jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Raymond Wang Chonglin

Raymond Wang Chonglin (født 13. mai 1921 i Yuejiazhuang i fylket Ningjin i Hebei i Kina, død 2. februar 2010) var en katolsk biskop i bispedømmet Xingtai / Zhaoxian i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. I Mao-epoken fra 1950-årene til 1970-årene satt han i fengsel i 21 år.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Wang Chonglin ble presteviet i 1950.  I 1957 ble han et av målene for det kinesiske kommunistpartis kampanje mot den katolske kirke, og han ble arrestert og sendt i fengsel. Han ble ikke løslatt før 21 år etter, i 1979, og gjenopptok da sitt prestelige virke i provinsen Hebei.


=== Biskop ===
«Undergrunnsbiskop»:Wang Chonglin ble hemmelig bispeviet i 1983 som «undergrunnsbiskop», og Pavestolen anerkjente ham som biskop av Zhaoxian med mandat til å administrere området Weixian. I 1985 gjenåpnet han bispedømmets presteseminar, som var blitt stengt i 1950-årene, og i 1988 dannet han et konvent for kvinnelige ordenskall.
«Åpen» biskop:Den 16. februar 1998 lot han seg offisielt innsette som «åpen» biskop i det kinesiskopprettede bispedømmet Xingtai, hvis statsdefinerte territorium ligger inn imot Zhaoxian. Dette bispesetet hadde vært ubesatt etter at dets biskop, Joseph Hou Jinde, døde i 1994.
I august 2000 ordinerte biskop Wang imidlertid en koadjutorbiskop til Zhaoxian, Joseph Jiang Mingyuan, i hemmelighet. Begge ble kort tid etter arrestert og holdt i arrest i fem måneder i kummerlige kår, atskilt fra hverandre.
Biskop Jiang ble innsatt som leder av Zhaoxian i mars 2006, etter at pave Benedikt XVI hadde approbert biskop Wangs avgang. Men bare ett år etter gav biskop Jiang bispedømmet tilbake til biskop Wang, på grunn av dårlig helse – han døde så i juni 2008.
Zhaoxian hadde i 2008 57 prester, 84 nonner og 48 prestestudenter; antall katolikker var rundt 57 300.
Biskop Wang fikk hjerneblødning og døde 2. februar 2010. Titusener overvar hans begravelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mgr. Wang Chonglin, bishop of Zhaoxian (Xingtai) dies, Asia News, 3. februar 2010
Kyle Rasmussen

Kyle Rasmussen (født 20. juni 1968 i Sonora, California) er en amerikansk tidligere alpinist. I 13 år tilhørte han det amerikanske alpinlandslaget. I 1996 ble han amerikansk mester i Super-G. Han deltok i tre OL i løpet av karrieren.
Rasmussen fikk sitt internasjonale gjennombrudd på midten av 1990-tallet. Selv om han aldri hadde plassert seg blant de ti beste i noe verdenscuprenn, kjørte han inn til en overraskende andreplass i utfordelen av den alpine kombinasjon under OL 1994 på Lillehammer. Han mislyktes imidlertid i slalåmdelen og gikk glipp av en topplassering.
I den påfølgende sesongen etablerte Rasmussen seg som en av USAs beste utforkjørere, ved siden av OL-vinneren Tommy Moe og AJ Kitt. I januar 1995 vant han som første amerikaner siden  Bill Johnson i 1984 utforen i Lauberhornrennene i Wengen. Seks uker senere vant han utforrennet i Kvitfjell, hans andre (og siste) verdenscupseieren i karrieren. Totalt hadde han tolv plasseringer blant de ti beste i perioden mellom mars 1994 og desember 1996.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kyle Rasmussen – Olympedia 
(en) Kyle Rasmussen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kyle Rasmussen – FIS (alpint) 
(en) Kyle Rasmussen – ski-db.com
Krigsdepartementet (USA)

Krigsdepartementet (Department of War) var et departement i den amerikanske regjeringen fra 1789 til 1947. Departementet hadde opprinnelig ansvar for landets samlede forsvar og militærmakt, til Marinedepartementet ble opprettet i 1798. Begge departementene ble underlagt Forsvarsdepartementet i 1947 og Krigsdepartementet endret navn til Armédepartementet.
Krigsdepartementet kontrollerte Armeen, og frem til 1798 også Marinen og Marinekorpset.
Armédepartementet (USA)

Armédepartementet (Department of the Army) er en avdeling i det amerikanske Forsvarsdepartementet med ansvar for den militære landmakt, Armeen. Avdelingen ledes av en sivil embetsmann, arméministeren, som utnevnes av USAs president og rapporterer direkte til forsvarsministeren.
Armédepartementet har sin historie tilbake til Krigsdepartementet som ble opprettet i 1789. Krigsdepartementet hadde opprinnelig ansvar for landets samlede forsvar og militærmakt, til Marinedepartementet ble opprettet i 1798. Begge departementene ble innlemmet i Forsvarsdepartementet i 1947 og mistet sin status som selvstendige departementer. Samtidig endret Krigsdepartementet navn til Armédepartementet.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Stopp verden, jeg vil av

Stopp verden, jeg vil av! er en musikal skrevet av britiske Leslie Bricusse og Anthony Newley, flere ganger fremført i Norge.
Dens urpremiere var 20. juli 1961 ved Queens Theatre i London med Newley i rollen som Little Chap, en tilårskommen klovn som blant annet vil gifte seg med sirkusdirektørens datter Evie.
Etter premieren ble den satt opp på Broadway (1962) og filmatisert (1966). Rollen som Lillemann ble spilt av Rolf Just Nilsen da forestillingen gikk på Edderkoppen (1963).  
I moderne språkdrakt ble musikalen her hjemme oppsatt på Soria Moria Teater med Aril Martinsen i hovedrollen og Susanne Fuhr som Eva (1986). Ved Cassandra Teater (1997) hadde Helge B. Skjelstad hovedrollen. 
Blant flere kjente sanger er kanskje «What kind of fool am I?» (i norsk oversettelse: Kva for ein klovn er eg?), den mest kjente, som i innspillingen med Sammy Davis (1962).  Andre er «Gonna build a mountain» (Byggja opp eit høgfjell) og «Once in a lifetime» (Ein gong i livet).


== Handling ==
Showet fokuserer på Littlechap fra hans fødsel, til den dagen han døde. Hver gang noe utilfredsstillende skjer, roper han "Stopp verden!" og henvender seg direkte til publikum. Han blir født, får seg en utdannelse, og forsøker å finne seg fast arbeid. Han må gifte seg med sjefens datter Evie, etter å ha fått henne gravid utenfor ekteskap. Han finner seg jobb ved svigerfarens fabrikk. Han får etter hvert to døtre, Susan og Jane. Men hans voksende misnøye med hvor livet har ført ham, fører ham inn i armene til forskjellige kvinner han møter når han hele tiden leter etter noe bedre og annerledes enn det han allerede har.


== Priser ==
1961: Tony Award for beste kvinnelige (Anna Quayle som Evie). Flere nominasjoner.
1962: Grammy Award for «What kind of fool am I» (Sammy Davis)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stopp verden, jeg vil av på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Stylus phantasticus

Stylus phantasticus (også: Stylus fantasticus) er en stilretning fra tidligbarokken med opprinnelse tilbake til Claudio Merulo. 
Stilen er improvisatorisk og karakteriseres ved bruk av korte kontrasterende, delvis dissonante avsnitt i en fri form, som i den klassiske fantasia. 
Pionerer var Girolamo Frescobaldi (1583–1643), Giovanni Antonio Pandolfi Mealli (c. 1620–1669) og Johann Jakob Froberger (1616–1667). Høydepunktet ble nådd i ulike sonater av Heinrich Ignaz Biber, Dietrich Buxtehude og Francesco Maria Veracini, i disse verkene utvikler soloinstrumentene kompleks kontrapunktikk over ostinate strukturer, omtrent som improvisasjoner i moderne jazz. 
Motsatsen til stylus phantasticus er stile antico. I denne tilbakeskuende, strengt kontrapunktiske stilen, ble det tatt i bruk teknikker fra renessansens liturgiske verker, med Palestrinas messer som forbilde, eksempelvis beskrevet i Gradus ad Parnassum (1725) av Johann Joseph Fux.
Noen komponister


== Referanser ==
Claudia Giordani

Claudia Giordani (født 27. oktober 1955 i Milano) er en tidligere italiensk alpinist.
I 1980-årene var Giordiani slalåm- og storslalåmspesialist. Hun vant totalt tre renn i verdenscupen. Som best ble hun nummer tre sammenlagt i slalåmcupen (sesongen 1976/77)
Karrierens høydepunkt kom under OL 1976 i Innsbruck, der hun tok sølvmedaljen i slalåm bak tyske Rosi Mittermaier.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Claudia Giordani – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Claudia Giordani – Olympics.com 
(en) Claudia Giordani – Olympedia 
(en) Claudia Giordani – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Claudia Giordani – Italias olympiske komité 
(en) Claudia Giordani – FIS (alpint) 
(en) Claudia Giordani – ski-db.com
Johan Fredrich Biermann

Johan Fredrich Biermann (også kalt Johan Frederik) (født 4. april 1771 på Sagene i Aker, død 13. februar 1852 samme sted) var en norsk kjøpmann og legatstifter. Han overtok farens marketenteri og dreiv dette fra 1805 til 1842.
Han overtok etter hvert ei rekke eiendommer i området Tåsen – Bjølsen – Geitmyra – Voldsløkka. Han hadde også flere sjøboder for import av varer.
Biermann hadde flere offentlige verv i Kristiania. I 1837 blei han valgt til en byens seks representanter ved det første representantvalget. I 1843 blei han utnevnt til ridder av Vasaordenen.
Biermann var en stor boksamler, og bokauksjonen etter hans død varte i heile seks dager. Han hadde også ei stor myntsamling, som blei testamentert til Universitetets myntkabinett.
Han bidrog også med et større legat til utdanningsformål og gav eiendom og driftskapital til en skole på Sagene. «De Biermanske Legater Til Bl.a. Skole og Eugenia Stiftelsen» eksisterer den dag i dag.
Biermanns gate og Biermannsgården er oppkalt etter Johan Fredrich Biermann.


== Eksterne lenker ==
Norsk biografisk leksikon, B. 1 : Aabel-Bjørnson, om Biermann på side 504,  digital utgave
Kari Frisell

Kari Kirsten Frisell Njerve (født 20. august 1922, død 3. juni 2022) var en norsk operasangerinne og sangpedagog.
Hun studerte med Mimi Hviid i Oslo, Ernst Tempele i Wien og Florence Barbour i New York. Hun debuterte som Micaela i Carmen (1946). Det samme året var hun i den norske filmen Vi vil leve som Ruth. Hun var ansatt ved Den Norske Opera fra starten og virket i elleve år (1958–69), før hun gikk over til litt frilans, blant annet for Fjernsynsteatret. Utover dette gjestet hun blant annet Det Kongelige Teater i København (1963).
Hun virket ved Norges musikkhøgskole som lektor og førsteamanuensis (opprykk 1973). Hun var gift med maleren Jan Thomas Njerve og bosatt på Ekely.


== Utgivelser ==
Agathe Backer-Grøndahl:  Piano pieces and songs (Polydor, 1975).  Med Liv Glaser piano


== Premier ==
Musikkritikerprisen 1963
Statens kunstnerstipend til eldre fortjenstfulle (1991) med kr 29 500 årlig


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kari Frisell på Internet Movie Database
Maltodekstrin

Maltodekstrin er et karbohydratholdig næringsmiddel som ofte benyttes som erstatning for sukker. Det er en polysakkarid, og forekommer normalt som et hvitt hygroskopisk pulver. Maltodekstrin er lettfordøyelig og opptas like lett av kroppen som sukker.
Maltodekstrin utvinnes fra stivelse ((C6H10O5)n). I Europa benyttes vanligvis stivelse fra hvete i framstillingen, mens det i USA benyttes stivelse fra ris, mais eller potet. Maltodekstrin laget av hvetestivelse kan ha spor av gluten, men dette er langt under grensen på 25ppm, som regnes som trygt å innta dersom man har Cøliaki. Det kan også være spor av andre aminosyrer i mat som er tilsatt maltodekstrin.


== Se også ==
Dekstrin


== Eksterne lenker ==
Mattilsynets dom på et utvalg produkter, VG 2008-12-2


== Kilder ==
Hellerudsvingen (Oslo)

Hellerudsvingen (1-23, 2-30) er en vei i Oslo. 
Veien ligger i bydel Østensjø, og befinner seg i Østmarka Borettslag. Veiens postnummer er 0684. Boligfeltet rundt Hellerudsvingen består enten av firedelte rekkehus med to etasjer pluss kjeller, eller firemannsboliger. Hoveddelen av rekkehusene ligger inn mot Østmarka, og har lysløype kun få meter fra hagekanten. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hellerudsvingen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 241. ISBN 978-82-573-1760-7.
Antonio Bertali

Antonio Bertali (1605–1669) var en italiensk-østerriksk komponist og fiolinist.


== Liv og virke ==
Bertali studerte til den katolske kirkes lavere ordinasjoner ved akolyttskolen i Verona. Den musikalske utdannelsen fikk han av domkapellmester  Stefano Bernardi og av en  fiolinist ved navn Francesco Lauro. 
Bertali spilte i Veronas Accademie Filarmonica allerede fra han var 15 år og fikk fast ansettelse fra begynnelsen 1624. April samme år gikk han inn i keiserens hoffkapell i Wien. I 1649 etterfulgte han Giovanni Valentini som kapellmester ved hoffet. 


== Verk ==
Bertali komponerte operaer, oratorier og instrumentalmusikk i norditaliensk stil og bidro sterkt til å etablere den italienske opera seria-tradisjonen i Wien. 
Omtrent halvparten av Bertalis omfangsrike produksjon er tapt. I Wiener Hofbibliothek og biblioteket i Stift Kremsmünster oppbevares en mengde autografer og kopier ført i pennen av Bertalis samtidige Pavel Josef Vejvanovský.
Vokal

Verdslige og kirkelige kantater og motetter, bl.a. Donna real (1631) skrevet til bryllupet til den framtidige keiser med den spanske infanta.
Missa Ratisbonensis (1636)
Lamento della regina d'Inghiterra
Requiem pro Ferdinando II (1637)
Mer enn 50 IntroitusOpera 

L'inganno d'amore; 1653 Regensburg
Theti favola dramatica; 13. juli 1656 Wien
Il re Gilidoro favola; 19. februar 1659 Wien
La magia delusa; 4. juni 1660
Gli amori d'Apollo con Clizia; 1. mars 1661 Wien
Il Ciro crescente 3 Intermezzi zu Il pastor fido; 14. juni 1661 i parken til Schloss Laxenburg
La Zenobia di Radamisto; 18. nov. 1662
L'Alcindo; 20. april 1665 Wien
La contesa dell'aria e dell'acqua festa a cavallo; 24. januar 1667 WienInstrumental

Sonata Leopoldus I.
Tausend Gülden Sonate
Ciaconna i c-dur for fiolin og B.C.Såvel som utallige andre sonater og suiter a 3, 4, 5, 6.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Georg Reichert: «Bertali, Antonio.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 2, Duncker & Humblot, Berlin 1955, ISBN 3-428-00183-4, s. 148 f. (digitalisering).


== Eksterne lenker ==
Antonio Bertali, hoasm.org
Omfangsrik liste av Bertalis' verk
NWO VENI-Prosjekt om Bertalis kirkemusikk
Sammenfatning av Tassilo Erhardts forskningsprosjekt over Bertalis kirkemusikk (engelsk)
(en) Fritt tilgjengelige noter av Antonio Bertali i International Music Score Library Project
Mimi Hviid

Mimi Hviid 
(født 7. november 1874 i Christiania,
død 12. september 1962 i Oslo)
var en norsk operasanger (sopran) og sangpedagog.
Mimi Hviid var utdannet hos Olefine Moe i hjembyen, og hos D. Møller ved Operahögskolan i Stockholm samt tre år i Berlin. Hun er trolig identisk med den Mimi Olsen som i 1904 opptrådte ved en skandinavisk selskapsaften i Berlin, med blant annet sanger av Agathe Backer Grøndahl. Mimi Hviid hadde en eldre søster ved navn Anna Olsen.I fødebyen Kristiania debuterte hun på Fahlstrøms Theater i 1905 som Mimi i operaen La Bohème. I Kristiania var hun dessuten tilknyttet Centralteatret og Nationaltheatret (1906), som Santuzza i Cavalleria rusticana og Nedda i Pagliacci.
Etter 1910 var hun i hovedsak sangpedagog for en lang rekke av våre kjente operasangere, deriblant
Unni Bugge-Hansen,
Rita Drangsholt,
Ruth Stephansen-Smith,
Harriet Weidemann Ørn,
Kari Frisell,
Gunvor Mjelva,
Signe Amundsen,
Kari Frisell.
Mimi Hviid var bosatt i Kristiania og Bærum.


== Roller i utvalg ==
Mimi i La Bohème av Giacomo Puccini (Fahlstrøms Theater, 1905)
Santuzza i Cavalleria rusticana av Pietro Mascagni (Nationaltheatret, 1906)
Nedda i Pagliacci av Ruggiero Leoncavallo (Nationaltheatret, 1906)


== Referanser ==


== Kirlder ==
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 80. ISBN 8200056228.
Olefine Moe

Olefine Louise Margarethe Moe (født 18. mars 1850 i Bergen, død 8. november 1933 på Ski) var en norsk operasanger.. Hun var kjent for over femti roller i Norge og Sverige og var kjent  som Sveriges første Carmen.
Olefine Moe var datter av Iver Christian Moe (1827–1901) og Inger Marie Amundsen (1826). Faren spilte på obo og ga dansetimer. Olefine fikk navn etter gudfaren Ole Bull, og flyttet med musikerfamilien til Christiania tidlig, der hun etterhvert studerte og debuterte ved Christiania Theater som Emmeline i Eugène Scribes Den første kærlighed (1867).  
Hun studerte videre  i Stockholm hos sopranen Fredrika Stenhammar (1836–1880), og var engasjert ved Stockholmsoperaen 1872 til 1881. I 1877 giftet hun seg med svenske pianist Fredrik Thorssell (1844–1880). Etter et kort opphold ved Dramaten var hun tilbake i Norge som leder for landets første operascene beliggende i Tivoli (Oslo).  Den ble først kalt Den Norske Opera (1882), senere Tivoli Opera, og Olefine hadde de fleste hovedrollene. Denne ble nedlagt hvorpå hun flyttet til Sverige (1886), men returnerte senere (1891) til et langvarig virke som sangpedagog.
I ekteskapet med pianisten Oscar Fridolf Thorssell (1844–1880) fikk hun to barn. Datteren Astri Torssell (1879–1951) ble gift med arkitekten Christian von Munthe af Morgenstierne (1880–1967).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olefine Moe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Olefine Moe hos Sceneweb
Tivoli Opera

Tivoli Opera (etablert 1882, nedlagt 1886) var Norge første faste operascene, beliggende i den ombygde festsalen til Tivoli i Oslo. Den ble ledet av operasangeren Olefine Moe (kunstnerisk leder), assistert av svenske Matilda Lundström (administrativ leder).  
Operaen hadde tilnavnet Mattis & Moe og var altså, uvanlig for tiden, ledet av to kvinner. Kunstnerisk leder var først italienske Paolo Sperati, senere den unge Hjalmar Meissner. Flere av de knapt tjue sangerne kom fra Kungliga Dramatiska Teatern der Moe hadde tilbrakt flere år med suksess, og man hadde et mindre orkester og et lite ensemble for ballett.
De hadde som første faste operascene i landet, knapt tyve uroppsetninger.  
Det var i 1883 av Fredrich von Flotows Martha, Barbereren i Sevilla, Rigoletto, Tiggerstudenten og Figaros Bryllup. I 1884 fortsatte de med Carmen, La traviata m.fl. Olefine Moe hadde de fleste hovedrollene.
Man hadde også turne til Bergen og Oslo (1885). Den siste var Lohengrin (1886).


== Referanser ==

4. Tivoli Opera i Scenewebarkivet
Ahti Karjalainen

Ahti Karjalainen (født 10. februar 1923 i Hirvensalmi, Södra Savolax, død 7. september 1990 i Helsingfors) var statsminister i Finland 1962–1963 og 1970–1971 for partiet Centern (cp).
Karjalainen kan betraktes som en av etterkrigstidens mest innflytelsesrike personer i finsk politikk og økonomi. Han var velkjent for sine gode relasjoner til Sovjetunionen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Ahti Karjalainen». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-4150-1416928956756. 
(sv) Ahti Karjalainen hos Finlands riksdag 
(sv) Ahti Karjalainen hos Finlands statsråd
Ugla skole

Ugla skole er en ungdomsskole med beliggenhet på Byåsen i Trondheim. Skolen ble opprinnelig stiftet i 1965 som en del av Byåsen skole hvor de lånte lokaler, men flyttet senere inn i det nåværende skolebygget i januar 1967.
Skolen har de siste årene gjennomgått en oppussingsprosess hvor ventilasjon og varmeanlegg har blitt skiftet ut. I tillegg er skolen blitt utvidet med to nye paviljonger mot nord for å ivareta et økende elevantall. 
Ugla skole består av et hovedbygg og flere midlertidige klasserom. Skolen tar rundt 470 elever, og har en administrativ kapasitet på 60 personer. Ungdomskolen tar imot barn fra tre forskjellige skoler: Byåsen skole, Stavset skole og Dalgård skole. 


== Kjente elever ==
Tuva Høve (f. 2000), norsk håndballspiller


== Eksterne lenker ==
Ugla skoles offisielle nettside
Huffman-koding

Huffman-koding er en måte å komprimere digital informasjon som ikke medfører tap av informasjon, gjerne brukt i komprimerte bildefiler. 


== Historie ==
I 1951 ble David A. Huffman og hans klassekamerater i et kurs om informasjonsteori gitt valget mellom å skrive en semesteroppgave eller å ta avgangseksamen. Oppgaven de kunne velge gikk ut på å finne den mest effektive metoden for å representere tall, bokstaver eller andre symboler ved bruk av binærkode. David Huffman jobbet med oppgaven i flere måneder, og utviklet mange fremgangsmåter, men ingen som han klarte å bevise var den mest effektive. 
Det endte med at han ga opp å gjøre oppgaven, og han bestemte seg for heller å begynne å studere til avgangseksamen. Men idet han skulle kaste notatene sine i søpla, kom løsningen til ham. «It was the most singular moment of my life», forteller han. «There was the absolute lightning of sudden realization.» Resultatet var Huffman-kodingen.
Da Huffman gjorde dette, seiret studenten over professoren som hadde jobbet lenge for å finne en lignende kode.  Han forteller også at han sannsynligvis aldri ville lagt hans hender på problemet hvis han hadde visst at Robert M. Fano, hans professor, og Claude E. Shannon, skaperen av informasjonsteori, hadde strevd med det i lengre tid.


== Hovedteknikk ==
Hvert symbol, eller piksel i bilde, blir representert med kodeord av ulik lengde, på den måten at de symboler som oppstår oftest har kortest kodeord. Metoden ble utviklet av David A. Huffman, og er basert på Shannon-Fano-algoritmen.
Huffman-algoritmen kan blant annet beskrives slik:

Tell opp antall forekomster av hvert symbol
Sorter symbolene etter antall forekomster
Slå sammen de to symbolene med minst forekomster i en gruppe, og sorter igjen
Gjenta punkt 3 til det bare er to grupper igjen
Representer denne grupperingen ved hjelp av et binært tre. Hver gren/forgrening blir tildelt 0-bit eller 1-bit
Sekvensen av biter fra roten til hver løvnode i treet, gir Huffman-koden.
Regner du informasjonmengde (ved bruk av -ln x/ln2) til alfabetet og runder av til nærmeste bit får du:
A=1bit, B=2bit, C=3bit osv
Hvis vi da viser et tenkt eksempel på antall bokstaver som skal sendes:
Antall tegn = 
A=50
B=23
C=12
D=5
E=5
(1bit x 50) + (2bits x 23) + (3bits x 12) + (4bits x 5) + (5bits x 5) = 162 bits
NB: Man kan ikke bruke informasjonsmengden direkte ettersom man ikke kan sende 3.06 bit i en melding.
Anders Renolen

Anders Renolen (født 6. oktober 1939) var konsernsjef i Postverket fra 1995 til 2000. Han ble etterfulgt av Kaare Frydenberg.
Renolen ble ansatt i Postverket i 1957. Fra 1975 til 1985 var han leder og nestleder i Den norske Postorganisasjon i LO. Han var viseadministrerende direktør i Postverket fra 1993 til han overtok som administrerende direktør etter Bjørn Flage Pettersen i 1995.


== Eksterne lenker ==
caplex.no: Renolen, Anders
digi.no: Hermansen og Renolen på begge sider av bordet 21. mars 1997
dagbladet.no: På post for markedet? 5. juni 1998
Nehe

Nehe (kinesisk: 讷河; pinyin: Nēhé) er et byfylke i byprefekturet Qiqihar i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 710 648 innbyggere i 1999.


== Referanser ==
Akkumulator

Akkumulator er et apparat som lagrer energi, slik at oppladbart batteri eller en hydraulisk akkumulator kan fungere. Slike apparater kan være elektriske,  flytende eller mekanisk. Andre eksempler på akkumulatorer inkluderer elektrisk kondensator, dampakkumulator, bølgeenergi–maskin, hydroelektrisk anlegg.
Til daglig betyr akkumulator vanligvis blybatteri. På tysk refererer ordet, ofte forkortet Akku, til alle typer oppladbare batterier.


== Se også ==
Batteri


== Referanser ==