jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Acheng

Acheng (kinesisk: 阿城区, pinyin: Āchéng Qū) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Harbin i den kinesiske provins Heilongjiang med 658 157 innbyggere. (1999)


== Kulturminner ==
Shangjing Huiningfu (金上京会宁府遗址, Jīn Shàngjīng Huìníng fǔ yízhǐ), som var den første (1115–1153) hovedstaden for Jin-dynastiet, og klipperelieffene i Yagou av menneskefigurer (亚沟石刻, Yagōu shí kè), gjort av jursjenerne, ble i 1982 hhv. 1988 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 301 går fra Suifenhe via blant annet Mudanjiang, Harbin og Qiqihar til Manzhouli i Indre Mongolia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Acheng District, Harbin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fengyang

Fengyang (kinesisk: 凤阳县; pinyin:  Fèngyáng Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Chuzhou.
Befolkningen var på 689 320 innbyggere i 1999.


== Historie ==
I en periode lå en av Ming-dynastiets hovedsteder her. Etter at Zhu Yuanzhang kom på tronen la han sin hovedstad til Nanjing, og valgte Linhao (dagens Fengyang) som sin Zhongdu («midtre hovedstad»). Zhongdu ble bygd fra det annet år (1369) til det åttende år av Hongwu-keiserens regjering. Byen rakk ikke å utvikle seg til noe reelt politisk senter, men noen av at de arkitektoniske konsepter, som hvordan keiserpalasset ble orientert og innrettet, skulle få stor innflytelse på bygningsplanene for Den forbudte by og området rundt i Beijing.
Zhongdu var en av de mest storslagne bykonstruksjonene i sin tid i Kina. Den tok inn i seg kunstneriske tradisjoner fra Song-dynastiet og Yuan-dynastiet, og skulle legge følringer for den nye stil som ble toeneangivende under Ming-dynastiet og Qing-dynastiet.


== Kulturminner ==
Keiserbyen og steinskulpturene ved gravene fra Ming-dynastiets midtre hovedstad (Ming zhongdu huang gucheng ji Huangling shike, 明中都皇故城及皇陵石刻) ble i 1982 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Administrative enheter ==
Storkommuner:

Banqiao (板桥镇), Damiao (大庙镇), Fucheng (府城镇), Guantang (官塘镇), Hongxin (红心镇), Liufu (刘府镇), Wudian (武店镇), Xiquan (西泉镇), Linhuaiguan (临淮关镇), Zaoxiang (枣巷镇), Yinjian (殷涧镇), Zongpu (总铺镇), Xiaoxihe (小溪河镇), Daxihe (大溪河镇)Kommune:

Huangwan (黄湾乡)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Zhongdu Imperial City of Ming and Stone Tablets in Imperial Mausoleum
Site of the Imperial City and Stone Sculptures at the Royal Tombs in the Middle Capital of the Ming Dynasty (Ming Zhongdu Huanggucheng ji Huangling Shike)
Carolinahemlokk

Carolinahemlokk (vitenskapelig navn Tsuga caroliniana) er en art av bartrær innenfor hemlokkslekten i furufamilien. Den er en av fire arter som vokser i Nord-Amerika. I USA kalles den Carolina Hemlock
Trærne er middelsstore, gjerne 20-30 meter høye, sjelden inntil 35 meter. Den har kompakt konisk eller pyramideformet trekrone, som er inntil 8 meter bred. barken er tjukk og rød-brun. Greinene er store, og enten horisontalt utstående eller svakt nedoverbøyde. Diameteren på stammen kan nå 1,15 meter.
Nålene er inntil 2 cm lange, og peker til alle kanter. De har avrundet spiss, og lukter mandarin om de knuses. De er mørkegrønne øverst og har to hvite bånd av spalteåpninger på undersiden. Konglene er grønne og 2-4 cm lange, de åpner seg i løpet av et halvår og blir da lyst brune.
Et insekt som kalles Hemlock woolly adelgid (Adelges tsugae) truer bestanden, som nå er avgrenset til Appalachene i sørvestre Virginia, Nord-Carolina og Sør-Carolina, østlige Tennessee, og det nordøstligste Georgia.  Den overlapper nord i fjellkjeden med canadahemlokk (Tsuga canadensis).


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 143. ISBN 82-10-01282-7. 
«Tsuga caroliniana». Flora of North America. Besøkt 22. desember 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Carolinahemlokk i Encyclopedia of Life 
(en) Carolinahemlokk i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Carolinahemlokk hos ITIS 
(en) Carolinahemlokk hos NCBI 
(en) Carolinahemlokk hos The International Plant Names Index 
(en) Carolinahemlokk hos Tropicos 
(en) Kategori:Tsuga caroliniana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Tsuga caroliniana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tsuga caroliniana – detaljert informasjon på Wikispecies
Kjerrmålere

Kjerrmålere (Hydrelia spp.) er en slekt av sommerfugler som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). De er små, spinkle målere som hviler med vingene vidt spredte, slik at begge vingepar er synlige i hvilestilling. Vingenes grunnfarge er lys med mer eller mindre tydelige, mørkere tverrbånd. Larvene lever mest på ulike busker og løvtrær. Av rundt 65 beskrevne arter forekommer bare to, gul kjerrmåler (Hydrelia flammeolaria) og grå kjerrmåler (Hydrelia sylvata) i Europa, begge også i Norge.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe storsommerfugler
gruppe / overfamilie målere  (Geometroidea)
familie egentlige målere  (Geometridae)
delgruppe Larentiinae (eller Hydriomeninae)
Slekten kjerrmålere, Hydrelia Hübner, 1825
gul kjerrmåler, Hydrelia flammeolaria (Hufnagel, 1767)
grå kjerrmåler, Hydrelia sylvata (Denis & Schiffermüller, 1775)


== Litteratur ==
Scoble. M.J. og Hausmann, A. (oppdatert 2007) Online list of valid and nomenclaturally available names of the Geometridae of the World (under prosjektet Barcode of Life) [1]
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) Kjerrmålere i Encyclopedia of Life 
(en) Kjerrmålere i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kjerrmålere hos Artsdatabanken 
(sv) Kjerrmålere hos Dyntaxa 
(en) Kjerrmålere hos Fauna Europaea 
(en) Kjerrmålere hos ITIS 
(en) Kjerrmålere hos NCBI 
(en) Kategori:Hydrelia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hydrelia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Kinahemlokk

Taiwanhemlokk (vitenskapelig navn Tsuga chinensis) er en art av bartrær innenfor hemlokkslekten i furufamilien. Den er en av tre arter som vokser i Asia. I Kina heter den tie shan (铁杉). Treet er varierende og har flere mer eller mindre anerkjente varianter i Taiwan og Kina.
Trærne er middelsstore, gjerne 40-50 meter høye, sjelden inntil 55 meter. Den har en stor. pyramideformet trekrone. Barken er svart-brun og trevler seg i lengderetningen, med ispett av lys brungul bark sammen med det mørkt svartbrune. Nydannet ytterbark kan også være rødaktig. Greinene er først gul-grå-aktige, deretter gråbrune. 
Nålene er inntil 1-2,7 cm lange, og sitter i to rader. De har avrundet spiss, og er mørkegrønne øverst med to grågrønne bånd av spalteåpninger på undersiden. Konglene er grønne og 1,5-2,5 cm lange, de åpner seg gjennom modningen og blir da lyst brune.


== Varianter ==
Det er en rekke varianter av arten:

Tsuga chinensis var. chinensis, typevarianten som beskrevet ovenfor – Kina og Tibet
Tsuga chinensis var. formosana (Hayata) H. L. Li & H. Keng, svært lik var. chinensis, kongleskjellene noe mer orbikulært formet – Taiwan
Tsuga chinensis var. forrestii (Downie) Silba = syn. Tsuga forrestii, slank og nesten sylindrisk trekrone, kongleskjell eggeformet - Guizhou, Sichuan, Yunnan
Tsuga chinensis var. patens (Downie) L. K. Fu & Nan Li, mer brunaktige og tykkere smågreiner enn de andre variantene – Hubei
Tsuga chinensis var. robusta W. C. Cheng & L. K. Fu, stort og robust, sylindriske kongler  – Hubei, Sichuan
Tsuga chinensis var. oblongisquamata = syn. Tsuga oblongisquamata, mangler lyst bånd av spalteåpninger på nålenes underside, spredte elliptiske kongleskjell - Gansu, Hubei, Sichuan


== Litteratur ==
A. Mitchell (1977). Trær i skog og hage. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 143. ISBN 82-10-01282-7. 
«Tsuga chinensis». Flora of China. Besøkt 21. desember 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Taiwanhemlokk i Encyclopedia of Life 
(en) Taiwanhemlokk i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Taiwanhemlokk hos NCBI 
(en) Taiwanhemlokk hos The International Plant Names Index 
(en) Taiwanhemlokk hos Tropicos 
(en) Kategori:Tsuga chinensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Tsuga chinensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tsuga chinensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Åmdals Verk Gruver

Åmdals Verk Gruver er et museum for arbeiderkultur og gruvedrift i Vest-Telemark. Museet ligger på Åmdals Verk i Tokke kommune, ved veien mellom Vrådal og Dalen, og er en del av Vest-Telemark Museum.


== Historie ==
Historien om kobberverket i Åmdal går tilbake til 1540, da kong Kristian 3. av Danmark/Norge sendte tyske bergmenn til Telemark for å starte gruvedrift. Det første bergverket ble kalt Moisesberg.
Malmgangene på Åmdals Verk ble funnet i 1689. Åmdals Verk kobberverk har en komplisert historie med drift, stillstand og skiftende eierinteresser. Gruvene var "hjertet" i en urbanisert fjellbygd der gruvearbeiderens hverdag var avhengig av gode malmforekomster og politiske forhold ute i Europa.


== Museet ==
Museumsbygget er en rekonstruksjon av verkets gamle sjeidehus. Her er tegninger, bilder, kart, bøker og ulike redskaper fra kobberverkets historie. Videre er det modeller av gamle bygninger og arbeidssituasjoner som gir godt innsyn i driften gjennom 400 år.
Omviserne tar gjestene med på en spennende gruvevandring som viser synker, strosser og forholdene gruvearbeiderne jobbet under. Åmdals Verk Gruver er også et lokalt geologisenter. Gruveområdet er omkranset av flott natur, turstier og er rikt på mineraler.


== Kulturpris ==
Åmdals Verk Gruver mottok Telemark fylkeskommunes kulturpris 1993.


== Eksterne lenker ==
Vest-Telemark museums hjemmesider
Eik (navn)

Eik er et islandsk og færøysk kvinnenavn med opprinnelse i norrøne eik, «eik».
Eik er også et dansk og estisk mannsnavn. Den estisk formen er en kortform av Henrik.
Eik er også brukt som etternavn, og ble derfor fram til 1980-tallet ikke tillatt å gi som fornavn til norske barn.


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Eik  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Eik  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Eik Koch (1914–1982), dansk skuespiller og sanger
Eik Bjarne Skaløe (1943–1968), dansk musiker og sanger


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Eik
(en) Think Baby Names: Eik
Vatikanske euromynter

Vatikanske euromynter er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Vatikanstaten på revers. Vatikanstaten har fått anledning til å utstede euromynter, selv om landet ikke er medlem i EU.


== Euro ==
Euro (€) er Den europeiske unionens offisielle valuta, som benyttes i mange av EUs medlemsstater samt enkelte andre stater utenfor unionen. Landene som benytter euroen kalles med et fellesnavn eurosonen. Vatikanstaten er ikke medlem i EU, og regnes dermed ikke som medlem av eurosonen, men de har likevel innført euro med godkjennelse fra EU. 
De lavere valørene av euroene utgjøres av mynter, mens de høyere valørene utgjøres av sedler. Euromynten har en felles europeisk side som viser verdien på mynten og en nasjonal side som viser et symbol valgt av medlemsstaten der mynten blir preget. Hver medlemsstat har således en eller flere symboler som er unike for landet.
For bilder av den siden myntene alle EU-land har felles og en detaljert beskrivelse av mynten, se artikkelen om euromynter.


== Vatikanstaten myntmotiver ==
Vatikanstaten har preget fire ulike serier. Den første serien viser et portrett av pave Johannes Paul II. Da Johannes Paul II døde tidlig i april 2005 begynte Vatikanstaten å prege en ny serie mynter. Den andre serien viser camerlengoens riksvåpen, som er en markering av den da ledige pavestolen. Da Vatikanstaten så fikk en ny pave i midten av april 2005 ga man ut en tredje serie, denne gang med portrettet av den nye paven Benedikt XVI. I 2014 begynte utgivelsen av mynter med portrett av pave Frans.Alle mynter, uansett serie, viser også av pregingsårstallet og teksten CITTÀ DEL VATICANO. Til forskjell fra mange andre eurolands 2-euromynt har de vatikanske ingen kanttekst, kun sifrene to og en stjerne, som gjentas seks ganger.
Vatikanstaten får kun prege en mindre mengde mynter (til en verdi av en million euro). Dette gjør dem relativt ettertraktet som samlemynt og de brukes lite som betalingsmiddel. Vatikanstaten har en separat valutaavtale med EU.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den europeiske sentralbanken: Vatikanstaten
Per Bäckström

Per Bäckström (født 1959) er en svensk filosofi-doktor og professor i litteraturvitenskap ved Linnéuniversitetet i Växjö i Sverige siden 2019. Han har jobbet som professor i litteraturvitenskap, Karlstads universitet 2010–2019, og som førsteamanuensis ved Institutt for Kultur og Litteratur ved Universitetet i Tromsø 1996–2010.
Han har ledet medlemskommisjonen for European Network for Avant-Garde and Modernism Studies (EAM) 2007–2011, og er koordinator for Norge i Nordisk Nettverk for Avantgardestudier. Han har vært virksom som litteraturanmelder ved Göteborgs-Tidningen (GT) og Nordvästra Skånes Tidningar (NST), og har publisert flere studier av Bruno K. Öijer, Henri Michaux, Gunnar Ekelöf, Mikhail Bakhtin, intermedialitet, avantgarde og neoavantgarde. I den senere tid jobber han på to prosjekter om Öyvind Fahlströms tverrestetiske kunstnerskap og The Anti-Aesthetics of Rock.


== Bibliografi ==
2003 Aska, Tomhet & Eld. Outsiderproblematiken hos Bruno K. Öijer, (doktorsavhandling) Lund: Ellerströms förlag.
2003 Sense and Senses in Aesthetics, Per Bäckström & Troels Degn Johansson (red.), Göteborg: NSU Press.
2005 Enhet i mångfalden. Henri Michaux och det groteska, Lund: Ellerströms förlag.
2007 Centre-Periphery. The Avant-Garde and the Other, Per Bäckström (red.), Nordlit. Arbeidstidsskrift for litteratur, Faculty of Humanities, University of Tromsø, no. 21.
2007 Le grotesque dans l’œuvre d’Henri Michaux. Qui cache son fou, meurt sans voix, Paris: L’Harmattan.
2010 Vårt brokigas ochellericke! Om experimentell poesi, Lund: Ellerströms förlag.
2010 Samspill mellom kunstartene. Modernisme i nordisk lyrikk 4, Hadle Oftedal Andersen, Per Bäckström & Unni Langås (red.), Helsingfors: Institutionen för nordiska språk och nordisk litteratur vid Helsingfors universitet.
2011 Norsk avantgarde, Per Bäckström & Bodil Børset (red.), Oslo: Novus forlag, 2011.
2014 Decentering the Avant-Garde, Per Bäckström & Benedikt Hjartarson (red.), Amsterdam & New York: Rodopi, Avantgarde Critical Studies.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Per Bäckström i BIBSYS
Publikationer av Per Bäckström i LIBRIS
Per Bäckström
Privat vei

Privat vei er en type vei som tilhører privatpersoner, firma eller private veilag. Eieren er selv ansvarlig for bygging, drift og vedlikehold av veien. I Sverige blir ⅔ av veinettet eid og vedlikeholdt av private veifirmaer, selv om staten er med på å støtte mange av disse veiene.


== Liberalisme og private veier ==
Privatdrevne motorveier og andre ulike veier blir verdsatt og fremmet av norske liberalister og ellers i verden. De fremmer privatisering av statseide veier, og argumenterer at statlig eide veier har sett en kraftig oppblomstring av ulykker, mens private veier til sammenligning har visst seg å være mer sikre. David Friedman, sønnen til Milton Friedman, favoriserer også fullstendig private veier, som kommer til uttrykk i hans bok The Machinery of Freedom.


== Referanser ==
Fotobiologi

Fotobiologi er læren om lysets virkning i biologien. Den omfatter både medisinsk behandling, diagnostikk og lyseffekter i miljøet. Forstavelsen foto- betyr lys (av gr. fos), men man bruker begrepet om hele det optiske spektrum; fra ultrafiolett til infrarødt.
Fotomedisin

Fotomedisin er læren om lysets virkning i medisinsk sammenheng. Den omfatter både medisinsk behandling og diagnostikk. Kjente bruksområder er lysbehandling av gulsott hos nyfødte, UV-behandling av hudlidelser og fluorescens-diagnostikk.


== Eksterne lenker ==
The Photomedicine Society engelsk
Tormodset

Tormodset er navnet på gårdsnummer 11 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger på sørsiden av Viksdalsvatnet, riksvei 610 passerer over gården.
Den grenser mot Sandene i vest, og Hestebeit i øst. Utmarksområdene i sør grenser mot Høyanger.
Gården er inndelt i følgende bruk.

Bruk 1
Bruk 2, delt fra bruk 1 i 1804


== Historisk ==
Gården finnes i skatteliste fra 1598, at det er bruker på gården så tidlig tyder på at gården har eksistert før svartedauden. Endingen på navnet (-set) stammer fra vikingtiden.
Tormodset var ikke eid av brukeren før i 1758, før denne tid var brukerne leilendinger. På slutten av 1500-tallet var det Rosenkrantzslekten som eide gården, men det var flere eierskifter på 16- og 1700-tallet.


== Litteratur ==
Timberlid, Jan Anders, Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.107-116), Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8
Hestebeit

Hestebeit er navnet på gårdsnummer 12 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger på sørsiden av Viksdalsvatnet, riksvei 610 passerer over gården. Den grenser mot Tormodset i vest, og Espeset i øst. Utmarksområdene i sør grenser mot Høyanger.


== Historisk ==
Gården finnes i en skatteliste fra 1656. Før denne tid har gården blitt brukt som beiteområde for hesten til Nes-gården på nordsiden av Viksdalsvatnet, dette forklarer også navnet på gården. 
Hestebeit er ikke delt i flere bruk, men det har eksistert to husmannsplasser i tilknytning til gården; Kviehågjen og Hågjen/Hestehågjen.


== Litteratur ==
Timberlid, Jan Anders, Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.117-126), Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8
Sophia-universitetet

Sophia-universitetet (japansk: 上智大学,  Jōchi daigaku) er et katolsk universitet i Japan, med hovedcampus i bydelen Yotsuya i Tokyos Chiyoda-distrikt. 
I 1906 gav pave Pius X jesuittordenen i oppdrag å etablere et universitet i Tokyo, og tre jesuitter dro to år etter til Japan med dette for øye. Sophia-universitetet ble så grunnlagt i 1913 som det første katolske universitetet i Japan. Det har vokst fra et ganske lite lærested til et stort og velrenommert universitet, fordelt på fire campuser i Tokyo-området, med 12 575 studenter og ni fakulteter (2017).Universitetets engelske navn kommer fra det greske ordet sofia som betyr visdom. Det japanske Jōchi daigaku betyr ordrett «universitet for høyere visdom».Skolen ble reorganisert som fullverdig universitet i 1928, men kan trekke trådene helt tilbake til  St. Frans Xavier kom til Japan i 1549. Xavier uttrykte da et håp om en dag å kunne grunnlegge et universitet i Japans hovedstad. En statue av Frans Xavier står foran hovedbygningen på Ichigaya-campusen.
I 1949 etablerte universitetet sitt første program med engelsk som undervisningsspråk.Universitetet har seks campuser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(zh-Hans) Offisielt nettsted 
(zh-Hant) Offisielt nettsted 
(ko) Offisielt nettsted 
(en) Sophia University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Endre Strømsheim

Endre Strømsheim (født 5. september 1997) er en norsk skiskytter som representerer Bærums Skiklub.
Strømsheim ble tatt ut på landslaget til EM i skiskyting 2019 i Minsk, der han tok bronse på normaldistansen bak bulgarske Krasimir Anev og landsmannen Tarjei Bø. Han ble europamester på normaldistanse i EM i skiskyting 2023 i Lenzerheide i Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Endre Strømsheim – IBU 
(en) Endre Strømsheim – biathlon.com.ua
Oncolex

Oncolex er et gratis nettbasert oppslagsverk om diagnostikk og behandling av kreft. Nettsiden er utarbeidet av Institutt for kreftgenetikk og informatikk ved Oslo universitetssykehus HF, med finansiering fra Helse Sør-Øst RHF.Målet med nettsiden er å gi helsepersonell – og andre – tilgang på informasjon om kreft. Informasjon som til enhver tid er utviklet og oppdatert i samarbeid med de fremste ekspertene på sitt fagområde.Nettsiden er rikt illustrert med tegninger, foto, animasjoner og video.Oncolex.no ble lansert 26. april 2006. Engelsk versjon av nettsiden, oncolex.org   ble lansert i mai 2012.
Ansvarlig redaktør er professor Håvard E. Danielsen, instituttsjef, Institutt for kreftegenetikk og informatikk ved Oslo universitetssykehus HF.


== Innhold ==
Oncolex.no inneholder bakgrunnsstoff om de ulike krefttypene, beskrivelser av prosedyrer innen diagnostikk, kirurgi, medikamentell behandling, strålebehandling og støttebehandling, pasientinformasjon og Nasjonalt Register for Medikamentell Kreftbehandling.


== Krefttyper ==
Oncolex dekker følgende krefttyper:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
Nasjonalt Register for Medikamentell Kreftbehandling
Oslo universitetssykehus HF
Helse Sør-Øst
I Disappear

«I Disappear» er en sang og single av det amerikanske heavy metal bandet Metallica. Sangen ble innspilt som en del av lydsporet til Mission: Impossible II. Dette er også den siste sangen hvor Jason Newsted spiller bass, siden han valgte å forlate bandet året etter.
Oppdagelsen av sangen på fildelingsnettverket, Napster var med på å engasjere Metallica og spesielt da trommeslager Lars Ulrich i kampen mot ulovlig nedlastning. Denne oppdagelsen var også med på å få problemene med filnedlastning frem i lyset. Dette ledet til massesanksjoner mot Napster, og som til slutt var med på å få det originale Napsterprosjektet til å gå under.


== Musikkvideo ==
I musikkvideoen til sangen spiller bandmedlemmene roller fra forskjellige actionfilmer. James Hetfield kjører i en bil ned gatene i San Francisco med en vannbølge etter seg som i filmen fra thrilleren Bullitt fra 1968. En kan se gitarist Kirk Hammett bli jagd gjennom ørkenen av et fly (North by Northwest), og bassist Jason Newstead slite seg opp trapper, mens hundrevis av mennesker går mot ham, som i filmen Brazil. Nær slutten av filmen kan man også se Lars Ulrich hoppe ut av vinduet på en skyskraper, noe som skal være en referanse til den første Die Hard-filmen. Videoen ble regissert av Wayne Isham.


== Listeplasseringer ==


== Kilder ==
Billboard: Metallica Historie


== Eksterne lenker ==
(en) I Disappear på Discogs 
(en) I Disappear på MusicBrainz 
(en) I Disappear på MusicBrainz
Simon Kenton

Simon Kenton (født 3. april 1755, død 29. april 1836) var en kjent amerikansk nybygger, med nære tilknytninger til Daniel Boone, Simon Girty og Spencer Records.
Han var speider mot shawneene i 1774, under konflikten mellom de innfødte og europeiske nybyggere som senere ble kjent som Dunmores krig. I 1777 reddet han livet til sin venn og nybyggerkompanjong Daniel Boone i Boonesborough. Året etter ble Kenton selv reddet fra tortur og død av Simon Girty.
Kenton deltok i den kjente ekspedisjonen til George Rogers Clark i 1778 for å erobre Fort Sackville, og kjempet også med Anthony Wayne i den nordvestlige indianerkrigen i 1793-94. Han flyttet siden til Urbana, Ohio i 1810, hvor han ble brigadegeneral i den lokale militsen. Han tjente også under den britisk-amerikanske krig i 1812 og i slaget ved Thames River i 1813.


== Referanser ==
Vågen i Viksdalen

Vågen er navnet på gårdsnummer 49 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger på nordsiden av Viksdalsvatnet, fylkesvei 421 går inn til gården.
Gården er delt i følgende bruk:

Bruk 1
Bruk 2, plassen Kyraneset/Vågsneset, delt fra bruk 1 i 1896
Bruk 3, Nybø, plassen Tjørnehaugen, skyldsatt i 1914
Bruk 4, Solstad, delt fra bruk 1 i 1952Det er også registrert to husmannsplasser på gården; Kyrevikja og Kråa


== Litteratur ==
Timberlid, Jan Anders, Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.654-665), Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8