Lene Espersen

Lene Espersen (født 26. september 1965 i Hirtshals) er en tidligere, dansk politiker (KF).
Hun var en ledende konservativ politiker i Danmark på 1990- og 2000-tallet. Espersen var medlem av Folketinget 1994–2014 samt justisminister, økonomi- og næringsminister og utenriksminister i Anders Fogh Rasmussen og Lars Løkke Rasmussens regjeringer 2001–2011. Som justisminister utformet hun den såkalte terrorpakken etter terrorangrepet 11. september 2001, økte strafferammen for volds- og sedelighetsforbrytelser, utvidet lovhjemlene til politiet i deres overvåkning og etterforskning av kriminelle motorsykkelgjenger, og utformet politireformen av 2007.I en rolig periode for Det Konservative Folkeparti ble Espersen i 2008 valgt til politisk leder og formann i partiorganisasjonen. Hun gikk etterhånden fra å være populær i pressekretser til å bli omgitt av flere skandaler. Skuffelsen over at hun ikke maktet å løfte de konservatives velgertilslutning, gjorde at hun til sist måtte gå av i 2011.Tilbake i Folketinget var hun de konservatives ordfører for blant annet utenriks- og forsvarssaker. I august 2014 overtok hun som de konservatives politiske ordfører, et verv hun også bekledte 1999–2001. Et par måneder senere trådte hun ut av sine politiske verv for å bli administrerende direktør i bransjeorganisasjonen Danske Arkitektvirksomheder.


== Familiebakgrunn og yrkesliv ==
Hun ble født inn i en fiskerfamilie i Hirtshals som den eldste av tre døtre av fiskebåtreder Ole Peter Espersen og bokholder Inger Tanggaard. En av hennes søstre er skuespillerinne Anne Sofie Espersen. Lene Espersen er gift med forretningsmannen Danny Feltmann, som hun har barn med, og bosatt i Dragør.Hun gikk folkeskole og gymnas i Hirtshals og Hjørring, og tok IB-diplom ved Lester B. Pearson United World College of the Pacific i Canada i 1984. Hun er utdannet cand.oecon. fra Aarhus Universitet fra 1990. Espersen var markedsanalytiker ved Aarhus Stiftsbogtrykkerie 1991–1992 samt systemkonstruktør og konsulent ved Bankernes EDB Central i Roskilde 1992–1994.I 2014 ble hun administrerende direktør i bransjeorganisasjonen Danske Arkitektvirksomheder.


== Politisk arbeid ==
Espersen ble tidlig involvert i ungdomspolitisk arbeid og var nestformann i Konservative Studerende 1986–1988 og kandidat til Europaparlamentet i 1994. Siden 1994 har hun dessuten vært innvalgt i Folketinget, hvor hun etterhvert ble De Konservatives ordfører i likestillingssaker 1995–1999, landbruks- og fiskerisaker 1995–1999 og EU-saker 1998–2001, senere politisk ordfører 1999–2001. Under de store interne konfliktene i partiet i 1990-årene vurderte Espersen, Hans Engell med flere å bryte ut og stifte et nytt parti, men dette ble det ikke noe av.

Hun var justisminister 2001–2008, økonomi- og næringsminister 2008–2010, visestatsminister 2008–2011 samt De Konservatives formann og politiske leder 2008–2011. I en rolig periode overtok hun som partileder etter Bendt Bendtsen, som stabiliserte partiet, men ble selv presset til å trekke seg etter vedvarende dårlige meningsmålinger og utilfredsstillende resultatoppnåelse. I perioden 2010–2011 var hun landets utenriksminister, og landets første kvinnelige som sådan, i Lars Løkke Rasmussens regjering.


== Utmerkelser ==
Espersen ble i 2002 utnevnt til kommandør av Dannebrogordenen. Hun har også blitt tildelt prisene The Outstanding Young Person (TOYP) av JCI Denmark i 1996, Årets Kvindelige Leder i 2002, Tingprisen i 2004, Årets Nordjyske Erhvervskvindepris i 2009 og Alle Tiders Kvinder i 2009.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Vestergaard, Lars (2008). Der er et yndigt land – Danmark rundt med Lene og Villy (dansk). Lindhardt og Ringhof.  [Samtalebok]
Espersen, Lene (2005). Stygge Krumpens skat (dansk). Kroghs Forlag.  [Barnebok]
Olsen, Esben Agerlin og Kristensen, Kim (2009). Bare kald mig Lene (dansk). Documentas. ISBN 978-87-7063-062-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) [Biografi]


== Eksterne lenker ==
(en) Lene Espersen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Lene Espersen på Twitter 
(da) Lene Espersen hos Folketinget