jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kristianopel

Kristianopel på svensk, eller Christianopel på dansk, ligger i nåværende Karlskrona kommune, i nærheten av den tidligere byen Avskær. 


== Historie ==
Christianopel ble grunnlagt 1599 av Christian IV som et festningverk til beskyttelse av Danmarks østlige grense i Blekinge, og var Nordens første renessanseby. Den fikk navnet Christianopel, latin for Christians by, og er oppkalt etter kongens nyfødte sønn Christian, men navnet ble senere forsvensket til Kristianopel. Byen ble grunnlagt på en lang og smal øy ved sørenden av Kalmarsund og hadde en 3 kilometer lang bymur av stein. 
Som Christianstad i Skåne og Varberg i Halland utgjorde Christianopel et militært støttepunkt som skulle fastholde dansk suverenitet over Skåne, Blekinge og Halland. Lavere skatter og tollsatser var noen av de fordelene som byen kunne lokke med, for å få håndverkere og handelsfolk til å slå seg ned. Christianopel hadde byrettigheter i perioden 1622–1677. 
Under Kalmarkrigen 1611-13 ble byen inntatt og brent ned av de svenske troppene under den 16 år gamle kronprins Gustav Adolf. Sivilbefolkningen hadde samlet seg i kirken i håp om at de svenske troppene ville respektere kirkefreden. Men kronprinsen lot såvel kirke som by brenne ned, og foruten presten ble alle innbyggerne drept. Det tok omkring 10 år før byen var gjenoppbygget med en ny kirke.  
I 1677 under den skånske krig 1675-79 ble byen igjen inntatt, og den danske garnison overga seg til svenskene. Offiserene fikk en god behandling, men de omkring 70 snapphanene ble straffet med hjul og steile. Svenskene rev heretter ned ringmuren for å bruke stenene til oppbygging av Karlskrona. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kristianopel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kristianopel – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kristianopel på Sydsverige
Hjemmeside om Kristianopel
Dansk-skaansk forening
National Portrait Gallery

National Portrait Gallery er et kunstgalleri, beliggende ved St Martin's Place, nær Trafalgar Square i London og med underavdelinger flere steder i Storbritannia. Galleriet har over 10 000 portrettmalerier og hadde i 2005 om lag 1,5 millioner besøkende.


== Se også ==
Beatrix Potter to Harry Potter, en utstilling fra 2002


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) National Portrait Gallery, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Fullstendig illustrert katalog (engelsk) Arkivert 10. desember 2006 hos Wayback Machine.
National Portrait Gallery: A Visitor's Guide av John Cooper (engelsk) Arkivert 9. desember 2006 hos Wayback Machine.
Kalmarsund

Kalmarsund er et farvann mellom Sveriges fastland og den svenske øyen Öland i Østersjøen. De minste avstanden mellom Öland og fastlandet er cirka 3 kilometer. Midt i den nordlige delen av Kalmarsund ligger nasjonalparken Blå Jungfrun.  


== Se også ==
Kalmar
Europavei 420

Europavei 420 går mellom Nivelles i Belgia og Reims i Frankrike. Veiens lengde er 187 km.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Vennvassbu

Vennvassbu ligger ved Vennervann i Lillomarka og er 17. Oslo Kampianerne sin speiderhytte. Den opprinnelige hytta ble åpnet i 1937, men brant dessverre i 1984. Dagens hytte ble åpnet i 1985 og rommer rundt 20 speidere.


== Eksterne lenker ==
17. Oslo speidergruppes hjemmeside.
Nettelduk

Nettelduk var et meget fint og kostbart tekstil på 1700- og 1800-tallet med røtter i østen som ble vevet av fibrer fra planter i neslefamilien. Tekstilet ble ofte brukt til gardiner. Det har mange ganger blitt antatt at nettelduk ble vevet av fibrer fra stornesle (Urtica dioica). Selv om det kan utvinnes plantefibre av stornesle får de en helt annen karakter og var brukt i stoffer av grovere kvalitet.Nettelduk ble for det meste laget av et tekstil kalt rami,(eng: ramie) oftest utvunnet av bastfibrene hos kinagress (Boehmeria nivea). Tekstilet som har utmerkede bruksegenskaper blir glatt, lysbestandig, lar seg lett farge, bevarer glansen og kalles noen ganger for «østens lin». I dag dyrkes planten i store deler av Kina, Japan og Korea.Ofte blandes fibrene med bomullsfibre. Det at frigjøringen av fibrene er vanskelig og kostbart begrenser bruken av fibrene i forhold til andre alternativer, selv om det er en av de mest slitesterke plantefibrene som finnes. Avfallsprodukter fra fibrene brukes i pengesedler. Fibrene i denne planten har svært lange celler, faktisk 25 cm eller mer.Meget fine bomullstøyer ble også solgt under navnet nettelduk i Europa på 1800-tallet.


== Referanser ==
Edward Vesala

Edward Vesala (opprinnelig Martti Vesala) (født 15. februar 1945 i Mäntyharju, Finland, død 4. desember 1999 i Helsingfors) var en finsk avant-garde jazzkomponist, bandleder og trommeslager/perkusjonist.
Han ble født i Mäntyharju, hvor han begynte som jazz- og rock-trommeslager på 1960-tallet. Noen av bandene hans var Blues Section og Apollo. På 1970-tallet ledet han sine egne jazz-grupper, en kvartett sammen med den polske trompeteren Tomasz Stanko, han spilte med  Toto Blanke's Electric Circus, og spilte inn plata Trypticon med Jan Garbarek.
På 80- og 90-tallet spilte Vesala inn flere plater med egne komposisjoner med sin egen gruppe, Sound and Fury, vesentlig for ECM (plateselskap). Disse innspillingene viser en unik stil hvor han kombinerer jazz og klassisk, tango og folkemusikk. Sound and Fury var et ensemble på ca. 10 medlemmer som bestod først og fremst av Vesalas egne studenter. Av de mest kjente bandmedlemmene kan nevnes saksofonistene Jorma Tapio og Pepa Päivinen, gitaristene Raoul Björkenheim og Jimi Sumen og harpist og keyboardist Iro Haarla, som var Vesalas kone.
Vesala døde av hjertesvikt i Helsingfors, Finland 54 år gammel.


== Utmerkelser ==
Yrjö-prisen 1972


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edward Vesala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Edward Vesala på Internet Movie Database 
(en) Edward Vesala hos The Movie Database 
(en) Edward Vesala på Discogs 
(en) Edward Vesala på MusicBrainz 
(en) Edward Vesala på AllMusic
Stenopterygii

Stenopterygii er en gruppe egentlige beinfisker.


== Litteratur ==
Nelson, Joseph S. (2006). Fishes of the World (4 utg.). Edmonton. ISBN 0-471-25031-7. 


== Eksterne lenker ==
(sv) Stenopterygii hos Dyntaxa 
(en) Stenopterygii hos Fossilworks 
(en) Stenopterygii hos ITIS 
(en) Stenopterygii hos NCBI 
(en) Kategori:Euteleosteomorpha – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stenopterygii – detaljert informasjon på Wikispecies
Rykkinnhallen

Rykkinnhallen er et idrettsanlegg på Rykkinn i Bærum. Idrettshallen eies av Bærum kommune og driftes av Bærums Verk IF.
Det som i dag er et tipp topp moderne idrettsanlegg og Norges riksanlegg for basketball, var opprinnelig en provisorisk plastkonstruksjon satt opp rundt 1970 for å huse byggematerialer og anleggsmaskiner som ble brukt til utbyggingen av det nye boligfeltet Rykkinn. Da utbyggingen var fullført i 1973 ble plasthallen gitt i gave av utbyggeren Selvaagbygg til Bærum kommune til bruk for fellesskapet. Hallen ble modernisert og utbygget en rekke ganger frem til dagens versjon.  
Bygget ligger sentralt på Rykkinn, mellom Rykkinn skole, avdeling Berger, Berger svømmehall og Rykkinn fritidshus. Bygget har blitt brukt til blant annet håndball, basket, karate og gymaktiviteter for Rykkinn skole. Basketlaget Bærums Verk Jets hadde Rykkinnhallen som hjemmebane før de gikk konkurs. I 1994 ble Rykkinnhallen brukt til å arrangere The Gathering.
Et areal ved hallen har i 30 år vært båndlagt for å bli en fremtidig endestasjon på en eventuelt forlenget Kolsåsbane.
Brensholmen

Brensholmen er ei bygd lengst sørvest på Kvaløya i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Bygda var tidligere en del av Hillesøy kommune, men har siden 1964 vært en del av Tromsø kommune. Brensholmen grunnkrets hadde 217 innbyggere i 2015.Bygda er først og fremst preget av fiske og jordbruk, og man regner med at det har vært drevet jordbruk her minst tilbake til jernalderen. Derfor finner stadig bøndene gjenstander av arkeologisk verdi under pløying. Ellers arbeider mange i den blomstrende fiskeindustrien. De kommunale tilbudene som barne- og ungdomsskole, hjemmetjeneste, bo- og servicesenter, samt en del mindre firmaer sørger for arbeidsplasser til bygda.
Hillesøy kirke ligger på Austein på Brensholmen, og er kirken for gamle Hillesøy sogn, som også strakte seg over større områder på Senja. Denne kirke besluttet man å bygge i 1887. Når den så bygdes, ble mye inventar flyttet fra den gamle kirken på Hillesøya, (bygd 1770).Fra Brensholmen er det veiforbindelse med Tromsø via Kattfjord, samt en lengre strekning langs sørsida av Kvaløya via Straumsbukta. Om sommeren er det fergeforbindelse med Botnhamn på Senja.Brensholmen Klatrefelt, etablert av  Tromsø Klatreklubb, har mye besøk når været er godt.


== Referanser ==
Johan Backer Lunde

Johan Backer Lunde (født 6. juli 1874, død 4. november 1958) var en norsk komponist og pianist.
Lunde hadde pianotimer med sin tante Agathe Backer Grøndahl og Iver Holter og hadde flere opptredener som pianist i Skandinavia, England og Tyskland. Lunde skrev nærmere 200 sanger.


== Elever ==
Pauline Hall


== Verker ==
Opus 4, nr. 3 Genrebillede Tekst: Jens Peter Jacobsen (1847–1885)
Opus 25 Kvat havbåra syng Sang og orkester. Tekst av Peter Andreas Skjeflo (1868–92)
Opus 34, nr. 11 Lengsel Basert på teksten «Sehnsucht» av Anna Ritter (1865–1921)
Opus 38, nr. 3. Echo (tysk tekst) Tekst: Christina Georgina Rossetti (1830–1894)


=== Uten opusnummer ===
Bjarkamål
Med en vannlilje
Stig Sol
Sehnsucht
Venedig
Serenata (orkesterstykke)
 Taake (o)
Burlesque (o)
Storm (o)
Symfoni i d-moll
Piano sonata


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Backer Lunde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Margareta Eriksdotter Leijonhufvud

Margareta Eriksdotter Leijonhufvud (født 1. januar 1516 på Lo slott, Gräfsnäs i Västergötland, død 25. august 1551 på Tynnelsö slott i Mälaren. Gravlagt i Uppsala domkirke) var Sveriges dronning 1536–1551. 
Hun var kun fire år gammel da hennes far, Erik Abrahamsson (Leijonhufvud), ble halshugget på Stortorget i Stockholm under Stockholms blodbad 8. november 1520. Hun giftet seg 1. oktober 1536 med den tyve år eldre Gustav Vasa, hans andre ekteskap.   


== Barn ==
Johan III (1537–1592) Sveriges konge 1567-1592
Katarina (1539–1610) gift med Edzard II av Ostfriesland
Cecilia (1540–1627) gift med Christoph II av Baden
Magnus (1542–1595) hertug av Östergötland
Karl, død som spedbarn
Anna (1545–1610) gift med Georg Johan I av Pfalz-Veldenz
Sten (1546–1547)
Sofia (1547–1611) gift med Magnus II av Sachsen-Lauenburg (1543–1603), nevø til Gustav Vasas første hustru
Elisabet (1549–1597) gift med Cristoph av Mecklenburg
Karl IX (1550–1611) Sveriges konge 1599-1611


== Referanser ==
Europavei 52

Europavei 52 går mellom Strasbourg i Frankrike og Salzburg i Østerrike. Veiens lengde er rundt 520 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Strasbourg – Appenweier – Karlsruhe – Stuttgart – Ulm – München – Salzburg


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Tohjuling

Tohjuling kan referere til:

Moped, et lite, motorisert kjøretøy med to, tre eller fire hjul.
Motorsykkel, i sin vanligste form et kjøretøy med to hjul, drevet av en forbrenningsmotor eller en elektrisk motor.
Scooter, en motorsykkel som kjennetegnes av små hjul, innkapslet motor med seter eller sal oppå og skjermbrett foran og under førerens ben.
Tohjulstraktor, en landbruksmaskin som består av et par hjul med motor mellom seg.
Gabriel Milan

Gabriel Milan (født 1631, død 26. mars 1689 i København, Danmark) var guvernør i Dansk Vestindia i fra 1684 til 1686. 
Milan kom fra en velstående portugisisk adelsfamilie og som ung reiste han ut. I Amsterdam var han kjøpmann og kom i kontakt med danske prins Jørgen av Danmark, hvor han ble hans bankier på hans utenlandsreise i perioden 1667-70.
Han fikk god kontakt med det danske hoffet og Peder Schumacher Griffenfeld brukte ham i de påfølgende årene til innkjøper av juveler til Dronningen og kunst til Kongen. Milan ble i 1668 utnevnt til dansk faktor og i 1671 til generalfaktor i Amsterdam med hjelp fra Griffenfeld. Kort tid etter kom han på kant med den danske legasjonen i Haag. På samme tid forverret hans økonomiske situasjon seg, da han i stadig større utstrekning måtte forskudtere store beløp for den danske kongen. I tillegg døde mannen som hadde finansiert mye av hans personlige forbruk, hans svoger Josva Abensur. 
I 1678 reiste han til København for å inndrive noe av det kongen skylte ham. Inndrivelsen av gjelden gikk langsomt og Milan og hans familie led stor nød i de påfølgende årene. Kongen utnevnte derfor Milan som guvernør i Dansk Vestindia i 1684 istedenfor å nedbetale gjelden. 
På St. Thomas, som Dansk Vestindia bestod av den gang, førte han et meget strengt og tyrranisk regime overfor øyas befolkning. Forgjengeren i hans stilling, Adolph Esmit, hadde fått beskjed om å sende ham hjem til København, men kastet ham i stedet i fengsel i et utpresningsforsøk. Til slutt ble klagene på Milan så sterke at koloniledelsen i 1686 kalte ham hjem til København. Her ble han stilt for retten og dømt til Fortabelse af Ære, Liv og Gods i 1687, en dom som ble stadfestet av Høyesterett i 1689. 26. mars samme år ble Milan halshugget på Kongens Nytorv.


== Eksterne lenker ==
(da) Dansk biografisk Lexikon om Gabriel Milan
Dispasjør

Dispasjør er en beskjeftigelse hvor man arbeider «dispasje», det vil si oppgjør ved «felleshavari», havari i situasjoner hvor det er tap av både skip og last. Å beregne disse tap og fordele dem på interessepartene er ofte komplisert og krever betydelig kjennskap til erstatningsrett, forsikringsrett og andre juridiske temaer. Virksomheten krever i tillegg «paratkunnskap», siden tidsaspektet kan spille en betydelig rolle under havarier, for eksempel ved at skip står utsatt til på selve havaristedet eller i nødhavn, hva som ofte krever strakstiltak for å redde verdier.
Mange forsikringsselskaper ordner havarisaker gjennom egne havarikonsulenter. 


== Norge ==
I Norge måtte en dispasjør inntil 1999 avlegge dispasjøreksamen, den holdes bare om det er oppmeldt nok kandidater, og en kandidat måtte ha minimum juridisk embetseksamen og siden ha tilegnet seg kunnskaper i faget ved selvstudium og eventuelt ved å arbeide hos en dispasjør. 
I Norge har det siden 2012 bare vært én dispasjør.I oktober 2018 sendte Justis- og beredskapsdepartementet et forslag om å nedlegge dispasjørordningen ut på høring.


== Referanser ==
Sunnmørsbanken

Sunnmørsbanken var en bank som ble opprettet i 1975 ved en sammenslutning av Sunnmøre Kreditbank og Privatbanken. Banken ble kjent som en svært lånevillig bank i jappetiden, noe som førte til store tap. I  1988 hadde banken tap på utlån på 570 millioner  kroner  og tapte dermed det  meste av sin egenkapital. Etter en aksjenedskrivning gikk Forretningsbankenes sikringsfond inn med ny kapital og overtok dermed styringen av banken. Sunnmørsbanken ble overtatt av Kreditkassen i  1991.


== Kilder ==
Nordea om bankkrisen og fusjonen
Heil dir im Siegerkranz

Heil dir im Siegerkranz («Hill deg i seierskrans») var Det tyske rikes keiserhymne fra 1871 til 1918. Noen egentlig nasjonalsang var det likevel ikke.
Tidligere hadde den vært en nasjonalsang for Preussen, men melodien var avledet fra den britiske God Save the King/Queen, og av den grunn ble sangen aldri populær over hele Tyskland. Ikke bare fikk den ikke støtte hos de fleste tyske nasjonalister, men ble heller aldri anerkjente av de sørtyske statene som Bayern eller Württemberg. Etter den første verdenskrigen ble det tyske rike avviklet, og Das Lied der Deutschen ble nasjonalsangen til Weimarrepublikken. Die Wacht am Rhein var en annen hymne som ble benyttet av det tyske rike som også kan bli betegnet som en nasjonalsang i den samme perioden.
Teksten er skrevet av Heinrich Harries i 1790, opprinnelig til fødselsdagen til kong Christian VII av Danmark og Norge, og melodien var som nevnt britisk.


== Tekst ==
1.

Heil dir im Siegerkranz,
Herrscher des Vaterlands!
Heil, Kaiser, dir!
||: Fühl in des Thrones Glanz
Die hohe Wonne ganz,
Liebling des Volks zu sein!
Heil Kaiser, dir! :||2.

Nicht Roß, nicht Reisige
Sichern die steile Höh',
Wo Fürsten steh'n:
||:Liebe des Vaterlands,
Liebe des freien Manns
Gründen den Herrscherthron
Wie Fels im Meer.:||3.

Heilige Flamme, glüh',
Glüh' und erlösche nie
Fürs Vaterland!
||:Wir alle stehen dann
Mutig für einen Mann
Kämpfen und bluten gern
Für Thron und Reich!:||4.

Handel und Wissenschaft
Heben mit Mut und Kraft
Ihr Haupt empor!
||:Krieger- und Heldentat
Finden ihr Lorbeerblatt
Treu aufgehoben dort,
An deinem Thron!:||5.

Dauernder stets zu blüh'n
Weh' unsre Flagge kühn
Auf hoher See!
||:Wie so stolz und hehr
Wirft über Land und Meer
Weithin der deutsche Aar
Flammenden Blick.:||6.

Sei, Kaiser Wilhelm, hier
Lang' deines Volkes Zier,
Der Menschheit Stolz!
||:Fühl' in des Thrones Glanz,
Die hohe Wonne ganz,
Liebling des Volks zu sein!
Heil, Kaiser, dir!:||


== Eksterne lenker ==
Melodi
Hallvard Eika

Hallvard Eika  (født 5. desember 1920, død 17. mai 1989) var en norsk agronom og politiker (V). Han var landbruksminister i Per Bortens regjering fra 21. august 1970 til 17. mars 1971 og handelsminister i Lars Korvalds regjering i perioden fra 18. oktober 1972 til 16. oktober 1973. Eika var formann i Norges Bondelag fra 1955 til 1966. I 1969 ble han valgt inn på Stortinget for Venstre i Telemark og satt på Stortinget frem til 1977, da han ble fylkeslandbrukssjef, en stilling han hadde frem til 1985. Han var ordfører i hjemkommunen Bø fra 1968 til 1971, men hadde permisjon fra vervet etter at han ble valgt inn på Stortinget i 1969. 
Eika ble i 1986 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.
Hallvard Eikas plass ligger utenfor Høyskolen i Telemark i Bø.


== Eksterne lenker ==
(no) Hallvard Eika hos Stortinget 
(no) Hallvard Eika hos Norsk senter for forskningsdata
Sunnfjord aurefiskefest

Sunnfjord aurefiskefest er en årlig konkurranse i Sunnfjord, Vestland. Konkurransen pågår over 4 dager (onsdag – lørdag), det er delpremiering hver dag og hovedpremiering etter konkurranseslutt. Hovedpremien er kr 10 000,- (2007) og blir gitt for tyngste ørret. Fisket pågår disse stedene:

Onsdag: Viksdalsvatnet, Føllingsvatnet, Lauvavatnet og elvene i mellom disse vannene.
Torsdag: Haukedalsvatnet. Haukedalen
Fredag: Jølstravatnet og Movatnet.
Lørdag: Hestadfjorden. Viksdalen/Hestadgrend.


== Eksterne lenker ==
Aurefiskefest i Sunnfjord Arkivert 11. november 2007 hos Wayback Machine. - Reisemål Sunnfjord sin informasjonsside om fiskefesten. Her finner du program, priser, reglement og annen informasjon.
Søren Lyberth

Søren Lyberth (født 24. juni 1965) er en grønlandsk politiker.
Han representerer partiet Siumut, og er pr. 2007 borgermester i Maniitsoq kommune. Han overtok borgermestertittelen i 2005 etter Siverth Heilmann fra Atassut, etter at Siumut og Inuit Ataqatigiit fikk 6 plasser i kommunestyret.
Hvitfjesugle

Hvitfjesugle (Ptilopsis leucotis) er en ugle i slekten
Ptilopsis.  Den er nært beslektet med rødøyeuglen som
lever sør for Sahara, og som tidligere ble regnet som en underart.


== Beskrivelse ==
Hvitfjesuglen er en temmelig liten ugle, den er mellom 22 og 28 centimeter lang og
veier mellom 185 og 220 gram.  Den er lys gråbrun med striper på oversiden, og
striper på buken, men disse er mindre markante enn hos rødøyeugle.
Den har hvite flekker på fjærene ved vingeroten.  Ansiktet er hvitt med en sort
kant, og sort rundt de store øynene. Øyefargen varierer fra gult til rødt. Hodet har to korte øredusker med
sorte tupper.  Ungfugler har grålige ansikter.
Hvitfjesuglen har et distinkt to-tonekall som skiller den klart fra sin sørligere slektning.


== Habitat og utbredelse ==
Den lever i Afrika sør for Sahara og nord for Ekvator.  


== Levevis ==
Reiret legges som regel i det forlatte redet etter en annen fugl.  Det er to
eller tre egg per kull, og de klekkes etter ca. 30 dager.  Ungene forlater
reiret etter omtrent en måned.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) hvitfjesugle i Encyclopedia of Life 
(en) hvitfjesugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hvitfjesugle hos Artsdatabanken 
(en) hvitfjesugle hos ITIS 
(en) hvitfjesugle hos NCBI 
(en) Kategori:Ptilopsis leucotis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ptilopsis leucotis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ptilopsis leucotis – detaljert informasjon på Wikispecies Hvitfjesugle på owlpages.com
Søndagsavisa

Søndagsavisa er et norsk nyhetsprogram som gikk på NRK Radio fra 1970-tallet til 2015. Programmet inneholdt nyheter, debatter, intervjuer, reportasjer og musikk. Det gikk søndager kl. 11 på P2 og hadde en times varighet. Det ble produsert av nyhetsredaksjonen i NRK og var en del av Dagsnytt-redaksjonens magasinavdeling.
Programmet hadde om lag 100 000 lyttere i 2015.Siste sending gikk den 25. oktober 2015.


== Programledere ==
Hans-Wilhelm Steinfeld
Erling Lægreid
Alf Hartgen
Eva Nordlund
Bjørg Gaathaug
Tomm Kristiansen
Anne Grosvold


== Referanser ==
Jon Tvedt

Jon Tvedt (født 29. juni 1966  i Bergen, død 11. januar 2009) var en norsk motbakkeløper og orienteringsløper som representerte Gular IL.


== Biografi ==
1. oktober 2007 ble Tvedt presentert i dokumentarprogrammet Faktor på NRK1. Programmets tittel var «Året det var så bratt». Programmet fulgte ham og sønnen gjennom 2007 på veien mot årets to mål: Å sette ny rekord i motbakkeløpet «Skåla 1848 meter rett opp», og å trene sønnen til å greie å stå. Sønnen ble født tre måneder for tidlig og fikk en hjerneskade etter en operasjon og krever mye trening for å ha håp om å kunne stå og eventuelt gå. Tvedt selv måtte balansere et liv i bekymring for sønnen med egen toppidrettssatsing på motbakkeløp og en kneskade.
Jon Tvedt døde 11. januar 2009 under en treningstur sammen med sin bror og en kamerat på Gullfjellet ved Bergen.


=== Orientering ===
Tvedt hadde en lang karriere som orienteringsløper, og vant flere NM-titler. Han representerte Gular IL, men har tidligere løpt for Askøy OL, Halden SK og Kristiansand OK
I 1993 vant han Nordisk mesterskap i langdistanse i Sibbo, Finland. I VM i orientering har Tvedt to fjerdeplasser som beste resultat. Disse kom på mellomdistanse i West Point, USA i 1993, og på stafett i Detmold, Tyskland i 1995. I 1995 ble han også nummer seks på langdistanse individuelt. 


==== NM ====
Tvedt har elleve norgesmesterskap og ytterligere åtte NM-medaljer fra orientering og friidrett. Han var også to ganger juniornorgesmester.


=== Motbakkeløp ===
Tvedt satset de siste årene på motbakkeløp. Han kombinerte med dette naturopplevelser og toppidrett. Han vant en rekke løp i inn- og utland og var en ledende utøver innen denne idretten.
I 2007 var bakkeløpet Turtagrø–Fanaråken satt opp som NM-løp. Tvedt vant klasse 40–44 år på bestetid uansett klasse.Skåla Opp, eller «Skåla 1848 meter rett opp», er et av verdens hardeste motbakkeløp. Det går fra fjorden i Loen i Stryn kommune og opp til Skålatårnet på toppen av fjellet Skåla. Tvedt har vunnet løpet to ganger og satte i 2007 ny løyperekord med 1 time, 8 minutter og 39 sekunder.Tvedt i Skåla Opp:

2005: Nr 2: 1.11,02
2006: Vinner: 1.09,06
2007: Vinner: 1.08,39 (rekord)
2008: Nr 2: 1.08,56Tvedt har også løyperekorden i flere andre motbakkeløp i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jon Tvedt – IOF 
(en) Jon Tvedt – World of O 
Jon Tvedt – Gyldne øyeblikk
Året det var så bratt, NRK-dokumentar om Jon Tvedt
Per Nukaraq Hansen

Per Nukaraq Hansen (født 21. juni 1947) er en grønlandsk politiker.
Han representerer partiet Kattusseqatigiit («Kandidatforbundet»). Per 2007 var han borgermester i Ivittuut kommune, en stilling han overtok etter Henrik Skolemose, som da hadde sittet som borgermester i 18 år.