jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Trefork

En trefork (latin: trident, av «tre tenner») er en lystregaffel med tre spisser. En lyster er et spyd med to eller flere spisser til å fiske med (såkalt lystring).
Treforker har en overflatisk likhet med greip og høygafler som er landbruksredskaper med to til sju tenner, utformet for å løfte og kaste materiale.
Trefork var tidligere også brukt som et militært våpen.
Den greske havguden Poseidon (romersk gud: Neptun) blir ofte avbildet med en trefork.
Flere språk i India bruker ordet trishula fra sanskrit for å beskrive treforken. Dette ordet betyr «trippelspyd».
Trefork blir brukt som grafisk figur og som symbol for hav, sjø og lysterfiske. Denne figuren finnes i kunsten, som stilisert kjennetegn, i heraldiske våpenskjold og i bumerker. Treforken blir betegnet som «Neptungaffel» i våpenskjold og som «lyster» i bumerker. I det norske Sjøforsvaret har en Neptungaffel vært våpenfigur i skjold for et fartøy, og Svelvik har i sitt kommunevåpen fra 1964, et skjold med på rød bunn en gull Neptungaffel. Begge disse våpenskjoldene har de tre tennene vendt oppover.
I bumerker er lysterfiguren sterkt forenklet: den har en hovedstrek (skaftet) som i den ene enden har en tverrstrek og fra denne tverrstreken går det tre streker (tennene). En slik lysterfigur finnes i bumerker vendt både oppover og nedover. Den har noen variantformer f.eks. med en liten ekstra tverrstrek lenger inn på skaftet. I bumerker finnes også en figur der skaftet har tre tenner både øverst og nederst. 


== Litteratur om trefork i våpen og merker ==
Hans Cappelen og  Knut Johannessen : Norske kommunevåpen, Oslo 1987, side 109
Anders Bjønnes m. fl. (redaktører): Segltegninger fra hyllingene i Norge 1591 og 1610, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2010


== Eksterne lenker ==
(en) Tridents – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Trident – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Hans Cappelen: Bumerker i Norge (Oslo 2005)
Japurá

Japurá, eller Caquetá, er ei elv i Colombia og Brasil. Den er ei venstre (nordlig) sideelv til Amazonas, og er 2 820 km lang. 
Den begynner som elva Caquetá i Andesfjellene i den sørvestlige delen av Colombia, og renner i sørøstlig retning og inn i Brasil, hvor den kalles Japurá. Den renner ut i Amazonas gjennom et forgreinet nettverk av kanaler. På den brasilianske delen er elva seilbar for mindre båter.


== Referanser ==
Steve Haworth

Steve Haworth er en pioner innen moderne piercing.
Han var den første til å lage 3D-art implants, transdermal implants, og laser branding. Men mest kjent er han likvel for å ha laget en variant av Overflate barbellen.Han har vært med i en flesh-hook suspension gruppe som ble skrevet inn i Guinness rekordbok. Han jobber også med å åpne en kirke for kroppmodifikasjon.


== Referanser ==
IC 349

IC 349, også kalt Barnard's Merope-tåke, er en stjernetåke som befinner seg 3500 astronomiske enheter (0.06 lysår) unna stjernen Merope i stjernehopen pleiadene.


== Eksterne lenker ==
(en) IC 349 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IC 349 i SIMBAD
Undergrunn (musikkgruppe)

Undergrunn (stilisert UNDERGRUNN; UG), er en norsk rapgruppe fra Oslo. Gruppen består av de seks medlemmene Patrick Bakkeng (Fretex), Gabriel Doria (Plaza), Sverre Skogheim Gudmestad (Pus), Jo Almaas Marstein (Marstein), Jon Ranes (Loverboy) og Marcos Haugestad (Rikpappa). De to sistnevnte er også gruppens fungerende produsenter. De har gitt ut albumene Firenze's Finest (2020), Buketter & ballspill (2021) og Undergrunn (2022), til gode kritikker. Sistnevnte gav dem deres første topplassering på norske hitlister.


== Bakgrunn ==
Undergrunn møttes gjennom felles oppvekst på Tøyen og Gamlebyen i Oslo, og begynte å lage musikk sammen da de gikk på ungdomsskolen. Debuten kom i en alder av 15 år med låta «Isbil», som resulterte i opptreden på Bylarm. I 2018 gav gruppa ut EP-en UG Sommer; året etter mixtapen UG Klikk i 2019, der låta «Dr. Plaza» fikk over én millioner avspillinger på Spotify. «Dr. Plaza» ble gruppens gjennombrudd. 
Albumdebuten kom med Firenze's Finest høsten 2020, som per 2022 hadde oppnådd nesten fem millioner avspillinger. Andrealbumet Buketter & ballspill fikk gode kritikker og en plassering blant årets beste album av Aftenposten, samt en hit med låten «Toppen av Oslo», som ble en av årets mest spilte norske sanger.I 2022 slapp Undergrunn sitt selvtitulerte tredjealbum, med topplassering på Topplista og gode anmeldelser hos Subjekt, Natt & Dag, Aftenposten, Dagens Næringsliv og Klassekampen. Albumet ga de hits som «Italia» og «Peroni & Perignon», som oppnådde henholdsvis 3. og 19. plass på Topplistas singelliste. De ble nominert til to priser foran P3 Gull 2022: årets artist og årets låt for «Italia».


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
Firenze's Finest (2020)
Buketter & ballspill (2021)
Undergrunn (2022)
UG Klikk (2019)


=== EP ===
UG Sommer (2018)


=== Singler ===
«Logogutt» (2019)
«Isbil» (2018)
«Bedre enn deg» (2018)
«Presidenter $$$» (2019)
«Trapmobile» (2020)
«Savner min klikk» (2020)
«Risiko» (2021)
«Han Solo» (2021)
«Peroni & Perignon» (2022)


=== U-offisiele "låter" ===
«Roma Senza» -Freestyle (2019)
«Freestyle» - NRK P3 (2022)
«UNDERGRUNN & BULMBOY$ FREESTYLE» (2020)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Undergrunn på MusicBrainz
Alltid freidig

«Alltid freidig» er en salme som er skrevet av den danske presten og dikteren Christian Richardt i 1867. Melodien laget Christoph Ernst Friedrich Weyse i 1838. Opprinnelig er teksten en del av syngespillet «Tornerose», men den fikk etter hvert et liv utenfor sin opprinnelige sammenheng og er mye brukt både i bryllup og begravelser så vel som ved konfirmasjoner og i ungdomsarbeid.
«Alltid freidig» var siste salme i bryllupet til prinsesse Märtha Louise og Ari Behn i Nidarosdomen i 2002.


== Tekst ==


== Innspillinger ==
Flere innspillinger er gjort av salmen:

Mats Eilertsen på albumet Short Stories 2007
Solveig Leithaug på albumet Fagert Er Landet 2006
SKRUK på albumet Dype Stille Sterke Milde 2006
Barnekoret Minising fra Risør på albumet Med Jesus Vil Eg Fara 2001
Kirsten Flagstad på albumet Hymns 1998
Nidarosdomens Guttekor på albumet Våre vakreste salmer og sanger 1996
Anna Marie Lyngstad med kirkeorgel på 78-platen Philips P-53001-H  1953


== Referanser ==
Glomdalsbruden (film)

Glomdalsbruden er en norsk film fra 1926, og var den eneste norske filmen som dansken Carl Theodor Dreyer regisserte. Filmen er basert på historiene «Glomdalsbruden» og «Eline Vangen» av Jacob B. Bull. Den hadde sin premiere på Carl Johan Teatret den 1. januar 1926 og på Palads i Danmark den 15. april 1926. Filmen er tatt opp i et lagerhus ved Akershus festning, mens utendørsscenene er spilt inn i Øvre Rendal og Bærum. Den er gitt ut på DVD og Blu-ray av Det Danske Filminstitut.


== Handling ==
Glomdalsbruden handler om at Tore Braaten vender hjem til en nedslitt gard, som han ønsker å gjøre enda finere enn nabogarden, og forelsker seg i jenta (Berit Glomgaarden) derfra, til fedrenes fortvilelse. Det går bra til slutt, selv om Tore må krysse elven.


== Rolleliste ==
Einar Sissener ...  Tore Braaten
Tove Tellback ...  Berit Glomgaarden
Stub Wiberg ...  Ola Glomgaarden
Harald Stormoen ...  Jakob Braaten
Alfhild Stormoen ...  Kari Braaten, hans hustru
Oscar Larsen ...  Berger Haugsett
Einar Tveito ...  Gjermund Haugsett, hans sønn
Rasmus Rasmussen ...  Presten
Sophie Reimers ...  Prestefruen
Julie Lampe ...  Gammel-Guri


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Glomdalsbruden på Internet Movie Database 
(no) Glomdalsbruden i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Glomdalsbruden hos Filmfront 
(sv) Glomdalsbruden i Svensk Filmdatabas 
(da) Glomdalsbruden i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Glomdalsbruden på Allociné 
(nl) Glomdalsbruden på MovieMeter 
(en) Glomdalsbruden på AllMovie 
(en) Glomdalsbruden på Turner Classic Movies 
(en) Glomdalsbruden på Rotten Tomatoes 
Klipp på youtube
Stortingets lønnskommisjon

Stortingets godtgjøringsutvalg (tidligere kalt Stortingets lønnskommisjon, endring gjeldende fra 1. oktober 2021) er en kommisjon som «fastsetter med Stortingets samtykke den årlige godtgjørelsen til stortingsrepresentantene og regjeringens medlemmer.»
Kommisjonen består i perioden 2021–2025 av:

Geir Engebretsen, leder
Nils-Henrik Mørch von der Fehr
Bente A. Landsnes


== Lønn ==
Stortingsrepresentanter hadde i 2014 en basislønn på 865 100, i tillegg hadde representanter som bor lengre enn 40 km unna Stortinget 169 kr/dag, mens lokale representanter mottok 75 kr i dagsgodtgjørelse. I tillegg dekkes telefon, reiseutgifter for representantene.
For stortingsrepresentanter er pensjonsalderen 65 år. Full alderspensjon gis etter 12 år og utgjør 66 prosent av den årlige godtgjørelsen til stortingsrepresentanter.


== Lønnsutvikling ==
Stortinget og regjeringen har de senere år hatt en sterkere lønnsvekst en samfunnet for øvrig, noe som har møtt kritikk. I 2003 ble stortingspresidentens lønn endret fra å være lik stortingsrepresentantene (samt representasjonstillegg) til å være lik statsministeren. En rekke ordførere har også lønnen knyttet opp til stortingsrepresentanter, statsråder eller statsministerens lønn.


== Øvrige goder ==
Representanter som avtrer eller ikke gjenvelges har krav på 66% av lønnen i etterlønn i inntil ett år om de er aktivt arbeidssøkende eller tar nødvendig og relevant utdanning
Stortingsrepresentanter og regjeringsmedlemmer har egen pensjonsordning
Representanter som ikke fortsetter etter nyvalg kan begrunne ut fra sin inntektssituasjon og søke om å motta fratredelsesytelse i inntil tre måneder utover valgperioden
Tjenestereiser, og hjemreiser i helgene for pendlere, dekkes fullt ut
Representantene får dekket utgifter til mobilt kontor, nettbrett og mobil inkludert abonnement og bruk
Statsminister og regjeringsmedlemmer har egen bilservice med sjåfør/livvakter som de bestiller og avtaler i forkant når de ønsker veitransport
Stortinget eier 143 møblerte leiligheter i Oslo av varierende størrelse som stilles vederlagsfritt til disposisjon for representanter som bor mer enn 40 km i kjøreavstand fra Stortinget
Statsministerboligen har siden 2008 vært offisiell residens til Norges statsminister


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stortingets lønnskommisjon Arkivert 17. oktober 2009 hos Wayback Machine.
Stortinget – Lønn og andre godtgjørelser
Ta Prohm

Ta Prohm (khmer: ប្រាសាទតាព្រហ្ម) er det moderne navnet på et tempel i Angkor, Kambodsja, bygget i Bayonstil i stor grad på slutten av det 12. og tidlig 13. århundre, og opprinnelig kalt Rajavihara (khmer: ាជវិហារ). Det ligger ca. en kilometer øst for Angkor Thom på den sørlige kanten av Østre Baray nær Tonle Bati, og ble grunnlagt av den kambodsjanske kong Jayavarman VII som et Mahayanabuddhistisk kloster og universitet. I motsetning til de fleste templer i Angkorområdet har Ta Prohm stått i den samme tilstand som det ble oppdaget: den pittoreske og atmosfæriske kombinasjonen av trær som vokser ut av ruiner og jungelomgivelsene har gjort det til et av Angkors mest populære templer for turister. At filmen Tomb Raider inneholdt flere scener som ble spilt inn her har også bidratt til stedets berømmelse.


== Historie ==
Etter at Jayavarman VII overtok tronen i Kambodsja i 1181 satte han i gang et massivt program for bygging og offentlige arbeider. Rajavihara («kongelig tempel»), i dag kalt Ta Prohm («stamfar Brahma»), var en av de første templene som ble bygget i henhold til programmet. Stelen til minne om grunnleggingen angir datoen til 1186. 

Jayavarman VII konstruerte Rajavihara til ære for sin familie. Tempelets hovedbilde representerer Prajñāpāramitā, personifiseringen av visdom, ble modellert etter kongens mor. De nordlige og sørlige templene i den tredje innhegningen ble dedikert til henholdsvis kongens guru og hans eldre bror. Dermed dannet Ta Prohm en utfyllende par sammen med templet Preah Khan bygget i 1191, der hovedbildet som representerte bodhisattva Lokesvara ble modellert etter kongens far. 
Tempelets stele forteller at området var hjem for mer enn 12 500 personer (hvorav 18 yppersteprester og 615 dansere), med ytterligere 80 000 sjeler i omliggende landsbyer som sørget for tjenester og forsyninger. Stelen forteller også om templets store rikdom, som inkluderte gull, perler og silke. Utvidelser og tillegg til Ta Prohm fortsatte så sent som til for Srindravarmans regjeringstid på slutten av det 13. århundre. 
Etter Khmerrikets fall i det 15. århundre, ble Ta Prohm forlatt og neglisjert i århundrer. Når arbeidet med å bevare og gjenopprette templene i Angkor begynte tidlig i det 20. århundre, besluttet École française d'Extreme-Orient at Ta Prohm skulle forbli i stor grad som det hadde blitt funnet. Ifølge den framstående Angkoreksperten Maurice Glaize ble Ta Prohm ble plukket ut fordi det var «et av de mest imponerende [templene] og det som hadde best fusjonert med jungelen, men ikke i så stor grad at det hadde blitt en del av den». Likevel har mye arbeid blitt gjort for å stabilisere ruinene, for å gi adkomst, og for å opprettholde denne «tilstanden av åpenbar forsømmelse».


== Eksterne lenker ==
(en) Ta Prohm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gauntlet Enterprises

Gauntlet Enterprises er et piercingstudio etablert i 17. november 1978 av Jim Ward som det første i USA. 
Gauntlet lå i 8720 Santa Monica Blvd. i West Hollywood. Senere etablerte Ward også piercingstudioer i San Francisco og New York. Kundegruppen var i starten menn fra det homofile SM-miljøet i Sør-California. Men på grunn av finansielle problemer ble studioet lagt ned i 1998.
Litt utover begynte Ward å produsere og utvikle piercingsmykker. Noen av det de utviklet på 1970-tallet var ballukkingsringen og den rett barbell. Gauntlet drev også en periode piercingmagasinet Piercing Fans International Quarterly.


== Gauntlets masterpris ==
Fra 1992 fikk piercere som gjorde spesielt godt arbeid ved Gauntlet muligheten til å få en tittel som mester innen piercing. Dette gjorde mange av piercerene spesielt kjente. Tittelbærere er, Elayne Angel, Michaela Grey, Dan Kopka og Mark Seitchik.


== Eksterne lenker ==
Gauntlet hos Encyclopedia BMEzine
Gildeskål bredbånd

Gildeskål bredbånd var en internettleverandør (ISP) i Gildeskål, Nordland. Selskapet var opprinnelig et samarbeid mellom Gildeskål kommune og Nordkontakt AS, med formål å få på plass et høyhastighets datanettverk mellom skolene. Kommunen solgte i august 2007 sin andel, og selskapet ble senere gitt navnet NKnett samme år.
Samværsrett

Samværsrett er den rett barnet har til å få være med den forelderen som ikke er bostedsforelder. Samværsrett er også en rettighet gitt den ene forelderen som ikke bor daglig med barnet om å få være med sitt barn.
Samværsrett til barn og forelder blir gitt og definert i den norske barneloven, gjennom Norges forpliktelser til Den europeiske menneskerettskonvensjon og rettighet til samvær med begge sine foreldre for barn blir også gitt gjennom FNs barnekonvensjon som Norge har forpliktet seg til å følge.
Samværsretten blir ikke sikret eller beskyttet av Norge i de tilfeller der samværsretten krenkes og samvær nektes gitt av bostedsforeldren. Noe som gir en situasjon der mange norske barn nektes samvær med en av sine foreldre uten at dette blir motvirket av forvaltning og rettsvesen. Det finnes ingen instans som følger opp om samværet blir iverksatt etter en dom, selv ikke en høyesterettsdom. Dette betyr at den med hovedomsorgen kan fremdeles blokkere samværsretten.
Etter straffeloven § 261 er det straffbart for samværsforelderen å holde barnet borte fra bostedsforelderen, men det er ikke gjort straffbart for bostedsforelderen å holde barnet borte fra samværsforelderen. 
Norge har flere ganger vært innklaget og dømt i Den europeiske menneskerettdomstol (EMD) etter krenkelse av samværsretten.   


== Referanser ==


== Litteratur ==
Trude Haugli: Samværsrett i barnevernssaker, 2. utgave. Universitetsforlaget 2000 ISBN 82-00-45419-3 454s.
Marisha Pessl

Marisha Pessl (født 26. oktober 1977) er en amerikansk forfatter som er best kjent for sin debutroman Special topics in calamity physics (2006) – på norsk som Utvalgte emner i katastrofefysikk, oversatt av Vibeke Saugestad (Gyldendal, 2007).


== Referanser ==
Europautvalget

«EØS-utvalget» omdirigeres hit, se også EOS-utvalget.Europautvalget (tidligere kalt EØS-utvalget) er Stortingets faste, rådgivende utvalg som behandler politiske og konstitusjonelle saker knyttet til EØS-avtalen, EØS-loven eller rettsakter fra EU. Utvalget er rådgivende overfor Regjeringen. Når direktiver fra EU er EØS-relevante, skal de etter bestemmelsene i EØS-avtalen og EØS-loven implementeres i norsk rett gjennom lovendring. Europautvalget behandler da direktivet og det gjennomføres en lovprosess i Stortinget.
Europautvalget består av medlemmene av Stortingets utenrikskomite, samt de representantene som til enhver tid er medlem av Stortingets EFTA/EØS-delegasjon. Lederen for Utenrikskomiteen leder møtene i Europautvalget. Ellers innkalles de ulike fagkomiteene til å delta i behandlingen når saken gjelder deres arbeidsområde.
Tilsvarende deltar utenriksministeren alltid i møtet, og andre fagstatsråder ved behov. Europautvalget forbereder Norges strategi, stemmegivning og forslag i EØS-komiteen, men det er Regjeringen selv som avgjør hvilken posisjon og standpunkt den inntar når den møter i EØS-komiteen og EØS-rådet.


== Litteratur ==
Ivar Buch Østbø, Storting og regjering, Schibsted forlag, 2001, ISBN 8251618711


== Eksterne lenker ==
Stortinget.no – Europautvalget
Stortinget.no – Stortingets arbeid med EU- og EØS-saker
Stortinget.no – Stortingets EFTA/EØS-delegasjon
Myllarheimen

Myllarheimen er et musikkhistorisk museum i Vinje kommune på husmannsplassen Kosi på garden Øygarden i Arabygdi der Myllarguten, spelemannen Torgeir Augundsson, bodde de siste årene av sitt liv fram til 1872, da han døde.  
I 1852 kjøpte Myllarguten Øygarden, etter å ha tjent godt på konserter i Christiania og Bergen. Men han var ingen god bonde eller økonom, og ti år seinere måtte han selge garden. Men en husmannsplass holdt han av til seg selv. 
Kunstneren Harald Kihle kom i 1949 med en oppmodning om å ta vare på minne etter Myllarguten. Rauland kommune kjøpte husmannsplassen og ved dugnad ble husene satt i stand og gjenstander som hadde tilhørt Myllarguten ble samlet inn.  
I 1969 ble det avduket et minnesmerke utført av Dyre Vaa. 


== Eksterne lenker ==
(en) Myllarheimen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Vest-Telemark museums hjemmesider
Bertel Aa

Bertel Eilert Elias Aa (født 7. februar 1919 i Hyen, død 21. november 2009 på Sandane i Gloppen kommune) er en tidligere båtbygger og forretningsmann. Han er den eldste av to brødre som etablerte båtbyggeriet Brødrene Aa i 1947. Hans ett år yngre bror er Olav Aa, som gikk bort i 2006. Selskapet ble en hjørnestensbedrift i kommunen, og satte den lille bygda Hyen på kartet.
Aa har mottatt Kongens fortjenstmedalje i gull.


== Se også ==
Liste over kjente personer fra Gloppen kommune


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NRKs fylkesleksikon
Brødrene Aas hjemmeside
Olav Aa

Olav Matias Aa (født 4. november 1920 i Hyen i Gloppen kommune, død 22. desember 2006) er en tidligere båtbygger og forretningsmann. Sammen med sin ett år eldre bror Bertel Aa etablerte de båtbyggeriet Brødrene Aa i 1947. Selskapet ble en hjørnestensbedrift i kommunen, og satte den lille bygda Hyen på kartet.Aa mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1991.


== Se også ==
Liste over kjente personer fra Gloppen kommune


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NRKs fylkesleksikon
Brødrene Aas hjemmeside
É

É og é (E med akutt aksent er den 7. bokstaven i det islandske alfabetet, der den representerer lyden /jɛː/. Den er den 10. bokstaven i det ungarske alfabetet, der den representerer lyden /eː/. I tsjekkisk og slovakisk er den den 12. bokstaven og har verdien /ɛː/. På kasjubisk er den den 8. bokstaven og representerer lyden /ɛ/ (med de dialektiske allofonene [ej] og [i]/[ɨ].
På andre språk der denne bokstaven brukes, for eksempel norsk, svensk, dansk og spansk, anses bokstaven bare for å være en annen utgave av bokstaven e. På disse språkene brukes é primært for å markere en trykksterk i -e i slutten av et ord, som i idé og café. På fransk markerer é at e-en skal uttales /e/ og ikke /ɛ/ eller /ə/. Der et ord slutter på lyden /e/, skrives denne som -é, ettersom -e på slutten av et fransk ord vanligvis er stum. Siden franske ord alltid har trykk på siste stavelse vil ord som slutter på -é har trykk på denne bokstaven, men det er ikke aksenten som gjør bokstaven trykksterk.
På fransk og spansk er aksenten valgfritt over majuskel e, slik at ordet école i begynnelsen av en setning vil kunne skrives både som «Ecole» og «École».
Feltbiskop

Feltbiskopen er leder for det kirkelige arbeidet innen Finlands forsvar. Embetet ble grunnlagt i 1941 av marskalk Carl Gustaf Emil Mannerheim. Feltbiskopen har brigadegenerals grad. Feltbiskopen er innen forsvaret leder for feltproster, militærpastorer og militærdiakoner.
Tross navnet er feltbiskopen ikke biskop i egentlig mening. Feltbiskopen er ikke biskopsvigd og har heller ikke rett til å prestevie. Han er ikke heller leder for noe stift og bærer ikke den liturgiske skrud som innen Den evangelisk-lutherske kirken i Finland tilfaller en biskop. Til tross for dette er feltbiskopen fullverdig medlem i bispemøtet og kirkemøtet.
For å bli feltbiskop kreves det at man har teologie licentiat-examen eller teologie doktors-examen.


== Feltbiskoper siden 1941 ==
Johannes Björklund 1941-1956
Toivo Laitinen 1956-1969
Yrjö Massa 1969-1978
Viljo Remes 1978-1986
Jorma Laulaja 1986-1995
Hannu Niskanen 1995-2012
Pekka Särkiö 2012-


== Referanser ==
Ernst Schultz

Ernst Ludvig Emanuel Schultz (født 15. mai 1879 i Horsens, død 20. juni 1906) var en dansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 Paris. 
Schultz kom på tredjeplass i friidrett på 400 meter under OL 1900 i Paris. Maxwell Long vant foran William Holland begge fra USA.  
I dansk mesterskap i friidrett 1899 tok Schultz gull på 150 meter. 
Han omkom i en drukningulykke i Roskilde Fjord.  


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Bronse i friidrett, 400 meter  Danmark


== Eksterne lenker ==
(en) Ernst Schultz – Olympics.com 
(en) Ernst Schultz – Olympic.org 
(en) Ernst Schultz – Olympedia 
(en) Ernst Schultz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ɠ

Ɠ og ɠ (G med krok) er en bokstav som brukes i noen afrikanske språk, bl.a. kpelle og fulfulde. I det internasjonale fonetiske alfabetet brukes minuskulen for å representere en stemt, velar implosiv.
I Unicode kodes ɠ som  U+0193 (Ɠ) og U+0260 (ɠ).
Kishan Lal

Kishan Lal (født 2. februar 1917 i Mhow i distriktet Indore i Madhya Pradesh i British India, død 23. juni 1980 i Madras) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Lal ble olympisk mester i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tretten lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 19-1. I semifinalen slo de Nederland med 2-1 og i finalen Storbritannia med 4-0.


== OL-medaljer ==
1948  London -  Gull i landhockey  India


== Priser og æresbevisninger ==
I 1966 ble Kishan Lal tildelt den indiske utmerkelsen Padma Shri for sine idrettslige prestasjoner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kishan Lal – Olympedia 
(en) Kishan Lal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Walter D’Souza

Walter Luis D'Sousa (født 16. desember 1920, død 23. august 1989) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
D'Souza ble olympisk mester i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tretten lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 19-1. I semifinalen slo de Nederland med 2-1 og i finalen Storbritannia med 4-0.


== OL-medaljer ==
1948  London -  Gull i landhockey  India


== Eksterne lenker ==
(en) Walter D'Souza – Olympedia 
(en) Walter D'Souza – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Walter D'Souza – databaseOlympics.com (arkivert)