jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Goonies

The Goonies er en amerikansk eventyrkomedie og familiefilm fra 1985 regissert av Richard Donner. Filmen handler om en ung vennegjeng som finner et gammelt skattekart laget av en legendarisk sjørøver. Jakten på den sagnomsuste skatten bringer dem avgårde på en eventyrlig reise som ble langt mer dramatisk enn hva de kunne forestille seg. Filmen er basert på en historie skrevet av Steven Spielberg.


== Handling ==
Goonies er kallenavn på en gjeng gutter og jenter i 11–12-års alderen som henger sammen og finner på sprø ting. Alt er langt ifra lykken hos gjengen, for foreldrene til Mikey og Brand trues med å bli fratatt huset sitt dersom de ikke kan betale forfalt gjeld. En dag snubler gjengen over et gammelt skattekart oppå loftet hos Mikey og Brand. Kartet viser veien til den legendariske One Eyed Willys bortgjemte skatt. Mikey klarer å overtale de andre til å hive seg med i skattejakten som fører dem til en gammel, nedlagt restaurant hvor en forbryterfamilie ved navn Fratelli har sitt skjulested. Dette er ettersøkte mordere og det oppstår store komplikasjoner når de også kommer på sporet av skatten.


== Om filmen ==


=== Økonomi og popularitet ===
The Goonies ble en stor suksess i USA hvor den innbragte 61,5 millioner dollar; Den ble den niende mest innbringende filmen i USA  i 1985.Produksjonskostnadene var på ca 19 millioner dollar.


=== Filmkritikerne ===
Filmen ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 71 % på Rotten Tomatoes. Filmkritikeren Roger Ebert gav den 3 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.Dagbladet gav den terningkast tre, mens VG gav den to.


=== Priser ===
Anne Ramsey ble tildelt en Saturn Award for beste kvinnelige birolle, mens Sean Astin ble tildelt en Young Artist Award.I 2017 besluttet National Film Preservation Board at filmen var betydningsfull nok til å lagres i USAs nasjonale filmregister.


== I rollene ==
(utvalg)

Sean Astin ....  Mikey Walsh
Josh Brolin ....  Brand Walsh
Jeff Cohen ....  Lawrence 'Chunk' Cohen
Corey Feldman ....  Clark 'Mouth' Devereaux
Kerri Green ....  Andy Carmichael
Martha Plimpton ....  Stef Steinbrenner
Jonathan Ke Quan ....  Richard 'Data' Wang
John Matuszak ....  Lotney 'Sloth' Fratelli
Robert Davi ....  Jake Fratelli
Joe Pantoliano ....  Francis Fratelli
Anne Ramsey ....  Mama Fratelli
Lupe Ontiveros ....  Rosalita
Mary Ellen Trainor ....  Harriet Walsh
Keith Walker ....  Irving Walsh


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) The Goonies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Goonies på Internet Movie Database 
(no) The Goonies hos Filmfront 
(sv) The Goonies i Svensk Filmdatabas 
(da) The Goonies i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Goonies på Allociné 
(nl) The Goonies på MovieMeter 
(en) The Goonies på AllMovie 
(en) The Goonies på Turner Classic Movies 
(en) The Goonies på Rotten Tomatoes 
(en) The Goonies på Metacritic
Kone av huldreætt

Kone av huldreætt er et vandresagn som finnes i Norge og Sverige. I Reidar Th. Christiansens vandresagnkatalog har sagnet nr. ML 50 90. 
Sagnet han sees som en parallell til Huldrebryllup, men med omvendte kjønnsroller. I sagnene blir kvinner som innlater seg med huldremenn fortapt som mennesker, mens menn som gifter seg med huldrejenter bringer huldra inn i menneskeverdenen.
I kortform går sagnet omtrent slik:
En mann kommer ut for hulder på setra og en av huldrejentene er svært vakker. Han kaster stål over henne eller fanger henne på annet vis. Da viser det seg at hun slett ikke er så vakker, men huldrene krever at han må gifte seg med henne. Han tar henne med ned til bygda, og når de står foran alteret i kirken, mister hun kurompa. Han er stadig misfornøyd med dette ekteskapet og er slett ikke snill med henne. En dag roper hun ham inn til mat mens han står ute i smia. Han svarer tvert at han ikke kommer før han har fått bøyd hesteskoen riktig. Da kommer hun ut i smia til ham, tar det gloende jernet med hendene og bøyer til hesteskoen. «Slik kunne jeg gjort med deg også, hadde jeg ikke vært så glad i deg!» sier hun. Etter det er han snill med henne.
Enkelte familier har dette sagnet som mytisk opphavssagn.
Grunnleggerens orden

Grunnleggerens orden (engelsk: Order of the Founder) er en orden som deles ut av Frelsesarmeen. Denne blir gitt til offiserer eller soldater i Frelsesarmeen som har gjort en stor innsats utover hva som kan forventes av dem.
Følgende nordmenn har fått ordenen:

Emil Ovesen (1925), brigader og leder for redningsskøyta
Martin Fagerlie (1953), brigader og mannen bak «Håpets dør»
Bård Marsdal (1972), sersjantmajor og norsk diplomat
Egil Kjølner (1984),sersjantmajor og politiker
Jorun Goksøyr (2001), offiser, misjonær i India
Anne Kristine Herje (2004), offiser, misjonær i Haiti
Saint-Martin-de-l’Arçon

Saint-Martin-de-l'Arçon er en kommune i departementet Hérault i regionen Occitanie sør i Frankrike.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Saint-Martin-de-l’Arçon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Saint-Martin-de-l'Arçon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Saint-Martin-de-l'Arçon – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Opphavssagn

Opphavssagn eller etiologiske eventyr (av etiologi, fra gresk aitia, «årsak») er en kategori av tradisjonelle fortellinger, sagn og eventyr. Slike sagn tar sikte på å forklare hvorfor et naturfenomen, objekt eller et kulturtrekk som en skikk har oppstått. En type opphavsmyte er skapelsesmyte som beskriver verdens opprinnelse.


== Opphavssagnets vesen ==
Enhver opphavssagn er en fortelling om skapelse: disse beskriver hvordan en form for ny virkelighet blir en ny eksistens. I mange tilfeller rettferdiggjør opphavsagnene også den etablerte orden ved å forklare hvordan det ble etablert ved hellig makt. Skillet mellom  skapelsesmyter og opphavsmyter er ikke klart avgrenset. En myte om opprinnelsen til del av verden vil nødvendigvis forutsette av verden i seg selv eksisterer — hvilket for mange kulturer tar for gitt ved en  skapelsesmyte. I denne forståelsen kan man tenkte seg en opphavsmyte som bygger på og forsterker en kulturs eksisterende skapelsesmyte. Faktisk er framføringen av  skapelsesmyte ofte forstadiet til fortellingen om en opphavsmyte.Man kan også kalle en opphavsmyte en forklaringsmyte for lettere skille den fra en skapelsemyte. Skapelsemyter regnes som de eldste og dukket opp for flere tusenvis av år siden i de fleste folkeslag verden over. I den vestlige, europeiske kultur har det vært mest fokus på de egyptiske, jødiske, grekse, romerske og norrøne overleveringer. Forklaringsmyter, det vil si etiologiske fortellinger eller opphavssagn, forsøker å gi en forklaring på hvorfor eksempelvis naturfenomener er som de er: natt og dag; lyn og torden; årstider; solformørkelser, og videre.En opphavsmyte eller sagn kan være:

opprinnelse til et ritual; i eksempelvis gresk eller hebraisk mytologi hvor det spesielle forholdet mellom en guddom og et folk
grunnleggelsen til en by
opphavet til en gruppe i form av en stamfar til en slekt eller nasjon
skapelsen av en art.Fra den tidligste sagnforskningen har det vært vanlig å dele sagnene i rekke grupper: Naturmytiske sagn som handler om det overnaturlige, historiske sagn som forteller om historiske personer eller hendelser, gudemyter (teologiske myter) hvordan forholdet mellom guder og mennesker skildres, dommedagsmyter (eskatologiske myter) som skildrer verdens undergang innenfor logikken at alt som har en begynnelse har også en avslutning,  og opphavssagn som forteller om hvordan noe har blitt til. Men denne inndelingen er slett ikke selvfølgelig. Opphavssagn inneholder ofte overnaturlige elementer, og/eller de kan utgi seg for å gjelde historiske hendelser.


== Som eventyr ==
Eventyrtradisjonen har en egen undersjanger som er forklaringssagn. Eksempelvis Lommen som fløy ut før Vårherre hadde skapt den ferdig, slik at han måtte kaste beina etter den. Derfor har lommen beina så langt bak.
I norsk tradisjon er det nedtegna 13 ulike etiologiske eventyr med til sammen 103 varianter. De mest kjente er «Hvorfor bjørnen er stubbrumpet» og «Jomfru Maria og svalen». Andre eksempler på opphavssagn er «De syv søstre», Jutulhogget, «Kast etter kyrkja»


== Referanser ==
Dystetromma

Dystetromma er tittelen på en liten vandresagngruppe som handler om at de underjordiske eller huldrefolket deltar i krig. Disse sagnmotivene finnes over hele Europa. I Norge er dette en marginal sagngruppe, sannsynligvis fordi Norge i forhold til rikere land lenger i sør oftest har vært forskånet for krigshandlinger og herjing.
Reidar Th. Christiansen gav denne sagngruppa nr. ML 6040 i sin vandresagnkatalog.
Navnet Dystetromma har gruppen fått fordi et utbredt sagnmotiv forteller at når det kan høres tromming fra gården Dyste på Toten, varsler dette krig. Det er de underjordiske som forbereder seg til krigen. 
Sagn fra krigen mot svenskene i 1807 – 1814 forteller at usynlige underjordiske sto foran de svenske linjene og dyttet børsepipene opp slik at de skjøt over de norske soldatene. Andre forteller at trommingen fikk svenskene til å tro at nordmennene fikk forsterkninger.
«I sjølve kampen vann vi norske støtt, og vi laut vinna vi, for vi hadde hjelp tå Dyst.-kongen. Dyst-kongen er konge over dei underjordiske han, og når det er fare på ferde her i landet, kjem han marsjerande fram under låvebrua på Dyste med herfolket sitt.» sa en av fortellerne til Sigurd Nergaard.


== Kilder ==
Sigurd Nergaard, Ufredstider: Folkeminne fraa Østerdalen II. Oslo 1922, Norsk folkeminnelag.
Furuprosesjonsspinner

Furuprosesjonsspinner (Thaumatopoea pinivora) er en prosesjonsspinner som tilhører familien tannspinnere (Notodontidae). Som hos slektningen eikeprosesjonsspinner (Thaumatopoea processionea) lever de hårete larvene selskapelig i store silkespinn, og de kan legge ut på vandring i lange rekker. Larvene har gifthår og kan forårsake betydelige helseproblemer, se under eikeprosesjonsspinner. Denne artens larver lever på furu (Pinus sylvestris).


== Utseende ==
En middelsstore (vingespenn 27 – 39 mm), kraftig bygd, grå spinner. Den ligner sterkt på eikeprosesjonsspinneren, men er litt lysere på farge. De to artene er dessuten knyttet til ulike skogtyper, og flygetiden er ulik. Kroppen er kledt med lange hår og virker lurvete. Hodet er nokså stort og bredt, antennene kamformede hos begge kjønn. Bakkroppen ender i en dusk av lange hår, som hunnen feller under eggleggingen. Forvingen er lysgrå med tre mer eller mindre tydelige (tydeligst hos hannen) mørke tverrbånd. Bakvingen er ensfarget gråhvit. Larven er grå med en mørkere, nedsenket ryggstripe og noen oransje vorter. Som hos eikeprosesjonsspinneren har den tallrike gifthår.


== Levevis ==
Larvene lever på furu, og de voksne sommerfuglene flyr i mai. Ellers ligner biologien mye på eikeprosesjonsspinnerens, se under denne arten. Hunnen legger 75 – 250 egg i tette, spiralformede ansamlinger rundt en furunål. Larvene vokser seg fullvoksne i løpet av en sommer, men kan ligge over flere år som pupper. Som eikeprosesjonsspinneren kan denne artens larver forårsake betydelige helseproblemer.


== Kilder ==
Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) furuprosesjonsspinner i Encyclopedia of Life 
(en) furuprosesjonsspinner i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) furuprosesjonsspinner hos Dyntaxa 
(en) furuprosesjonsspinner hos Fauna Europaea 
(en) furuprosesjonsspinner hos NCBI 
(en) Kategori:Thaumetopoea pinivora – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Thaumetopoea pinivora – detaljert informasjon på Wikispecies
Georg Freiherr von Brandis

Georg Freiherr von Brandis (født 1948 i Hamburg) er en tysk generalmajor og visepresident for militære anliggender i den føderale etterretningstjenesten, Bundesnachrichtendienst.
Georg von Brandis trådte inn i hæren i 1967, og tilhørte først panserbataljon 134 i Wetzlar. I 1968 påbegynte han offisersutdannelsen ved pansergrenaderbataljon 142 i Koblenz. I 1974 ble han knyttet til staben hos fallskjermjegerbataljon 272 i Wildeshausen, hvor han i 1975 ble kompanisjef. I 1978 ble han så knyttet til staben ved fallskjermjegerbataljon 271 i Iserlohn. Fra 1979 fulgte generalstabsstudier ved Führungsakademie der Bundeswehr i Hamburg, og fra 1981 var han knyttet til staben i pansergrenaderbrigade 16 i Wentorf utenfor Hamburg.
Han var første gang knyttet til Bundesnachrichtendienst fra 1983 til 1986. Fra 1986 var han stedfortredende militærattaché ved ambassaden i Washington D.C.. Fra 1989 var han så kommandør for fallskjermjegerbataljon 262 i Merzig. Brandis var sekretær i forsvarsministeriet fra 1991 til 1994, da han igjen ble knyttet til Bundesnachrichtendienst som sekretariatsleder. Fra 1998 var han stabsoffiser i det 2. tysk-amerikanske korps i Ulm. I 2000 ble han sekretariatsleder i Führungsstab der Streitkräfte i Bonn.
Han var visepresident for den militære etterretningstjenesten fra 2002 til 2005, da han ble utnevnt til visepresident for Bundesnachrichtendienst.
Tordensky og Rappfot

Tordensky og Rappfot (originaltittel: Thunderbolt & Lightfoot) er en amerikansk kriminalkomedie fra 1974 regissert av Michael Cimino. Filmen handler om en raner som er på flukt fra sine tidligere kolleger. Han slår seg sammen en yngre raner for å finne en stor sum penger som han gjemt unna for mange år siden. Hovedrollen spilles av Clint Eastwood, mens sentrale biroller spilles av Jeff Bridges, George Kennedy og Geoffrey Lewis.


== Handling ==
Thunderbolt er en raner som har gått i dekning på landsbygda forkledd som prest. En dag blir han oppdaget av sine tidligere ”kolleger” og blir nødt til å rømme for å overleve. Under flukten møter han Lightfoot som også prøver å stikke av etter å ha stjålet en bil. Sammen med ham forsøker han å gjenfinne en stor sum penger fra et ransutbytte som han og noen kolleger gjemte på et øde sted i Montana for flere år siden. Men veien dit er strabasiøs og stedet han gjemte pengene viser seg å være vanskelig å finne.


== Om filmen ==


=== Popularitet og økonomi ===
Tordensky og Rappfot ble en moderat suksess i USA, hvor den innbragte $25 millioner og havnet på en 18-plass over de mest innbringende filmene i 1974.Produksjonskostnadene er estimert til $4 millioner.


=== Anmelderne ===
Den ble godt mottatt av anmelderne, noe som blant annet gjenspeiles i at den har fått 88 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Leonard Maltin har gitt den 3 av 4 stjerner i sin Movie Guide.


=== Priser ===
Den ble nominert til en Oscar i klassen beste birolle (Jeff Bridges).


== I rollene ==
Clint Eastwood: John Doherty («Thunderbolt»)
Jeff Bridges: Lightfoot
Geoffrey Lewis: Eddie Goody
Catherine Bach: Melody
Gary Busey: Curly
George Kennedy: Red Leary


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tordensky og Rappfot på Internet Movie Database 
(no) Tordensky og Rappfot hos Filmfront 
(sv) Tordensky og Rappfot i Svensk Filmdatabas 
(da) Tordensky og Rappfot i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Tordensky og Rappfot på Allociné 
(nl) Tordensky og Rappfot på MovieMeter 
(en) Tordensky og Rappfot på AllMovie 
(en) Tordensky og Rappfot på Turner Classic Movies 
(en) Tordensky og Rappfot på Rotten Tomatoes 
(en) Tordensky og Rappfot på Box Office Mojo
D’Nash

d'Nash er et spansk boyband som representerte Spania under Eurovision Song Contest 2007 i Helsingfors i Finland. Sangen «I love you mi vida» kom på 24.-plass i finalen.
Bandet består av Basty fra Cádiz, Javi fra Sevilla, Mikel fra Puerto de la Cruz på Tenerife og Ony fra Sevilla.


== Referanser ==
Ove Jørstad

Ove Jørstad (født 20. august 1970, død 10. februar 2008) var en norsk fotballspiller. Jørstad var opprinnelig fra Vardø, og startet sin fotballkarriere på seniornivå for Alta IF. I 1996 meldte Jørstad overgang til Kongsvinger, hvor han spilte to sesonger. Han spilte til sammen 31 eliteseriekamper for KIL, og scoret tre mål. I 1998 dro han til Lyn, og spilte senere for Asker og Fossum.
Jørstad falt om og døde på oldboys-trening med Fossum 10. februar 2008.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ove Jørstad – Transfermarkt
Viktor Majgurov

Viktor Viktorovitsj Majgurov (russisk Виктор Викторович Майгуров, født 7. februar 1969 i Sverdlovsk) er en tidligere russisk skiskytter. Han bor i Khanty-Mansijsk.
Majgurov var med på Russlands lag som tok bronse på stafetten under Vinter-OL i 1998 i Nagano, og under Vinter-OL i 2002 i Salt Lake City tok han bronse på 20 km. Han har også flere medaljer fra VM: 

VM 1996: sølv på sprinten, gull på stafetten, sølv i lagøvelsen
VM 1997: gull på jaktstart
VM 1999: sølv på stafetten
VM 2000: gull på stafetten
VM 2003: sølv på stafettenI løpet av karrieren vant han åtte enkeltrenn i skiskyting, og ble nummer to sammenlagt sesongen 1995/96. Han la opp som skiskytter i 2003.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Viktor Majgurov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Viktor Majgurov – Olympedia 
(en) Viktor Majgurov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Viktor Majgurov – IBU 
(en) Viktor Majgurov – biathlon.com.ua
Til siste åndedrag (1983)

Til siste åndedrag (originaltittel: Breathless) er en amerikansk drama-film fra 1983 med Richard Gere i hovedrollen. Regi er ved Jim McBride. Filmen er en nyinnspilling av den franske A Bout de Souffle, fra 1960.
Filmen er en nyinnspilling av den franske Til siste åndedrag (A Bout de Souffle) fra 1960.


== Handling ==
En vilbass-type, Jesse Lujack, skyter mer eller mindre umotivert en politimann og flykter. Han er samtidig lidenskapelig forelsket i studenten Monica, og han trekker henne med seg under flukten. Flukten får en dramatisk utgang.


== Om filmen ==


== I rollene ==
Richard Gere : Jesse
Valérie Kaprisky : Monica
Art Metrano : Birnbaum
William Tepper : Paul
John P. Ryan : Lt. Parmental
Lisa Jane Persky : Salesgirl
Garry Goodrow : Berrutti
Robert Dunn :
Eugène Lourie :
Jack Leustig :
Waldemar Kalinowski :
Miguel Pinero :


== Eksterne lenker ==
(en) Til siste åndedrag på Internet Movie Database 
(sv) Til siste åndedrag i Svensk Filmdatabas 
(da) Til siste åndedrag i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Til siste åndedrag på Allociné 
(nl) Til siste åndedrag på MovieMeter 
(en) Til siste åndedrag på AllMovie 
(en) Til siste åndedrag på Turner Classic Movies 
(en) Til siste åndedrag på Rotten Tomatoes 
(en) Til siste åndedrag på Metacritic 
(en) Til siste åndedrag på Box Office Mojo
Kander og Ebb

Kander og Ebb var en svært suksessfull duo bestående av komponisten John Kander (født 18. mars 1927) og tekstforfatter Fred Ebb (født 8. april 1933 – død 11. september 2004).  De kjent først og fremst for sine bidrag til musicals, men de laget også filmmusikk. 
De er særlig kjent for temaet fra Martin Scorsese's New York, New York.  Spilt inn av mange artister og også kjent som signatursang Frank Sinatra.  Duoen assosieres også med de to skuespillerinnene Liza Minnelli og Chita Rivera, da duoen skrev en betraktelig mengde materiale for dem.


== Eksterne lenker ==
(en) Kander og Ebb på Discogs 
(en) Kander og Ebb på AllMusic
Chita Rivera

Chita Rivera (født Dolores Conchita Figueroa del Rivero 23. januar 1933 i Washington, DC) er en skuespiller, danser og sanger, best kjent for sine roller i Broadway-musikaler. Hun har vunnet Tony-prisen for beste kvinnelige hovedrolle i en musikal to ganger. Rivera er av puertoricansk herkomst og er den først hispaniske kvinne som har mottatt Kennedy Center Honors-prisen. Rivera ble tildelt Presidentens frihetsmedalje av president Barack Obama i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chita Rivera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chita Rivera på Internet Movie Database 
(sv) Chita Rivera i Svensk Filmdatabas 
(fr) Chita Rivera på Allociné 
(en) Chita Rivera på AllMovie 
(en) Chita Rivera hos Turner Classic Movies 
(en) Chita Rivera hos The Movie Database 
(en) Chita Rivera hos Internet Broadway Database 
(en) Chita Rivera hos Internet Broadway Database 
(en) Chita Rivera hos Internet Broadway Database 
(en) Chita Rivera på Apple Music 
(en) Chita Rivera på Discogs 
(en) Chita Rivera på Discogs 
(en) Chita Rivera på MusicBrainz 
(en) Chita Rivera på Spotify 
(en) Chita Rivera på Songkick 
(en) Chita Rivera på Internet Broadway Database
Fryktens lønn (1977)

Fryktens lønn (orig.: Sorcerer) er en film fra 1977 produsert og regissert av William Friedkin. Med i filmen er Roy Scheider, Bruno Cremer, Francisco Rabal og Amidou. Den er en nyinnspilling av den franske filmen av samme tittel fra 1953 regissert av Henri-Georges Clouzot.


== Handling ==
Filmen åpner med en prolog, og deretter fire segmenter. De viser hovedpersonene i forskjellige deler av verden, og gir deres historier. Vignett nr. 1 finner sted i Veracruz, Mexico. Nilo, en elegant kledd mann, går til en leilighet i Veracruz. Nilo henretter umiddelbart en intetanende leietaker med en revolver, før han forlater bygningen og ut på torget. Vignett nr. 2 i Jerusalem, Israel. En gruppe palestinere, forkledd som jøder, forårsaker en eksplosjon i nærheten av Damaskusporten i Jerusalem. De blir omringet av militæret. Den eneste som kommer seg unna var Kassem. Vignett nr. 3 i Paris, Frankrike. 
Victor Manzon oppdager en jubileumsgave fra henne: En klokke med en spesiell dedikasjon. Etter å ha møtt direktøren for Bourse de Paris - hvor han blir anklaget for svindel, får Victor 24 timer på seg for å sørge for at anklagene blir henlagt. Victor møter sin forretningspartner og svoger, Pascal, og de krangler. Victor insisterer at Pascal kontakter faren sin for økonomisk hjelp. Victor spiser middag med sin kone og en venninne ved en glamorøs restaurant. Pascal begår deretter selvmord. I møte med forestående undergang forlater Victor både sitt land og sin kone. 
Vignett nr. 4 i New Jersey, USA blir en kirke angrepet av en kriminell gjeng, og en av prestene blir skadd. Senere havner gjengen i en heftig krangel, som fører til at sjåfør Jackie Scanlon mister konsentrasjonen og kolliderer med en lastebil. Alle i bilen blir drept, unntatt Jackie - som slipper unna med alvorlige skader. Den sårede presten viser seg å være broren til Carlo Ricci, en beryktet mafia-sjef som ønsker å drepe Jackie for enhver pris. 


== Skuespillere ==
Roy Scheider som Jackie Scanlon
Bruno Cremer som Victor Manzon
Francisco Rabal som Nilo: En mexicansk leiemorder
Ramon Bieri som Corlette, en ansatt for en olje-bedrift.
Karl John som "Marquez" en gammel tysker, og tidligere nazist


== Eksterne lenker ==
(en) Fryktens lønn på Internet Movie Database 
(no) Fryktens lønn hos Filmfront 
(sv) Fryktens lønn i Svensk Filmdatabas 
(da) Fryktens lønn i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Fryktens lønn på Allociné 
(nl) Fryktens lønn på MovieMeter 
(en) Fryktens lønn på AllMovie 
(en) Fryktens lønn på Turner Classic Movies 
(en) Fryktens lønn på Rotten Tomatoes 
(en) Fryktens lønn på Metacritic