jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den nassauske husorden av den gylne løve

Den nassauske husorden av den gylne løve (fransk: Ordre du Lion d'Or de la Maison de Nassau, nederlandsk: Huisorde van de Gouden Leeuw van Nassau) er en  luxembourgsk og nederlandsk orden. Den ble innstiftet i 31. mars 1858 som en felles orden for de to nassauske hus etter en overenskomst mellom kong Vilhelm III av Nederland og hertug Adolph av Nassau. Den tildeles av kongehusene i både Luxembourg og Nederland. Ordenen har én klasse og er Luxembourgs fornemste utmerkelse. I Nederland tildeles ordenen for særlige fortjenester av monarken.


== Inndeling ==
Ved innstiftelsen hadde Den nassauske husorden av den gylne løve kun én grad. Vilhelm III av Nederland økte antallet til fire i 1873 og la til ytterligere en grad i 1882. Dette skjedde uten samtykke med husets andre gren og etter at Adolf ble storhertug av Luxembourg opphevet han de ekstra gradene. Siden 1892 er derfor Den nassauske husorden av den gylne løve tildelt i kun én grad, som ved innstiftelsen. Graden betegnes som ridder.


== Insignier ==

Ordenstegnet for Den nassauske husorden av den gylne løve består av et malteserkors i hvit emalje på gull. I korsvinklene finnes bokstaven N for Nassau i ornamentert for og med en rosett. Midt i korset er det plassert en medaljong med en gull løve på blåemaljert felt. Løven er huset Nassaus våpenmerke. Baksiden bærer dynastiets motto, «Je maintiendrai». Ordensstjernen er i sølv og har åtte tagger. Medaljongen fra ordenstegnet er plassert i midten innenfor en hvitemaljert bord som bærer innskriften «Je maintiendrai» i gull. Ordensbåndet er oransje med blå kanter. Oransje er huset Oraniens farger, mens blått er huset Nassaus.


== Tildeling ==
Den nassauske husorden av den gylne løve tildeles regjerende monarker, andre statsoverhoder medlemmer og medlemmer av kongehus for innsats for Luxembourg og det storhertuglige hus. Prinser av fyrstehusets to grener er riddere av ordenen fra fødselen. I Nederland tildeles ordenen av monarken personlig.


== Norske innehavere ==
Harald V og dronning Sonja er innehavere av Den nassauske husorden av den gylne løve. Også kong Olav var ridder av Den nassauske husorden av den gylne løve.


== Kilder ==
(en) Rafal Heydel-Mankoo: «Luxembourg» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 665.
(da) Poul Ohm Hieronymussen og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966.


== Eksterne lenker ==
Honorary distinctions of the Grand Duchy of Luxembourg, Information and Press Service of the Luxembourg Government.
Tour de France 1997

Tour de France 1997  ble arrangert fra 5. til 27. juli 1997. Jan Ullrich vant rittet sammenlagt foran Richard Virenque og Marco Pantani. Ullrich var bare 23 år og vant derfor også ungdomskonkurransen. Erik Zabel vant tre etapper og forsvarte den grønne trøya fra året før, og Richard Virenque vant klatretrøya for fjerde år på rad.


== Sammenlagt ==


== Etappene ==
Tour de France 1996

Tour de France 1996  ble arrangert fra 29. juni – 21. juli 1996. Bjarne Riis vant sammenlagt, men har senere innrømmet å ha vært dopet.


== Sammenlagt ==


== Etappene ==
Kaushambi (distrikt)

Kaushambi (hindi: कौशाम्बी ज़िला, urdu: کوشامبی ضلع) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Manjhanpur. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 1 596 909 innbyggere i distriktet, mot 1 293 154 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 7,79 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 16,50 % i 2011 mot 20,53 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 946 i 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kaushambi district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Voltumna

Voltumna eller Veltha var en ktonisk jordguddom i etruskisk mytologi og som etterhvert ble opphøyd til den øverste gud i den etruskiske gudeverden, deus Etruriæ princeps, i henhold til Marcus Terentius Varro.Voltumnas kult var sentrert i Volsinii, dagens Orvieto, en etruskisk by i nordvestlige Italia. Han tilsvarte Vertumnus i romersk mytologi.
Forbundet av tolv etruskiske byer, populi, ble fornyet årlig ved den hellige lund ved Fanum Voltumnæ, helligdommen til Voltumnus i nærheten av Volsinii (dagens Bolsena) som ble nevnt av Titus Livius. Ved Fanum Voltumnæ ble ludi holdt, den nøyaktige naturen av denne, atletisk eller kunstneriske, er ukjent.
I Forum Romanum i Roma i nærheten av Dioskurernes tempel (Castors og Pollux' tempel) sto en helligdom dedikert til Voltumna i Vicus Tuscus («Den etruskiske vegen»)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Briquel, Dominique (2003): «Le Fanum Voltumnae: remarques sur le culte fédéral des cités étrusques», i Dieux, fêtes, sacré dans la Grèce et la Rome antiques,  redigert av André Motte & Charles Ternes: 133-159. (Brepols, Turnhout). De siste ti sidene av rapporten inneholder en meget teknisk diskusjon om identiteten til den etruskiske guden Voltumna i forhold til de latinske gudene Vertumnus og Janus.
Hederich, Benjamin ([1770] 1996): Gründliches Mythologisches Lexikon (Darmstadt) ISBN-13: 978-3534130535
Vollmer: Mythologie aller Völker, Stuttgart 1874.
Pallottino, Massimo: «The Religion of the Etruscans», Ancient Worlds
Indre Sogn

Indre Sogn er en betegnelse på kommunene og landområdet rundt indre del av Sognefjorden. Distriktet Indre Sogn omfatter kommunene Vik, Aurland, Lærdal, Årdal, Luster og Sogndal. Den andre delen av Sogn heter Ytre Sogn. Indre Sogn var tidligere fogderi i Nordre Bergenhus Amt (fra 1919 kalt Sogn og Fjordane fylke).
Indre Sogn har et samlet areal på 8 584 km² og 28 756 innbyggere per 27. februar 2020.Noen kilder regner bare Luster og Årdal som Indre Sogn, med Sogndal (inkludert Leikanger), Lærdal og Aurland i Midtre Sogn.Noen kilder plasserer Aurland, Leikanger, Balestrand og Vik i midtre Sogn. Vest for Balestrand og Vik hører Sogn tradisjonelt til de nordvestlandske dialektene på samme måte som Nordfjord og Sunnfjord. Innenfor denne dialektgrensen kalles dialekten sognemål. Dialekten i Ytre Sogn, Sunnfjord og Nordfjord kalles også fjordamål. De Nordvestlandske dialektene går fra Ytre Sogn til Romsdalsfjorden.


== Kommuner i Indre Sogn ==
Indre Sogn omfattes av 6 kommuner:


== Tettsteder ==
Tettsteder i Indre Sogn, rangert etter innbyggertall 1. januar 2022 (kommune i parentes):
Sogndalsfjøra – 4 265 (Sogndal)
Øvre Årdal – 3 116 (Årdal)
Hermansverk – 2 144 (Sogndal)
Årdalstangen – 1 367 (Årdal)
Gaupne – 1 268 (Luster)
Viksøyri – 1 245 (Vik)
Lærdalsøyri – 1 125 (Lærdal)
Kaupanger – 1 057 (Sogndal))
Kjørnes – 888 (Sogndal)
Balestrand – 824 (Sogndal)
Aurlandsvangen – 804 (Aurland)
Hafslo – 613 (Luster)
Hestnes – 460 (Luster)
Seimsdalen – 409 (Årdal)
Flåm ca 400 (Aurland)
Fjærland ca 300 (Sogndal)


== Politikk ==


=== Stortingsvalgene 1906-1918 ===
Indre Sogn var en valgkrets i Nordre Bergenhus amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Indre Sogn valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Indre Sogn bestod av herredene Jostedal, Lyster/Luster, Hafslo, Årdal, Lærdal, Borgund, Sogndal og Aurland med rundt 16 000 innbyggere og 8 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.


==== Valgresultat ====


==== Stortingsrepresentanter ====


== Se også ==
Indre Sogn prosti


== Referanser ==
Ytre Sogn

Ytre Sogn er en betegnelse på områdene rundt ytre del av Sognefjorden. Distriktet omfatter kommunene Gulen, Solund, Hyllestad og Høyanger. Den andre delen av Sogn heter Indre Sogn.
Ytre Sogn har et samlet areal på 3 737 km² og 8 253 innbyggere pr. 1. januar 2022.«Sogn» var opprinnelig navn på selve fjorden og ble overført til landskapet. Amund Helland skrev i 1901:

«Sognefjordens egentlige navn er Sogn, medens Sogn nu alene bruges om det omgivende landskab, og brugtes saaledes allerede i middelalderen. Navnet er som landskapsnavn hankjønsord og har udentvil været det ogsaa som fjordnavn.»I noen sammenhenger skjelnes det mellom ytre, midtre og indre Sogn der grensen mellom ytre og midtre går vest for Balestrand og Vik. Aurland, Leikanger, Balestrand og Vik blir etter denne inndelingen regnet som midtre Sogn. Vest for Balestrand og Vik hører Sogn tradisjonelt til de nordvestlandske dialektene på samme måte som Nordfjord og Sunnfjord. Innenfor denne dialektgrensen kalles dialekten sognemål. Dialekten i Ytre Sogn, Sunnfjord og Nordfjord kalles også fjordamål. De Nordvestlandske dialektene går fra Ytre Sogn til Romsdalsfjorden. Arnafjord i Vik kommune omtales i noen kilder som beliggende i Ytre Sogn. En kilde oppgir at Ytre Sogn strekker seg omtrent 70 km innover fra de ytterste øyene, Midtre Sogn de neste 40 km innover. Aurland regnes i noen kilder som Indre Sogn topografisk. Noen kilder regner Aurland som midtre Sogn etter dialektgrenser.


== Kommuner i Ytre Sogn ==
Ytre Sogn omfattes av 4 kommuner:

Ytre Sogn tingrett (nedlagt 2005) inkluderte disse kommunene, mens Ytre Sogn fogderi i tillegg inkluderte Aurland. Ytre Sogn prosti ble lagt ned i 2013, og kommunene er nå delt mellom Sogn prosti (Balestrand og Vik), Sunnfjord prosti (Hyllestad og Høyanger) og Nordhordland prosti (Gulen og Solund). Leikanger hørte til Indre Sogn prosti.
Noen kilder regner Vik og Balestrand samt Fjærland som beliggende i Ytre Sogn.


== Tettsteder ==
Tettsteder i Ytre Sogn, rangert etter innbyggertall 1. januar 2019 (kommune i parentes):
Hermansverk – 2 144 (Leikanger)
Høyanger – 2 051 (Høyanger)
Viksøyri – 1 245 (Vik, regnes i noen kilder til Ytre Sogn)
Balestrand – 824 (Sogndal kommune, regnes i noen kilder til Ytre Sogn)
Austreim – 376 (Høyanger)
Hardbakke – 334 (Solund)
Eivindvik – 315 (Gulen)
Byrknes – 294 (Gulen)
Kyrkjebø – 269 (Høyanger)


== Politikk ==


=== Stortingsvalgene 1906-1918 ===
Ytre Sogn var en valgkrets i Nordre Bergenhus amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Ytre Sogn valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Ytre Sogn bestod av herredene Leikanger, Balestrand, Vik, Kirkebø/Kyrkjebø, Lavik, Hyllestad, Brekke og Gulen med rundt 17 000 innbyggere og 9 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.


==== Valgresultat ====
*Valget i 1909 ble underkjent av Stortinget. Ved nyvalget 21. februar 1910 fikk Trædal (V) 2 716 stemmer (53,1%). Hovland (H og FV) fikk 2 391 stemmer (46,7%).


==== Stortingsrepresentanter ====


== Referanser ==
Allahabad (distrikt)

Allahabad (hindi: इलाहाबाद ज़िला, urdu: الہ آباد ضلع) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Allahabad. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 5 959 798 innbyggere i distriktet, mot 4 936 105 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 24,78 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 13,97 % i 2011 mot 18,22 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 917 i 2011, det samme som i 2001. 


== Byer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Prayagraj district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lintan

Lintan (kinesisk: 临潭县; pinyin:  Líntán Xiàn) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Gannan for tibetanerne.
Befolkningen var på 148 722 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andreas Gruschke: The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Amdo – Volume 2. The Gansu and Sichuan Parts of Amdo, White Lotus Press, Bangkok 2001.
Tsering Shakya: The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947, London 1999, ISBN 0-14-019615-3


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Jonê

Jonê (kinesisk: 卓尼县; pinyin:  Zhuóní Xiàn) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Gannan for tibetanerne.
Befolkningen var på 99 669 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andreas Gruschke: The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Amdo – Volume 2. The Gansu and Sichuan Parts of Amdo, White Lotus Press, Bangkok 2001.
Tsering Shakya: The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947, London 1999, ISBN 0-14-019615-3


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside Arkivert 9. januar 2009 hos Wayback Machine.
Zhouqu

Zhugqu eller Zhouqu (kinesisk: 舟曲县; pinyin:  Zhōuqū Xiàn) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Gannan for tibetanerne.
Befolkningen var på 129 858 innbyggere i 1999.Fylkets hovedsete er storkommunen Chengguan (城关镇). Dette fylket var da et av de få i Gannan (kanskje det eneste) der tibetanerne ikke er den største folkegruppe.Under storflommene i Kina sommeren 2010 ble Zhugqu i august hardt rammet som følge av jordskred som førte til at elven Bailong jiang svulmet opp meget raskt, med mange omkomne.


== Etnisk sammensetning (2000) ==
Ved folketellingen i 2000 hadde Zhugqu 127.889 innbyggere.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andreas Gruschke: The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Amdo – Volume 2. The Gansu and Sichuan Parts of Amdo, White Lotus Press, Bangkok 2001.
Tsering Shakya: The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947, London 1999, ISBN 0-14-019615-3


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Têwo

Têwo (kinesisk: 迭部县; pinyin:  Diébù Xiàn, tibetansk: Thebo) er et fylke i Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefektur Gannan Zang.
Befolkningen var på 55 568 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Andreas Gruschke: The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Amdo – Volume 2. The Gansu and Sichuan Parts of Amdo, White Lotus Press, Bangkok 2001.
Tsering Shakya: The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947, London 1999, ISBN 0-14-019615-3


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside Arkivert 10. januar 2009 hos Wayback Machine.
Maqu

Maqu (kinesisk: 玛曲县; pinyin:  Mǎqū Xiàn) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Gannan for tibetanerne.
Befolkningen var på 36 213 i 1999.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andreas Gruschke: The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Amdo – Volume 2. The Gansu and Sichuan Parts of Amdo, White Lotus Press, Bangkok 2001.
Tsering Shakya: The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947, London 1999, ISBN 0-14-019615-3
Luqu

Luqu (kinesisk: 碌曲县; pinyin:  Lùqū Xiàn) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Gannan for tibetanerne.
Befolkningen var på 30 039 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andreas Gruschke: The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Amdo – Volume 2. The Gansu and Sichuan Parts of Amdo, White Lotus Press, Bangkok 2001.
Tsering Shakya: The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947, London 1999, ISBN 0-14-019615-3
Lianhua (Pingxiang)

Lianhua (kinesisk: 莲花县; pinyin:  Liánhuā Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Pingxiang.
Befolkningen var på 243 371 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside Arkivert 21. juli 2011 hos Wayback Machine.
Shangli

Shangli (kinesisk: 上栗县; pinyin:  Shànglì Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Pingxiang.
Befolkningen var på 457 586 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.


== Referanser ==
Barabanki (distrikt)

Barabanki (hindi: बाराबंकी ज़िला, urdu: بارابنکی ‏ضلع) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Barabanki. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 3 257 983 innbyggere i distriktet, mot 2 673 581 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 10,14 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 15,48 % i 2011 mot 19,26 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 941 i 2011. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Suichuan

Suichuan (kinesisk: 遂川县; pinyin:  Suíchuān Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ji'an.
Befolkningen var på 508 688 innbyggere i 1999.Fylket Suichuan er en av de største kumquatprodusenter i Kina.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Wan’an

Wan'an (kinesisk: 万安县; pinyin:  Wàn'ān Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ji'an.
Befolkningen var på 281 079 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Yongxin

Yongxin (kinesisk: 永新县; pinyin:  Yǒngxīn Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ji'an.
Befolkningen var på 460 913 innbyggere i 1999.


== Kulturminner ==
Setet for den kommunistiske provinspartikomite for Hunan og Jiangxi (Xiang Gan sheng-wei jiguan jiuzhi, 湘赣省委机关旧址) fra 1931 til 1934 ble i 1996 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Zhong-Gong Xiang Gan sheng-wei jiguan jiuzhi Arkivert 25. oktober 2020 hos Wayback Machine.
Jishui (Ji’an)

Jishui (kinesisk: 吉水县; pinyin:  Jíshuǐ Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ji'an.
Fylket hadde 482 636 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Den viktige jernbanelinjen, Jingjiubanen, har stoppested her på veien fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Banen går gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.
Også Kinas riksvei 105 har trasé gjennom fylket. Veien har sitt løp fra Beijing, går sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Xiajiang

Xiajiang (kinesisk: 峡江县; pinyin:  Xiájiāng Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ji'an.
Befolkningen var på 155 993 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.
Også Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Rosa Sjanina

Rosa Jegorovna Sjanina (ru. Роза Егоровна Шанина, 1924, Jedma i Arkhangelsk oblast i Sovjetunionen, død 28. januar 1945 i Ilmsdorf i Østpreussen) var en sovjetisk skarpskytter under andre verdenskrig. Hun var ansvarlig for 54 bekreftede drepte, herunder 12 under slaget om VilniusSjanina hadde lysebrunt hår og blå øyne. Etter lærerutdannelse ble hun barnehavelærer og etter militærtrening kom hun på skarpskytteskole i Podolsk. Den 22. juni 1943 ble Sjanina innrulleret i Den Røde Hær og hun sluttet seg den 2. april 1944 til den 184. Rifflldivisjon, hvor en separat kvinnelig skarpskytteravdeling ble opprettet.
Da en bataljonskommandant på et tidspunkt beordret henne tilbake til baktroppen, svarte hun «Jeg vender tilbake etter slaget». Sjanina døde i kamp nær gården Rikhau. Hennes krigsdagbok og flere brev er utgitt.
Sjanina hadde fire brødre, men kun én overlevde krigen.
Sjanina mottok 3. og 2. klasse av hedersordenen Орден Славы og tapperhetsmedaljen Медаль "За Отвагу".


== Referanser ==


== Litteratur ==
Журавлёв, Н. После боя вернулась… (За честь и славу Родины). М., Досааф. 1985
Quannan

Quannan (kinesisk: 全南县; pinyin:  Quánnán Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ganzhou.
Befolkningen var på 180 760 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Møllerveien (Oslo)

Se pekerside for andre forekomster av Møllerveien.Møllerveien (2–6; ingen oddetallsnumre) er ei kort gate på Fredensborg i bydel Grünerløkka i Oslo. Den er en fortsettelse av Nordre gate etter Grünerbrua over Akerselva og går opp en bakke til ei rundkjøring, der den møter Maridalsveien og Fredensborgveien.
Navnet er gammelt og knytter seg til Nedre Foss mølle, som lå like ved.
På vestsida av veien ligger først et industribygg i Brenneriveien 11. Deretter følger det store komplekset Maridalsveien 3, som var vært bryggeri og næringsmiddelfabrikk fra 1855 til 1972, seinere småindustri, kulturvirksomhet og kontorer. På hjørnet av Brenneriveien er det gamle bruslageret om- og påbygd til lokaler for Oslo byarkiv (arkitekter Telje-Torp-Aasen).
På østsida av veien ligger Vulkan-området. Flere av husene her har adresse Møllerveien 2, blant annet Dansens hus. Nr 4 lenger opp i bakken er et kontorbygg (Fredensborg kontorsenter).


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Møllerveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 376. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Ningdu

Ningdu (kinesisk: 宁都县; pinyin:  Níngdū Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ganzhou.
Befolkningen var på 693 574 innbyggere i 1999.


== Kulturminner ==
Hovedkvarteret for Ningdu-oppstanden (Ningdu qiyi zhikunbu jiuzhi, 宁都起义指挥部旧址) ble i 1988 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Xingguo

Xingguo (kinesisk: 兴国县; pinyin:  Xīngguó Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ganzhou.
Befolkningen var på 652 429 innbyggere i 1999.


== Kulturminner ==
De kommunistiske revolusjonæres støttepunkt Xingguo (Xingguo geming jiuzhi, 兴国革命旧址) fra 1929 til 1933 ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Samferdsel ==
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.
Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Xingguo geming jiuzhi