jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bratislavas byvåpen

Bratislavas byvåpen har vært i bruk siden 1436, da Sigismund av Luxembourg ga byen rett til å bruke sitt eget byvåpen. Byvåpenet viser, på en rød, sen-gotisk bakgrunn, et festningsverk med tre tårn og en port i midten i sølv. Det er to gullkuler på toppen av hvert av tårnene, og et gyllent fallgitter som halvveis er heist opp i porten. Det er en vanlig feiloppfatning at byvåpenet representerer Bratislava slott eller en av byens fire porter fra middelalderen. I virkeligheten viser våpenskjoldet en avbildning av en vanlig middelalderby.


== Eksterne lenker ==
Bratislavas byvåpen
Beskrivelse av byvåpenet på Bratislavas offisielle nettsider (sk)
Øya videregående skole

Øya videregående skole er en privat videregående skole som ligger på Kvål i Melhus. Skolen drives av Normisjon.


== Den videregående skolen ==
Skolen har tre ulike studietilbud (per 2022): studiespesialisering, bygg- og anleggsteknikk og naturbruk.Den har totalt ca 260 elever (2017). 
Skolen ble etablert på Øya gård, som ble testamentert til Indremisjonen (som senere skiftet navn til Normisjon) av bonden Martin Midtflå på 1950-tallet. Midtflå ønsket at det skulle startes en husmorskole eller en jordbruksskole på gården. Skolen ble etablert som Øya grunnkurssenter i 1979 og skiftet navn til Øya landbruksskole i 1987. Skolen fikk dagens navn i 1997.


== Øya ungdomsskole ==
I 2014 utvidet Normisjon skoletilbudet på stedet ved å åpne Øya ungdomsskole, som per 2022 kan ta imot mellom 60 og 75 elever. Øya ungdomsskole er en friskole, det vil si at det er en privatskole som mottar statsstøtte. I august 2017 fikk ungdomsskolen sitt eget nye skolebygg. Rektor er Ole-Jørgen Stevik.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside
Johann Christoph Adelung

Johann Christoph Adelung (født 8. august 1732 i Spantekow ved Anklam, død 10. september 1806 i Dresden) var en tysk bibliotekar, leksikograf og germanist.
Adelung studerte teologi i Halle, før han ble lærer i Erfurt i 1758. Fra 1765 levde han som oversetter og redaktør i Leipzig. I 1787 ble han overbibliotekar for det kurfyrstelige biblioteket i Dresden, og i 1793 bibliotekar ved kurfyrst Fredrik August I av Sachsens privatbibliotek.
Adelung er mest kjent for sine grammatiske og leksikografiske skrifter, men arbeidet også på andre områder og offentliggjorde oversettelser, egne litterære tekster, naturvitenskapelige, pedagogiske og journalistiske arbeider. Hans viktigste verk er Grammatisch-kritisches Wörterbuch der Hochdeutschen Mundart (1766–86), en ordbok som har hatt normerende innflytelse på det tyske språket.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Scherer: «Adelung, Johann Christoph». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 1, Duncker & Humblot, Leipzig 1875, s. 80–84.
(de) Otto Basler: «Adelung, Johann Christoph.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 1, Duncker & Humblot, Berlin 1953, ISBN 3-428-00182-6, s. 63–65 (digitalisering).
Margit Strohbach: Johann Christoph Adelung. Ein Beitrag zu seinem germanistischen Schaffen mit einer Bibliographie seines Gesamtwerkes. (Studia Linguistica Germanica; 21): Walter de Gruyter,  Berlin / New York 1984.
Karl-Ernst Sickel: Johann Christoph Adelung. Seine Persönlichkeit und seine Geschichtsauffassung. (Diss., Univ. Leipzig 1933.) Gerhardt, Leipzig 1933.


== Eksterne lenker ==
(en) Johann Christoph Adelung – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Johann Christoph Adelung – galleri av bilder, video eller lyd på Commons (de) Verk av og om Johann Christoph Adelung i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Johann Christoph Adelung i Deutsche Biographie
(de) Katrin Nitzschke: Adelung, Johann Christoph. I Sächsische Biografie. Utgis av Institut für Sächsische Geschichte und Volkskunde.
Johann Christoph Adelung i Bibliotheca Augustana
Funny Farm

Funny Farm er et  thrash metal / hardcoreband fra Trondheim.
Bandet oppsto fra orkesteret Death Armada i Inderøy i Nord-Trøndelag i 1987. De var lojale mot plateselskapet Progress Records hele sin karriere. Bandet hadde sin hjemmebane på UFFA i Trondheim i sin storhetstid (1994–1998). De gjennomførte flere turneer i Norge og Tyskland og fikk mange fans i alternative rocke- og punkmiljø i begge landene. Bandet ble oppløst i 1998 etter å ha blitt nominert til Spellemannprisen i 1997, i kategorien «Hardrock» for albumet Amputate.


== Diskografi (utvalg) ==
Album:

Pseconds (1993)
Biting the Hand (1995)
Amputate (1997)EP:

Potential Hazard (1994)Bidrag til samleplater:

«Your face» – Subbacultcha! - The Invasion Of The Norwegian Underground (1992)
«Mine to decide» – Planet Progress (1993)
«Preview» – Party Terror Volume 2 (1994)
«Insult To Injury» – Progress Yourself (1995)
«Klomse» – Ellediller & krokofanter – En hyllest til Knutsen & Ludvigsen (1996)
«Liar» – Fra Svartlamon with love (1997)Annet:

«Blitzkrieg Bop» + «Let's Dance»  – We're The Ramones! - A Tribute To The Ramones (1998) Oversikt over flere samleplater på DiscogsDemoer:

«Dementia Praecöx» (1990) 
«Diarrhoea Of A Madman» (1992) 


== Bandmedlemmer ==


=== Endelig oppstilling ===
Ragnar Fahsing – bass
Morten Skjørholm – gitar
Lars Haugdal Andersen – gitar
Ståle Norum – trommer
Jan Roger Roel – vokal


=== Medvirkende / tidligere medlemmer ===
Ketil Nicolaysen - fast lydtekniker og bidragsyter
Helge Steen/Deathprod - sampling, teknikk
Tore Sørslett – gitar
Morten Fagervik - trommer


== Referanser ==


== Litteratur ==
UFFA 1981–2006: alternativ ungdomskultur i Trondheim, Tapir akademisk forlag (2006) ISBN 82-519-2164-3


== Eksterne lenker ==
Funny Farm i Rockipedia
Om Funny Farm i Ballade
Funny Farm på Metal-archives.com
Elias Khoury

Elias Khoury (født 12. juli 1948 i Beirut, Libanon) er en forfatter fra Libanon. For tiden så er han redaktør for kultur-bilaget (Al-Mulhaq) som hører til dagsavisen Al-Nahar.


== Utgivelser ==
Oversatt til svensk:

Lilla berget (engelsk: The Little Mountain), 1977 (roman)
Solens port (engelsk: Gate of the Sun), 1998 (roman)Utgivelser på arabisk eller engelsk:

 'an 'ilaqat al-da'irah, 1975 (roman)
Dirasat fi naqd al-shi'r, 1979 (ikke roman)
The Gates of the City, 1981 (roman)
Al-wujuh al-baida' , 1981 (roman)
Al-dhakira al-mafquda, 1982 (ikke roman)
Al-mubtada' wa'l-khabar, 1984 (fortellinger)
Tajribat al-ba'th 'an ufq, 1984 (ikke roman)
Zaman al-ihtilal, 1985 (ikke roman)
The Journey of Little Gandhi, 1989 (roman)
The Kingdom of Strangers, 1993 (roman)
Majma' al-Asrar, 1994 (roman)
Ra'ihat al-Sabun, 2000 (roman)
Yalo, 2002 (roman)
Ka'anaha Nae'ma, 2007 (roman)(Årstall gjelder utgivelse på arabisk.)
Oversettelser finnes også på fransk, tysk, hebraisk, portugisisk og italiensk.


== Se også ==
Arabisk litteratur


== Referanser ==
Alberto Braglia

Alberto Braglia (født 23. mars 1883 i Campogalliano i Modena, død 5. februar 1954) var en italiensk turner og turntrener. Han vant gull i mangekampen under sommer-OL 1908 i London, og det samme under sommer-OL 1912 i Stockholm. Han vant til sammen 3 olympiske gullmedaljer i sin karriere.
I VM-sammenheng har han én medalje – bronse i lagkonkurransen i VM 1909.


== Biografi ==
Braglia begynte å trene da han var 12 år gammel, i en låve. Han hadde ingen trener, men trente seg selv. Selv om han knapt kunne lese og skrive kom han inn på Panaro Gymnasium, der han slet seg gjennom skolegangen, samtidig som han både trente turn og hadde jobb ved siden av skolen. Etter OL i 1908 opptrådte han en periode som «The bullet man» eller «Den menneskelige torpedo» på scenen. Dette gjorde han på grunn av dårlig økonomi. Imidlertid kostet dette han amatørlisensen, siden han av Det internasjonale turnforbundet nå ble ansett som profesjonell. Han fikk imidlertid denne tilbake før OL i 1912, og til tross for et nervesammenbrudd da sønnen hans på 4 år døde, deltok han i OL, og vant to gull.De følgende årene opptrådte han på flere sirkus, både i Italia og utlandet, sammen med en dverg som også turnet. Han tjente gode penger på dette, og da han kom tilbake fikk han vervet som landslagstrener i turn for Italia. Han trente laget fram til OL-gull i 1932 i Los Angeles, og ble for dette tildelt utmerkelsen Cavaliere Ufficiale. Under det påfølgende VM i Budapest i 1934 fikk Italia kun ett sølv og en bronse, og Braglias treningsmetoder fikk skylden for dette. Han hadde dessuten brukt opp det meste av penger han hadde tjent opp som sirkusartist, og prøvde seg etter dette som vinhandler i stedet. Dette ble ingen suksess.
Han døde av trombotisk hjerneslag på et aldershjem i Modena.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alberto Braglia – Olympics.com 
(en) Alberto Braglia – Olympic.org 
(en) Alberto Braglia – Olympedia 
(en) Alberto Braglia – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Alberto Braglia – Italias olympiske komité 
(en) Alberto Braglia – FIG 
(en) Alberto Braglia – FIG
Fylkesvei 6016

Fylkesveg 6016 går mellom Nauste og Vassbrua i Molde kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 193.


== Kommuner og knutepunkter ==

 MoldeNaustevegen 

Endepunkt Nauste


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6016
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 6010

Fylkesveg 6010 går mellom Myklebostad og Helle i Molde kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 190.


== Kommuner og knutepunkter ==

 MoldeLangevegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6010
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Orkerødbatteriet

Orkerødbatteriet, i nyere tid også omtalt som Orkerød skanse, er en artilleristilling som ligger ved Orkerød på Jeløya i Moss. Batteriet var et av mange fort og batteristillinger som ble etablert på Østlandet fra slutten av 1890-tallet som et ledd i arbeidet med å løsrive Norge fra unionen med Sverige. 
Batteriet ble anlagt i 1902 og utgjorde da en del av den Indre Forsvarslinie, linjen Moss – Råde. 
Batteriet skulle samarbeide tett med de to andre artilleristillingene i Mosseavsnittet, Bjørnåsbatteriet og batteriet på Verksåsen.
Orkerødbatteriet er delvis nedsprengt i fjell med dekningsgraver og brystvern i grov, tilhogd stein. Brystvernet skal opprinnelig ha vært 1,1 meter høyt tilpasset 10,5 cm artilleri.
Batteri består av to standplasser, hver omtrent 4,5 meter brede. Her skulle det anvendes 10,5 cm Cockerill M/1904 eller 10,5 cm Schneider Canet M/1901 posisjonskanoner, alternativt 7,5 cm Ehrhardt M/1901 eller 8,4 cm M/1984 feltkanoner. Ved siden av standplassene er det anlagt dekningsgraver for mannskapene, og ammunisjonsnisjer er bygd inn i brystvernet. I bakkant av standplassene finnes et siktebord i hugget granitt med innhogde siktlinjer til forterrenget. 
Batteriet skulle etter planen bemannes av tre offiserer, tre underoffiserer og 58 menige. I tillegg hadde det plass til 45 hester, spann og forstillinger på flaten der Jeløy kapell ligger i dag.
Orkerødbatteriets oppgave var først og fremst å hindre fiendtlig framrykking mellom Jeløya og Vannsjø, kunne bestryke fiendtlige tropper på Festelandet i Rygge, samt sammen med Verkshöiden batteri å bestryke sjømål i Værlebukta og områder sørover til Revlingen. Også de to batteriene på bysiden kunne kontrabeskytes, dersom disse skulle falle.
Batteriet var involvert i utmarsjer og øvelser mellom 1903 og 1916. Det var bemannet i 1905. Det var i Forsvarets eie fram til 1963. Da ble området overtatt av Moss kommune som militærhistorisk område og fredet. I 1978 ble batteristillingen restaurert av Jeløy Rotary Klubb.
Batteriets Instruksbok og Haandtabel med fotografier finnes i Forsvarsmuseets bibliotek (sak: 623.19481 POS 1).


== Eksterne lenker ==
Flyfoto av batteriet
Fylkesvei 6008

Fylkesveg 6008 går mellom Mittet og Dale i Rauma kommune. Veien er 3,3 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv184.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Rauma
660Fylkesvei 660 Mittet
Endepunkt Dale


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6008
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
West highland white terrier

West highland white terrier, som også blir kalt bare westie, er en liten terrierrase med opprinnelse fra Skottland. Selv om west highland white og cairn terrierne har mye til felles opphav, har selektiv avl skapt hunderaser med helt ulike egenskaper. Westien er sammen med den skotske terrieren verdensberømt på grunn av reklamen for en skotsk whisky. 
Rasen har lett for å få allergiske lidelser. Rasen er sporty og hardfør med stor selvsikkerhet og et frekt utseende. Pelsen må trimmes regelmessig.


== Rasehistorie ==
Cairn-terrieren fikk av og til hvite valper. Den skotske Malcolm-familien satte i gang selektiv avl med disse, og fikk fram en rase som var lett synlige i de skotske fjellheiene.


== Referanser ==
Bjørn-Martin Brandett

Bjørn-Martin Brandett (født 1986) er en norsk journalist og redaktør. Han startet sin radiokarriere i Solungen Bygderadio på Flisa, senere P5 Solungen og Radio Østlendingen. Han har også vært ansvarlig redaktør iSolungAvisa. Som 24-åring kjøpte han ut radiodriften av sin daværende arbeidsgiver AS Østlendingen i Elverum, overtok driftskonsesjon og opprettet selskapet Radiodrift AS. 
Siden har han sikret seg flere konsesjoner og driver i dag (2021) åtte lokale radiokanaler i Innlandet, samlet under Lokalradioene i Innlandet AS. Han er også deleier og styreleder i Solør Media AS.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hvite Busser
Radio Østlendingen Arkivert 27. november 2020 hos Wayback Machine.
Radiodrift AS
Marcel Lalu

Marcel Lalu (født 24. april 1882, død 3. mai 1951) var en fransk turner.
Han kom på delt 8.-plass i mangekamp under OL 1900. Under VM i 1905 vant han apparatfinalen i både svingstang og skranke, og fikk sølv i bøylehest. Han vant også sammenlagt, foran fire andre franskmenn. 
Lalue deltok i 3 OL; 1900, 1908 og 1912, og endte på hhv 8.-plass, 7.-plass og 7.-plass. 
På nasjonalt nivå har han to franske mesterskap: i 1905 og 1910.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marcel Lalu – Olympedia 
(en) Marcel Lalu – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Chenjerai Hove

Chenjerai Hove (født 9. februar 1956 i Zvishavane i sørlige Zimbabwe, død 12. juli 2015 i Stavanger i Norge), var en zimbabwisk poet, romanforfatter, skribent og essayist. Fra 2001 bodde han i eksil i Europa og USA.
Chenjerai Hove tok lærerutdannelse, og studerte deretter pedagogikk, litteratur, sosiologi og historie ved universitetene i Sør-Afrika (1980–83) og Zimbabwe (1984–85). Han arbeidet som lærer, forlagsmedarbeider, skribent, forfatter og redaktør, og var gjesteforeleser og gjesteforfatter ved en rekke universiteter i Afrika, Europa, Australia, Japan og USA.
Chenjerai Hove var grunnlegger og leder av Forfatterforeningen i Zimbabwe, leder for Zimbabwe PEN, var med på å starte «Zimbabwe Human Rights Organisation» (ZimRights), og var med i ledelsen der gjennom mange år. Han ga ut et stort antall diktsamlinger og romaner. Han var dessuten skribent i mange aviser, og rettet gjennom en årrekke et kritisk søkelys på myndighetene i Zimbabwe.
Hove flyktet fra Zimbabwe i 2001, etter drapstrusler mot ham og familien på grunn av hans regimekritikk. Han var fribyforfatter i Rambouillet i Frankrike 2002-2005, og kom til Stavanger som fribyforfatter i to år fra februar 2005. Fra 2007 fortsatte han eksiltilværelsen som gjesteforfatter ved Watson Institute for International Studies ved Brown University i USA.
Etter å ha vært fribyforfatter i Miami i 2 år fra 2010, flyttet han i 2012 tilbake til Stavanger.


== Publikasjoner ==
Chenjerai Hove publiserte en lang rekke essay, sakprosa, diktsamlinger, noveller og romaner, på engelsk, og på hans morsmål shona.
Publikasjonene inkluderer:

And Now the Poets Speak (medforfatter), poesi, 1981
Up In Arms, poesi, 1982
Red Hills of Home, poesi, 1984
Bones, roman, 1988 (norsk utgave: ”Knokler”, Cappelen 1990)
Shadows, roman, 1991 (norsk utgave: ”Skygger”, Cappelen 1992)
Shebeen Tales, journalistiske essay, 1994
Rainbows in the Dust, poesi, 1997
Guardians of the Soil, kulturelle refleksjoner i intervju med zimbabwiske eldre, 1996
Ancestors, roman, 1996
Desperately Seeking Europe (medforfatter), essay om europeisk identitet, 2003
Palaver Finish, essay om politikk, samfunn og livet i Zimbabwe, 2002
Blind Moon poesi, 2003
The Keys of Ramb, barnebok 2004For Bones fikk han i 1988 Noma-prisen for beste afrikanske roman. Boken er oversatt til 12 språk.


== Referanser ==
CDON

CDON er en svensk nettbutikk som blant annet selger filmer, musikk, videospill, bøker og hjemmeelektronikk.
Salget skjer bare over Internett og virksomheten selger:

Film – DVD/Blu-ray, bredbåndsfilm samt UMD-film.
Musikk – CD-er og som mp3-filer (nedlasting av mp3 avvikles i 2016)
Spill – videospill for PC og spillkonsoller i både fysisk og digital form
Bøker – fysiske og lydbøker på CD samt digitalt nedlastbare mp3-filer
Elektronikk – alt fra øreklokker til mobiltelefoner og bærbare datamaskinerSiden firmaet ble grunnlagt som en cd-butikk på nettet i 1999 har den vokst veldig og finnes i dag også i Norge, Finland og Danmark. Omsetningen havnet i 2007 på 905 millioner kroner. CDON har et nittitalls ansatte på hovedkontoret i Malmö.
CDon.com inngår i MTG Internet Retailing (MTG IR) som er MTG-konsernets e-handelsvirksomhet. I løpet av 2007 kjøpte de en rekke e-handelsfirmaer i ulike segmenter; motebutikken Nelly.com, barneklærbutikken LinusLotta.com, Helse/fitness-butikkene Gymgrossisten.com og Bodystore.com samt den finske bokhandelen Bookplus.fi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Amphiprion melanopus

Amphiprion melanopus er en liten tropisk korallrevfisk. Den blir inntil 12 cm lang og hunnfiskene blir vanligvis litt større enn hanfiskene.


== Eksterne lenker ==
(en) Amphiprion melanopus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Amphiprion melanopus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Amphiprion melanopus hos FishBase 
(en) Amphiprion melanopus hos ITIS 
(en) Amphiprion melanopus hos NCBI 
(en) Kategori:Amphiprion melanopus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Amphiprion melanopus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amphiprion melanopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Litauisk rød

Litauisk rød (Lietuvos žalieji) en moderne kurase fra Litauen.


== Historie og utbredelse ==
Litauisk rød er utviklet på bakgrunn av det lokale feet nordøst i Litauen. Dette har blitt krysset med Angeln,Svensk röd och vit boskap, Latvisk brun, Estisk punane og Dansk rød melkerase. Rasen ble godkjent i 1951, mens stambokføring startet allerede i 1924. I dag omfatter Litauisk rød om lag en tredjedel av alle kyr i Litauen. 


== Egenskaper ==
Rasen er rød av farge og hornet. Voksne kyr veier i snitt 550 kg mens voksne okser har en snittvekt på ca. 900 kg. Gjennomsnittlig årsavdrått for melk er 4 500 kg, med 4,4% fett og 3,4% protein.


== Se også ==
Liste over kuraser


== Eksterne lenker ==
Nordgen
ANSI
N-EURO-CAD
Agraria
Fylkesvei 5970

Fylkesveg 5970 går mellom Vatne i Ålesund og Fiksdalen i Vestnes. Veien er 15,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv147.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Ålesund
Vatnedalsvegen 

 VestnesNakkedalsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5970
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5980

Fylkesveg 5980 går mellom Vik og Øverås i Vestnes kommune. Veien er 5,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv162.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Vestnes
661Fylkesvei 661 Vik
Kommunal vei fra Øverås til Leirvågen (2,6 km)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5980
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Walter Runeberg

Walter Magnus Runeberg (født 29. desember 1838, død 23. desember 1920) var tredje sønn av Finlands nasjonalskald Johan Ludvig Runeberg. Han ble født i Borgå året efter at familien var flyttet dit fra Helsingfors. Han var oppkalt etter Walter Scott, som Runeberg beundret høyt. Etter en lite suksessfylt skolegang og bestått studenteksamen helliget han seg til sist til billedhuggerkunsten, som var hans store interesse. Han begynte sin kunstneriske utdannelse i Helsingfors, hvor han fikk undervisning av Carl Eneas Sjöstrand. Deretter fulgte studier ved Finska konstföreningens tegneskole i Åbo.
Høsten 1858 reiste han til København for å utdanne seg ved Kunstakademiet under Thorvaldsen-eleven Herman Wilhelm Bissens ledelse. Der tilegnet Walter Runeberg seg en klassisk kunstoppfatning. Etter fire år i København flyttet han til Roma, den klassiske kunsts høysete. Dér arbeidet han med unntak av et par års avbrudd helt til 1876. Hans verker med klassiske motiver fra tiden i Roma er tallrike. Bl.a. kan nevnes Kentauren Kiron lærer Akilleus å kaste spyd 1863, Den drukne Silenos støttet av to satyrer 1865, Psyke med zephyrene 1872 og Psyke med lampen og dolken 1876.
Høsten 1876 flyttet Runeberg med familie til Paris, hvor han bodde i sytten år. Nå utviklet hans kunst seg i en mer realistisk retning, selv om han aldri ble en egentlig realist. Han forlangte alltid at kunsten skulle være oppløftende og vakker. Størstedelen av hans tid i Paris var opptatt av arbeidet med statuen av hans far, som ble avduket i Helsingfors 1885 og i fødebyen Borgå samme år; statuen av Per Brahe, som kom i Åbo 1888 og i mindre format i Brahestad – og tsar Aleksander II av Russlands monument, som ble satt opp på Senatstorget i Helsingfors 1894. Han laget også mange portrettbyster av kjente kulturpersoner i Norden.
I årene 1893-96 bodde Walter Runeberg i København. Deretter flyttet han til Helsingfors. Han hadde da bodd nesten førti år i utlandet. Han døde den 23. desember 1920 og var da en av Nordens ledende billedhuggere.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nyström, Lars (2006). Walter Runeberg – vår första stora bildhuggare, Borgå