jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Agathe de la Boulaye

Agathe de la Boulaye (født 1972 i Paris) er en fransk skuespillerinne med roller innen både TV, film og teater. Hun spilte i 1999 i de første 13 episoder av den franske TV-serien La Crim. I film er hun mest kjent for sin rolle i Alien vs. Predator i 2004.


== Utvalgt filmografi ==
The Last Drop (2005) som Katrina
Alien vs. Predator (2004) som Adele Rousseau
Michel Vaillant (2003) som Gabrielle Spangenberg
The Girl (2000) som Kunstneren


== Eksterne lenker ==
(en) Agathe de la Boulaye på Internet Movie Database 
(sv) Agathe de la Boulaye i Svensk Filmdatabas 
(da) Agathe de la Boulaye på Scope 
(fr) Agathe de la Boulaye på Allociné 
(en) Agathe de la Boulaye på AllMovie 
(en) Agathe de la Boulaye hos The Movie Database 
Offisielt nettsted for Agathe de la Boulaye
Alfaroa

Alfaroa er en slekt av eviggrønne trær eller store busker i valnøttfamilien (Juglandaceae). De blir opptil 25 m høye med en stammediameter på 70 cm. De finnete bladene sitter motsatt, noe som er uvanlig i valnøttfamilien. Frukten er en steinfruktaktig nøtt. Slekta er utbredt i Mellom-Amerika fra sørlige Mexico til nordlige Colombia.


== Kilder ==
D.E. Stone (2010). «Review of New World Alfaroa and Old World Alfaropsis (Juglandaceae)». Novon. 20 (2): 215–224. ISSN 1945-6174. doi:10.3417/2009027. 
The Plant List – Alfaroa Besøkt 30. april 2015.


== Eksterne lenker ==
(en) Alfaroa i Encyclopedia of Life 
(en) Alfaroa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Alfaroa hos NCBI 
(en) Alfaroa hos The International Plant Names Index 
(en) Alfaroa hos Tropicos 
(en) Kategori:Alfaroa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Alfaroa – detaljert informasjon på Wikispecies
Engelhardia

Engelhardia  er en slekt av løvfellende, eller helt eller delvis eviggrønne trær i valnøttfamilien (Juglandaceae).
De er som regel sambu, men kan også være særbu. Bladene er spredte og finnete med 2–14 småblad. Blomstene bestøves av vinden, og frukten er en nøtt med tre vinger. Slekta er utbredt i Sør- og Sørøst-Asia fra Himalaya i vest sørover til Java, østover til Filippinene og Ny-Guinea og nordover til Sør-Kina.Mer enn ti Engelhardia-arter er beskrevet, men flere av disse artsnavnene er nok synonymer. Engelhardia roxburghiana er flyttet til slekta Alfaropsis.
Slekta fantes også i Europa fra eocen, men den forsvant gradvis etter som klimaet ble kaldere og tørrere. I Mellom-Europa er de yngste funnene 3,4 millioner år gamle og på Den iberiske halvøy 2,2 millioner år, altså fra pliocen. I Italia, Balkan og Vest-Asia overlevde slekta mye lenger, til slutten av midtre pleistocen, og pollen er funnet i bunnprøver fra Adriaterhavet (300 000 år) og det sørlige Svartehavet (200 000 år).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Engelhardia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Engelhardia hos NCBI 
(en) Engelhardia hos The International Plant Names Index 
(en) Engelhardia hos Tropicos 
(en) Kategori:Engelhardia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Engelhardia – detaljert informasjon på Wikispecies
Oreomunnea

Oreomunnea en slekt av eviggrønne, opptil 25 m høye trær i valnøttfamilien (Juglandaceae). Bladene er finnete og sitter motsatt, noe som er uvanlig i valnøttfamilien. Frukten er en nøtt med en trefliket vinge. Slekta er utbredt i Mellom-Amerika fra sørlige Mexico til nordlige Colombia.


== Kilder ==
G. Lozano-Contreras, F. González og N. Ruiz-Rodgers (1994). «Hallazgo de Oreomunnea (Juglandaceae) en Suramérica y descripción de una especie nueva de Colombia» (PDF). Anales del Jardín Botánico de Madrid (spansk). 52 (1): 13–19. ISSN 0211-1322. 
The Plant List – Oreomunnea Besøkt 1. mai 2015.


== Eksterne lenker ==
(en) Oreomunnea i Encyclopedia of Life 
(en) Oreomunnea i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oreomunnea hos ITIS 
(en) Oreomunnea hos NCBI 
(en) Oreomunnea hos The International Plant Names Index 
(en) Oreomunnea hos Tropicos 
(en) Kategori:Oreomunnea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Oreomunnea – detaljert informasjon på Wikispecies
Platycarya

Platycarya er en slekt av løvfellende trær og busker i valnøttfamilien (Juglandaceae). De fleste oversikter angir kun én nålevende art, den østasiatiske Platycarya strobilacea. En annen art, Platycarya longzhouensis, ble beskrevet fra Guangxi i Kina i 1999.Platycarya strobilacea blir opptil 15 m høy. Bladene er glatte og finnete med 1–15 småblad. Blomstene sitter i opprette aks som kan bestå av bare hannblomster eller hann- og hunnblomster sammen. De tvekjønnede aksene er 2–10 cm lange og hannaksene 2–15 cm. Alle andre arter i valnøttfamilien er vindpollinerte, men Platycarya bestøves av trips. Frukten er en liten nøtt på 3–6 mm.Platycarya strobilacea vokser i blandingskoger i en høyde på 400–1400 moh. Arten finnes i Kina, Japan, Korea og Vietnam.I eocen forekom slekta også i Europa og Nord-Amerika. Platycarya fantes i Europa fram til pliocen, men den døde ut da klimaet ble kaldere og tørrere før istidene begynte. Andre trær og busker som forsvant fra Europa var blant annet Engelhardia, Rhoiptelea, Symplocos, Distylium og Hamamelis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Platycarya i Encyclopedia of Life 
(en) Platycarya i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Platycarya hos Fossilworks 
(en) Platycarya hos ITIS 
(en) Platycarya hos NCBI 
(en) Platycarya hos The International Plant Names Index 
(en) Platycarya hos Tropicos 
(en) Kategori:Platycarya – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Platycarya – detaljert informasjon på Wikispecies
Hickory

Hickory  (Carya) er en slekt med løvfellende og sambu trær i valnøttfamilien.
Bladene er finnete med 3–17 sagtannede småblad. Blomstene er vindpollinerte, og frukten er en steinfruktaktig nøtt. Slekten har 6 arter i Øst-Asia og 13 i sentrale og østlige deler av Nord-Amerika. Blandingsskoger av eik og hickory er en av de viktigste skogtypene i østlige Nord-Amerika. Annamocarya sinensis fra sørvestlige Kina og nordlige Vietnam blir av noen botanikere regnet til Carya.Veden er hard og er tradisjonelt blitt brukt for å gi styrke til håndtak og skaft på redskaper, verktøy og våpen. Nå er hickory til dels erstattet av mer moderne og billigere materialer. De fleste trommestikker lages av hickory, og i Norge blir hickory brukt som såle i ski. Hickoryved brukes til røyking av kjøtt og grilling. Pekantreet (Carya illinoinensis) har svært velsmakende nøtter.
I miocen og pliocen vokste hickory også i Europa, Sibir, Japan og vestlige Nord-Amerika, men utbredelsen ble snevret inn etter hvert som klimaet ble kjøligere og tørrere i pliocen og pleistocen. De yngste publiserte funnene i Europa er fra mellomistiden isotoptrinn 9 for 337 000–300 000 år siden. På det tidspunktet ser det ut til at slekten bare vokste i refugier i Sør-Italia og Hellas. I Sør-Frankrike kan det ha vært et refugium fram til siste istid. Pollenfunn fra bunnen av Svartehavet og Marmarahavet tyder på at Carya vokste i Anatolia fram til for noen få tusen år siden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hickory i Encyclopedia of Life 
(en) Hickory i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Hickory hos Dyntaxa 
(en) Hickory hos Fossilworks 
(en) Hickory hos ITIS 
(en) Hickory hos NCBI 
(en) Hickory hos The International Plant Names Index 
(en) Hickory hos Tropicos 
(en) Kategori:Carya – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Carya – detaljert informasjon på Wikispecies
Cyclocarya paliurus

Cyclocarya paliurus er et løvfellende tre i valnøttfamilien. Den er den eneste arten i slekta Cyclocarya og ble tidligere regnet til Pterocarya.
Den blir opptil 30 m høy. Bladene er finnete og 20–25 cm lange. Det er sju eller ni småblad. Frukten er en nøtt med vinge. Arten vokser i fuktige fjellskoger i en høyde på 400–2500 moh. Utbredelsen omfatter de kinesiske provinsene Anhui, Fujian, Guangdong, Guangxi, Guizhou, Hainan, Hubei, Hunan, Jiangsu, Jiangxi, Sichuan, Taiwan, sørøstlige Yunnan og Zhejiang.Cyclocarya hadde i tertiær en mye større utbredelse enn nå. Fossile Cyclocarya-nøtter fra tidsrommet paleocen til tidlig eocen er funnet i Nord-Amerika, og slekta er kjent fra oligocen til pliocen i Europa, Vest-Sibir, Kasakhstan, Russlands fjerne østen og Japan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cyclocarya i Encyclopedia of Life 
(en) Cyclocarya i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cyclocarya hos NCBI 
(en) Cyclocarya hos The International Plant Names Index 
(en) Cyclocarya hos Tropicos 
(en) Kategori:Cyclocarya paliurus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cyclocarya paliurus – detaljert informasjon på Wikispecies
Vingenøtt

Vingenøtt eller vingevalnøtt (Pterocarya) er en slekt av løvfellende trær i valnøttfamilien (Juglandaceae).
Trærne er kraftige og har ofte mange rotskudd. Vinterknoppene er nakne. Margen i kvistene er kamret som hos valnøtt (Juglans), altså oppdelt av tverrgående, parallelle skillevegger. Bladene er finnete med 5–21 småblad, som har sagtannet kant. Trærne er sambu med adskilte hannlige og hunnlige blomsterstander. Frukten er en nøtt med to vinger.
Fem arter vokser i Øst- og Sørøst-Asia (Kina, Japan, Korea, Laos og Vietnam), og én art, vanlig vingenøtt (P. fraxinifolia), finnes i Sørvest-Asia. Cyclocarya paliurus ble tidligere regnet til Pterocarya, men er nå skilt ut i en egen slekt.
Slekta hadde tidligere en mye større utbredelse på den nordlige halvkule. De yngste amerikanske funnene er fra pliocen, men i Europa var vingenøtt fortsatt vanlig i tidlig og midtre pleistocen.


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 191–194. ISBN 82-10-01282-7. 
«Pterocarya». Flora of China. Besøkt 2. mai 2015. 
D.Z. Stults og B.J. Axsmith (2014). «New observations on the last Pterocarya occurrences in North America». Botany 2014: New Frontiers in Botany. Abstracts. 
F. Mostajeran m.fl. (2016). «Phylogenetic relationships of Pterocarya (Juglandaceae) with an emphasis on the taxonomic status of Iranian populations using ITS and trnH-psbA sequence data» (PDF). Plant Biosystems. ISSN 1724-5575. doi:10.1080/11263504.2016.1219416. 


== Eksterne lenker ==

(en) Pterocarya i Encyclopedia of Life 
(en) Pterocarya i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pterocarya hos Artsdatabanken 
(sv) Pterocarya hos Dyntaxa 
(en) Pterocarya hos Fossilworks 
(en) Pterocarya hos ITIS 
(en) Pterocarya hos NCBI 
(en) Pterocarya hos The International Plant Names Index 
(en) Pterocarya hos Tropicos 
(en) Kategori:Pterocarya – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pterocarya – detaljert informasjon på Wikispecies
Eddie Gray

Edwin «Eddie» Gray (født 17. januar 1948 i Glasgow i Skottland) er en skotsk tidligere fotballspiller, venstreving, som spilte for Leeds United på 1960- og 1970-tallet. Gray ble siden to ganger klubbens manager, fra 1982 til 1985 og fra 2003 til 2004).
Som spiller var Gray kjent for sine tekniske ferdigheter. På slutten av 1960-tallet sang Leeds United-supporterne «Waltzing Mathilda» for ham, siden det så ut som om han danset vals med motstanderne. Han spilte 559 kamper for Leeds United og scoret 68 mål. Langvarige skadeopphold medførte at han kun fikk 12 A-landslagskamper for Skottland. Han er fortsatt ansatt i Leeds United AFC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eddie Gray – Transfermarkt 
(en) Eddie Gray – national-football-teams.com 
(en) Eddie Gray – EU-Football.info 
(en) leeds-fans.org.uk om Gray
Den tyske storlosje for kvinner

Den tyske storlosje for kvinner (tysk: Frauen-Großloge von Deutschland) er en frimurerorden med hovedsete i Berlin som ble grunnlagt i 1982. Storlosjen består idag av 18 frimurerlosjer for kvinner, og er tilsluttet C.L.I.M.A.F.C.
Storlosjen var Tysklands første frimurerorden hvor bare kvinner har adgang. Tyske losjer underlagt Le Droit Humain eksisterte allerede på 1920-tallet, men denne ordenen godtar både kvinner og menn som medlemmer. Den 30. juni 1949 ble den første frimurerlosje for kvinner  grunnlagt i Berlin. I 1982 ble kvinneforeningen «Zur Humanität» stiftet under beskyttelse av Den tyske storlosje av gamle, frie og anerkjente murere. Samme år ble den opphøyd til Storlosje, etter at to kvinnelosjer var blitt grunnlagt i Düsseldorf og Wetzlar slik at minimumskravet om tre losjer var oppfylt.


== Eksterne lenker ==
Storlosjens hjemmeside
Humbert Augery

Humbert Augery eller Hong Duzhen, Fuzhai (født 1618 i Vienne i Frankrike, død 7. juli 1673 i Hangzhou i Kina) var en katolsk prest og kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han reiste til Kina landveien og var innom Syria, Persia, India og Siam før han ankom 6. november 1656. Han var i Shanghai i 1657 og ankom Hangzhou i august året etter. Der tilbragte han det meste av sitt gjenværende liv – han var viseprovinsial 1661-1664, og under forfølgelsen i 1666 måtte han som de andre misjonærener til Guangzhou. Han vendte tilbake til Hangzhou i 1671. 


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen


== Litteratur ==
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)
Rå videregående skole

Rå videregående skole er en videregående skole på Borkenes i Kvæfjord kommune i Troms og Finnmark. Troms fylkeskommune står som driver og eier av skolen.
Skolen het tidligere Kvæfjord videregående skole, og ble slått sammen med Statens gartnerskole, Rå. Den fikk da navnet Rå videregående skole.
Den tidligere gartnerskolen lå på den tidligere prestegården på Rå. Da skolen gikk inn i det videregående utdanningssystemet, ble det tilbudt naturbruk som fag på Rå.
Utdanningstilbudet omfatter også spesialundervisning for elever med særskilte behov for tilrettelegging, og skolen har bemannet internat for disse.


== Fagtilbud ==
Skolen har følgende fagtilbud:
Vg1, Vg2, Vg3 Idrettsfag
Vg1 Helse- og oppvekstfag
Vg2 Barne- og ungdomsarbeiderfag
Vg2 Helsearbeiderfag
Vg1 Restaurant- og matfag
Vg2 Kokk- og servitørfag
Vg2 Matfag
Spesialundervisning
Innføringsår for minoritetsspråkligeI tillegg satser skolen på å opprettholde undervisningstilbud i anleggsgartnerfaget, gjennom den såkalte vekslingsmodellen. Den består av ett skoleår og tre år som lærling. Naturbrukslinja har vært trua med nedleggelse fra fylkeskommunen.


== Avdelinger ==
Skolen har tre undervisningssteder:

Hovedbygget ligger i Lasken, og huser administrasjonen og undervisningsrom som brukes hovedsakelig av idrettsfag, helse- og oppvekstfag og spesielt tilrettelagt undervisning.
Naturbruksavdelingen lå på Rå, og huste naturbruk. Denne avdelingen var tidligere Statens gartnerskole på Rå, inntil den ble en del av det videregående skolesystemet og ble en avdeling av Rå videregående skole. Gartnerskolen var den nordligste i sitt slag. Tidligere var gartnerskolens område prestegården i Kvæfjord.
Restaurant- og matfag holder til i et nytt undervisningsbygg på Rå som inneholder moderne kjøkkenfasiliteter. Dette ble tatt i bruk i slutten av oktober 2010. Før dette brukte skolen det som tidligere var storkjøkkenet på Trastad Gård.I tillegg har skolen et internat for elever som bor langt unna skolen, og et internat for elevene på spesielt tilrettelagt undervisning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rå videregående skole Arkivert 12. desember 2008 hos Wayback Machine.
MF «Kveøy»

MF «Kveøy», nå MS «Optiship Worker Lady», var en bilferge bygd i 1982 i Skjervøy for rederiet TFDS. Ferga ble satt inn i sambandet over Bygdesundet mellom Borkenes på Hinnøya og Hokland på Kveøya hvor hun opererte frem til Kveøyforbindelsen ble åpnet 25. september 2010.
Ferga er delvis overbygget med hydraulisk baugport. I hekken var bildekket beskyttet med en kjetting som erstatning for en manglende hekkport eller klaff. Passasjersalong og kafeteria befant seg under bildekket.
Skipet ble solgt til Optiship på Rubbestadneset i mai 2011 og ombygd til servicefartøy for havbruksnæringen og offshorerelatert industri ved Wärtsilä i Bømlo og Daco mekaniske verksted i Kaupanger. Hun har fått påmontert baugpropeller og en 72 tonn-meter dekkskran. Lastekapasiteten er på 70 tonn med et dekksareal på 175 kvadratmeter. Salongen er omgjort til konferanserom.
Den 23. november 2011 ble «Kveøy» omdøpt og fikk sitt nåværende navn, MS «Optiship Worker Lady».


== Rederihistorikk ==
1982 – 2006: Troms Fylkes Dampskibsselskap ASA (TFDS)
2006 - januar 2009: Hurtigruten Group ASA, senere Hurtigruten
5. februar 2009 - mai 2011: Torghatten Nord AS
Mai 2011 - : Optiship AS


== Sambandshistorikk ==
1982 - 25. september 2010: Borkenes - Hokland på Kveøya (Fv105)(Fra 1982 og fram til endring i kommunegrenser 1. januar 2000 i ruten Reinstad-Borkenes-Kveøya. Kaia på Reinstad kunne ikke ta imot biler.)25. september 2010 - mai 2011: I opplag


== Kilder ==
Fjordfähren in Norwegen - ex. Kveøy Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine.
Skipsrevyen - MS «Optiship Worker Lady»
Norsk megling & auksjon: Presentasjon av båten som salgsobjekt


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 8133126 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF Kveøy – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MF Kveøy – Skipsrevyen
MF «Hålogaland»

MF «Hålogaland» er en bilferge som trafikkerer ferjesambandet Flesnes–Refsnes på fylkesvei 850 i Troms og Finnmark.


== Eksterne lenker ==
(en) Hålogaland (ship, 2002) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Hålogaland» – DNVs skipsregister 
(en) MF «Hålogaland» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) Rutetabell Refsnes - Flesnes
(no) Torghatten Nord ASA: Fartøyinformasjon MF «Hålogaland»
Grunnforskning

Grunnforskning er grunnleggende forskning som har som formål å føre til ny innsikt (teoretisk kunnskap), uten at den nødvendigvis gir umiddelbar gevinst i økonomi eller kunnskap. Grunnforskning som begrep anvendes som motsetning til anvendt forskning. Sistnevnte er forskning som utnytter grunnforskningens resultater for å løse praktiske, definerte problemer.
Grunnforskning er forskning i et langsiktig perspektiv hvor målet ikke alltid er synlig. Av den grunn betraktes det som viktig at grunnforskningen er fri, og ikke styrt av kommersielle betingelser. Grunnforskning begrunnes ofte med at en mener ny kunnskap har en klar verdi i seg selv. Det argumenteres ofte for bevilgninger til grunnforskning ved å vise til at store vitenskapelige framskritt svært ofte er et resultat av grunnforskning. Ettersom grunnforskning ikke alltid fører til umiddelbare praktiske resultater er grunnforskning i all hovedsak finansiert av det offentlige eller veldedige stiftelser.
Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD) definerer forskning på følgende vis:
«Grunnforskning er eksperimentell eller teoretisk virksomhet som primært utføres for å skaffe til veie ny kunnskap om det underliggende grunnlag for fenomener og observerbare fakta, uten sikte på spesiell anvendelse eller bruk.»
«Anvendt forskning er også virksomhet av original karakter som utføres for å skaffe til veie ny kunnskap. Anvendt forskning er imidlertid primært rettet mot bestemte praktiske mål eller anvendelser.»Forskning i seg selv har både kulturelle og instrumentelle begrunnelser. De kulturelle begrunnelsene handler om at forskning «gir oss ny kunnskap om oss selv og våre omgivelser og dermed bidrar til å utvikle vår kultur og sivilisasjon.» Forskningen vektlegger åpenhet, etterprøvbarhet og kritisk tenkning, noe som også bidrar til å sikre et velfungerende demokrati og en konstruktiv samfunnsdebatt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nordahl, Marianne: «Vi støtter statlig grunnforskning», Forskning.no 29. november 2010: «Nordmenn er mest positive i Europa til at regjeringen støtter forskning som ikke gir umiddelbar gevinst. Ni av ti støtter slik finansiering»
Ryen, Morten: «Ubegrunnet frykt for grunnforskningens framtid?» Forskning.no 29. juni 2004: «Historisk erfaringer viser at både universitetene og grunnforskningen tåler endringer i krav og rammebetingelser. Går det egentlig noe meningsfullt skille mellom grunnforskning og annen forskning?»
Kristiansen, Nina: «Fri forskning - eller styrt?» Forskning.no 24. september 2009: «Grunnforskningen er langsommere enn annen forskning. [...] Derfor er det en fare for at slik forskning nedprioriteres i forhold til annen mer raskt anvendbar forskning.»
Jean-Baptiste Waag

Jean-Baptiste Waag (født 8. september 1725 i Colmar i Alsace, død 24. februar 1746 i Shashi i Huguang i Kina) var en fransk katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.
Han kom fra en helt luthersk familie som hadde emigrert fra Böhmen til det tysktalende Alsace. Han ble jesuitt i Paris og sendt til Kina, dit han ankom 12. juni 1744. Så studerte han teologi i Huguang, men døde der etter knapt to år. 


== Litteratur ==
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Fibben Hald

Fibben Hald, egentlig Niels-Christian Hald, (født 12. juli 1933 i Orrefors i Sverige) er en svensk illustratør og avistegner. Han er i Sverige kjent for tegninger til Svenska Dagbladet, der han han levert tegninger siden 1956, og ikke minst illustrasjoner til omkring 200 billed- og barnebøker.
Hald har særlig samarbeidet med forfatteren Lennart Hellsing og illustrert flere av hans originale barnebøker, deriblant  Katten blåste i silverhorn (1963), Fabel från Babel (1974), Ägget (1978), Vitt (1984), Tom trumpetarson (1988) og Att handla är nödvändigt (1991). Hald har også bidratt med bilder til bøker av forfattere som Ulf Nilsson, Lars Forssell, Max Lundgren, Inga Borg, Janne Lundström og Helena Nyblom. Han har dessuten undervist i tegnekunst og laget skulpturer i offentlige miljøer, for eksempel Dansen kring granen på Lilla Essingen i Stockholm.
Fibben Hald har mottatt flere priser og utmerkelser, blant annet Elsa Beskow-plaketten i 1964, Litteraturfrämjandets store pris i 1978 og Rabén & Sjögrens tegnerstipend i 1979. 


== Eksterne lenker ==
Rabén og Sjögrens presentasjon av Fibben Hald
Bildeeksempler Arkivert 18. august 2010 hos Wayback Machine.
Aubade

Aubade (fra fransk aube, «morgengry») er en sang eller dikt som handler om to elskendes avskjed om morgenen etter et nattlig møte, eller en sang eller instrumentalstykke som omhandler, ledsager eller vekker opp bildet av morgengryet. Også ballettstykker er blitt kalt aubade.Et kjent aubade fra 1800-tallet er Richard Wagners symfoniske dikt Siegfried-Idyll (WWV 103) som han dediserte kona Cosima. Wagner skrev stykket i hemmelighet og uroppførte det som en «symfonisk fødselsdagshilsen» i deres bolig om morgenen på hennes 33-årsdag.
Motstykket til audbade er det mer kjente begrepet serenade, som opprinnelig var en kveldssang til en omsvermet person.


== Referanser ==
Fjellinordvest

Fjellinordvest er en portal med informasjon om fjell og fjellturer på nordvestlandet. 
Nettstedet, som ble startet i 2006, er ikke-kommersielt drevet. Personer med interesse for fjell- og friluftsliv kan registrere seg og publisere egne artikler. Per november 2009 har medlemmene publisert ca. 290 artikler. Nettstedet er bygget på publiseringsverktøyet Joomla!.


== Eksterne lenker ==
Fjellinordvest.net Arkivert 31. januar 2020 hos Wayback Machine.
Rob Marshall

Rob Marshall (født 17. oktober 1960) er en amerikansk teater-, filmregissør og koreograf. Han har blitt nominert til en Tony-pris hele seks ganger. Blitt nominert til Oscar, Golden Globe og vunnet en Emmy. Hans mest kjente verker inkluderer filmen Chicago fra 2002 og nyoppsetningen av Cabaret på Broadway fra 1998.


== Priser og nominasjoner ==


== Filmografi ==
Annie (TV) (1999)
Chicago (2002)
Memoirs of a Geisha (2005)
Nine (2009)


== Eksterne lenker ==
(en) Rob Marshall på Internet Movie Database 
(sv) Rob Marshall i Svensk Filmdatabas 
(da) Rob Marshall på Filmdatabasen 
(da) Rob Marshall på Scope 
(fr) Rob Marshall på Allociné 
(en) Rob Marshall på AllMovie 
(en) Rob Marshall hos Turner Classic Movies 
(en) Rob Marshall hos Rotten Tomatoes 
(en) Rob Marshall hos The Movie Database 
(en) Rob Marshall hos Internet Broadway Database
Irvingianisme

Irvingianisme er en innarbeidet men saklig feil betegnelse på den katolsk-apostoliske bevegelse. Uttrykket irvingianisme og irvingianer bygger på den historisk feilaktige tese at Edward Irving var denne bevegelsens grunnlegger og pregende skikkelse.