Walther GSP

Walther GSP er en tysk pistol for sportsskyting fra Carl Walther GmbH Sportwaffen.
Pistolen kom opprinnelig i kaliber .32 S&W Long, .22 Long Rifle og .22 Short. En kan skifte kaliber ved å bytte slidestykke med sluttstykke og pipe, samt våpenmagasin. Det finnes også utskiftbare skjefter i forskjellige størrelser til våpenet. Pistolen har vært populær i en årrekke i grenen 25 m pistol. 
Det finnes også en noe mer avansert variant med navnet Walther GSP Expert.
Christiania Footballclub

Christiania Footballclub ble stiftet 28. mai 1885 og var Norges første fotballklubb. Klubben arrangerte de første fotballkamper i Norge, men klarte ikke å opprettholde aktiviteten og ble oppløst i 1890.


== Stiftelsen ==
Christiania Footballclub ble stiftet av kontorsjef E. Salvesen og student John George Dahll, som begge hadde vært i Storbritannia og stiftet bekjentskap med fotballspillet. De fikk med seg en del av sine kjente, for det meste studenter og gymnasiaster, og satte igang med treninger. Klubben fikk leid Holteløkken ved Uranienborg kirke for fem kroner året. Medlemstallet i klubben kom i løpet av 1885 opp i 20, allerede året etter var tallet økt til 30. Christiania Footballclub fikk trykt opp norske regler og forsøkte å introdusere spillet i Norsk Idrætsblad, med vekslende hell.


== De første kampene ==
Den første fotballkampen i Norge ble spilt i forbindelse med et britisk flåtebesøk 7. oktober 1886. Foran om lag 2000 tilskuere seiret Christiania Footballclub 3-0 over et redusert britisk skipslag. De fleste permisjoner var inndratt på grunn av den svensk-norske kong Oscar den andres visitt om bord på marinefartøyene. Britene lånte sju norske reserver, men fikk skikkelig revansj dagen etter. I den kampen stilte begge lag med 13 spillere fordi samtlige briter forlangte å spille.
To år senere, 16. mai 1887, deltok CFC i den første kamp mellom to norske lag. Motstander var nystartede Spring, og Christiania Footballclub vant 1-0. Kampen ble spilt på Gadeløkken på Majorstua.


== Hockey ==
Christiania Footballclub, startet også opp med bandy, eller hockey som idretten dengang ble kalt. Christiania Footballclub bestilte hockeyutstyr fra England i 1887-1888 og spilte bandy på Frognerkilen, men sporten døde ut igjen.


== Tennis ==
Klubben startet tennisavdeling i 1888 og fikk opprettet en tennisbane på Majorstua.


== Oppløsning ==
Etter et par år med jevn nedgang ble Christiania Footballclub oppløst i november 1890. Klubben solgte alle sine eiendeler og overlot pengene til sogneprest J.C. Heuch i Uranienborg «for at benytte til sognets fattige.»


== Referanser ==
Future Radio

Future Radio er en britisk nærradiostasjon som holder til Norwich i Øst-England. Radiostasjonen kom på lufta for alvor 6. august 2007 etter å ha hatt midlertidig radiolisens seks ganger fra mai 2004. Stasjonen kringkastes på frekvensen 96.9 MHz.
Future Radio har flere ansatte som driver stasjonen, men har i tillegg en del frivillige som får stasjonen til å gå rundt.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
HMS «Endurance» (1956)

HMS «Endurance» var en isbryter tilhørende Royal Navy fra 1967 til 1991. HMS «Endurance» var det første fartøyet til Royal Navy med navnet Endurance og var tidligere i dansk eie under navnet Anita Dan. Isbryteren ble bygd i 1956 ved Grogerwerft for Lauritzen Lines og solgt til Royal Navy i 1967, som bygde om isbryteren ved Harland & Wolff og ga isbryteren nytt navn. Fartøyet patruljerte i Antarktis og Falklandsøyene om sommermånedene og ga støtte til British Antarctic Survey. Royal Navy planla å ta HMS «Endurance» ut av tjeneste i 1982 etter en forsvarsstudie av John Nott, men beslutningen ble endret ved utbruddet av Falklandskrigen.


== Falklandskrigen ==
19. mars 1982 var skipet i Stanley, Falklandsøyene og argentinske sivile hadde okkupert en hvalfangststasjon på Sør-Georgia. HMS «Endurance», under kommando av kaptein Nick Barker, ble sendt til øya for å beordre argentinere bort fra øya. HMS «Endurance» hadde en liten besetning med marinesoldater og fikk flere soldater fra Navy Party 8901, og seilte 21. mars til Sør-Georgia. 25. mars ankom isbryteren øya og landsatte sine soldater. Det argentinske troppefartøyet Bahia Buen Suceso ble observert da 100 soldater ble landsatt. 30. mars returnerte HMS «Endurance» til Falklandsøyene hvor hun hentet Special Boat Service-soldater, som 22. april ble ilandsatt i Hound Bay på Sør-Georgia. På grunn av frykt for argentinske ubåter dro de britiske krigsskipene til havs, men HMS «Endurance» forflyttet seg inn i sjøisen nær kysten. 25. april fløy
to Wasp-helikoptre fra HMS «Endurance» for å assistere et angrep på den argentinske ubåten ARA «Santa Fe», som senere ble forlatt av mannskapet. Da de argentinske styrkene kapitulerte 26. april var HMS «Endurance» i nærheten av øya som vaktskip.


== Tiden etter Falklandskrigen ==
I 1989 seilte HMS «Endurance» på et isfjell og selv om skipet ble reparert ble det i 1991 konstatert at skipet ikke var sjødyktig til å dra ned til antarktiske farvann. Samme år ble skipet lagt i opplag og erstattet av MV «Polar Circle», senere omdøpt til HMS «Endurance».


== Eksterne lenker ==
(en) HMS Endurance (ship, 1956) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 5017967 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) HMS «Endurance» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen