jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Obligasjonsfond

Obligasjonsfond er et verdipapirfond der andelseiernes kapital investeres i langsiktige rentepapirer.
Obligasjonsfond kan plassere sine midler i rentepapirer uavhengig av rentebindingstid. Verdipapirfond som bare kan investere i rentepapirer med kortere løpetid enn 1 år kalles pengemarkedsfond.
Den vesentligste forskjellen mellom obligasjons- og pengemarkedsfond er at obligasjonsfondene har større kursrisiko (variasjon i verdien av fondsandelen) som følge av en renteendring. Samtidig vil avkastningen i et obligasjonsfond normalt være noe høyere over tid enn i et pengemarkedsfond.
Den norske fondbransjens egen klassifiseringsstandard (forvaltes av Verdipapirfondenes forening) tilsier at obligasjonsfondene inndeles i grupper ettersom hvor lang bindingstid rentepapirene i fondet har. Formelt sett er det rentefølsomheten til fondets referanseindeks som definerer fondets klassifisering.Obligasjonsfondene inndeles i følgende grupper:

Obligasjonsfond 0-2: Fond som vanligvis investerer i relativt korte rentebærende verdipapirer. Forskjellen mellom et pengemarkedsfond og et kort obligasjonsfond er at obligasjonsfondet kan investere i enkeltpapirer med rentebindingstid lengre enn ett år.
Obligasjonsfond 2-4: Fond som vanligvis investerer i middels lange rentebærende verdipapirer.
Obligasjonsfond 4+: Fond som vanligvis investerer i lange rentebærende verdipapirer.
Internasjonale obligasjonsfond: Fondene i denne gruppen har en referanseindeks bestående av rentebærende verdipapirer denominert i utenlandsk valuta, eller der referanseindeksen består av en kombinasjon av rentebærende papirer denominert både i norsk og utenlandsk valuta.


== Risiko og avkastning i obligasjonsfond ==
Obligasjonsfond har lav til middels risiko og tilsvarende avkastning. Jo lengre rentebærende papirer fondet kan investere i, desto høyere renterisiko. Verdien av andelene kan variere, men mindre enn i kombinasjonsfond og aksjefond. Et obligasjonsfond kan forventes å gi noe høyere avkastning enn pengemarkedsfond.
Kombinasjonsfond er utsatt for ulike typer risiko:

Renterisiko
Kredittrisiko
Likviditetsrisiko
Forvalterrisiko
Valutarisiko


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Altomfond.no
Verdipapirfondenes forening
Daniel Lind Lagerlöf

Daniel Lind Lagerlöf, egentlig Daniel Magnus Gösta Lind, (født 6. februar 1969 i Stockholm) er en svensk regissør, produsent og manusforfatter.
Lind Lagerlöf er siden oktober 2011 savnet etter en antatt ulykke.


== Filmografi ==


=== Regi, i utvalg ===
2007 – Wallander: Pyramiden
2006 – Van Veeteren – Svalen, katten, rosen, døden (Svensk tittel: Van Veeteren – Svalan, katten, rosen, döden)
2005 –  Medicinmannen (TV-serie) 
2005 –  Carambole 
2005 –  Buss till Italien 
2005 – Miffo
2003 –  Beck – Gutten i glasskulen (Svensk tittel: Beck – Pojken i glaskulan)  (TV)
2002 –  Beck - Annonsemannen (Svensk tittel: Beck – Annonsmannen) 
2001 - Hans och hennes 
2001 – Bekännelsen (TV)
1999 –  Vägen ut 
1998 – S:t Mikael (TV)
1997 –  Skärgårdsdoktorn  (TV)


=== Produsent ===
2005 – Buss till Italien (også klipping)
2003 –  Miffo  (også manus)
2001 –  Hans och hennes 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Lind Lagerlöf på Internet Movie Database 
(sv) Daniel Lind Lagerlöf i Svensk Filmdatabas 
(da) Daniel Lind Lagerlöf på Filmdatabasen 
(da) Daniel Lind Lagerlöf på Filmdatabasen 
(da) Daniel Lind Lagerlöf på Scope 
(fr) Daniel Lind Lagerlöf på Allociné 
(fr) Daniel Lind Lagerlöf på Allociné 
(en) Daniel Lind Lagerlöf på AllMovie 
(en) Daniel Lind Lagerlöf hos The Movie Database
Frank Gjeruldsen

Frank Robert Gjeruldsen (født 1958) er oberstløytnant i Frelsesarmeen. Han er født og oppvokst i Brevik og ble  utnevnt til offiser i Frelsesarmeen i 1981. Sommeren 2018 fikk han ordre som leder for Frelsesarmeens arbeid i Tsjekkia og Slovakia . Han har hatt en rekke oppgaver i organisasjonen, først som korpsleder (pastor), deretter som leder for FAbU (Frelsesarmeens organisasjon for barn og unge), divisjonssjef i Sentraldivisjonen, rektor ved Frelsesarmeens offisersskole og programsjef ved Frelsesarmeens hovedkvarter. Frank Gjeruldsen var på -70 tallet med i pop-gruppen 'Joyfriends', og på 80-tallet bandet 'NSB' (Norske Salvasjonisters Band) og siden 1995 til dags dato har han også vært fast medlem av Mannssambandet. Alle disse tre gruppene har en lang rekke plateinnspillinger, og har fått hederlig omtale i Olav Solvangs bok: "Rytmer rett i hjertet".


== Referanser ==
Rafael Betancourt

Rafael José Betancourt  (født 29. april, 1975 i Venezuela) er en Major League Baseball pitcher som har spilt for Cleveland Indians siden 2003. I 2005 ble han utestengt i 10 dager [1] for bruk av anabole steroider.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rafael Betancourt – mlb.com 
(en) Rafael Betancourt – Baseball-Reference.com (Major League) 
(en) Rafael Betancourt – Baseball-Reference.com (Minor League) 
(en) Rafael Betancourt – ESPN (MLB) 
(en) Rafael Betancourt – fangraphs.com
Anna-Lena Löfgren

Anna-Lena Löfgren, under en periode Anna-Lena Löfgren Löf, (født 1. mai 1944 i Stockholm, død 21. mai 2010) var en svensk sanger og popartist. Löfgren gjorde sin førsta offentlige opptreden hos "Farbor Sven" i den populære radioserien "Barnens brevlåda" på 1950-tallet. Hun ble for alvor kjent i Norge gjennom slageren «Lyckliga gatan», som lå på topp på VG-lista i 1968. Hun slo gjennom i 1962 med låten «Regniga natt», en svensk versjon av den norske slageren «Gråtende sky».
Hun var særlig populær på 1960-tallet, med flere svenske versjoner av utenlandske hit-melodier, deriblant «Se mig i ögonen älskling», «Måndag måndag», «Kärlek på lasarett» og «Det finns ingenting att hämta». Hun opptrådte også i TV-konkurransen Melodifestivalen i 1963 og 1968. Hun hadde i likhet med flere andre skandinaviske sangjenter, blant andre norske Wenche Myhre, svenske Siw Malmkvist og Lill-Babs og danske Gitte Hænning, også en platekarriere i Vest-Tyskland. På 1970-tallet turnerte hun i de svenske folkparkene med religiøse sanger sammen med Jan Sparring og Artur Erikson.
Som barn ble Löfgren rammet av polio og opptrådte derfor alltid sittende. Hennes siste låt i den populære listeprogrammet Svensktoppen i svensk radio var «Välkommen till Pireus» i 1995. Hhennes siste CD-singel i Tyskland, "Ich Dich Auch" gas ut samme dag som hun døde, den 21 mai 2010.


== Plateutgivelser (utvalgte album) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anna-Lena Löfgren på Internet Movie Database 
(en) Anna-Lena Löfgren hos The Movie Database 
(en) Anna-Lena Löfgren på Discogs 
(en) Anna-Lena Löfgren på MusicBrainz 
(en) Anna-Lena Löfgren på MusicBrainz 
(en) Anna-Lena Löfgren på Spotify 
(en) Anna-Lena Löfgren på Songkick 
Anna-Lena Löfgrens plater utgitt i Vest-Tyskland
Kai Krüger

Kai Krüger (født 4. mai 1940 i København) er en norsk professor emeritus i rettsvitenskap. 
Han var ansatt ved Universitetet i Bergen fra 1973 til 2010.
Krüger ble cand.jur. ved Universitetet i Oslo i 1966 og dr.jur. samme sted i 1973 med avhandlingen Transportomlegning – særlig om deviasjon i sjøtransport. Samme år ble han utnevnt til professor ved Universitetet i Bergen og denne stillingen hadde han frem til 2010. Han var dekanus ved Det juridiske fakultet 1992–95. I 1999 var Krüger konstituert dommer i Norges Høyesterett. Krüger har vært leder og medlem av en rekke komiteer og utvalg, han var i en årrekke fast medlem av Byggebransjens Faglige Juridiske Råd og leder av Forbrukertvistutvalget fra 1978 til 1992. Han ble oppnevnt medlem i Klagenemnda for offentlige anskaffelser (KOFA) i 2003.


== Bibliografi ==
Etter at han ble professor har han hovedsakelig arbeidet med og undervist i emnene kontraktsrett, kjøpsrett, panterett og EU-rett. Fra starten i 1994 har han vært fagredaktør i Norsk lovkommentar. Han har skrevet flere juridiske fagbøker, de viktigste er:

Norsk kontraktsrett, 1989, ISBN 82-419-0011-2 (Elektronisk utgave hos Nasjonalbiblioteket.)
Norsk kjøpsrett, 4. utg. 1999, ISBN 82-419-0223-9 (Elektronisk utgave hos Nasjonalbiblioteket.)
Norsk panterett (sammen med Tore Sandvik og Ole Johan Giertsen), 2. utg. 1982 (Elektronisk utgave hos Nasjonalbiblioteket.)
Pengekrav, 2. utg. 1984, ISBN 82-00-07236-3 (Elektronisk utgave hos Nasjonalbiblioteket.)Han er far til musikerne Viggo Krüger og Ole Ludvig Krüger.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside ved UiB
(no) Publikasjoner av Kai Krüger i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Kai Krüger i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Madina Biktagirova

Madina Ulfatovna Biktagirova (russisk Мадина Ульфатовна Биктагирова, født 20. september 1964) er en russisk friidrettsutøver, spesialist på maraton. I EM i 1998 i Budapest tok hun sølvmedalje bak Manuela Machado. To år senere, under OL i 2000 i Sydney klarte hun femteplass. 


== Doping ==
Biktagirova kom opprinnelig på fjerdeplass i OL i 1992 i Barcelona, men ble diskvalifisert for bruk av norefedrin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Madina Biktagirova – Olympics.com 
(en) Madina Biktagirova – Olympic.org 
(en) Madina Biktagirova – Olympedia 
(en) Madina Biktagirova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Madina Biktagirova – World Athletics 
(en) Madina Biktagirova – Track and Field Statistics
Ambrose Bitok

Ambrose Bitok er en kenyansk 5000 meter løper som i 2003 ble utestengt [1] for bruk av Norandrosteron.


== Eksterne lenker ==
(en) Ambrose Bitok – World Athletics
Høyhastighetslinjen Köln–Frankfurt

Høyhastighetslinjen Köln–Frankfurt (tysk: Schnellfahrstrecke Köln-Rhein/Main) er en tysk høyhastighets-jernbanestrekning mellom Köln og Frankfurt am Main, åpnet 2002. Den er i dag en av Tysklands mest trafikkerte høyhastighets-strekninger. Nesten hele strekningen følger traséen til europavei 35 (motorvei A3).
Strekningen var den første nybygde strekningen i Tyskland som ble konsipert kun for persontrafikk. Rutetrafikken blir utført utelukkende med ICE 3.


== Linjekart ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frankfurt–Cologne high-speed rail line – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Schnellfahrstrecke Köln–Rhein/Main – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Osenbanden

Osenbanden er et norsk humorprogram med Are Sende Osen som gikk på NRK Radio fra 2006 til 2008. Programmet kan beskrives som et talkshow som blandet humor og alvor. Det gikk på P3, mandag til torsdag samt på søndager. Anne Dorte Lunås ledet søndagsutgaven av programmet. Ellers bestod Osenbanden av Grete Strøm (reporter og programleder), Sven Bisgaard Sundet (reporter), Mathias Nylenna (reporter), Webjørn S. Espeland (reporter), Siril Heyerdahl (reporter), Nareas Sae-Khow (reporter), Ludvig Løkholm Lewin (reporter), Line Forsmo (vaktsjef/produsent) og Jøte Toftaker (vaktsjef/produsent).Programmet tok opp tunge ukentlige temaer som verdens glemte kriser, i samarbeid med Leger Uten Grenser. Tidligere president i organisasjonen Morten Rostrup, var derfor fast gjest de ti første ukene av programmet. Høsten 2006 var generalsekretær i Amnesty Norge, Petter Eide, med i sju uker for å sette fokus på menneskerettigheter. Osenbanden hadde også et stort hjerte for Afrika i samarbeid med NRKs Afrika-korrespondent Tomm Kristiansen. Samtidig tok det aldri lang tid før Osenbanden tullet med det meste mellom himmel og jord.
Osenbanden ble sendt fra Tyholt i Trondheim og hadde korrespondenter i Oslo og Tromsø.
Programmet hadde premiere 10. april 2006 og hadde sin siste sending den 31. desember 2008. Det ble erstattet av Banden, som hadde flere likhetstrekk med dette programmet.


== Heder ==
I januar 2007 ble Osenbanden kåret til beste radioprogram i 2006 av Adresseavisens lesere. Over 5000 stemte. Osenbanden vant også den samme kåringa i februar 2008, for beste radioprogram i 2007.Osenbanden fikk også hederlig omtale for god journalistikk under utdelinga av den Trønderske journalistprisen for 2007.


== Klager ==
I desember 2007 førte et innslag i programmet til at programlederen ble innkalt til Kringkastingsrådet. På programmet kommenterte Are Sende Osen et bilde av paven og kongen av Saudi-Arabia med å si at «Hadde jeg vært diktator i Norge skulle jeg kjeppjage alle katolikker ut av hele landet og beslaglegge eiendommene deres». Samtidig spilte P3 nasjonalsangen. Det var rektor Gjermund Høgh som klaget inn innslaget. I klagen skrev han at han «trodde denne typen radiosendinger var avviklet seinest i 1945». Rektoren for den katolske skolen St. Paul i Bergen la til at han hadde elever på skolen som har flyktet fra sine hjemland fordi de var katolikker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside på P3
Osenbandens blogg (arikvert versjon fra 2008)
Drew Henry

Drew Henry (født 24. november 1968 i Hamilton) er en skotsk profesjonell snookerspiller
Henry har vært rangert i topp 32 i til sammen fem sesonger, men har aldri tatt steget opp i topp 16. Han har to ganger kommet til andre runde i verdensmesterskapet i snooker, begge gangene etter å ha slått Mark King i første runde.
Han har tre ganger vært i en semifinale i en rankingturnering, China Open i 2000, Scottish Open i 2001 og i UK Championship i 2002.


== Eksterne lenker ==
(en) Drew Henry – CueTracker
Ansgar (navn)

Ansgar er et mannsnavn med gammelhøytysk opprinnelse og er sammensatt av ledd som betyr «gud» og «spyd». En nordisk form av navnet er Åsgeir.


== Etymologi ==
Ansgar er et gammelhøytysk navn dannet av navneleddene ans, «gud», og gêr, «spyd». Den norrøne formen av navnet var ÁsgæiRR.
Anssi er en finsk kjæleform av navn som begynner på Ans- eller An-.


== Utbredelse ==
Navnet er kjent brukt i Danmark fra 1100-tallet og i Sverige fra 1830. I Danmark var navnet mest brukt på begynnelsen av 1900-tallet, spesielt i Vestjylland og på Bornholm, og i Sverige i 1920- og 1930-årene.
Ansgar har navnedag 3. februar i Norge og 4. februar i Sverige. Anssi har navnedag 21. april i Finland.
Ansgar er mest brukt i Tyskland, men er et sjeldent navn også der. Mest utbredt er den finske kjæleformen Anssi
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Ansgar og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Ansgar (801–865), tysk erkebiskop og misjonær, kjent som Nordens apostel
Ansgar Ole Olsen (f 1952), norsk bildekunstner og kunsthåndverker
Ansgar Gabrielsen (f 1955), norsk politiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Ansgar
(en) Think Baby Names: Ansgar
Alberto Blanco (vektløfter)

Alberto Blanco er en tidligere cubansk vektløfter som under OL 1980 fikk 3.-plass i 100-kilosklassen. I 1983 ble Blanco utestengt en periode etter å ha testes positivt på anabole steroider 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alberto Blanco – Olympics.com 
(en) Alberto Blanco – Olympic.org 
(en) Alberto Blanco – Olympedia 
(en) Alberto Blanco – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Alberto Blanco – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (vektløfting)
Staffan Söderblom (diplomat)

Staffan Söderblom (født 14. juli 1900 i Paris, død 11. desember 1985) var en svensk diplomat.
Staffan Söderblom ble født i Paris som sønn av Anna Forsell og Nathan Söderblom, erkebiskop i den svenske kirken og vinner av Nobels fredspris. Han studerte og avla eksamen til fil.kand. og jur.kand., deretter ble han rekruttert til Utrikesdepartementet som attaché. På 1920-tallet tjenestegjorde han i en rekke europeiske byer, Antwerpen, London, Wien, Bern og Moskva.
I 1936 ble han utnevnt til byråsjef og i 1938 ble han utrikesråd og sjef for svensk UDs politiske avdeling. Söderblom arbeidet spesielt med forholdet til Tyskland og hadde nær kontakt med Werner Dankwort ved den tyske ambassaden. I 1943 ble han utnevnt til envoyé og året etter ble han sendt til Moskva for å etterfølge Vilhelm Assarsson som ambassadør, Söderblom tjenestegjorde der til 1946. Etter Moskva tjenestegjorde han også i Bern og Peking før han i 1954 ble disponibel for UD.
Staffan Söderblom var sekretær for den svenske delegasjonen til Folkeforbundet og bistod Östen Undén under tvistemålet mellom Hellas og Bulgaria om grensene ved Central-Rhodopien. 
I 1946 giftet han seg med Margary Fullerton-Carneige, født Lacey.
Troitsk (Moskva oblast)

Troitsk (russisk: Тро́ицк) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger ved elva Desna, rundt 37 km sørvest for Moskva, ved Kaluzjskoje-motorveien. Innbyggertall: 34 100 (2005 est.), 32 653 (folketelling 2002).
Troitsk ble først nevnt i 1646 som bosetningen Troitskoje (russisk: Тро́ицкое). Den fikk bystatus og nytt navn, Troitsk, i 1977. Byen er hjemsted for flere forskningsinstitutter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Troitsk, Moscow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Troitsk nettsted
Troitsk

Troitsk er navnet på to forskjellige russiske byer:

Troitsk (Tsjeljabinsk oblast)
Troitsk (Moskva oblast)
Orekhovo-Zujevo

Orekhovo-Zujevo (russisk: Оре́хово-Зу́ево) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger 85 km øst for Moskva, i et skogsområde ved elva Kljazma (en bielv til Oka). Byen ble dannet i 1917 da de tre landsbyene Orekhovo, Zujevo og Nikolskoje ble slått sammen. Innbyggertall: 122 248 (folketelling 2002).


== Historie ==
De første opplysningene om Orekhovo-Zujevo er fra 1209. Stedet ble nevnt i Moskva-krønikene som stedet «Volotsjok» hvor slaget mellom Vladimirs fyrst Jurij og Rjazans fyrst Izjaslav fant sted. Navnet «Volotsjok» (eller «Zujev Volotsjok» som den senere ble kalt) er avledet av det slaviske ordet for steder hvor treskip bæres over land fra en elv til en annen. På dette spesielle stedet ble skipene flyttet over land mellom elvene Kljazma og Nerskaja.
Landbyene Orekhovo og Zujevo ble nevnt i krønikene noen få ganger til gjennom middelalderen.
I 1797 startet leilendingen Savva Morozov sin første silkefabrikk i Zujevo. Senere byttet han fra silke til ull. I 1823 gjorde fortjenesten fra forretningene at han kunne kjøpe seg fri. I 1830 flyttet han fabrikkene sine til den andre siden av Kljazma, til stedet som senere fikk navnet Nikolskoje.
På slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet var Orekhovo-Zujevo den tredje største tekstilbyen i Russland, etter Moskva og St. Petersburg.
I 1885 var the Morozovs tekstilfabrikker i Orekhovo-Zujevo åsted for den første og største russiske streiken, som ble kjent som Morozovskaja Statsjka. Den begynte 7. januar 1885 og varte i flere uker. Denne streiken hadde en enorm påvirkning på den revolusjonære bevegelsen i Russland. 
Orekhovo-Zujevo ble dannet som en by i 1917, bare måneder før den kommunistiske revolusjonen i Russland . 
Etter revolusjonen i 1917 ble Morozovs tekstilfabrikker nasjonalisert. I sovjettiden var de kjent som «Orekhovo-Zujevskij Khloptsjato-Bumazjnyj Kombinat» (Orekhovo-Zujevo bomullssenter). Tekstilproduksjonen eksisterte bare til 1990-tallet. Etter Sovjetunionens kollaps døde den russiske tekstilindustrien ut på grunn av økonomiske vanskeligheter, manglende konkurranseevne overfor billigere og bedre importerte tekstiler, og svak ledelse. Omsider ble nesten all produksjon lagt ned, og fabrikkhallene ble omgjort til markedsplasser og handelssentra.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Orekhovo-Zuyevo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kirkeholmen

Kirkeholmen er en liten øy i Kragerø kommune. Øya ligger like utenfor Kragerø sentrum og er lett tilgjenngelig med småbåt og fergeforbindelse til fastlandet.Øya som tidligere var preget av gårdsdrift og skipsbygging er nå omgjort til en ferieøy med få fastboende igjen. 
Øya må ikke forveksles med naboøya Lille Kirkeholmen, hvor det i dag er en hytteby med rundt 60 hytter.


== Referanser ==
Voss korps

Voss korps ble startet 12. desember 1895. Korpsleder for Frelsesarmeens menighet på Voss er major Astrid Hansen. Hun er selv fra Voss.
Den kjente frelsesoffiseren Anna Lien (1895 - 1977) var fra Voss. Hennes liv er skildret i boka Jeg skal kikke etter deg av Tarje Noraberg (Lunde Forlag, 1996). 
Også en rekke andre frelsesoffiserer har kommet fra denne menigheten, blant dem major Margaret Saue Marti (født 1959), som sammen med sin mann har tjenestegjort både i Island og Tyskland, og de pensjonerte majorene Ingrid Bjørke (født 1952)  og Hildur Karin Halnes. Misjonæren, major Anna Græe (1879 - 1966) var også fra Voss. Hun tjenestegjorde i Sør-Amerika hele sin offiserstid.
Rikspartidag for arbeid

Rikspartidagene i 1937 var det tyske nazistpartiet NSDAPs 9. rikspartidag. Rikskongressen ble gjennomført i Nürnberg fra 6. til 13. september 1937. Tema for årets massemønstring var arbeid, og rikspartidagen bar tittelen «Rikspartidagen for arbeid» (Reichsparteitag der Arbeit). Den skulle framheve det nazistiske Tysklands arbeid med å redusere arbeidsledigheten i landet. I perioden fra 1933 til 1937 ble antallet arbeidsløse i Tyskland redusert fra om lag 6 millioner til om lag 1,2 millioner.


== Program ==


=== 6. september: Hilsningsdag ===
Mottakelse for Adolf Hitler på Nürnberg rådhus
Mottakelse for pressen¨


=== 7. september: Åpningsdag ===
Mønstring av  Hitler-ungdommen
Offisiell åpning av partikongressen og opplesing av Hitlers proklamasjon for kongressen av Adolf Wagner
Talere: Rudolf Hess; Julius Streicher; Adolf Wagner.
Kulturmøte.  Talere: Alfred Rosenberg; Adolf Hitler.


=== 8. september: Dag for rikets arbeidstjeneste ===
Mønstring av Riksarbeidstjenesten
Talere: Konstantin Hierl; Adolf Hitler
Partikongressen fortsetter


=== 9. september: Dag for samhold ===
Nedleggelse av hjørnesten på det tyske stadion.
Taler: Viktor Lutze
Partikongressen fortsetter.
Talere:.Joseph Goebbels; Hans Frank; Dr. Otto Dietrich.
Fakkeltog av NSDAPs politiske ledere


=== 10. september: Dag for de politiske lederne ===
Markering av flaggbytte for politienhetene
Talere: Walter Darré; Max Amann; Fritz Todt.
Politiparade gjennom Nürnberg
Fortsettelse av partikongressen.
Talere: Walter Darré; Max Amann; Fritz Todt.
Møte i den nasjonalsosialistiske kvinneforeningen
Talere: Gertrude Scholtz-Klink; Adolf Hitler
Nattmønstring av de politiske lederne


=== 11. september: Dag for rikets arbeidstjeneste og Hitler-ungdommen ===
Mønstring av rikets arbeidstjeneste
Markering av flaggbytte for den nasjonalsosialistiske flygertjenesten (NSFK)
Mønstring av Hitler-ungdommen
Talere:  Baldur von Schirach; Adolf Hitler.
Sekvens med Rudolf Hess
Møte i rikets arbeidsfront
Talere Robert Ley; .Hermann Goering; Adolf Hitler.
Avslutningsseremoni de atletiske leker
Partikongressen fortsetter.
Talere: Robert Ley; Fritz Reinhardt; Konstantin Hierl.


=== 12. september ===
Massemøte på Luitpold-arenaen og minneseremoni for ofre for den første verdenskrig
Talere: Viktor Lutze; Adolf Hitler.
Ettermiddagsparade gjennom Nürnberg sentrum
Møte for de politiske lederne


=== 13. september Dag for de væpnede styrker ===

Mønstring av hæren på Zeppelinfeltet.
Tale: Adolf Hitler
Oppvisning av Hæren
Avslutning av partikongressen
Tale: Adolf Hitler


== Film fra rikspartidagene ==
Festival Nürnberg (Festliches Nürnberg) er en 21 minutters fargefilm som dekker begivenheter fra de 8. og 9. partidager.  Filmskaperen var Hans Weidemanns


== Se også ==
Rikspartidagene
Festival Nürnberg, propagandadokumentar fra partidagene i 1936 og 1937


== Eksterne lenker ==
(en) Nuremberg Rally 1937 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons