jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kro (anatomi)

Kro er en tynnvegget utviding i fordøyelseskanalen, som ulike dyr bruker til mellomlagring av mat, for eksempel fugler og noen utdødde ikke-flygende dinosaurer, bier og virvelløse dyr, som blant annet snegler, meitemarker, igler og insekter.
Hos fuglene er kroen en utposing på spiserøret som fungerer som midlertidig lagringsplass, før maten går videre til kjertelmagen (proventriculus) og muskelmagen eller kråsen (ventriculus). I kroen bløtes også maten opp litt og gjør fordøyelsen enklere. Den er spesielt godt utviklet hos mange hønsefugler, duer og ender, mens for eksempel ugler nærmest mangler kro. Kroen gjør det mulig for en fugl å spise en stor mengde mat, for eksempel frø, på kort tid og deretter fly til et sikkert sted hvor den kan fordøye føden eller gulpe den opp som mat til avkommet. Hos maur (bladlussukker, også kalt honningdugg) og bier (nektar) tjener kroen som et midlertidig oppbevaringssted for flytende føde.


== Kromelk ==
Hos flamingoer, duer og keiserpingvin er kroen forbundet med spesielle kjertler (glandula) som produserer en næringsrik substans kalt kromelk (duemelk). Fuglene mater avkommet med kromelk i den første tiden etter klekkingen. Kromelken er fullverdig mat tilpasset avkommets behov, og den er svært næringsrik.


== Referanser ==
Gediminas Kirkilas

Gediminas Kirkilas (født 30. august 1951 i Vilnius) er en litauisk politiker, og var statsminister i Litauen fra 4. juli 2006 til 9. desember 2008. Han representerer Litauens sosialdemokratiske parti (Lietuvos socialdemokratų partija). Han var også forsvarsminister.


== Referanser ==
Gelasium

Gelasium er en alder. Det er omdiskutert om den hører til i epoken pliocen eller til pleistocen. Den startet for 2 588 000 ± 50 000 år siden og sluttet for 1 806 000 ± 50 000 år siden. Gelasium kommer etter chattium og før burdigalium. 

International Union for Quaternary Research (INQUA) har foreslått å flytte gelasium fra pliocen til pleistocen siden den geologiske tidsskalaen da ville være mer konsistent med de viktige endringene i klimaet, havene og biotaen på jorda for 2,588 millioner år siden.


== Referanser ==
Gene Dalby

Gene-Haavard Dalby (født 5. mai 1957 på Veitvet i Oslo) er en norsk lyriker. Han debuterte i 1979 med diktsamlingen Linedanser på piggtråd.


== Verk ==
1979 Linedanser på piggtråd (Aschehoug) ISBN 82-03-10117-8
1981 Flammekaster (Aschehoug) ISBN 82-03-10467-3
1982 Frostknuter (Aschehoug) ISBN 82-03-10719-2
1983 Neon/furu : daitoshi-haiku/haiku (Aschehoug) ISBN 82-03-11112-2
1984 med Cindy Haug Elektrisk ereksjon : av Cindy og Geneale dikt : en sambok (Aschehoug) ISBN 82-03-11359-1
1985 Gene Dalby (Aschehoug) ISBN 82-03-15139-6
1986 Med månen som monokkel (Aschehoug) ISBN 82-03-15422-0
1987 Den tatoverte tungen (Aschehoug) ISBN 82-03-15792-0
1990 Øm ulv (Aschehoug) ISBN 82-03-16128-6
1992 Gyldne sårkanter (Aschehoug) ISBN 82-03-16574-5
1994 Rå (Aschehoug) ISBN 82-03-17457-4
1998 Første møte med Atlantis (Aschehoug) ISBN 82-03-18044-2
2002 Angst kler meg ikke (Aschehoug) ISBN 82-03-18613-0


== Eksterne lenker ==
Dagbladet sin forfatterside.
Aftenposten sin forfatterindeks
Gene Krupa

Eugene «Gene» Krupa (født 15. januar 1909 i Chicago, Illinois, død 16. oktober 1973 i Yonkers, New York) var en amerikansk trommeslager.
Krupa begynte å spille trommer i ung alder og deltok på sin første plateinnspilling i Chicago i 1927. To år senere flyttet han til New York og var der elev hos Sanford A. Moeller, og av ham lærte han den såkalte Moellermetoden. I 1935 begynte han i Benny Goodman sitt storband. Han ble her kjent for sitt spektakulære sceneshow.
Krupa gjorde stor suksess i bandet til Goodman, og han nådde stjernestatus med den karakteristiske låta «Sing, sing, sing» i 1938. Samme året sluttet han i bandet, og begynte for seg selv. Solokarrieren stoppet brått da Krupa ble arrestert for misbruk av narkotika i 1943, men etter at han ble frikjent gikk han tilbake til Goodman, og senere Tommy Dorsey, og i 1951 begynte han som bandleder igjen. I løpet av 1950- og 1960-åra spilte han inn flere plater, både som bandleder og med andre artister, og han reiste på mange turneer for Jazz at the Philharmonic før han trakk seg tilbake fra rampelyset.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gene Krupa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gene Krupa på Internet Movie Database 
(en) Gene Krupa hos The Movie Database 
(en) Gene Krupa hos Internet Broadway Database 
(en) Gene Krupa på Discogs 
(en) Gene Krupa på MusicBrainz 
(en) Gene Krupa på Last.fm 
(en) Gene Krupa på AllMusic 
Biografi drummerman.net
Inuktun

Inuktun er et inuitspråk i den eskimoisk-aleutiske språkfamilien. 


== Litteratur ==
Fortescue, Michael 1991: Inuktun: An introduction to the language of Qaanaaq, Thule = Inuktun : en introduktion til Thulesproget (Institut for eskimologis skriftrække. ISBN 87-87874-16-4.
Ioneradius

Ioneradius er radien av et ion. For ion av bare ett atom er radien av kation mindre enn radien av et nøytralt atom av samme grunnstoff, mens radien av et anion er større enn av det nøytrale atomet.
Ioneradien er avhengig av hva slags ladning ionet har og hva slags grunnstoff det er dannet av. Innen samme grunnstoff vil ion med få elektroner ha mindre radius enn ion med mange elektroner. Trenden er at ioneradien øker når en går nedover i gruppene i periodesystemet og mot høyre i periodene.
Villmarken kaller

Villmarken kaller er en prisbelønt naturfilm fra 1964 av Albert W. Owesen som ville vise naturens mangfold og øke folks bevissthet om natur og miljø.


== Handling ==
Filmen handler om diverse dyr i norsk natur, presentert gjennom omtrent de fire årstider.  Noe spesielt plott mangler.


== Produksjon ==
Lyd var ordnet av Roger Arnoff, Kjell Jensen og Hærnes. Blant fotografene var Hans Hvide Bang, Knut Evensen, Olav Eikøtter og Kjell Søgård.  Zoologisk konsulent var Edvard K. Barth. Filmen tok fire år å ta opp og ett år å redigere de over 100 000 meter film ned til 2 700 meter.


== Mottakelse ==
Den debuterte på Scala kino i Oslo den 14. september 1964 og ble sendt femten uker til ende.
Den solgte bra  og mottok derfor Sølvklumpen den 1. oktober 1965 for kinoåret 1964.  Den satte flere rekorder ved kinoer rundt om i landet, men skolebarna betalte jo reduserte billetter.


=== Kritikk ===
Filmmaterialet ble senere delt opp i flere kortfilmer om bevere og rørsangere. Per Høst anklaget Owesen for å ha filmet elger bak et gitter, at rørsangeren med gjøk i redet egentlig var svensk, og for at musene var filmet i Per Hafslunds kjeller, noe Hafslund ikke ville kommentere.  Owesen sa at elgsekvensene var av svenske Kurt Hellstrøm samt Owesen, fra Skrukkelia i Hurdal, i samarbeid med viltassistent Sterner. I et motsvar sa Owesen at Per Høst hadde brukt tamme rever i opptakene på en øy ved Larkollen, til sin film om Dyreliv i Oslomarka.  Til dette svarte Høst at det dreide seg om at en rev ble filmet med en død og utlagt hare i munnen.


== Eksterne lenker ==
(en) Villmarken kaller på Internet Movie Database 
(no) Villmarken kaller hos Filmfront 
(no) Villmarken kaller på NRK TV
Eplekake

Eplekake er en type bakst som er lagd av epler.
Ingredienser er epler og kanel med sukker som topping. Som kake til kaffen kan den godt serveres kald, men som dessert oftest lunken, med vispet krem eller vaniljekrem.
Eplekake kan pyntes forskjellig, men det er vanligst å la eplene ligge på toppen av kaken.


== Se også ==
Apfelstrudel (eplestrudel)


== Eksterne lenker ==
(en) Apple cakes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Zonic Entertainment

Zonic Entertainment er et norsk nisjeforlag med musikk relatert til den amerikanske komponisten/artisten Frank Zappa. Forlaget ble opprettet 2007 og eies av Hot Club Records.


== Utgitt musikk ==
Strange News From Mars (2007) Jon Larsen, Tommy Mars, Bruce Fowler, Jimmy Carl Black, Arthur Barrow, m. fl
The Jimmy Carl Black Story (double album) (2008) Jimmy Carl Black, Jon Larsen, Rob Waring, Knut Reiersrud, m. fl
No Forest Fire (2009) Mar Vista Philharmonic: Tommy Mars, Bruce Fowler, Walt Fowler, Kirk McGetrick, Larry Klimas, Arthur Barrow og Vinnie Colaiuta.
Willie Nickerson's Egg (2010) Jon Larsen, Tommy Mars, Arthur Barrow, m. fl.
Colliding Galaxys (2010) Don Preston
The Bunk Gardner Story - part 1 (2011) Bunk Gardner, Don Preston, Jon Larsen, Arthur Barrow, m. fl.
The Bunk Gardner Story - part 2 (2011) Bunk Gardner, Don Preston, Jon Larsen, Arthur Barrow, m. fl.
Strange News From Mars

Strange News From Mars er et norsk musikkprosjekt mot et bakteppe av science-fiction, av komponisten og billedkunstneren Jon Larsen som ble påbegynt i 2006. Dens tekstur er en form for surrealistisk ekspedisjon til planeten Mars i det imaginære romskipet «BigEar III». Kunstprosjektet er en pseudodokumentar om ekspedisjonen i artikler, plateutgivelser, billedutstillinger, konserter, og lignende. 
En rekke av Frank Zappas tidligere medmusikanter har deltatt: Tommy Mars (keyboard), Jimmy Carl Black (vokal/perkusjon), Bruce Fowler (trombone), Don Preston (keyboard/vokal), Bunk Gardner (sax, vokal), Arthur Barrow (bass/lydtekniker), og andre. Også en rekke norske musikere har deltatt: Knut Reiersrud, Rob Waring, Ola Kvernberg, Ole Morten Vågan, Håkon Mjåset Johansen, Roar Engelberg og andre. 


== Eksterne lenker ==
(en) Strange News From Mars på MusicBrainz
Annegret Richter

Annegret Richter (født 13. oktober 1950 i Dortmund) er en tysk tidligere friidrettsutøver som på 1970-tallet konkurrerte for Vest-Tyskland på sprintdistansene.
Richters første mesterskap var EM i 1971 der hun løp for det tyske laget som vant gull på 4 x 100 meter stafett. Under OL i 1972 i München ble hun nummer fem på 100 meter og var med på laget som vant stafettgull på ny verdensrekord.
Foran OL i 1976 i Montréal var storfavorittene på 100 meter den regjerende olympiske mesteren Renate Stecher og Vest-Tysklands Inge Helten, som hadde slått Stechers verdensrekord. Det ble imidlertid Stechers øyeblikk. Hun satte verdensrekord på 100 meter i semifinalen med 11,01. I finalen vant hun med knapp margin og løp på 11,08. Stecher tok sølv, Helten bronse. Tre dager senere fulgte hun opp gullet med sølv på 200 meter og i stafetten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Annegret Richter – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Annegret Richter – Olympedia 
(en) Annegret Richter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Annegret Richter – World Athletics 
(en) Annegret Richter – Track and Field Statistics 
Fakta på Sporting-heroes.net
Grep (program)

grep er et lite program for søking i tekst. Programmet er en viktig kommando på nær sagt alle operativsystemer basert  på Unix/Linux.
Tempur

Tempur er et viskoelastisk og temperatursensitivt materiale med åpne celler. Materialet føyer seg nøyaktig etter konturene i kroppen.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Karl Engstrøm

Artikkelen omhandler jazzklarinettist Engstrøm (1908–55).  Se annet sted for rockegitarist Karl EngströmKarl Waldemar «Kalle» Engstrøm
(født 5. oktober 1908 i Kristiania,
død 17. januar 1955 samme sted)
var en norsk jazzmusiker (klarinett og
saksofon) og bandleder med flere plateutgivelser. Han ble ansatt i Kringkastingsorkestret da dette ble etablert 1. september 1946. I det fullsatte Kringkastingsorkestret spilte han bratsj mens han spilte altsaxofon når orkestret skiftet ham til NRK Danseorkestret.
Han var med i Willie Vieth sitt Kaba-orkester og
dannet i 1934 den internasjonalt anerkjente
kvartetten Funny Boys med Finn Westbye,
Gunnar Sønstevold  og Svein Øvergaard.  De ga ut plate i 1938.
Under den andre verdenskrig
ble han med i Bristol-orkestret ledet av Øivind Bergh,
samt Alf Søgaard sin kvintett som spilte ved Humlen.  Selv ledet han også et orkester.Engstrøm var også arrangør.  Med Sverre Bergh laget han regimevennlige
versjoner av  «Kostervalsen», «Tyven Tyven», «Melodi», Glenn Millers «Midnatt Serenade» og «Fantasi over Pål sine høner» 
som ble utgitt med Bristol-orkestret.
Han ga også ut arrangement  i samarbeid med 
gitaristen Robert Normann.
Etter den andre verdenskrig trappet han ned, men
var i NRK radios solistparade den 24. mai 1947 med Kringkastingsorkestret. 
Den 10. juni 1949 spilte han saksofon mens Ragnhild Hald leste fra Barbra Ring sin
Han hadde bare en feil. Langfredag 1950
spilte han saksofon da Aagot Didriksen leste Vilhelm Krag sine
erindringer fra Min barndoms have.
Han var gift med Lilly Engstrøm (1914–56)


== Referanser ==
Antigravitasjon

Antigravitasjon er en hypotetisk fysisk kraft som opphever tyngdekraften. Hittil har ingen demonstrert at antigravitasjon kan fungere. Imidlertid er det noen fysikere som mener det kan la seg gjøre å lage antigravitasjon.
Antigravitasjon er meget utbredt innenfor science fiction.


== Eksterne lenker ==
Apparent weight loss in charged capacitors (engelsk)
Discussions on the first antigravity device ever put on the public market (engelsk)
Kontravekt

En kontravekt eller en motvekt er en eller flere tunge deler som monteres på maskiner for å unngå at de velter når de løfter tunge gjenstander. På grunn av den harde belastningen er slike vekter ofte laget av stål eller betong. 
Kontravekter ses oftest på gaffeltrucker, mobilkraner og gravemaskiner, men også andre maskiner og redskaper benytter motvektsprinsippet.
Vektens funksjon er å erstatte eller supplere støtteben eller støttehjul på den siden hvor byrden løftes ved at tyngdepunktet rykkes tettere på maskinens loddrette akse.
Kontravekter kan lages på mange måter; alt fra den traktormonterte oljetrommelen fylt med stein eller betong og betongfliser stablet inntil den korrekte motvekten oppnås, og til store spesielt utformede stålklosser som skal transporteres på en blokkvogn.
Også på klaffebroer og enkelte attraksjoner i fornøyelsesparker brukes kontravekter.


== Galleri ==

		


== Eksterne lenker ==
(en) Counterweights – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mike Love

Michael Edward «Mike» Love (født 15. mars 1941 i Los Angeles) er en USA-amerikansk sanger og låtskriver, mest kjent fra gruppa The Beach Boys, som han starta sammen med hans tre fettere Brian, Carl og Dennis Wilson og vennen Al Jardine. Han var – sammen med Brian Wilson – gruppas hovedsanger, særlig i de første åra.Love synger førstestemmen på hits som «Surfin' Safari», «Surfin' USA», «Little Deuce Coupe», «Be True to Your School», «Fun, Fun, Fun», «When I Grow Up (To Be a Man)» og «California Girls». Det er han som synger den velkjente basslinja på «Good Vibrations».Love var med å skrive tekstene på en rekke av gruppas sanger, noe han blei kreditert for etter en rettssak på 1990-tallet. Han har også hatt flere andre rettssaker mot de øvrige gruppemedlemmene.Love var tilhenger av at gruppa skulle holde seg til sin velprøvde og suksessrike musikkstil (med «sol og surfing»), og han var en tydelig motstander av Brian Wilsons eksperimentering med prosjekter som Pet Sounds og Smile. Etter denne tida varierte det en del hvem av de originale Beach Boys som var ledende i gruppa, men fra slutten av 1970-tallet var det utvilsomt Love. Han er den eneste av de fem som i dag er medlem i gruppa.
I 1988 blei Love (sammen med tre andre) nominert til Golden Globe og Grammy for sangen «Kokomo», som er den eneste BB-sangen uten Brian Wilson som har blitt nummer 1 på listene i USA.Love har hatt en del forsøk på karriere utenom The Beach Boys. Han var med på to album (og bidrog til ytterligere ett) med bandet Celebration på 1970-tallet.  På denne tida spilte han også inn to soloalbum, som aldri blei utgitt. Noen av sangene er seinere brukt av The Beach Boys. I 1981 kom soloalbumet Looking Back With Love. Seinere har han hatt en del gjesteopptredener med andre artister.
The Beach Boys blei i 1988 innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.Love har vært gift fem ganger og har ni barn. Sønnen Christian (1968–) har i perioder spilt med The Beach Boys. Dattera Shawn (1964–2003) var gift med Dennis Wilson.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mike Love – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mike Love på Internet Movie Database 
(en) Mike Love hos Rotten Tomatoes 
(en) Mike Love hos The Movie Database 
(en) Mike Love hos Internet Broadway Database 
(en) Mike Love på Discogs 
(en) Mike Love på MusicBrainz 
(en) Mike Love på Spotify 
(en) Mike Love på Songkick 
(en) Mike Love på AllMusic 
Mike Love Fan Club
The Beach Boys' nåværende nettsted
Lyddusj

Lyddusj, også skrevet lyd-dusj er en retningstyrt høyttaler som fokuserer lyden mot lytterens hode, samtidig som lyden isoleres i størst mulig grad fra omgivelsene.
Konstruksjonen er enten parabelformet eller halvkuleformet. Lydgiveren peker opp i halvkulen som igjen reflekterer lyden direkte mot fokuspunktet. De enkleste modellene gjengir kun mono, mens de halvkuleformede (hemisfæriske) også er istand til å gjengi lyd i stereofoni.
En lyddusj henger i de fleste tilfelle fra taket og «dusjer» lyden over lytterens hode, og dette har gitt opphav til navnet. Det primære formålet med en lyddusj er å fokusere lyden til et spesielt punkt, samtidig som uønsket lyd  til omgivelsene (spillover) reduseres til et minimum. Den beste lydseparasjonen oppnås med halvkuleformede lyddusjer
Det finnes også andre varianter av retningsstyrte høyttalere. Dette omfatter både flate paneler og datastyrte fokuserte høyttalere.


== Bruksområder ==
Lyddusjer brukes på steder hvor det er ønskelig å styre et budskap (tale eller lydopplevelse) til en mottaker uten at omgivelsene til stadighet blir forstyrret. Museer, opplevelsessentre, lyttestasjoner, kunstinstallasjoner og trafikkinformasjon er vanlige brukere. På Oslo lufthavn, Gardermoen inngikk flere lyddusjer som kunstneriske element, og enkelte av disse dusjene er stadig aktive.


== Steder hvor halvkuleformede (hemisfæriske) lyddusjer er i daglig bruk ==
Museer:
Fotballmuseet,  Teknisk Museum, Norsk vegmuseum, Skimuseet, Eidsvoll 1814-utstillingen ...
Opplevelsessentre:
NRK Aktivum Opplevelsessenter, VilVite Senteret, Aftenposten, VG, IKEA, Coca Cola, Drammens Tidende, Det Danske Folketing, Jyllandsposten


== Kilder ==
Brown Innovation hjemmeside
Touch-IT hjemmeside
Softsign hjemmeside
Khalistan Commando Force

Khalistan Commando Force (KCF) er en militant gruppe i India som er en del av Khalistan-bevegelse for å skape et hjemland kalt Khalistan for alle sikher via væpnet kamp. Ifølge US State Department og assisterende Inspector General of Punjab Police Intelligence Division er KCF ansvarlig for drapene på tusenvis av mennesker i India.
I løpet av 1980-årene myrdet organisasjonen Arun Vaidya som ledet den indiske styrkene i Operation Blue Star som var en operasjon rettet mot Khalistan-bevegelsen. Gruppen angrep også selgere av alkohol, sigaretter og andre elementer som er forbudt ifølge religionen til konservative sikher.  
KCF led store nederlag på slutten av 1980-tallet, men de fortsatte likevel sin kamp i løpet av 1990-årene, noen ganger jobbet de sammen med andre militante grupper som også jobbet for et eget hjemland for sikher.
I juni 1991 plasserte gruppen bomber på et passasjertog nordvest i Punjab som drepte nesten femti personer. De fleste av passasjererne var hovedsakelig hinduister. I 1995 ble KCF oppført som en av de fire største militante gruppene som kjempet for et fritt Khalistan.
Paramjeet Singh Panjwar er den nåværende lederen av KCF. Han opererer fra Pakistan, og ble i 2008 etterlyst for å være blant de topp 10 mest ettersøkte kriminelle i India.  I løpet av juni 2009 gjennomførte gruppen 2 angrep på militære mål, 5 på politiet, og 10 mot sivile.
MIPS (RISC-arkitektur)

MIPS (opprinnelig en forkortelse for Microprocessor without Interlocked Pipeline Stages) er en familie med RISC mikroprosessorer som blir utviklet av MIPS Technologies (tidligere MIPS Computer Systems).
Det finnes flere revisjoner av instruksjonssettet til MIPS, deriblant MIPS I, MIPS II, MIPS III, MIPS IV, MIPS V, MIPS32 og MIPS64. De første MIPS-arkitekturene var 32-bit, mens MIPS64 er 64-bit. MIPS32 og MIPS64 er de to revisjonene som er i bruk idag. I tillegg til instruksjons-settet, definerer MIPS32 og MIPS64 også et sett med kontroll-registre.
Flere utvidelser til arkitekturen finnes også, inkludert MIPS-3D som er et sett SIMD desimaltalls-instruksjoner for 3D-grafikk, MDMX (MaDMaX) som er et mer omfattende SIMD instruksjons-sett der 64-bit desimaltallsregistere benyttes til heltalls-beregninger, MIPS16e som tilføyer kompresjon av instruksjonene etter modell fra RISC-arkitekturen ARM, og MIPS MT som tilføyer multitråder.Ved universiteter og høyskoler har MIPS-arkitekturen vært gjenstand for omfattende studier. Arktitekturen har fått stor innflytelse på senere RISC-arkitekturer, deriblant DEC Alpha. 
MIPS er blitt benyttet i flere innebygde systemer, deriblant TiVo, utstyr med Windows CE, rutere fra Cisco Systems, nettverksmodemer og en rekke spillkonsoll som f.eks. Nintendo 64, Sony PlayStation, PlayStation 2 og PlayStation Portable.
Frem til den 29. desember 2006 ble MIPS RISC-prosessorer benyttet i arbeidsstasjoner og servere fra Silicon Graphics, som kjørte operativsystemet IRIX. På slutten av 1980-tallet og på 1990-tallet ble MIPS-prosessorer også benyttet i datamaskiner fra Digital Equipment Corporation, NEC Corporation, Pyramid Technology, Siemens Nixdorf Informationssysteme, Tandem Computers og flere andre selskaper.


== Referanser ==
Al Jardine

Alan Charles «Al» Jardine (født 3. september 1942 i Lima i Ohio) er en USA-amerikansk gitarist, sanger og låtskriver. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Al Jardine var den yngste av de to barna til Virginia og Donald Jardine. De første leveåra hans bodde familien i Lima i Ohio, og så flytta de til Rochester i delstaten New York, der faren arbeida for Eastman Kodak og underviste ved Rochester Institute of Technology.Familien flytta seinere til San Francisco og deretter til Hawthorne, der han og storebroren Neal hadde resten av sine ungdomsår.


=== Beach Boys ===
På high school blei Jardine kjent med Brian Wilson og brødrene hans Carl og Dennis. Sammen med Mike Love starta de The Beach Boys, som skulle bli et av historias mest populære popband.
Jardine spiller bass på gruppas første plate, «Surfin'» fra 1961. Tidlig i 1962 forlot han bandet, men kom tilbake et drøyt år seinere – og var så med i rundt 35 år. Han spilte stort sett rytmegitar og sang harmonistemmer, men han har også førstestemmen på en del sanger, for eksempel «Help Me, Rhonda» og «Cotton Fields». Jardine har en falsettstemme nokså lik Brian Wilsons, og han har derfor ofte erstatta denne på turné. Jardine har også skrevet og produsert enkelte av gruppas sanger.


=== Etter Beach Boys ===
Jardine forlot The Beach Boys i 1998, da Carl Wilson døde. Han har seinere turnert med Endless Summer Band, som blant annet bestod av tidligere BB-turnémusikere.  Høsten 2006 spilte han sammen med Brian Wilson på en kort turné i anledning 40-årsjubileet for Pet Sounds. I 2010 gav Jardine ut sitt første solo-studioalbum, A Postcard from California, med bidrag både fra BB-kollegene og andre musikere, som Neil Young og Steve Miller.I 1988 blei The Beach Boys (med opprinnelig besetning) innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jon Stebbins: The Beach Boys FAQ. All That's Left to Know About America's Band, Backbeat Books 2011. (Boka har ikke sidetall, så det er vanskelig å oppgi eksakte referanser.)
Robert Graham Anstey: The Beach Boys – The Musical Evolution of America's Band, Anstey 2004, kapittel 7.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Al Jardine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Al Jardine på Internet Movie Database 
(en) Al Jardine hos Rotten Tomatoes 
(en) Al Jardine hos The Movie Database 
(en) Al Jardine på Discogs 
(en) Al Jardine på MusicBrainz 
(en) Al Jardine på Spotify 
(en) Al Jardine på Songkick 
(en) Al Jardine på AllMusic