jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Høyfjellskommisjonen

Høyfjellskommisjonen var en dømmende kommisjon, en særdomstol. Den ble opprettet med hjemmel i lov av 8. august 1908 nr. 6. Anke over kommisjonens kjennelser og dommer gikk direkte til Norges Høyesterett. Administrativt var den knyttet til 2. sivilkontor i Justisdepartementet. Kommisjonen hadde fem medlemmer, hvorav en fast ansatt jurist som formann. En av dommerstillingene var forbeholdt en særlig kyndig person fra det feltet som ble behandlet.


== Mandat ==
Mandatet var ved kjennelse å fastsette grensene mellom statens grunn og tilgrensende grunn og avsi dom i saker mellom det offentlige og enhver som måtte gjøre krav på eiendomsrett, bruksrett eller andre rettigheter til grunnen (lov 8. august 1908 nr. 6 
§ 2a-b). Høyfjellskommisjonen arbeidet felt for felt. Den fikk seg tildelt felt av Justisdepartementet, men som regel etter forslag fra kommisjonen selv.


== Nedleggelse ==
Kommisjonen ble nedlagt ved kongelig resolusjon den 18. desember 1953, og loven av 1908 ble opphevet ved lov av 9. april 1954 nr. 1. Kommisjonens ordinære virksomhet opphørte fra utgangen av 1953. Den hadde da ferdigbehandlet Norge sør for Trøndelag og enkelte tilgrensende områder i Sør-Trøndelag, jamfør kommisjonens rettsbøker. Arbeidet med administrative grenser fortsatte til ca. 1966 og med grensemerking til 1969.


== Avgjørelser ==
Høyfjellskommisjonen avviste statens primære påstand om at det finnes høyfjellsgrunn som ikke er allmenning. Da Høyfjellskommisjonen ble nedlagt, ble det forsøkt å løse spørsmålene i resten av landet med rådgivende utvalg, blant andre Utvalget for statseiendom i Nordland og Troms. Men det var de alminnelige domstolene som fikk kompetanse til å avgjøre saker mellom staten og private. Det resulterte i Melåhei-dommen og Svartisheidommen. Etter disse sakene ble Utmarkskommisjonen for Nordland og Troms etablert.


== Arkiv ==
Kommisjonens arkiv er ved Riksarkivet. Det er viktig i forbindelse med rettsdokumentasjon både av grenser for, og bruksrettigheter i statsalmenningene. I tillegg har det stor lokalhistorisk interesse. Særlig parts- og vitneforklaringene i rettsbøkene inneholder mye om utnyttelse og bruk av høyfjellet i eldre tid. Arkivet inneholder også en relativt stor fotosamling som både forteller om bruk og naturmiljø, og fungerte som dokumentasjon for kommisjonens avgjørelser. Det er blant annet egne grensemerkingsprotokoller med foto av grensemerker.
Rettsbøkene er trykt. De foreligger nå digitalisert sammen med katalogen på Arkivportalen.no


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Høyfjellskommisjonen på Arkivportalen
Harpsund

Harpsund er en herregård i Södermanland, stedet er rekreasjonsområde for Sveriges statsminister samt et populært møtested ved statsbesøk. Stedet var tidligere i privat eie, men ble overdratt den svenske stat i 1953. De mange ulike møtene og konferansene har etablert uttrykket «Harpsundsdemokrati».


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Harpsund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Løfte

Et løfte er en viljeserklæring som binder avgiveren i det øyeblikk det er oppfattet av mottakeren, og kan da ikke lenger tilbakekalles.  Visse løfter, såsom tilbud eller lignende anses bare bindende i en begrenset tid og må aksepteres for å danne grunnlaget for en avtale.  Vanligvis kreves det også oppfyllelse fra akseptantens side for at tilbudet skal være bindende for tilbyderen (kjøpesummen må betales før varen leveres).
José Canseco

José Canseco y Capas jr. (født 2. juli 1964 i Havanna på Cuba) er en tidligere baseballspiller i Major League Baseball, og tvillingbror av tidligere Major League-spiller Ozzie Canseco. I 2005 innrømmet han i boken Juiced: Wild  Times, Rampant 'Roids, Smash Hits & How Baseball Got Big å ha brukt anabole steroider. I desember 2007 ble José Canseco navngitt i Mitchell-rapporten for å ha brukt anabole steroider.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José Canseco – mlb.com 
(en) José Canseco – Baseball-Reference.com (Major League) 
(en) José Canseco – Baseball-Reference.com (Minor League) 
(en) José Canseco – ESPN (MLB) 
(en) José Canseco – Society for American Baseball Research 
(en) José Canseco – fangraphs.com 
(en) José Canseco – Sherdog
Ludovic Capelle

Ludovic Capelle (født 27. februar 1976 i Namur, Belgia) er en tidligere profesjonell belgisk landeveissyklist. Han var profesjonell fra 1998 til 2006. Årene 2003 til 2005 var hans fremste år, med seirer i Scheldeprijs Vlaanderen (2003), Dwars door Vlaanderen (2004) og GP d'Isbergues (2004). I 2005 ble han utestengt i 18 måneder for bruk av EPO.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ludovic Capelle – ProCyclingStats 
(en) Ludovic Capelle – Cycling Archives 
(en) Ludovic Capelle – Cycling Quotient 
(en) Ludovic Capelle – TheSports.org
Reiten & Co

Reiten & Co er et norsk eierfondselskap basert i Oslo. Selskapet ble grunnlagt i 1992 av Narve Reiten. 
Fra 1992 til 1996 fungerte selskapet som rådgiver innen oppkjøp og fusjoner, mens det fra 1996 ble et egne oppkjøpsfond etablert. Siden oppstarten har selskapet drevet sju oppkjøpsfond med over 3.5 milliarder kroner i total innskutt kapital. Investeringene er gjort i en rekke sektorer inkludert IT, olje- og offshoretjenester, næringsmidler, telekom, varehandel, transport og outsourcing.  Selskapet er fokusert på investeringer i Norden. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Svt.se

svt.se er Sveriges Televisions internettside. Den første versjonen av siden ble lagt ut i 1995.


== Historik ==
SVTs første side på nettet dukket opp på internett i 1995. Nile City 105,6 og Rapport var først ute med egne hjemmesider. Nyhetsformidlingen bestod i starten av at man la inn nyheter fra Rapports tekst-tvsider, noe som startet 1. september 1995. Etter kort tid begynte man å publisere hele SVTs tekst-TV på internettsidene.
I oktober 1997 startet man en ny nyhetsside med navnet SVT24. Den inneholdt også blant annet videoklipp, for første gang på SVTs nettsider. Når tv-kanalen SVT 24 startet i 1999 byttet internettjenesten navn til svt.se/nyheter. De fleste regionale nyhetsprogrammene begynte etter hvert å legge ut sine sendinger på internettsidene. Etter noen år startet man ett forsøk med å publisere SVT24s nyhetssendinger på svt.se.
I 2002 gjorde SVT om sine internettsider helt. Navigasjonen ble da erstattet av fem store kvadrater med menyer. Den nye siden ble dog sterkt kritisert. Når Internetworld skulle kåre Sveriges dårligste sider dette året, toppet svt.se listen. «Amatørmessig design, merkelig navigering og buggiga gratisskript», var en del av anmeldelsen. Denne sommeren var også nyhetstjenesten stengt lenge. Hjemmesiden for sommerferieprogrammet Högaffla hage ble dog belønnet med Prix Europa dette året.
SVT svarte på kritikken. I slutten av 2002 ble en helt ny nyhetstjeneste lansert, og i februar 2003 ble hele internettsiden gjort om. Denne gangen hadde man gjort dette mer forsiktig, og man hadde brukt "fokusgrupper" for å brukerteste siden. Man begynte også å bygge opp en barneportal.
I oktober 2003 startet man med å legge ut Aktuellts 21-sendning på internett, og Rapport fulgte straks etter. 21. mars 2005 startet «Öppet arkiv», der man legger ut enkelte deler av SVTs arkiv for publikum. Med tiden har flere og flere programmer publisert egne sider på SVTs internettsider, der de også la ut programmene i nett-TV. 9. juni 2005 kåret avisen Internetworld svt.se til Sveriges beste internettside.
Oktober 2006 ble internettsidens utseende forandret. En sentral del var at videotilbudet ble gjort tydeligere gjennom en ekstra spalte med videomateriale til høyre på siden. Videotjenesten fikk i desember navnet «SVT Play».


== Eksterne lenker ==
svt.se
Erdal Idrettslag

Erdal Idrettslag er et idrettslag på Askøy utenfor Bergen. Idrettslaget ble stiftet i 1944 og har siden den gang i hovedsak fokusert på fotball.
Den høyeste divisjonen Erdal har spilt i er 3.divisjon. Dette er det tredje nivået i Norge.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
LP-modellen

LP-modellen er en norskutviklet pedagogisk modell for analyse av og systematisk arbeid med en skoles læringsmiljø og pedagogiske utfordringer. LP er en forkortelse for «læringsmiljø og pedagogisk analyse».
Modellen er utarbeidet på grunnlag av forskning og støtter seg spesielt til systemteori. I arbeidet med modellen utarbeides det problemstillinger rettet mot læringsmiljø. Slike problemer kan gjerne ligge på relasjoner mellom lærer og elev, eller mellom elev og elev, videre kan problemet være innen klasseledelse og struktur på undervisningen. Dette er grunnleggende betingelser for at en elevs læring og utvikling skal kunne påvirkes i en positiv retning.
Sentralt i utviklingen av modellen er professor Thomas Nordahl ved Høgskolen i Innlandet (campus Hamar) og Lillegården kompetansesenter i Porsgrunn. Lillegården kompetansesenter har ansvar for implementeringen av modellen i Norge. Utdanningsdirektoratet bidrar med økonomisk støtte. 


== Kritikk ==
Modellen har mottatt kritikk blant annet i en artikkel publisert i European Educational Research Journal i 2013. Forskere fra Universitetet i Oslo og NIFU stilte en del kritiske spørsmål om modellen og om samarbeidet mellom Nordahl og danske University College Nordjylland. Både ressursbruken og effekten ble utfordret, sammen med Nordals interesse for John Hatties bok, Visible learning. Professor Nordahl viste til en rekke forskningsartikler i sitt svar på kritkken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
LP-modellen
Oppsal skole

Oppsal skole (etablert i 1954) er en 1-10-skole (barne- og ungdomsskole) på Oppsal i bydel Østensjø sydøst i Oslo. Skolen er samlokalisert med Vetland skole, ressurssenter for hørselshemmede.
Skolen ligger 500 meter nord for Oppsal t-banestasjon og har rundt 490 elever, fordelt på to paralleller fra 1. til 10. trinn. Skolens bygninger har vært usatt for brann minst to ganger, i 1984 og 1996, begge brannene førte til moderate skader på bygningene. 
Fra 2000 til 2003 var skolen uten gymsal og svømmehall på grunn av renovering. I 2007 startet en større ombygging av skolen som endret bygningsmassen og skolens pedagogikk. Skolen fikk egen svømmehall og gymsal.


== Oppsal skoles pikekor ==
Under Marit Tennfjords ledelse fra 1966 til 1985 gjorde skolens kor flere plateinnspillinger, og hentet hjem en rekke utmerkelser: flere førstepriser i NRKs landskonkurranse for barne- og ungdomskor, finaleplass i BBC‘s verdenskonkurranse Let the people sing, og Spellemannprisen 1982 i åpen klasse for platen Oppsal Skoles Pikekor. 
Koret har senere byttet navn til Oppsal skoles barne- og ungdomskor, og er ikke lenger forbeholdt jenter. 


== Korps ==
Oppsal skoles musikkorps holder også til på Oppsal skole. Korpset ble stiftet 10. september 1956 på initiativ fra Oppsal skoles venner.


== Rektorer ==
Jack Heidner (2016-, fra Kampen skole)
Grethe Heen (2014-2016, til Ås ungdomsskole)
Hilde Gran (-2010, 2012-2014, til direktør i UDE)
Morten Relbo (2010–2012, fra Bjøråsen skole, til Godlia skole)


== Kjente elever ==
Ingrid Bjørnov
Espen Bredesen
Silje Nymoen også kjent under artistnavnene Anéa og SiLyA
Joachim Nielsen
Fredrik Græsvik


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Oppsal skole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 6. februar 2018.
«Oppsal skole». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Korets nettsider
Korpsets nettsider
Ørðavík

Ørðavík (IPA: [ˈøːɹavʊik], dansk: Ørdevig), eller Øravík, er en bygd på Suðuroy, den sørligste av Færøyene. Ørðavík ligger i kommunen Tvøroyri, 7 km sør for bygdene Tvøroyri og Trongisvágur. Bygden ligger i en vik på sørsiden av Trongisvágsfjørður. Den 1. januar 2015 hadde Ørðavík 33 innbyggere.

Ifølge Christian Matras var det opprinnelige bygdenavnet Hørðavík, som er avledet fra folkenavnet hǫrðar, «horder». Slike navn hentyder ofte til landnåmet. Ørðavík blir første gang nevnt skriftlig i Hundabrævið fra siste halvdel av 1300-tallet. 2 km vest for Ørðavík ligger det gamle tingstedet på Suðuroy uppi millum Stovur, der vårtinget fra middelalderen løste konflikter og bekjentgjorde nye lover fra Tórshavn. Tingstedet ble flyttet til Hvalba i 1808 og Tvøroyri i 1895, men var tilbake i Ørðavík mellom 1870 og 1895. Like ved Ørðavík finnes også øyas gamle rettersted, Gálgatangi.
Ørðavík er en jordbruksbygd, men huser også gjestgiveriet Hotel Øravík og et havneanlegg. Fjellbekken som løper ut i Ørðavík er lakseførende. Ørðavík har ingen kirke, men et bedehus innviet i 1966.
Fra Ørðavík går det en 2,4 km lang veitunnel til Hov, åpnet i 2007. Tunnelen avløste en fjellvei som ble ferdigstilt i 1958. Veien til Fámjin på vestkysten går fra Ørðavík.


== Kjente personer fra Ørðavík ==
Dánjal Jákup Mortensen (1814–1896), lagtingsmann.
Johan Mortensen (1816–1879), kjøpmann og skipsreder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Øravík» (dansk and engelsk og italiensk). faroeislands.dk.
Sergios I av Konstantinopel

Sergios I (død 9. desember 638 i Konstantinopel) var patriark av Konstantinopel fra 610 til 638.
Sergios I var sentral i den den monoteletistiske konflikten, der han hevdet at Jesus hadde to naturer, men bare en vilje, altså monoteletisme. Hans viktigste motstandere i denne kampen var Maximus bekjenneren og Sofronius I av Jerusalem. Sergios' side vant en foreløpig seier i 634, men monoteletismen ble erklært som heresi på det tredje konsilet i Konstantinopel i 680-681.
Pseudo-Dionysius Areopagitten

Pseudo-Dionysius Areopagitten er tittelen på en samling kristne tekster fra 500-tallet. Tekstene utgir seg for å være skrevet av areopagitten Dionysius som man finner omtalt i Apostlenes gjerninger 17,34. Verket er et eksempel på en pseudobiografi.
Hvem som virkelig skrev verkene er ukjent, men teologisk er det sterkt mystisk og nyplatonsk. Tekstene ble oversatt til latin av Johannes Scotus Eriugena, og ble på den måten en viktig inspirasjon for mange teologer, blant annet Thomas Aquinas, og skolastikken. 
Av verkene vi fremdeles har bevart finner man brev og teologiske refleksjoner som Guddommelige navn, Den mystiske teologi, Himmelsk hirearki og  Kirkelig hirearki. Den mystiske teologi er utgitt på norsk i antologien Østkirken.


== Eksterne lenker ==
VerkerCelestial Hierarchy
Mystical Theology
Samlede verker på engelskOmOppføring i Catholic Encylopedia
Oppføring i Stanford Encyclopedia of Philosophy
Skælingsfjall

Skælingsfjall (767 moh.) er et fjell på vestkysten av Streymoy, en av Færøyene. Fjellet blir noen gang referert til som Skælingur, som er navnet på en liten bebyggelse ved foten av fjellet. Skælingsfjall ble lenge holdt for å være Færøyenes høyeste fjell, men i dag vet man at ikke mindre enn 18 færøyske fjell rager høyere.


== Eksterne lenker ==
(en) Skælingsfjall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Skælingur – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Skælingur på faroeislands.dk
Skælingsfjall på Flickr
Underholdsbidrag

Underholdsbidrag er et økonomisk bidrag som tildeles en forsørgelsespliktig forelders eget barn, dersom barnet bor hos en fraskilt/fraseparert ektefelle og medforelder, og den bidragspliktige således ikke er ansvarlig for det daglige tilsynet av barnet. Størrelsen på bidraget beregnes prosentvis ut ifra personinntekt og kapitalinntekter over 10 000 kroner, og bidraget gis kun frem til barnet fyller 18 år. Det kan fastsettes barnebidrag for barn over 18 år dersom de fortsetter med vanlig skolegang (eksempelvis videregående skole). Underholdsbidrag er lovpålagt gjennom barneloven.


== Eksterne lenker ==
Bidragsveileder på nav.no
Tiyo Soga

Tiyo Soga (født 1829, død 12. august 1871) var en sørafrikansk journalist, prest, oversetter og komponist av salmer. Han var av xhosafolket.
Han oversatte John Bunyans The Pilgrim's Progress til xhosa, og bidro også til oversettelsen av Bibelen.


== Biografi ==
Soga ble født Tyume, i provinsen Eastern Cape i Sør-Afrika. Han var sønn av en av rådgiverne til høvding Ngqika av Rharhabe-folket. Under en av krigene med kolonistene ble bygningene til Lovedale Seminary, skolen Soga gikk på, brent ned. Skolens styrer, doktor William Govan, dro da tilbake til sitt hjemland, Skottland, og tok den unge Soga med seg. 
Soga fikk sin utdanning ved University of Edinburgh i Skottland og ble i 1856 den første xhosa som ble ordinert av den presbyterianske kirke. Han giftet seg med den skotske kvinnen Janet Burnside, og returnerte til Sør-Afrika i 1857. Han ble der prest i landsbyen Mgwali, ved Stutterheim i årene 1857 til 1867. Kirken han bygde her står fortsatt. Han ble fra 1867 invitert av høvding Sarili, sønn av høvding Hintsa av Gcaleka-folket, til Tutura ved Butterworth. Her etablerte han misjonstasjonen Tutura Mission Station, og ble der til sin død i 1871.Soga og Burnside fikk fire sønner, som alle fikk akademisk utdannelse:

Allan Kirkland Soga ble redaktør av avisen Izwi Labantu (Folkets røst) i 1897, og var en aktiv politiker.
Jotello Festiri Soga ble den første xhosa-talende veterinærkirurg. Han gjorde et markant arbeid i forbindelse med en epidemi av kvegpest (rinderpest) i 1897.
William Anderson Soga ble misjonær og lege, og arbeidet ved Miller Mission Station.
John Henderson Soga ble misjonær og forfatter. Han ble den første xhosa-historiker.Soga ble i 2006 posthumt tildelt Ikhamanga-ordenen i gull.


== Referanser ==
Pascal Feindouno

Pascal Feindouno (født 27. februar 1981, Conakry, Guinea) er en guineisk fotballspiller som spiller for AS Monaco i Frankrike. Han er også kaptein for det guineiske landslaget.
Karrieren hans startet i franske Bordeaux, og vant den franske Ligue 1 i 1999 med klubben. Senere var han en periode innom FC Lorient før Bordeaux solgte Feindouno videre til St-Étienne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pascal Feindouno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pascal Feindouno – FIFA 
(fr) Pascal Feindouno – LÉquipe 
(en) Pascal Feindouno – Transfermarkt 
(en) Pascal Feindouno – national-football-teams.com 
(en) Pascal Feindouno – WorldFootball.net 
(en) Pascal Feindouno – FootballDatabase.eu 
(en) Pascal Feindouno – Tyrkias fotballforbund 
(en) Pascal Feindouno – FBref
John Henderson Soga

John Henderson Soga (født 1860, død 1941) var en sørafrikansk misjonær og forfatter. Han ble den første xhosa-historiker.


== Biografi ==
John Henderson Soga ble født i Mgwali, og var en av fire sønner av Tiyo Soga, den første ordinerte xhosa-prest av den presbyterianske kirke. Hans mor, Janet Burnside, var skotsk. 
Henderson Soga studerte, som sin far, i Skottland. Han fikk grunnskoleutdannelse i Glasgow fra 1870 til 1877. Han studerte ved University of Edinburgh fra 1886 til 1890, og deretter ved United Presbyterian Divinity Hall fra 1890 til 1893, hvorpå han ble ordinert til prest. Han flyttet til Sør-Afrika med sin skotske kone, og etablerte misjonen Mbonda Mission Station ved Mount Frere district (nå Transkei). Her var han fra 1893 til 1904. 
I 1916 tok han over sin avdøde bror, doktor William Anderson Sogas, misjon ved Elliotdale. 
Ved siden av misjonsarbeidet oversatte han resten av han fars arbeid med «Pilgrim's Progress» til xhosa. Han fullførte arbeidet i 1929. Han komponerte en rekke xhosa-salmer. Hans bøker om xhosafolkets liv og historie, «The South-East Bantu» (1930) og The «Ama-Xhosa» (1932), er fortsatt ansett som sentrale verker på xhosa. 
I 1936 pensjonerte han seg, og flyttet til England. Her ble han og familien drep under et tysk bombetokt i 1941. 


== Kilder ==
http://www.dacb.org/stories/southafrica/soga_johnh.html Dictionary of African Christian Biography om Soga, John Henderson
Steen Cnops Rasmussen

Steen Cnops Rasmussen er en dansk lærer og pedagog, og utvikler av rollespillet På Flukt, som Røde Kors Ungdom har rettighetene til i Norge.
Steen mottok i 2005, Torstein Dales minnepris – Norges Røde Kors` høyeste anerkjennelse, for hans betydelige personlige innsats i humanitært og sosialt arbeid, nasjonalt som internasjonalt, gjennom hans arbeid med På Flukt.


== Eksterne lenker ==
Rodekorsungdom.no – Pris til skaperen av På Flukt
St. Johanneslogen Oscar til de syv Bjerge

St. Johanneslogen Oscar til de syv Bjerge er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 2) som ble innviet den 29. juli 1875 i Bergen. Losjen er oppkalt etter Kong Oscar II.
Den første frimurerlosjeen i Bergen var «Carl til den norske Løve», som ble innviet den 10. desember 1787 og eksisterte frem til 1816. 
I 1872 ble det deretter grunnlagt en St. Johannes broderforening med St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard som moderlosje. Denne ble senere opphøyd til St. Johanneslogen Oscar til de syv Bjerge.
Losjen var en av seks losjer som ble tilsluttet Den Norske Frimurerorden den 24. juni 1891.


== Ordførende Mestere ==


== Litteratur ==
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 1996/97, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
St. Johanneslogen Gustav til den ledende Stjerne

St. Johanneslogen Gustav til den ledende Stjerne er en frimurerloge i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 3), som ble innviet den 10. oktober 1877 i Drammen i nærvær av Oscar II. Logen har sitt navn etter daværende kronprins og senere kong Gustav V av Sverige, og frimureriets ledestjerne som skal vise vei og opplyse frimurernes arbeider.
Logens devise er Soli Deo Gloria («Æren er Guds alene»).
Den første St. Johanneslogen i Drammen het Oscar t.d.f. Stjerne ble grunnlagt i 1826 og var virksom til 1836, da den ble overført til Christiania og opphøyet til St. Andreasloge. Den er i dag én av to St. Andreasloger som i dag arbeider i Stamhuset i gradene IV/V-VI. I de etterfølgende år var det ingen organisert frimurervirksomhet i Drammen, før Gustav t.d.l. Stjerne ble etablert i 1877.
St. Johanneslogen Gustav t.d.l. Stjerne var en av seks loger som ble tilsluttet Den Norske Frimurerorden den 24. juni 1891.


== Ordførende Mestere ==


== Litteratur ==
Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2009, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Anastasius Bibliothecarius

Anastasius Bibliothecarius (født ca. 815, død 879) var bibliotekar i Vatikanets bibliotek, og sannsynligvis motpave. Anastasius lærte seg gresk, noe som var svært uvanlig i Roma på hans tid. Han gikk for å være den best utdannede geistlige i Roma i sine dager. Han oversatte flere verker fra gresk til latin, og var kjent for dette da han ble utnevnt til bibliotekar i vatikanbiblioteket av pave Hadrian II, og kardinal med San Marcello al Corso som titulus (tittelkirke). 
i 869 ble han sendt som utsending til Konstantinopel for å mekle i en inngåelse av et ekteskap. Mens han var der, pågikk også det fjerde konsilet i Konstantinopel, og Anastasius deltok der på den siste sesjonen. 
Den neste paven, Johannes VIII, beholdt Anastasius som bibliotekar. Han fikk viktige oppgaver av paven, blant annet stod han for korrespondansen med patriarken av Konstantinopel, en korrespondanse som var svært viktig etter kontroversene som var forbundet med konsilet i Konstantinopel og forståelsen av Den hellige ånd.


== Anastasius som motpave ==
Hinkmar av Reims identifiserer i en passasje Anastasius med prestbyteren Anastasius som måtte flykte fra Roma i 848, ble ekskommunisert i 850 og fordømt av en annen synode i 853. Da Leo IV døde i 855, ble denne Anastasius valgt til motpave, men tapte kampen mot den rettmessig valgte paven Benedikt III. Anastasius ble behandlet mildt av Benedikt, men ble igjen involvert i vanskeligheter under Adrian II. Pavens datter og hennes mor ble da kidnappet og drept av Eleutherius, en slektning av Anastasius. Han ble sett på som medskyldig i drapene, og ble ekskommunisert og mistet sine presteretter. Anastasius flyttet inn i det keiserlige hoffet, og med hjelp fra keiseren forsøkte han å renvaske seg for det han var dømt for.
Det er delte meninger om disse to Anastasiusene er samme person.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Biografi i Catholic Encyclopedia