jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sigrid Brennhaug

Sigrid Pauline Brennhaug (født 16. august 1970) er en norsk vokalist fra Grane i Nordland, nå bosatt på Hemnesberget. 
Hun er kjent fra sitt samarbeid med Marie Bergman, The Real Thing og Ladies Night. 
Sigrid Brennhaug er utdannet adjunkt (med hovedvekt på musikk i fagkretsen) fra Høgskolen i Sør-Trøndelag. Hun gikk musikklinjen ved Mosjøen videregående skole og deretter på Toneheim musikkfolkehøgskole. Hun arbeidet som lærer, men satset på sangkarrieren på heltid fra sommeren 2000. I 1999 hadde hun turnert med Paul Wagnberg sin trio og startet sin egen Sigrid Brennhaug Band (en kvartett) og turnerte med Håvard Caspersen gitar, Håvard Fossum treblås, Anders Aarum piano, Jens Fossum bass og Børre Flyen på batteri.  Senere gikk det også i Sekstett-varianter. Som musiker har hun først og fremst konsentrert seg om sin egen kvartett/sekstett.  Hun har gjennom flere turneer med The Real Thing og juleklassikere fra 2004. De ga ut  A Real Christmas i 2006. Høsten 2006 og våren 2007 var hun Sigrid-aktuell i forestillingen «Ladies Night» på Edderkoppen teater i Oslo, sammen med Trine Rein, Torhild Sivertsen, Marianne Antonsen og Jørn Hoel.
Hun har blant annet gjort en livekonsert for NRKs festivalradio og deltatt to ganger i underholdningsprogrammet Beat for beat på NRK1. Av andre opptredener på TV- og radioprogrammer kan nevnes Midt i Musikken, Bokbadet, Frokost TV, Casino, Nitimen, Kulturbeitet. 
Fra 2012 er hun bosatt på Hemnesberget der hun arbeider på musikkskolen ikke langt fra Mo i Rana, og har blant annet spilt med Helgeland Blåseensemble, Helgeland Gitarunion, samt utviklet «Sound of Silence»,  en hyllest til Simon & Garfunkel med sangerne Kenneth Søttar, Ketil Øyen Våg, Anne Sofie Mentzen og Marit Selbæk, akkompagnert av  av Ivar Harry Johansen på trommer, Hans Jacob Øksne på keyboard, og gitaristene Tor-Erik Schytte, Jim Ronny Lorentzen og Stein Ivar Mortensen. Hun har også hatt en samarbeid med Hærens musikkorps med blant annet konsertering i Afghanistan.
Høsten 2020 ga hun ut debutalbum «Daga æ vil huske». Dette er et samarbeid med gitaristen John-Kåre Hansen og Roger Johansen på trommer, Adrian Danielsen på keys og Christo Stangness på bass.
VGS

VGS kan vise til:

videregående skole
Vaugirard-Grenelle sportif
Verkehrsgemeinschaft Stauferkreis
Verkehrsgesellschaft Südharz
Verkehrsmanagement-Gesellschaft Saar
Verlässliche Grundschule
Vermittlungsgutschein
Vince Genna Stadium
Bruflat (Vestre Toten)

Bruflat er ei grend i Vestre Toten. Stedet ligger ved Hunnselva, mellom tettstedene Reinsvoll og Eina. Riksvei 4 og Gjøvikbanen går gjennom Bruflat. Stedet var rundt 1900 et lite knutepunkt, med holdeplass på Gjøvikbanen, landhandel, meieri og telefonsentral.
Johannes A. Hauger kjøpte i 1892 ei tomt av Andreas Kværnum. Tomta kalte han Bruflat. Samme året satte han opp butikken, og i 1895 bygde han meieri, tok i mot mjølk og foredla den til mjølk og smør. I 1906 oppførte han et drivhus, som han leverte kranser og blomster fra.
Ved Bruflat stoppa lokaltoga på Gjøvikbanen.


== Litteratur ==
Tollersrud, Kristian: Johannes A. Hauger (landhandler), i Totens bygdebok III, s. 676.
Tyggegummipop

Tyggegummipop (engelsk: Bubblegum pop) er en undersjanger av popmusikk som var mest populær i 1960-årene og starten av 1970-årene, som retter seg imot tenåringer eller barn før tenårsalder. I praksis er tyggegummipop altså nært beslektet med teenpop. 
Bubblegums klassiske periode var fra 1967 til 1972. I 1974 startet derimot en annen bølge av bubblegum, som varte til 1977, da punk rock og disco ble populært for fullt, og tyggegummipop var en av de sjangrene dette skjedde på bekostning av. De mest suksessrike av tyggegummipop-prosjektene var The Archies, som var et liksom-garasjeband fra en populær tegneserie fra 1960-årene, og herfra kom «Sugar, Sugar», som ble en av de mest solgte singlene gjennom tidene. Et annet eksempel er 1910 Fruitgum Company, som var et svært populært bubblegum-band på den tiden. Singelen «Simon Says» med 1910 Fruitgum Company er også en av tidenes mest solgte singler.  Også det britiske bandet Sweet, som begynte som bubblegumband og senere ble en av de ledende gruppene innen glam rock, fikk også en viss suksess med enkelte av de platene fra deres bubblegum-periode, som var et populært bubblegum-band på den tiden. Singelen «Simon Says» med 1910 Fruitgum Company er også en av tidenes mest solgte singler. Sweet, som begynte som bubblegumband og senere ble en av de ledende gruppene innen glam rock, fikk også en viss suksess med enkelte av de platene fra deres bubblegum-periode, som «Co-Co» og «Poppa Joe».
Begrepet benyttes ofte som en mer nedsettende betegnelse på popgrupper som har utviklet en altfor «søt» musikkstil.
Begrepet «Bubblegum» benyttes også som betegnelse på en musikkstil som har sitt utspring fra 1990-årenes eurodance. Denne retningen heter bubblegum dance. Musikkstilen har mange likheter med for eksempel synthpop i et tempo mellom 95 og 150 bpm og kvinnelig sang med seksjoner av mannlig rap. Forskjellen fra eurodance er at bubblegum dance har litt mer fengende melodier, samt at tekstene og videoene ofte er laget for å være humoristiske eller rettet mot barn. Bubblegum dance er også enda «søtere» enn vanlig eurodance.
Bubblegum dance var mest populær under årene 1995–2000 og ble produsert hovedsakelig i Sverige, Danmark og Italia. Bubblegum ble laget av produsenter og låtskrivere som satte sammen grupper som framførte låtene. Den største produsenten innen sjangren er Johnny Jam & Delgado, kun det italienske selskapet SAIFAM har laget flere produksjoner. Noen av de mest kjente prosjektene innen sjangeren er Aqua, Daze, Dr Bombay, Hit’n’Hide, Toy-Box, Captain Hook, Barbie Young og Zippers.


== Eksterne lenker ==
The Eurodance Encyclopedia
Bilitt

Bilitt er en tettbebyggelse i Østre Toten, mellom Lena og Skreia. Stedet ligger ved fylkesvei 33, der fylkesveien mot Østlia og Kapp tar av. I dag (2017) er det en kiosk og et bakeri her. Det er også noe boligbebyggelse.
Bilitt var opprinnelig en husmannsplass under garden Kvem, nevnt i skriftlige kilder midt på 1700-tallet. Navnet betyr sannsynligvis "rasteplass"/"vertshus", jf. Bislett i Oslo. Stedet lå sentralt til etter den gamle bygdevegen som gikk østover mot Mjøsa.
Rundt 1850 begynte Bilitts storhetstid. I 1850 starta produksjonen ved Bilitt Brænderi, og i 1875 kom det første landhandleriet. Omtrent samtidig var det dessuten meieri og telefonsentral her. Kommunikasjonsutviklinga løfta også Bilitt. Den nye hovedvegen gjennom Skreifjella til Minne (dagens fylkesvei 33) åpna ca. 1885, like før den nye vegen til Kapp. Bilittkrysset ble et sentralt sted. Neste trinn var åpninga av Skreiabanen i 1902, da Bilitt fikk egen jernbanestasjon. I stasjonsbygningen fikk Bilitt også postkontor, med adresse 2856 BILITT (først skrevet BILIT). Postkontoret ble i 1905 flytta til handelsstedet Fram. 
Virksomheten på Bilitt ble gradvis mindre etter andre verdenskrig. Brennerisentraliseringa rundt 1957 satte en stopper for spritproduksjonen, og persontrafikken på Skreiabanen ble nedlagt i 1963. På 1990-tallet ble både mølla, postkontoret og butikken nedlagt. I de gamle butikklokalene holder nå et pizzabakeri til ( Også nedlagt). 
Bilitt hadde forøvrig 3 dagligvarebutikker, Malme, Espelid og Lundstad. Lundstad drev også kiosk og etterhvert gatekjøkken som fortsatt eksisterer (per 2009).
Malme drev også stedets eneste bensinstasjon.
På det store landhandleriet (Espelid) var det også fryseri, hvor lokalbefolkningen leide fryseboks og oppbevarte mat. Her kom også det første postkontoret som senere fikk nye lokaler tilknyttet et nybygg på Lundstadbutikken. Lundstadbutikken var den siste dagligvarebutikken som ble lagt ned og senere ble lokalene overtatt og pizza som take-away ble laget der.
Mølla har fortsatt en liten produksjon.
Brenneriets underetasje ble overtatt av brødrene Bratberg som hadde bil/lastebilverksted der og 2 og 3 etg ble overtatt av POLAR, som produserte telt, soveposer, nylonbelter m.m. På stedet hvor Brenneriet stod ble et lager og pakkeri for Norgesfrukt bygget opp og etablert på 1990 tallet og holdt det gående som Norgesfrukt og deretter ICA frem til 2007. (howie@spray.no)


== Litteratur ==
Nettum, Herman: Bilitt, i årboka Totn 1978, s. 330-341.


== Eksterne lenker ==
(no) Poststeddatabasen: Bilitt poståpneri
Kjell Westö

Kjell Anders Westö (født 6. august 1961) er en finlandssvensk forfatter.  Han studerte på den svenske sosial- og kommunalhøgskolen i Helsingfors. Han begynte som poet, men gikk over til å skrive noveller, og er nå mest kjent for sine romaner.


== Liv og karriere ==
Westös gjennombrudd kom med romanen Drakarna över Helsingfors (1996), en frittstående del av en serie Helsingforsromaner, som dessuten består av Vådan av att vara Skrake (2000), Där vi en gång gått (2006) og Gå inte ensam ut i natten (2009).
Där vi en gång gått vant Finlandia-prisen i 2006 og er dramatisert og vist på NRK. For Hägring 38 (2013) fikk Westö Sveriges Radios Romanpris og Nordisk råds litteraturpris.Kjell Westö er bror av forfatteren Mårten Westö.


== Bibliografi ==


=== Romaner ===
Drakarna över Helsingfors 1996
Vådan av att vara Skrake 2000. Norsk oversettelse ved Erik Krogstad, 2002: Faren ved å være Skrake
Lang 2002. Norsk oversettelse 2003 – ISBN 82-530-2555-6
Där vi en gång gått 2006. Norsk oversettelse ved Erik Krogstad, 2007: Der vi engang gikk  ISBN 978 82 530 3054 8
Gå inte ensam ut i natten 2009. Norsk oversettelse ved Erik Krogstad, 2010: Gå ikke alene ut i natten ISBN 9788253032689
Hägring 38 2013. Norsk oversettelse ved Erik Krogstad, 2014: Svik 1938  ISBN 9788253036779
Den svavelgula himlen 2017
Tritonus 2020


=== Novellesamlinger ===
Utslag och andra noveller 1989
Fallet Bruus 1992
Lugna favoriter 2004
Sprickor: valda texter 1986-2011 2011


=== Diktsamlinger ===
Tango orange 1986
Epitaf över Mr. Nacht 1988
Avig-Bön 1989 (under pseudonymet Anders Hed)


=== Annet ===
Metropol 1998 (tekster av Westö, fotografier av  Kristoffer Albrecht)


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
Tack för boken-medaljen 1997 for Drakarna över Helsingfors
De Nios Vinterpris 2001
Finlandiaprisen 2006 for Där vi engång gått
Nordisk råds litteraturpris 2014 for Hägring 38' (Svik 38 )
Aniara-prisen 2014
De Nios Stora Pris 2014


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Westö på websiden til the International IMPAC Dublin Literary Award
Fransk presentasjon av Les sept livres de Helsingfors på Culture a confine
Christoph Voll

Christoph Voll (født 27. juli 1897 i München, død 16. juni 1939 i Karlsruhe) var en tysk billedhogger.
Han ble utdannet som billedhugger i Dresden under veiledning av Albert Starke. Medlem av Dresdner Sezession fra 1920. Flyttet til Saarbrücken 1924 og var leder og senere professor for den nyopprettede Statlige skole for Kunst og Handverk. Etter 1928 var han også pendler med verv ved Badische Landeskunstschule i Karlsruhe.
Hans verker ble erklært entartet etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933. Merkelig nok fikk han ikke sparken fra professoratet umiddelbart. Det ble tvert i mot forlenget med to år. Deretter ble han utsatt for ny gransking og fikk anledning til fortsatt å bruke skolens fasiliteter – men bare til godkjente formål. Protester fra kolleger med nazisympatier fortsatte, inntil engasjementet ikke ble forlenget per. 1937. I alt 11 verk ble beslaglagt.Voll døde 1939 som førtitoåring, graven finnes på landsbykirkegården i Oskby ved Blåvand (Danmark).
2005 kjøpte Germanische Nationalmuseum fra en  privatsamling 5 skulpturer (Arbeiter mit Kind (1922), Arbeiterfrau mit Kind (um 1923), Der blinde Bettler (1923), Schwangere Frau (1923) og Der Kritiker – Porträt des Literaturkritikers Arthur Binz (um 1925/26)).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne-Marie Kassay-Friedländer. Der Bildhauer Christoph Voll. 1897-1939. Worms: Wernersche Verlagsgesellschaft, 1994.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Christoph Voll i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Verkfortegnelse fra Germanischen Nationalmuseum 2006
Barnas superjul

Barnas superjul er en TV-serie i 24 episoder for barn som ble sendt på NRK1 fra 1. til 24. desember 2007.
Programmet er basert på Barne-TV-serien Barnas supershow, hvor barn er programledere og styrer sitt eget show. I Barnas Superjul skjer det masse. Barna forbereder seg til jul på sin egen måte. Serien fikk Gullruten 2008 i klassen beste barne- eller ungdomsprogram. 
Meningene om programmet blant seerne var delte. Det ble sterkt kritisert for å være et masete, usammenhengede og usjarmerende program som holdt lavere kvalitet enn tidligere julekalendre og hadde lite med julehøytiden å gjøre. Musikken fikk også dårlige anmeldelser. Dagsavisens anmeldelse summerte opp det som var den grunnleggende kritikken fra mange: «Barnas superjul» er tross sin barnedominerte utførelse preget av en anstrengt lystig ovenfra-og-ned-innstilling fra de som står bak».Programmets navn er valgt for å promotere NRKs nye barnekanal, NRK Super. Her ble det vist på morgenen, med reprise 18.00 på NRK1 samme dag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Barnas superjul på NRK TV
Kim Chi-ha

Kim Chi-ha (koreansk: 김지하, hanja: 金芝河, født 4. februar 1941, død 8. mai 2022 i Wonju) var en koreansk dikter og dramatiker.
Han var dissident under Park-regimet og ble dømt til livstid i fengsel i 1976. Som katolikk sammenlignet han lidelsene til det koreanske folk med lidelsene til Jesus Kristus. I skuespillet «Jesus med gullkrone» møter en spedalsk Jesus i fengsel. Jesus ber den spedalske frigjøre ham. Ved å hjelpe den spedalske blir gullkronen til Jesus fjernet og han kan snakke fritt.


== Referanser ==
Haaretz

Haaretz (hebraisk: הארץ) er en israelsk venstreorientert dagsavis grunnlagt i 1919. Tittelen betyr direkte oversatt «Landet» og refererer til Det hellige land. Avisen ble etablert i 1918 og er Israels eldste dagsavis. Det finnes også en utgave oversatt til engelsk, som kommer ut som ukeavis i Nord-Amerika. Avisen kan leses på verdensveven både på hebraisk og på engelsk. 
Sammenlignet med andre aviser i Israel, særlig Maariv og Yedioth Ahronoth, er overskriftene og skriftstørrelsen i Haaretz mye mindre, det er færre bilder og artiklene er mer analytiske.


== Eksterne lenker ==
Haaretz (engelsk)
Haaretz (hebraisk)
Maukstadmoen leir

Maukstadmoen leir ligger i Øverbygd i indre Troms. 
Denne leiren huser Ingeniørbataljonen med innrykk i august og januar, samt 2. bataljon med innrykk i august. Leiren rommer alt i alt ca. 800-900 menn og kvinner. Den har et velferdsbygg med kantine, voksenopplæring, undervisningsbygg, depoter, utallige garasjer, vedlikeholdshaller og verksteder, 6 kaserner og ei mannskapsmesse.
Se også Skjold leir.
Triumph TR4A

Triumph TR4A ble bygd mellom 1965 og 1967 av Triumph Motor Company i Storbriania
TR4A var en forbedret TR4, med nytt chassis. Den var visuelt nesten identisk til TR4, men den hadde en litt annerledes grill, og parkeringslyset var flyttet opp på siden ved siden av blinklyset på en kromlist. Fabrikken håpet at den nye, mer moderne uavhengige bakfjæringen ville tiltrekke seg kunder, på grunn av økt komfort. På grunn av den nye dempingen sto det IRS (independent rear suspension) på baksiden på de 75% TR4A med uavhengig bakdemping.
Etter ønske fra selgere ble 25% av bilene bygd med avhengig bakdempere som liknet på den gamle TR4. TR4A var den første bilen til å tilby en alternativ bakaksel.
Den nye fjæringen viste seg å være en hit, både blant folk og i billøp, TR4A IRS tok første andre og tredjeplass i 12-timersløpet Serbing 1966.
I 1968 ble TR4A erstattet av TR5 med Lucas bensininnsprøytning og TR250 som var samme modellen, men som ble utstyrt med forgassere på grunn av Amerikas strenge krav til forurensing.


== Spesifikasjoner ==
Motor: 2 138 cm³, 4 sylinder, 86 mm boring, 92 mm slaglengde, 9:1 kompresjon, 104 hk (76 kW). Den lange slaglengden sto for mye av bilens dreiemoment.
Kapasitet:Bensintank: 53,4 LGirkasse: 0,85 L (1,5 imp pt)Beste akselerasjon:30 til 50 mph: 8 s
40 til 60 mph: 8 s
60 til 80 mph: 11 s
Dag Sverre Mogstad

Sverre Dag Mogstad (født 5. april 1948) er professor ved Det teologiske menighetsfakultet i Oslo.Han ble utdannet i teologi ved Menighetsfakultetet og ble ordinert til luthersk prest i Oslo i 1977. Han underviste i religionspedagogikk og tok doktorgrad innen feltet i 2001. Fra 2005 til 2009 var han prorektor ved Menighetsfakultetet.


== Verker ==
Religionspedagogikk. Tolkning – undervisning – oppdragelse (Universitetsforlaget, Oslo 1987)
Fag og fortelling. Didaktikk til kristendomsundervisningen (Universitetsforlaget, Oslo 1990)
Frimureri (Universitetsforlaget, Oslo 1994)
Fag, identitet og fortelling. 2. Utg. (Universitetsforlaget, Oslo 1999)
Trostradisjon og livstolkning. En systematisk-teologisk analyse av hvordan etablere en korrelasjon mellom fortelling og erfaring med utgangspunkt i Hans Stocks og Georg Baudlers bibeldidaktiske teorier. KIFO Perspektiv nr. 9. (doktoravhandling) (Tapir forlag, Trondheim 2001)


== Referanser ==
Pål Breen

Pål Breen (født 14. april 1969) er en norsk fotballeder. Han var direktør i Vålerenga Invest Fotball AS (Vålerenga Fotballs elitesatsing) fra 2007 til 2013.
Som aktiv idrettsutøver var Breen sykkelrytter for Glåmdal-Nittedal, og arbeidet også som mekaniker for det norske sykkellandslaget. Breen valgte senere bort syklingen til fordel for en karriere i Forsvaret, der han var i syv år. I 1995 var han med på å starte sikkerhetsselskapet SES, som i 2001 ble kjøpt av Hafslund. Breen ble da administrerende direktør for Hafslund Sikkerhet Bedrift.Breen ble ansatt som administrerende direktør i Vålerenga Invest Fotball AS rett før jul i 2006, og overtok på nyåret. Han sluttet som administrerende direktør i Vålerenga fotball da aksjeselskapet ble lagt ned i 2013. Breen var da den lengstsittende leder i en norsk toppklubb på herresiden.Breen har siden arbeidet for interesseorganisasjonen Norsk Toppfotball.


== Referanser ==
Tor Ole Skullerud

Tor Ole Skullerud (født 10. desember 1970) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er sportslig leder for Lyn.Skullerud ble født i Østfold og vokste opp på Kongsvinger, dit han flyttet fra Sarpsborg med sin familie da han var litt over ett år gammel. Han gikk gradene i Kongsvinger IL der han ble innlemmet i A-stallen da han var 18 år gammel. Han var en offensivt anlagt sentral midtbanespiller med god arbeidskapasitet.
Som 16-åring flyttet Skullerud fra Kongsvinger til Oslo for å gå på Wang Toppidrettsgymnas, der han opplevde å utvikle seg mye som spiller. Da han var 17 år takket han nei til et tilbud om lærlingkontrakt med den nederlandske klubben FC Den Haag. Etter hvert ble han lei pendlingen mellom Oslo og Kongsvinger, og valgte å finne seg en klubb i Oslo.
1990-sesongen ble hans første sesong med seniorfotball, tilbragt på utlån til Ready på tredje nivå i seriesystemet. Readys trener Terje Nilsen kjente han godt som trener på Wang, og blant hans lagkamerater var Dan Eggen, som gikk to klassetrinn over ham på Wang. Etter at 1990-sesongen endte med nedrykk, fulgte Skullerud med Terje Nilsen og flere lagkamerater til Frigg på andre nivå i seriesystemet. 1991-sesongen hos Frigg endte imidlertid også med nedrykk.
Foran 1992-sesongen valgte Skullerud å takke nei til Bærum, som da spilte på andre nivå i seriesystemet med Lars Tjernås som trener, til fordel for Grue på tredje nivå. Han spilte tre sesonger for Grue, under Åge Steen, inntil de rykket ned i 1994-sesongen.
Deretter fortsatte spillerkarrieren hos Ullern, der spillende trener var Gaute Larsen som han kjente som trener fra Wang. Etter tre sesonger hos Ullern avsluttet Skullerud sin spillerkarriere for å bli trener. En trenerkarriere han startet i nettopp Ullern.Skullerud har UEFAs prolisens som er høyeste trenerutdanning i Norge.Han har trent Ullern IF Fotball, Bærum Sportsklubb, Vålerenga Fotball, G18- og G19-landslaget. Etter å ha vært Per Joar Hansens assistent på U21-landslaget, tok han over som hovedtrener i januar 2013, etter at Hansen ble ny trener i Rosenborg.Han ledet Norge i U21-EM i fotball for herrer i Israel i 2013. Norge var et av åtte deltakende lag, og kom på andreplass i sin pulje med fem poeng etter uavgjort mot vertsnasjon Israel, seier mot England og uavgjort mot Italia. I utslagsrunden ble Spania for sterke, de vant 3–0 og tok seg dermed videre til finalen.Han var en kort periode assistenttrener under Per-Mathias Høgmo for herrelandslaget. 13. januar 2014 ble han presentert som hovedtrener for Molde Fotballklubb, og han var hovedtrener for Molde frem til 6. august 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tor Ole Skullerud – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tor Ole Skullerud – Transfermarkt (manager) 
(en) Tor Ole Skullerud – FootballDatabase.eu
Li Zhisui

Dr. Li Zhisui (kinesisk: 李志绥, pinyin: Lǐ Zhìsuī, født 1919 i Beijing i Kina, død 13. februar  1995 i Carol Stream i Illinois i USA) var en av Mao Zedongs leger. Han hadde denne oppgaven i 22 år, og kom tett inn på Mao.
Han nedstammet fra en lang rekke kinesiske leger. Etter at han utvandret til USA forfattet han en biografi om Mao med tittelen Formann Mao: livlegens beretning. Boka ble oversatt til norsk i 1995Få uker etter at han hadde fortalt i et fjernsynsprogram at han aktet å skrive enda en memoarbok, døde han av hjerteslag. 
Etter at dr. Lis bok kom ut skrev to andre medlemmer av Mao Zedongs tidligere stab, begge bosatt, i Kina, en bok på kinesisk for å tilbakevise mange av de lite flatterende påstander om Maos liv som Li hadde kommet med. De to var en av Maos personlige sekretærer og hans sykepleier Wu Xujun, som hadde arbeidet for dr. Li.
Dr. Li var også interessert i psykiatri. I oktober 1986 skrev han forordet til den første kinesiske lærebok i psykofarmakologi, Psykofarmakologisk behandling av psykiatriske forstyrrelser ( red.:  Dr. Neng Cai (Tsai)（蔡能）, Hong-zhang Shi (史鸿璋）, o.a., Shanghai Scientific Technology Publisher, mai 1987). 


== Referanser ==


== Litteratur ==
(no) Publikasjoner av Li Zhisui i BIBSYS
David Brocken

David Brocken (født 18. februar 1971) er en belgisk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Han var en offensiv forsvarsspiller, kjent for sine presise innlegg og frispark. Han var en viktig brikke i snuoperasjonen i Vålerenga i 2004. Han la opp som spiller høsten 2005. Etter det var han ungdomstrener i Lierse SK, før han ble assistenttrener for A-laget da Kjetil Rekdal tok over ansvaret for Lierse. Han var deretter defensiv trener i Vålerenga Fotball, før han i januar 2009 ble ansatt som treningskoordinator/sportsutvikler for ungdomslagene til Frigg fotballklubb. Brocken ble videre signert som hovedtrener for Kolbotns damelag i 2012, en stilling han beholdt fram til han skrev under en treårsavtale for Vålerenga den 11. desember 2015.  Han sluttet her i august 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Brocken – FIFA 
(en) David Brocken – Transfermarkt 
(en) David Brocken – national-football-teams.com 
(en) David Brocken – EU-Football.info 
(en) David Brocken – Belgias fotballforbund 
(en) David Brocken – FBref
Milford (Connecticut)

Milford er en by i  New Haven County i Connecticut i USA. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 52 759 innbyggere.Den er en sørvestlig forstad til New Haven og tilhører tildels denne byens tettbygde område som har over 500.000 innbyggere.


== Referanser ==
Gao Qipei

Gao Qipei  (kinesisk: 高其佩, pinyin: Gāo Qípeì, født 1672 i Jiangxi i Kina, død 1734) var en kinesisk maler med mandsjuisk bakgrunn som regnes blant «de åtte eksentrikere fra Yangzhou». Han lot en fingernegl vokse seg lang og benyttet den i sin malerkunst. Hans bilder var for det meste av naturscener, og med en lett eleganse der det var svært sparsom bruk av streker.Å male med fingrene var ikke helt nytt i Kina, også Zhang Zhao gjorde det, men det som likevel var det spesielle hos Gao Qipei og gir hans malerier et eget preg, var han lot neglene gro. Hans renomme var etablert da han var tidlig i tyveårene.


== Referanser ==