jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bacillidae

Bacillidae er en delgruppe av spøkelsesinsektene som igjen tilhører de «gresshoppelignende insekter». De er mestere i kamuflasje og ligner korte tynne pinner fra busker eller trær. 


== Utseende ==
Lange og tynne, pinnelignende insekter, oftest grønne eller brune. Antennene er forholdsvis korte, mye mindre enn halve kroppslengden, ofte bare litt lengre enn hodet. Kroppen er lang og tynn, sylindrisk, de er gjerne vingeløse. Beina er tynne, lårene kan ha pigger på undersiden.


== Levevis ==
Som andre spøkelsesinsekter er de planteetere som kryper langsomt rundt i vegetasjonen, godt vernet av sin utmnerkede kamuflasje.


== Utbredelse ==
Bacillidae er mest utbredt i Europa (nord til Mellom-Europa) og Afrika, men finnes også på Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Insekter, Hexapoda
Egentlige insekter, Dicondylia
Vingede insekter, Pterygota
Gruppe Orthopterodea
Orden Spøkelsesinsekter, Phasmatodea
Underorden Verophasmatodea
Gruppe Areolata
Overfamilie Bacilloidea
Familie Bacillidae Brunner von Wattenwyl, 1893
Underfamilie Antongilinae Zompro, 2004 – Afrika
Stamme Antongilini Zompro, 2004 – 3 slekter, 11 arter, Madagaskar
Stamme Leprodini Cliquennois, 2006 – 3 slekter, 4 arter, Madagaskar
Stamme Pseudodatanini Zompro, 2004 – 3 slekter, 7 arter, Madagaskar
Tuberculatocharax fritzsicki Zompro, 2005 – Øst-Afrika
Stamme Xylicini Günther, 1953 – 5 slekter, 15 arter, Afrika
Underfamilie Bacillinae Brunner von Wattenwyl, 1893 – Europa, Afrika, Ny-Guinea
Slekten Bacillus LePeletier de Saint Fargeau & Audinet-Serville, 1827 – 6 arter, Sør-Europa, Nord-Afrika og Ny-Guinea
Bacillus atticus Brunner von Wattenwyl, 1882
Bacillus grandii Nascetti & Bullini, 1982
Bacillus lynceorum Bullini, Nascetti & Bianchi Bullini, 1984
Bacillus rossius (Rossius, 1790)
Bacillus tripolitanus (DeHaan, 1842)
Bacillus whitei Nascetti & Bullini, 1982
Slekten Clonopsis Pantel, 1915 – 3 arter, Europa og Nord-Afrika. I Europa:
Clonopsis gallica (Charpentier, 1825)
Underfamilie Macyniinae Zompro, 2004 – sørlige Afrika
Slekten Macynia Stål, 1875 – 2 arter


== Litteratur ==
Sømme, Laurits 2001. Insekter. (Original: McGavin, George C. 2000. Insects, spiders and other terrestical arthropods.) N. W. Damm & Søn AS. ISBN 82-512-0601-4 side 66-67.
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Kilder ==
Liste over artene, Phasmida Species File Online


== Eksterne lenker ==
(en) Bacillidae i Encyclopedia of Life 
(en) Bacillidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Bacillidae hos Fauna Europaea 
(en) Bacillidae hos NCBI 
(en) Kategori:Bacillidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bacillidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/  Et norskspråklig nettsted om Gresshopper, Kakerlakker Vandrende blad- og pinner og Saksedyr.
Pinnedyrfabrikken – for deg som liker pinnedyr.
Eplegården

Eplegården er et markedsføringsnavn for gården Søndre Storsand (gnr./bnr. 353/4) i Asker i Viken, tidligere Hurum i Buskerud. Gården ligger på et platå på vestsida av Drøbaksundet, ca. 80-90 meter over havet. Gården er på totalt 950 daa, inkludert 800 daa skog. Ca 100 daa er dyrka mark, som for det meste brukes til epledyrking. Det produseres eplebrennvin på gården.
Hovedbygningen på gården var opprinnelig i sveitserstil fra 1870-åra, men har blitt vesentlig ombygd ved flere anledninger. Stabburet ble flytta til gården i 1874. Låven ble bygd i 1906 av Hilda og Alfred Clarendon Baltzersen, som kjøpte gården i 1902. Bryggerhuset ble bygd i 1943 på tuftene av en litt mindre bygning, og renovert i 1999. De øvrige bygningene er av nyere dato.
Heteropterygidae

Heteropterygidae er en delgruppe av spøkelsesinsektene som igjen tilhører de «gresshoppelignende insekter». De er mestere i kamuflasje og ligner korte tynne pinner fra busker eller trær. 


== Utseende ==
Forholdsvis store og kraftige spøkelsesinsekter, vanligvis brune på farge. De kan være vingeløse eller ha fullt utviklede vinger. Antennene er lange og trådformede. Kroppen er markert piggete, også beina, som er relativt kraftige. Som vanlig for spøkelsesinsekter er hunnen mye større og tyngre enn hannen.


== Levevis ==
Som andre spøkelsesinsekter er de planteetere som kryper langsomt rundt i vegetasjonen, godt vernet av sin utmerkede kamuflasje.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i Sørøst-Asia (vestover til Sri Lanka) og Australia, med hovedtyngden av artene i Indonesia.


== Systematisk inndeling ==

Insekter, Hexapoda
Egentlige insekter, Dicondylia
Vingede insekter, Pterygota
Gruppe Orthopterodea
Orden Spøkelsesinsekter, Phasmatodea
Underorden Verophasmatodea
Gruppe Areolata
Overfamilie Bacilloidea
Familie Heteropterygidae Kirby, 1896
Underfamilie Dataminae Rehn & Rehn, 1939 – 7 slekter og 33 arter
Underfamilie Heteropteryginae Kirby, 1896 – 3 slekter og 9 arter
Underfamilie Obriminae Brunner von Wattenwyl, 1893 – 17 slekter og 60 arter
Stamme Eubulidini Zompro, 2004 – 8 slekter og 32 arter
Stamme Microceramiini Zompro, 2004 – 2 slekter og 2 arter
Stamme Obrimini Brunner von Wattenwyl, 1893 – 7 slekter og 26 arter


== Litteratur ==
Sømme, Laurits 2001. Insekter. (Original: McGavin, George C. 2000. Insects, spiders and other terrestical arthropods.) N. W. Damm & Søn AS. ISBN 82-512-0601-4 side 66-67.


== Kilder ==
Liste over artene, Phasmida Species File Online


== Eksterne lenker ==
(en) Heteropterygidae i Encyclopedia of Life 
(en) Heteropterygidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Heteropterygidae hos NCBI 
(en) Kategori:Heteropterygidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Heteropterygidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/  Et norskspråklig nettsted om Gresshopper, Kakerlakker Vandrende blad- og pinner og Saksedyr.
Pinnedyrfabrikken – for deg som liker pinnedyr.
Richard Goldstone

Richard J. Goldstone (født 26. oktober 1938) er en tidligere dommer ved grunnlovsdomstolen i Sør-Afrika. Han var sjefsanklager ved FNs internasjonale straffedomstol for det tidligere Jugoslavia og tilsvarende for Rwanda fra august 1994 til september 1996. I 2009 var han leder for en kommisjon oppnevnt av FNs menneskerettighetsråd for å undersøke eventuelle brudd på menneskerettighetene og internasjonal rett i samband med konflikten på Gaza ved årsskiftet 2008–09. Kommisjonen blei gjerne kalt Goldstone-kommisjonen, og rapporten fra den omtales som Goldstone-rapporten.


== Virke i Sør-Afrika ==
Goldstone har eksamen fra Universitetet i Witwatersrand i 1962. Han praktiserte først som advokat i Johannesburg. I 1980 blei han dommer ved høyesterett i Transvaal.
Mot slutten av apartheid-perioden i Sør-Afrika leda Goldstone en annen kommisjon som fikk navn etter ham, Sør-Afrikas faste kommisjon for undersøkelser av offentlig vold og ydmykelse (South African Standing Commission of Inquiry Regarding Public Violence and Intimidation). Kommisjonen hadde en sentral rolle i å avdekke onfattende voldsbruk fra sikkerhetsstyrkene og å gjøre det hvite samfunnet kjent med urett som skjedde. Den var da en forløper for Sannhets- og forsoningskommisjonens virke etter apartheid. 
Goldstone var dommer ved grunnlovsdomstolen fra like etter de første demokratiske valga i Sør-Afrika i 1994 til 2003. Han var president i National Institute of Crime Prevention and the Rehabilitation of Offenders (NICRO; nasjonalinstituttet for kriminalforebygging og rehabilitering) og styreleder i Human Rights Institute of South Africa (HURISA; det sørafrikanske menneskerettsinstituttet).


== Internasjonalt virke ==
I august 1994 blei Goldstone den første sjefsanklageren ved Den internasjonale straffedomstolen for det tidligere Jugoslavia, oppretta ved vedtak i FNs sikkerhetsråd året før. Da rådet like etterpå oppretta Den internasjonale straffedomstolen for Rwanda, blei han sjefsanklager der også. Dette var på mange vis nybrottsarbeid, enda om en hadde Nürnbergrettssakene fra 1945–46 å bygge på. Goldstone hadde anklagervervet til september 1996.
Han var fra 1999 til 2001 talsperson for en uavhengig internasjonal kommisjon om Kosovo. Han har også deltatt i internasjonalt arbeid med å finne og kartlegge aktivitetene til krigsforbrytere fra nazitida, som flykta til Argentina. 
I april 2004 blei han av FNs generalsekretær Kofi Annan utpekt til medlem av Volcker-kommisjonen, som undersøkte olje-for-mat-programmet i Irak.
I 2009 leda han Goldstone-kommisjonen som undersøkte brudd på menneskerettighetene og internasjonal rett i samband med krigen i Gaza fra 27. desember 2008 til 18. januar 2009. For å ta på seg vervet krevde han at det opprinnelige mandatet for kommisjonen skulle endres fra bare å gjelde israelske brudd til å gjelde alle parter i konflikten.


== Referanser ==
Chelisochidae

Chelisochidae er en familie  med insekter innen ordenen saksedyr.  De lever vanligvis noe bortgjemt, i sprekker, blomster, under stener og bark.
Navnet kommer av tangen eller saksen på bakkroppen.


== Utseende ==
Små til forholdsvis store, slanke og mørkt fargede saksedyr med lange, trådformede antenner. Tangen på bakkroppsspissen er kraftig. De kan kjennes på at det andre fotleddet har et utskudd på undersiden som går under det tredje leddet.


== Levevis ==
Saksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde, men kan gjerne ta mindre levende byttedyr.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i tropiske områder av Afrika, Asia og Australia, bortsett fra arten Chelisoches morio som er spredt med mennesker over store deler av verden.


== Systematisk inndeling ==
Det er usikkerhet om inndelingen spesielt når det gjelder plasseringen av slekter i forhold til underfamilier.

Orden saksedyr (Dermaptera)
Underorden Forficulina
Overfamilie Forficuloidea
Familie Chelisochidae Burr, 1907 – ca. 96 arter fordelt på 16 slekter
Slekt Adiathella Brindle, 1970
Slekt Adiathetus Burr, 1907
Slekt Euenkrates Rehn, 1927
Slekt Exypnus Burr, 1907
Slekt Gressitolabis  Brindle, 1970
Slekt Lamprophorella Mjöberg, 1924
Slekt Proreus Burr, 1907
Slekt Schizochelisoches Steinmann, 1987
Slekt Schizoproreus Steinmann, 1987
Slekt Solenosoma Burr, 1907
Underfamilie Chelisochelinae - usikker
Slekt Chelisochella Verhoeff, 1902
Slekt Kinesis Burr, 1907
Underfamilie Chelisochinae - usikker
Slekt Chelisoches Scudder, 1876
Slekt Hamaxas Burr, 1907
Underfamilie Genitalatinae - usikker
Slekt Genitalata  Kapoor, 1974


== Referanser ==


== Kilder ==
Hansen, Lars Ove. Naturhistorisk museum (UiO) og Museumsprosjektet. Norges gresshopper (Orthoptera) og andre gresshoppe-lignende insekter. https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/
Australian Faunal Directory, Chelisochidae


== Eksterne lenker ==
(en) Chelisochidae i Encyclopedia of Life 
(en) Chelisochidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chelisochidae hos Fossilworks 
(en) Chelisochidae hos ITIS 
(en) Chelisochidae hos NCBI 
(en) Kategori:Chelisochidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chelisochidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk entomologisk forening – Norsk entomologisk forening, En forening for og om Insekter.
Tegning av Chelisoches morio
Bildegalleri over nordamerikanske arter
Herman Van Rompuy

Herman Van Rompuy (født i Etterbeek 31. oktober 1947) er en belgisk, flamsk greve og politiker for partiet Christen-Democratisch en Vlaams (Kristendemokratisk og flamsk) som var Det europeiske råds president. Han var Belgias statsminister fra den 30. desember 2008 til den 25. november 2009. Før det var han president for den belgiske nasjonalforsamlings underhus. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Herman Van Rompuy er sønn av Victor Van Rompuy og Germaine Geen. Han ble uteksaminert i 1965 fra Sint-Jan Berchmans-College i Brussel og studerte så ved  Katholieke Universiteit Leuven der han tok bachelorgrad i filosofi i 1968 og i 1971 mastergrad i økonomi.


=== Partileder ===
Van Rompuy var sitt partis partileder fra 1988 til 1993, og Belgias budsjettminister fra 1993 til 1999. 2007–2008 var han president for underhuset i nasjonalforsamlingen.


=== Regjeringssjef ===
Etter at statsminister Yves Leterme leverte sin avskjedssøknad i desember 2008 fikk partifellen Van Rompuy i oppdrag av kongen å danne en ny regjering, i koalisjon med de samme parter som de Leterme regjerte med: Flamske liberale og demokrater (Vlaamse Liberalen en Democraten) og de frankofone partiene Reformbevegelsen (Mouvement Réformateur), Sosialistpartiet (Parti socialiste), og Demokratisk, humanistisk sentrum (Centre démocrate humaniste). Da han trakk seg som statsminister til fordel for å tiltre Det europeiske råds presidentembede, overtok Yves Leterme som Belgias statsminister igjen.


=== Europarådet ===
Den 19. november 2009 ble han utnevnt til Det europeiske råds første faste president. Han tiltrådte stillingen 1. januar 2010. Van Rompuy sitter i to og et halvt år, og kan også utpekes enda en gang.


=== Annet ===
Van Rompuy har blant annet utgitt en diktsamling i den japanske haiku-genren. Han ble tildelt Karlsprisen for 2014.I 2015 ble Van Rompuy adlet med tittelen greve. Tittelen er ikke arvelig.


== Politisk karriere ==
Styreleder for det nasjonale CVP's ungdomsråd (1973–1977)
Medlem av det nasjonale CVP's kontor (1978–)
Medlem av Belgias Senat (1988–1995)
Sekretær i departementet for finans og små og mellomstore bedrifter (1988)
Leder i CVP (1988–1993)
Visestatsminister – Minister for budsjett (1993–1999)
Medlem av Belgias Representantkammer (1995–2009)
«Minister van Staat» (en belgisk ærestittel som gis på livstid)(siden 2004)
President Belgias Representantkammer (2007–2008)
Statsminister i Belgia (2008–2009)
Første faste president for Det europeiske råd (2010–2014)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted for presidenten i Det europeiske råd
Herman Van Rompuys blogg på nederlandsk
Fantasillion

En fantasillion er et fiktivt, ukjent stort tall. Uttrykket kommer fra Donald Duck-universet, nærmere bestemt Onkel Skrues formue, som ved enkelte anledninger er blitt angitt å være en viss mengde fantasillioner (mer nøyaktige beløp har også vært presentert).
Tilsvarende engelsk uttrykk er Zillion, Bazillion og Impossibillion.
I Norge ble det på 80- og 90-tallet innført slang-begreper for store tall etter flere økonomiske skandaler, i første rekke for utbyggingen av Mongstad-raffineriet, der "en mong" ble brukt som synonym for tallet 6 milliarder og tilsvarte omtrentlig kostnadsoverskridelsene ved prosjektet. Senere ble også begrepet "en lødd" kjent, oppkalt etter DnC-sjef Leif Terje Løddesøl og bankens underskudd i 1988.
På norsk finnes det også andre uttrykk for å beskrive tall av ukjent størrelse.

Ørten. Beskriver vanligvis, men ikke nødvendigvis et tall mellom 10 og 20.
Snørrogførti. Tall over 40, men under 100.


== Se også ==
Tall
Uoffisielle måleenheter
Googol


== Litteratur ==
Løvås, Gunnar G. (1999). Statistikk - for universiteter og høgskoler. Oslo: Universitetsforl. s. 89. ISBN 8200127559.
Apachyidae

Apachyidae er en familie  med insekter innen ordenen saksedyr.  De lever vanligvis noe bortgjemt, i sprekker, blomster, under stener og bark.
Navnet kommer av tangen eller saksen på bakkroppen.


== Utseende ==
Middelsstore (10 – 25 mm), sterkt flattrykte saksedyr. Antennene er lange og trådformede. Hodet har små, runde fasettøyne og markerte bakhjørner, tydelig "hals". Vingene er vanligvis velutviklede. Det bakerste kroppsleddet har en stor, skjoldformet ryggplate. Tangen på bakkroppsspissen er symmetrisk, formen er karakteristisk for hver art og også forskjellig hos hann og hunn, gjerne svært krumme hos hannen og forholdsvis rette hos hunnen.


== Levevis ==
Apachyidae lever i skog. Den flate kroppen tyder på at de holder til under barken på døde trær, og for minst én av artene vet man at dette er tilfelle. 
Saksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde, men kan gjerne ta mindre levende byttedyr.


== Utbredelse ==
De lever i varme områder i den Gamle verden.


== Systematisk inndeling ==

Orden saksedyr (Dermaptera)
Underorden Forficulina
Overfamilie Apachyoidea
Familien Apachyidae Verhoeff, 1902 – 15 arter
Slekten Apachyus Audinet-Serville, 1831
Slekten Dendroiketes Burr, 1909


== Kilder ==
Australian Faunal Directory – Apachyidae
Steinmann, H. (1977) Apachyus baloghi sp.nov. (Dermaptera: Apachyidae) from Brazzaville-Congo. Opusc. Zool. Budapest 13: 1-2. [1]
Hansen, Lars Ove. Naturhistorisk museum (UiO) og Museumsprosjektet. Norges gresshopper (Orthoptera) og andre gresshoppe-lignende insekter. https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/


== Eksterne lenker ==
(en) Apachyidae i Encyclopedia of Life 
(en) Apachyidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Apachyidae hos NCBI 
Norsk entomologisk forening – Norsk entomologisk forening, En forening for og om Insekter.
Tegning av Chelisoches morio
Sissel Sellæg

Sissel Sellæg (født 10. februar 1928 på Notodden, død 5. januar 2014 i Oslo) var en norsk skuespiller.
Sellæg debuterte i 1950 på Studioteatret. Hun arbeidet på Folketeatret i årene 1951–1956, på Den Nationale Scene fra 1959 til 1964 og ved Oslo Nye Teater fra 1967 til 1998.
Sissel Sellæg var gift med Per Theodor Haugen. De er foreldre til Kim Haugen og Helle Haugen som begge er skuespillere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sissel Sellæg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sissel Sellæg på Internet Movie Database 
(no) Sissel Sellæg hos Sceneweb 
(fr) Sissel Sellæg på Allociné 
(en) Sissel Sellæg hos The Movie Database 
(en) Sissel Sellæg hos Behind The Voice Actors
English Chamber Orchestra

English Chamber Orchestra (ECO) er et Londonbasert kammerorkester. Orkesteret holder jevnlig konserter i Cadogan Hall, og ECO Ensemble spiller i Wigmore Hall. ECO er Grange Park Operas husorkester, og turnerer ofte i Storbritannia og utenlands.
Orkesteret blei 1948 grunnlagt av Lawrence Leonard og Arnold Goldsbrough under navnet Goldsbrough Orchestra. Det nåværende navnet fikk ECO i 1960 da de utvidet repertoaret til å omfatte barokkmusikk. Orkesteret har vært holdt på størrelse med et orkester fra Mozarts tid, og det begrenser naturlig nok repertoaret noe.
Litt senere startet de et samarbeid med Aldeburgh Festival, hvor de urframførte Benjamin Brittens opera A Midsummer Night's Dream, samt Owen Wingrave, Curlew River og andre av hans verk. Britten dirigerte orkesteret ved forskjellige anledninger, og gjorde en rekke innspillinger med dem. 
På denne tiden hadde ikke orkesteret faste dirigenter, men samarbeidet med en rekke gjestedirigenter, blant annet Raymond Leppard, Colin Davis og Daniel Barenboim. I 1986 ble Jeffrey Tate utnevnt til orkesterets første sjefsdirigent, og i år 2000 ble Ralf Gothóni den andre. 
Juni 2009 ble cellisten Paul Watkins orkesterets nye sjefsdirigent for sesongen 2009-2010, i utgangspunktet med en kontrakt på tre år.  Roy Goodman er ECOs første gjestedirigent.
I januar 2005 samarbeidet ECO med det sørafrikanske vokalensemblet Ladysmith Black Mambazo på albumet No Boundaries.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) English Chamber Orchestra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) English Chamber Orchestra på Apple Music 
(en) English Chamber Orchestra på Discogs 
(en) English Chamber Orchestra på Discogs 
(en) English Chamber Orchestra på MusicBrainz 
(en) English Chamber Orchestra på Spotify 
(en) English Chamber Orchestra på Songkick 
(en) English Chamber Orchestra på AllMusic
Filmjournalen

Filmjournalen er navnet på to tidsskrifter. Det ene utkom i Norge og det andre utkom i Sverige.


== Den norske Filmjournalen ==
Den norske Filmjournalen var det bladet som over lengre tid mest intenst forsynte det norske publikumet med filmstjernestoff. Filmjournalen startet i 1942 og utkom helt til 1985.Filmjournalen var mer populærkulturell på 1950- og 1960-tallet enn det samtidige Norsk Filmblad.Filmjounalen brakte på 1970-tallet sjelden eller aldri ondsinnet sladder om stjernene. Bladet fremstilte de omtalte menneskene som fascinerende, spennende og gode. De skrev ikke om stjerneliv i overdådig luksus, men om stjernene som vanlige mennesker, med problemer, ønsker og drømmer. Filmjournalen var typisk populærkulturelt og utypisk for 1970-tallet ved å være så ukritisk.


== Den svenske Filmjournalen ==
Den svenske Filmjournalen var Sveriges største og innflytelsesrike filmmagasin i årene 1919-1953. Den var basert i Stockholm.


=== Forsider i den svenske Filmjournalen ===

		
		
		
		


== Kilder ==
Hans Fredrik Dahl, Torleif Sjøgren-Erichsen, Levende bilder i Norge (prosjekt) og Kultur- og tradisjonsformidlende forskning (program): Kinoens mørke, fjernsynets lys : levende bilder i Norge gjennom hundre år. Gyldendal, 1996. ISBN 8205231931. Lenke til digital utgave for norske IP-adresser i Bokhylla hos Nasjonalbiblioteket.


== Videre lesning ==
Kathrine Skretting: Filmjournalen - populær, nasjonal og seriøs Filmjournalen 1942-1985. (Norsk medietidsskrift 2/95)
Blomberg, Eva. Vill ni se en stjärna? Kön, kropp och kläder i Filmjournalen 1919–1953. [Would you like to see a star? Gender, body and clothing in Filmjournalen 1919–1953.] Lund, Sweden: Nordic Academic Press, 2006.


== Referanser ==
Labiduridae

Labiduridae er en familie  med insekter innen ordenen saksedyr.  De lever vanligvis noe bortgjemt, i sprekker, blomster, under stener og bark.
Navnet kommer av tangen eller saksen på bakkroppen.


== Utseende ==
Labiduridae er stort sett forholdsvis store, sylindriske saksedyr. Antennene er temmelig lange og trådformede, det fjerde til sjette leddet ganske korte. Vingene er vanligvis velutviklede, men vingeløse former finnes. Beina har slanke føtter, fotleddene uten påfallende utskudd. Tangen på bakkroppen er vanligvis ganske lang, og kan være asymmetrisk, ofte med tenner på innsiden. 


== Levevis ==
Saksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde, men kan gjerne ta mindre levende byttedyr.
Enkelte arter i denne familien kan gjøre noe skade på jortdbruksvekster.


== Utbredelse ==
Familien omfatter flere arter som er spredt over store deler av Jorden med mennesker.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

Ordenen saksedyr (Dermaptera)
Underordenen Forficulina
Overfamilien Anisolabidoidea
Familie Labiduridae
Underfamilien Allostethinae
Slekten Allostethella Zacher, 1910
Slekten Allostethus Verhoeff, 1904
Slekten Gonolabidura Zacher, 1910
Underfamilien Labidurinae
Slekten Forcipula Bolívar, 1897
Slekten Labidura Leach, 1815. I Europa:
Labidura riparia (Pallas, 1773) – finnes nord til Danmark. Denne vidt utbredte arten er beskrevet under en mengde forskjellige navn.
Slekten Tomopygia Burr, 1904
Underfamilien Nalinae
Slekten Nala Zacher, 1910. I Europa:
Nala lividipes (Dufour, 1828)


== Kilder ==
Australian Faunal Directory – Labiduridae
Hansen, Lars Ove. Naturhistorisk museum (UiO) og Museumsprosjektet. Norges gresshopper (Orthoptera) og andre gresshoppe-lignende insekter. https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/


== Eksterne lenker ==
(en) Labiduridae i Encyclopedia of Life 
(en) Labiduridae i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Labiduridae hos Dyntaxa 
(en) Labiduridae hos Fauna Europaea 
(en) Labiduridae hos Fossilworks 
(en) Labiduridae hos ITIS 
(en) Labiduridae hos NCBI 
(en) Kategori:Labiduridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Labiduridae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk entomologisk forening – Norsk entomologisk forening, En forening for og om Insekter.
Bildegalleri over nordamerikanske arter