jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sottomarina

Sottomarina er ei øy og en del av kommunen Chioggia i storbyområdet Venezia i Veneto nord i Italia. Som Venezia har øya mange kanaler, og det er broer som knytter sammen øya. Byens historie strekker seg tilbake til Romerrikets eksistens. 


== Historie ==
Sottomarina ble kalt Clodia minor på 600-tallet. Byen ble på den tid styrt av en tribun og hadde forbindelse til Chioggia via en steinbro. Broen ble ødelagt i 1379 under Chioggiakrigen mellom Republikken Genova og Republikken Venezia. Øya ble da folketom og utsatt for flommer. 
Øya ble først bosatt igjen på 1600-tallet. Området langs kysten ble kraftig utbygget mot slutten av det 19. århundre, etter at elveløpet til Brenta ble endret. I 1930-årene ble en demning bygget i San Felice-området (sør for Chioggias havn). 
I dag er Sottomarina en turistattraksjon og byen har mange hotell, campingplasser og private bosteder. En gang hadde Sottomarina sine egne lover og styresett, men i dag er den en del av Chioggia. En bro forbinder Sottomarina til Chioggia. Selve Sottomarina er 5 km lang og 300 m bred, men arealet endrer seg med vannføringen i Brenta.
Tidligpoteter

Tidligpoteter er en samlebetegnelse på poteter som i Norge dyrkes for å kunne tilby ferske nypoteter allerede tidlig på sommeren. Få strøk i Norge har klima for slik dyrking, så en del dyrkes i drivhus. Men det har nærmest blitt en tradisjon blant annet på Jæren, i Rogaland og på Sørlandet å konkurrere om tidligste leveranse av nypoteter dyrket på friland. Hvis våren kommer tidlig nok kan potetene settes i jorda i mars, og det forekommer at avisene melder om de første nypotetene allerede før 17.mai. Ofte blir disse, med full mediadekning, overrakt den kongelige husholdning.
I 2009 ble de første nypotetene overrakt Slottet den 18. mai, fra en potetdyrker fra Reddal ved Grimstad.


== Dyrkingsmetode ==
I motsetning til alminnelig potetdyrking, er dyrking av tidligpotet avhenging av mye spesialbehandling. Siden årets første nypoteter oppnår langt høyere priser enn normalavlingen i september/oktober, legges mye arbeid ned for å være først. Settepotetene legges ut i et rom eller drivhus hvor temperatur, luftfuktighet og lys er nøye regulert. Dette skal sørge for groing (spiring) av potetene, slik at de etter fem til åtte uker har 8–10 cm lange groer. Ved planting/setting av potetene blir de håndtert varsomt og manuelt slik at de kommer i jorden med groene opp. Dermed har man spart minst fem uker av vekstperioden.


== Typer ==
Juno er regnet som den tidligste av potetsortene. En annen mye brukt type er Rutt.
Ostara og Snøgg er også vanlige nypotetsorter.
De har høyt tørrstoffinnhold. De bør kokes og serveres med skallet på.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Settepotet
Georges Moustaki

Yussef Mustacchi, kjent som Georges Moustaki, (født 3. mai 1934 i Alexandria, Egypt, død 23. mai 2013 i Nice, Frankrike) er en fransk visesanger og låtskriver med gresk, sefardisk bakgrunn.
Han er mest kjent for sine poetiske, rytmiske sanger, med enkle, velformulerte og ofte romantiske tekster, i en meget stor produksjon. Han har også skrevet sanger for andre, blant dem Édith Piaf (blant annet «Milord»), Dalida (blant andre «Gigi L`Amoroso»), Barbara, Brigitte Fontaine, Yves Montand, Herbert Pagani, France Gall og Cindy Daniel.


== Liv ==
Foreldrene Nessim og Sarah Mustacchi kom egentlig fra øya Korfu i Hellas. Denne hadde imidlertid i mange år hadde vært italiensk og familien var derfor italienskspråklig. Familien flyttet til Alexandria i Egypt, hvor unge Yussef/Josef ble født og vokste opp, og hvor han lærte fransk. I den kosmopolitiske byen Alexandria hadde familien en bokhandel i et multinasjonalt miljø.
Hans frankofile foreldre oppmuntret til fransk kontakt ved å plassere ham på en fransk skole, sammen med søstrene. Slik vokste han opp i en miljø hvor ham hjemme snakket italiensk, lekekameratene i gata snakket arabisk, men han på skolen måtte snakke og lære fransk. 
På skolen ble han også kjent med den franske chanson. Etter å ha avsluttet skolen i 1951, reiste han til Paris allerede samme år, i en alder av  bare 17 år, og ble her svært inspirert av den unge Georges Brassens. Til ære for ham, endret han fornavnet til Georges og forfransket etternavnet til Moustaki. Brassens, som har en av hans ungdoms store idoler, ga ham også adgang til musikkmiljøet i Frankrike, herunder til Edith Piaf.
Utover på 1960-årene skrev han flere hundre sanger. I 1968 ga han sin første store solokonsert, som stand-in for Barbara da hun ble syk før en konsert, og dette ble en stor suksess og innledningen til hans solokarriere som visesanger.
Moustaki sang sine sanger hovedsakelig på fransk, men også i italiensk, gresk, portugisisk, spansk, engelsk og arabisk. Blant hans mest kjente sanger er «Ma liberté», «Le Temps de Vivre», «Il est Trop Tard», «Le métèque», «Ma solitude», «En Mediterranée», «Hiroshima» og «Nadjejda».
Han giftet seg allerede da han var 20 år, og har en stor familie i Frankrike, Israel, Brasil og Venezuela.
Georges Moustaki døde 23. mai 2013 i Nice.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Georges Moustaki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Georges Moustaki på Internet Movie Database 
(sv) Georges Moustaki i Svensk Filmdatabas 
(fr) Georges Moustaki på Allociné 
(en) Georges Moustaki på AllMovie 
(en) Georges Moustaki hos The Movie Database 
(en) Georges Moustaki på Discogs 
(en) Georges Moustaki på MusicBrainz 
(en) Georges Moustaki på Songkick 
(en) Georges Moustaki på Genius — sangtekster 
(en) Georges Moustaki på AllMusic 
En 24-årlig Muoustaki med Edith Piaf i 1958
Moustaki  synger «Le Temps de Vivre» på et TV-opptak fra 1960-tallet
Engelsk biografi
Konsertbilder fra 2008
Liste over norske motbakkeløp


== Referanser ==
Jõhvi

Jõhvi (tysk: Jewe) er en by i nordøstlige Estland, og administrativt sete i Ida-Viru fylke. Byen ligger ca. 160 km øst for Tallinn, og 50 km vest for Narva. Stedet ligger bare 6 km sørøst for byen Kohtla-Järve, som er nesten helt sammenvokst med Jõhvi, Kohtla-Nõmme og andre industribyer til et sammenhengende byområde orientert øst-vest langs jernbanen mot Narva, og basert på oljeskifer-forekomstene i området.
Befolkningen  i 1999 var på 12 112 innbyggere, hvorav 6 483 var etniske russere og 4 022 etniske estere. Folketallet er per 2005 på 11 533.
Jõhvi er først nevnt som by i 1241 i Kong Valdemars jordebok da byen var under dansk herredømme.
Historiske navn på Jõhvi er Gewi og Jewi.
Jõhvi betjenes av den baltiske jernbane.


== Vennskapsbyer ==
 Loimaa, Finland (1997)
 Uddevalla, Sverige (1997)
 Kingisepp, Russland (1999)
 Thisted, Danmark (2000)
 Skien, Norge (2003)
 Olecko, Polen (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jõhvi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arthur Decabooter

Arthur Decabooter (født 3. oktober 1936 i Welden ved Oudenaarde, Øst-Flandern, død 26. mai 2012) var en belgisk landeveissyklist. Decabooter var aktiv syklist i perioden 1953 (nykommer) til 1967, med en periode på vel 8 år som proffsyklist. Hans største triumf i karrieren var seieren i Flandern rundt i 1960. Han har også tre etappeseire i Vuelta a España.


== Biografi ==
Arthur Decabooter var sønn av Julien Decabooter og Irma Steurbaut, og han bodde også i Zingem, Nazareth og Asper. Hans kone, Nicole Standaert, er søsteren til Micheline, som er gift med Walter Godefroot.
Decabooter konkurrerte for det meste for Groene Leeuw, men også for Libéria-Grammont (1962) og Solo (1963 – '64). Tre ganger vant han ronde van Vlaanderen, som amatør i 1955, uavhengig i 1958 og som proffsyklist i 1960 (foran Jean Graczyk og Rik Van Looy). Videre vant han også flere halv-klassikere som Dwars door België, Omloop Het Volk, Kuurne-Brussel-Kuurne, E3 Prijs Vlaanderen og Oost-Vlaanderens mesterskap.
Arthur Decabooter var prototypen på en «flandrien», en syklist som under et ritt kontiunuerlig er i angrep og som ikke slapper av før han utslitt har krysset målstreken. Han var meget populær, i 1960 og '61 ble det arrangert demonstrasjoner for at han skulle delta i verdensmesterskapet i landeveissykling. Decabooter var ikke en del av laget grunnet rivalitet med «patroon» Van Looy. I 1967 tok han avskjed fra sitt publikum som for anledningen hadde fylt velodromen Kuipke i Gent.
Under Ronde van Vlaanderen i 2007 ble den øst-flamske kommunen Gavere valgt til Dorp van de Ronde (norsk:Rundens landsby), samme dag ble Decabooter feiret, og hans biografi Arthur – El Toro Decabooter – een Flandrien uit de sixties (ISBN 978-90-73322-17-2) offisielt sluppet.


== Viktigste plasseringer ==


== Grands tours ==


=== Tour de France ===
1962 – ikke avsluttet
1963 – ikke avsluttet
1964 – ikke avsluttet


=== Vuelta a España ===
1960 – 10.-plass, vinner av 2 etapper samt poengkonkurransen
1961 – vinner av 1 etappe


== Lag ==
1957 – Groene Leeuw
1958 – Groene Leeuw – Leopold
1959 – Groene Leeuw – Sinalco – Sas
1960 – Groene Leeuw – Sinalco – Sas
1961 – Sinalco – Groene Leeuw – Sas
1962 – Liberia – Grammont – Wolber
1963 – Solo – Terrot – Van Steenbergen
1964 – Solo – Superia
1965 – Wiel's – Groene Leeuw
1966 – Wiel's – Gancia – Groene Leeuw
1967 – Groene Leeuw – Tibetan – Pullover
1967 – Tibetan – Pullover Central


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Decabooter – Cycling Archives 
(en) Arthur Decabooter – CycleBase 
Arthur Decabooters meritter på memoire-du-cyclisme.net Arkivert 11. juni 2010 hos Wayback Machine.
Coppermine (elv)

Coppermine River er en 845 km lang elv som renner gjennom provinsene Nordvestterritoriene og Nunavut i det nordlige Canada. Elveløpet begynner litt øst for  Store Slavesjø, og går ganske rett nordover til elven munner ut i Coronation Gulf i Nordishavet. Elven går nesten parallelt med, og om lag 500 km øst for Mackenzie River, som munner ut atskillig lengre vest. tettstedet Kugluktuk ligger ved elvedeltaet i nord. Oppdageren Samuel Hearne reiste nedover elven i 1771.
Et vulkansk platå på om lag 170 000 km² nær elven inneholder trolig minst 500 000 km³ lava, og antas å stamme fra en søylestrøm for 1.200 millioner år siden, kjent som Mackenzie hotspot. Denne ble i sin tur ansvarlig for dannelsen av Mackenzie dike swarm, en beltestrukturert geologisk barriere som har sitt senter ved Coppermine-elven.
Haut-Vully

Haut-Vully er en liten bygd i kantonen, Fribourg i Sveits. Frem til 1977 het det offisielt Vully-Le-Haut. Det tyske navnet for Oberwistenlach er nå lite brukt.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Haut-Vully – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anderson River (Nordvestterritoriene)

Anderson River er en 682 km lang elv som renner gjennom Nordvestterritoriene i det nordlige Canada. Elveløpet begynner litt øst for Store Bjørnesjø, og går nordvestover til elven munner ut i Beauforthavet i Nordishavet. Elven går nesten parallelt med, og midt mellom Mackenzie River i vest og Coppermine River i øst. Munningen ligger på ca. 70° nord.
Dyrelivet omfatter moskusfe, isbjørn, grizzlybjørn, grønlandskaribu, snøgås, ringsel og hvithval ved munningen.
Back (elv)

Back River er en 1 150 km lang elv som renner gjennom Nordvestterritoriene i det nordlige Canada. Elveløpet begynner langt øst for Store Bjørnesjø og går rett østover via blant annet Garry Lake (2 538 km²), deretter til slutt nord til elven munner ut ved Adelaidehalvøya i Nordishavet. Nedbørsområdet er på 106 500 km².
Elven går nesten parallelt med, men vest for, Thelon River. Elven starter ved Muskox Lake, og går gjennom 83 stryk som gjør den til en krevende elv for padlere. Elven ble utforsket av George Back i 1834.
Dyrelivet omfatter blant annet moskusfe, isbjørn, grønlandskaribu, jerv, polarhare og snøgås. I området ligger også en stratovulkan.


== Eksterne lenker ==
Kart over Back River
canadian Encyclopedia - artikkel om Back River
Flo Rida

Tramar Dillard (født 16. september 1979 i Florida i USA) bedre kjent med sitt kunstnernavn Flo Rida, er en amerikansk rapper. Som tenåring turnerte han rundt med et band kalt «2 Live Crew». Mail on Sunday var Flo Ridas debutalbum, og hans første singel «Low» lå på førsteplass på den amerikanske singellisten i ti uker i 2008. I 2009 kom hans andre album, R.O.O.T.S., med hittene «Be on You» med Ne-Yo, og «Sugar» med Whynter. 
Han deltok i Eurovision Song Contest 2021 for San Marino, sammen med Senhit og sangen «Adrenalina». Låten ble nummer 22 av 26 i finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Flo Rida – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Flo Rida på Internet Movie Database 
(en) Flo Rida hos The Movie Database 
(en) Flo Rida på Apple Music 
(en) Flo Rida på Discogs 
(en) Flo Rida på Discogs 
(en) Flo Rida på MusicBrainz 
(en) Flo Rida på MusicBrainz 
(en) Flo Rida på SoundCloud 
(en) Flo Rida på Spotify 
(en) Flo Rida på Songkick 
(en) Flo Rida på Last.fm 
(en) Flo Rida på Genius — sangtekster 
Flo Rida på Twitter 
Flo Rida på Facebook 
Flo Rida på Instagram 
Flo Rida på YouTube 
Flo Rida på Myspace 
Flo Rida på TikTok 
Flo Rida på Snapchat
Clara Thue Ebbell

Clara Thue Ebbell (født 22. februar 1880 i Grimstad, død 25. februar 1971) var en norsk forfatter og oversetter.
Hun var datter av skipsreder Nikolai Thue Johnsen (1846 – 1926 og Signe Bie (1860 – 1889), og hennes grandtante var oversetteren Kaja Ebbell. I1906 giftet hun seg med forfatteren Bendix Joachim Ebbell. Sammen med ektemannen utga hun i 1904 den humoristiske og til dels satiriske Ny ABC med hane for alle snille og voksne børn ved Sahib og Puk, der de blant annet parodierte Henrik Ibsen. Clara Thue Ebbell benyttet iblant forfatterpseudonymet Puk, og Sahib var et av ektemannens pseudonymer. De fleste av hennes bøker var skrevet for barn og unge. Mange av bøkene var biografier eller skildringer av historiske begivenheter, flere av dem om personer som hadde virket som kristne forkynnere. Hun virket også som oversetter, og oversatte flere bøker til norsk. Blant annet stod hun for en av de første norske oversettelsens av Onkel Toms hytte.Clara Thue Ebbell ble student i 1899, var formann i Kvindelige Studenters Klub, medlem av Studentersamfundets styre i 1905 og redaktør av Kvindelige Studenters Jubileumsskrift 1882 -1907. 


== Bibliografi ==
Ny ABC med hane for alle snille og voksne børn ved Sahib og Puk, illustrert av Fredrik Bødtker, 1904
Den vide, vide verden, 1911
En Ny-Englandspike – "Queechy", 1912
Hun som skrev Onkel Toms hytte 1916
En stor manns hustru. Catharina von Bora 1917
Da Mayflower drog 1920
Catherine Booth 1928
Sir Evelyns myndling, 1933
Fire på egen hånd 1935
Kagawas hustru, 1936
Hanna på Lillevold, 1936
Sigøyneren Gipsy Smith 1937
I motbakke, 1937
Lord Shaftesbury. En som gikk foran, 1938
Presten på Labrador, 1938
Cathinka Guldberg. Banebryter. Den norske diakonisses mor, 1940
Fortellingen om en god jul, 1940
Der går et stille tog 1941
På frammarsj. Bolette Gjør, misjonsvennen, 1946
Vårtid, 1953
Adrienne, 1955
Billett mrk. "Bokholder", 1959
Maja, 1960
Maja prestekone, 1962
I ungdomsbyen med Henrik Ibsen, 1966
Brownie, 1969


=== Ebbells oversettelser til norsk (utvalg) ===
Cassy
Den nye frihet
Den vide vide verden
Det utskaarne skapet
En Ny-Englandspike
Ivanhoe
John Halifax, Slegten
Kjensgjerningen Jesus Kristus
Kongens sverd
Onkel Toms hytte
På skansen
Skolegutter paa St. Winifred
Søster og Bror
To aar efter paa St. Winifred
Tre admiraler
Tre kapteiner
Tre løitnanter


== Arkivet ==
Arkivet etter Clara Thue Ebbell befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet omfatter bl.a. flere av hennes manuskripter, korrespondanse, notater og en egen Julebok med oversikt over julehilsner og julegaver. I arkivet finnes det også arkivmateriale fra hennes mann, Bendix Ebbell. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Clara Thue Ebbell i Norsk Oversetterleksikon
(no) Publikasjoner av Clara Thue Ebbell i BIBSYS
(no) Arkiv etter Clara Thue Ebbell på Arkivportalen


== Kilder ==
Hvem er Hvem 1938
Grógaldr

Grógaldr er et dikt fra Den eldre Edda. Det er det første av to dikt som i dag vanligvis publiseres under tittelen Svipdagsmál. Diktene ble funnet i manuskripter på 1600-tallet. Sammenhengen mellom de to diktene ble først påvist av Svend Grundtvig i 1854.
Diktet handler om Svipdag som maner sin mor, Groa, opp fra de døde, så hun kan hjelpe ham mot den onde stemoren som tvinger ham til å forsøke å befri Menglød som sitter fanget på borgen sin. Som nekromantiker lykkes han i å vekke sin døde mor, og diktet er en oppramsing av tryllesangene hun bruker for å beskytte sønnen.


== Referanser ==


== Se også ==
Nekromantiker


== Eksterne lenker ==
http://www.heimskringla.no/wiki/Grógaldr
Panaro

Panaro er en elv i Emilia-Romagna i Italia og en av de siste sideelvene til Po fra høyre, om en ser bort i fra kanalen Cavo Napoleonico. Den renner nordøstover gjennom hele Emilia-Romagna fra kilden nær vannskillet i Appenninene og grensen til Toscana til munningen i Po ved grensen til Veneto.
Elven er 148 km lang med et nedbørfelt på 2 292 km².
Hovedkilden til Panaro er Rio delle Tagliole ved Foce a Giovo i Monte Rondinaio, om lag 12 km sørvest for den høyeste toppen i Toscana og Emilia-Romagna, Monte Cimone (2 165 m). Ved Pievepelago (i provinsen Modena) endrer elven navn til Scoltenna. Nær Modena møter den Naviglio de Modena og blir framkommelig fram til munningen i Po, like vest for Ferrara. Den renner gjennom Vignola, Finale Emilia og Bondeno.
Ved Olina går det en bro over elven som ble bygd i 1522. Den ligger i kommunen Pavullo nel Frignano.
Secchia

Secchia er en elv i Italia. Den renner gjennom Emilia-Romagna og er en av sideelvene til Po fra høyre med en lengde på 172 km. Elven har et nedbørfelt på 2 292 km², som er tørt om sommeren og våtest på våren og høsten. Den har sitt utspring i Alpe di Succiso i en høyde på 2 017 moh, nær fjellovergangen Cerreto i De toscanske-emilianske Appenninene, og renner nordover mot Frigano og gjennom Pavullo nel Frigano og når til slutt Posletta nær Sassuolo (i provinsen Modena). Her er den så vidt innom Modena, før den munner ut i Po like sør for Mantova, nær munningen til Mincio.
Mincio

Mincio (latin: Mincius) er en elv i Lombardia i Italia. Den blir kalt Sarca fram til den når Gardasjøen og fra her renner den 75 km forbi Mantova og ut i Po.
Fram til den store flommen i 589 rant elven direkte ut i Adriaterhavet nær Adria, men  da endret elven retning og rant i stedet ut i Po. 


== Kilder ==
Rubis Zemella: La mia Polesella perduta, printed by his own (1992) and reprinted by A.V.I.S. di Polesella (1998).
Sarca

Sarca er en elv nord i Italia. Den har sitt utspring i Adamello-Presanella-fjellene og renner ut i Gardasjøen. Elven som renner videre fra Gardasjøen heter Mincio. Den er 78 km lang.
Sarca er grunn og vannet føres raskt. Elven renner først gjennom Val di Genova og danner flere fossefall, der Cascina Muta og Saft dei Can er de mest kjente. Før den når Val Rendena blir deler av vannet brukt til produksjon av elektrisitet (vannkraft). De største byene langs elven er Pinzolo, Tione di Trento og Ragoli.
Hypsipterygidae

Hypsipterygidae er en familie av insekter som tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner.  Nebbmunner har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen. Det er bare kjent fire nålevende arter, dessuten er det beskrevet én fossil art.


== Utseende ==
Små (2 – 3 mm), flate teger, oversiden med nettaktig skulptur. De minner overflatisk sterkt om netteger (Tingidae), men er ikke beslektet med disse. Hodet er lite og fremstrakt. Antennene består av fire ledd, det tredje leddet er langt og tynt, det fjerde relativt kort. Sugesnabelen er rett og når tilbake til forkanten av bakkroppen. Pronotum har utvidete sidekanter og tre lengdelister. Forvingene har utvidete sidekanter og er delt i ni felter av opphøyde lister. Beina er påfallende tynne, føttene to-leddete.


== Levevis ==
Lite er kjent om biologien til disse små og sjeldne tegene, som er funnet mellom løvstrø og i materiale innsamlet med lysfeller og fallfeller.


== Systematisk inndeling ==

Nebbmunner (Hemiptera)
delgruppe Teger (Heteroptera)
gruppe Dipsocoromorpha
familie Hypsipterygidae
slekten Hypsipteryx Drake, 1961 – fire nålevende og én utdødd art er kjent
Hypsipteryx ecpaglus Drake, 1961 – Sørøst-Asia
Hypsipteryx machadoi Drake, 1961 – Afrika
Hypsipteryx ugandaensis Štys, 1970 – Afrika
Hypsipteryx vasarhelyii Rédei, 2007 – Vietnam


== Kilder ==
Štys, P. 17. Hypsipterygidae. I: Schuh, R.T. og Slater, J.A. (1995) True Bugs of the World. Ithaca, New York. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Hypsipterygidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hypsipterygidae hos Fossilworks 
(en) Hypsipterygidae hos NCBI 
Hypsipterygidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Dipsocoridae

Dipsocoridae er en familie av insekter som tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner.  Nebbmunner har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen. Denne artsfattige gruppen av små teger lever mest ved ferskvann. Av ca. 40 kjente arter forekommer sju i Europa og to i Norge.


== Utseende ==
Små (2 – 3 mm), matt brune teger, forvingen kan ha et grålig skjær. Hodet er fremstrakt, litt nedbøyd og kjegleformet, med noen lange hår, antennen består av fire ledd der de to innerste er korte og tykke, de to ytterste lange og tynne. Sugesnabelen er ganske kort. Forvingen er ikke tydelig oppdelt i ulike avsnitt. Beina er tynne, føttene to- eller tre-leddete.


== Levevis ==
Disse artene lever for det meste ved ferskvann, enten mellom steiner og grus eller mellom mose. De kan trolig overleve å bli oversvømmet en tid. De kan løpe raskt og er sannsynligvis rovdyr.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

Nebbmunner (Hemiptera)
delgruppe Teger (Heteroptera)
gruppe Dipsocoromorpha
familie Dipsocoridae Dohrn, 1859
slekten Cryptostemma Herrich-Schäffer, 1835 – i Europa:
Cryptostemma alienum Herrich-Schäffer, 1835
Cryptostemma carpaticum Josifov, 1967
Cryptostemma remanei Josifov, 1964
Cryptostemma roubali Josifov, 1967
Cryptostemma medium Rey, 1888 
slekten Pachycoelus Fieber, 1860 – i Europa:
Pachycoelus pusillimum (J. Sahlberg, 1870) – finnes i Norge
Pachycoelus waltli Fieber, 1860 – finnes i Norge


== Kilder ==
Štys, P. 16. Dipsocoridae. I: Schuh, R.T. og Slater, J.A. (1995) True Bugs of the World. Ithaca, New York. [1]
Australian Faunal Directory – Dipsocoridae (2002)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) dvergteger i Encyclopedia of Life 
(en) dvergteger i Global Biodiversity Information Facility 
(no) dvergteger hos Artsdatabanken 
(sv) dvergteger hos Dyntaxa 
(en) dvergteger hos Fauna Europaea 
(en) dvergteger hos Fossilworks 
(en) dvergteger hos ITIS 
(en) dvergteger hos NCBI 
(en) Kategori:Dipsocoridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dipsocoridae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Årbostadtindløpet

Årbostadtindløpet er et motbakkeløp i Ibestad som arrangeres av Andørja IL som en del av arrangementet Tour de Andørja. Løpet ble første gang arrangert i 2001.
Løypa starter på Årbostad helt nede ved havnivå og har målgang på toppen av Årbostadtinden på 1181 meter. Løypa er 4,3 km lang og starter på skogsvei før den går over i sti og fjellterreng.


== Vinnere ==
* I 2002 ble løpet stoppet på ca. 900 meters høyde pga. tåke.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Lønahorgi Opp

Lønahorgi Opp er et motbakkeløp på Voss som arrangeres av Voss Oppturar. Løpet ble første gang arrangert i 2009.
Løypa starter på Voss Idrettsplass på 55 meters høyde og har målgang på Langahorgi på 1093 meter. Løypa er 10,4 km lang, og til tross for målgang så høyt over havet er det bred og fin løype stort sett hele veien, i starten på asfalt, senere på grusvei.
I 2010 hadde Lønahorgi Opp status som Norgesmesterskap i motbakkeløp.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted