jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
ARA «Veinticinco de Mayo» (1968)

ARA «Veinticinco de Mayo» var et argentinsk hangarskip. Skipet ble opprinnelig bygget for den britiske marinen som HMS «Venerable» og deretter solgt til Nederland i 1948 hvor hun tjenestegjorde som Hr. Ms. «Karel Doorman» frem til hun ble solgt til Argentina i 1968.


== Beskrivelse ==
ARA «Veinticinco de Mayo» var som forgjengeren i den argentinske marinen ARA «Independencia» av den britiske «Colossus»-klassen, men hadde mens hun var i nederlandsk tjeneste gått i gjennom en omfattende modernisering hvor hun blant annet fikk et moderne vinklet flydekk.
Flygruppen til ARA «Veinticinco de Mayo» bestod til å begynne med av Sud T-28P Fennec angrepsfly, North American SNJ-5C Texan treningsfly/lette angrepsfly og Grumman S-2 Tracker anti-ubåtsfly.
SNJ-5C Texan-flyene var bare i bruk de første månedene, og i 1972 ble Fennec-flyene erstattet av Douglas A-4Q Skyhawk angrepsfly. I april 1983 hadde ARA «Veinticinco de Mayo» gått i gjennom de nødvendige modifikasjonene for å kunne ta i bruk Dassault Super Étendard jagerbombere som ble brukt ved siden av Skyhawk-flyene. I 1988 opphørte den argentinske marinens bruk av Skyhawk.


== Operativ historie ==


=== Tjeneste i Royal Navy ===
HMS «Venerable» ble satt i tjeneste hos Royal Navy 17. januar 1945. I 1947 ble skipet tatt ut av tjeneste og solgt til Nederland 1. april 1948.


=== Tjeneste i Den nederlandske marinen ===
Da skipet ble kjøpt av Nederland ble det døpt om til Hr. Ms. «Karel Doorman». Hun ble satt i tjeneste 28. mai 1948 og ble brukt frem til 29. april 1968. 15. oktober 1968 ble skipet solgt til Argentina.


=== Tjeneste i Den argentinske marinen ===

Etter at Den argentinske marinen overtok skipet ble hun døpt ARA «Veinticinco de Mayo» og satt i tjeneste 12. mars 1969.
Ved begynnelsen av Falklandskrigen var ARA «Veinticinco de Mayo» utstyrt med A-4Q Skyhawk angrepsfly, S-2 Tracker anti-ubåtsfly, SH-3 Sea King helikoptre for anti-ubåtkrigføring og transport og et Sud Alouette III helikopter for redning og forbindelse.
28. mars 1982 forlot hun Puerto Belgrano for å ta del i invasjonen av Falklandsøyene og flyene hennes dekket invasjonen den 2. april før hun vendte tilbake til havn. 28. april forlot hun igjen havnen for å møte den britiske flåtestyrken, og 1. mai fløy flygruppen de første toktene mot den britiske styrken. 2. mai fortsatte forsøkene på å møte den britiske styrken, men da den argentinske krysseren ARA «General Belgrano» ble senket av torpedoer fra den britiske undervannsbåten HMS «Conqueror» omking 16:00 lokal tid ble ARA «Veinticinco de Mayo» beordret tilbake til basen. Hun tilbrakte resten av krigen i havn, men flyene hennes ble brukt fra landbaser.
I 1988 ble hun lagt i opplag, og i 1997 ble hun tatt ut av tjeneste for godt. Solgt for opphugging i 1999.


== Kilder ==
David Donald og Daniel J. March, red. (2001). «Argentina». Carrier Aviation Air Power Directory. Norwalk: AIRtime publishing. s. 84-91. ISBN 1-880588-43-9. Bernhard Ireland (2005). «Veinticinco de Mayo». The Illustrated Guide to Aircraft Carriers of the World. London: Hermes House. s. 241. ISBN 1-84477-746-4.
Armavir (Russland)

Armavir (russisk: Армави́р) er en by i Krasnodar kraj i Russland. Den ligger ved elva Kuban, rundt 170 km øst for Krasnodar. Innbyggertall: 193 964 (folketelling 2002), 160 983 (folketelling 1989).
Bosetningen ble grunnlagt i 1839 av tsjerkesogai-armenere under navnet Armjanskij aul (russisk: Армя́нский ау́л). Navnet ble endret til Armavir i 1848 etter Armenias gamle hovedstad, og den fikk bystatus i 1914. Under den russiske borgerkrigen i 1918–1920 fant det sted mange brutale kamper ved byen. Taman-armeens militære kampanje sluttet i Armavir i 1918. Sovjetisk autoritet ble etablert i Armavir i mars 1920. Under andre verdenskrig var byen okkupert av den tyske arme, og den ble frigjort i januar 1943.
Armavir er senter for et fruktbart jordbruksområde, og innen byens næringsliv er næringsmiddelindustrien fremtredende. Det finnes også virksomheter innen maskinbygging.


== Naturgitte forhold ==


=== Klima ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Armavir, Russia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fokklav

Fokklav eller vanlig fokklav (Ophioparma ventosa) er en lavart med skorpeformet thallus (skorpelav). Thallus er ganske tykt, som regel med ruglete og delvis oppsprukket overflate. Grågrønt eller litt gulaktig. Fruktlegemene er røde eller brunrøde med lys kant. Vokser gjerne på sure bergarter på vindblåste rabber i fjellet, men finnes også i lavlandet. Vanlig over hele landet.


== Litteratur ==
Holien, Håkon/Tønsberg, Tor: "Norsk lavflora", Trondheim 2006, ISBN 82-519-1978-9 ISBN 978-82-519-1978-4
Wirth, Volkmar: Die Flechten Baden-Württembergs, Stuttgart 1995, ISBN 3-8001-3325-3


== Eksterne lenker ==
(en) Fokklav i Encyclopedia of Life 
(en) Fokklav i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Fokklav hos Artsdatabanken 
(sv) Fokklav hos Dyntaxa 
(en) Fokklav hos Index Fungorum 
(en) Fokklav hos MycoBank 
(en) Fokklav hos NCBI 
(en) Kategori:Ophioparma ventosa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ophioparma ventosa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ophioparma ventosa – detaljert informasjon på Wikispecies 
http://www.stridvall.se/lichens/gallery/view_album.php?set_albumName=Ophioparma
http://www.uni-graz.at/~oberma/tibet-lichens-images/ophioparma-ventosa-tibet.html
http://zipcodezoo.com/Fungi/O/Ophioparma_ventosa.asp#Taxonomy


== Foto ==
Novorossijsk

Novorossijsk (russisk: Новоросси́йск, tsjerkesisk: Цӏэмэз – Ts'emez) er en by i Krasnodar kraj i Russland. Den ligger ved Tsemesbukta på nordøstkysten av Svartehavet, rundt 100 km sørvest for Krasnodar. Innbyggertall: 281 400 (est. 2005), 232 079 (folketelling 2002).
Novorossijsk er Russlands viktigste havneby ved Svartehavet.
Byen har gjennom de siste årene begynt å blitt veldig modernisert. Temperaturene kan være veldig kalde på vinterstiden, og resten av året er det behagelig temperatur. På sommeren er det stort sett mellom 30 – 40 grader.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Novorossiysk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Informasjonsportal for byen (russisk)
Bilder fra Novorossijsk (russisk)
Südweststadion

Südweststadion er et idrettsstadion i byen Ludwigshafen i Tyskland. Anlegget har fotballbane og løpebane for friidrett, men brukes i dag hovedsakelig til utendørskonserter. Blant store artister som har opptrådt på Südweststadion er Elton John, Michael Jackson, Peter Maffay, Metallica, Iron Maiden, Eros Ramazzotti, Bon Jovi, Herbert Grönemeyer og Bruce Springsteen. På idrettsarrangementer har anlegget i dag en publikumskapasitet på 41 383.
Mellom 1950 og 1970 var Südweststadion arena for mange store fotballkamper og andre idrettsarrangementer. Blant annet ble det mellom 1950 og 1963 spilt 28 sluttspillkamper i den tyske serien på banen. Publikumsrekorden ble satt 31. mai 1956 da 83 000 tilskuere så seriesluttspillkampen mellom Kaiserslautern og Karlsruhe (resultat 0-1).Fotballklubben som først brukte Südweststadion som fast hjemmebane var Phönix Ludwigshafen. Denne klubben slo seg i 1964 sammen med TuRa Ludwigshafen. Den nye klubben tok navnet Südwest Ludwigshafen og brukte også Südweststadion som hjemmebane en periode, men bruker i dag hovedsakelig den mindre arenaen Südwestplatz, mens Südweststadion bare brukes av klubben til særlig store og viktige fotballkamper.
I begynnelsen av 1978/79-sesongen spilte Kaiserslautern to Bundesligakamper på Südweststadion mens deres eget stadion Betzenberg ble utbygd. I perioden 1983–1989 spilte Waldhof Mannheim til sammen 102 Bundesligakamper på banen. Deres egen bane Stadion am Alsenweg hadde for liten publikumskapasitet for Bundesligaspill. Klubben som i dag bruker Südweststadion som hjemmebane er FSV Oggersheim, som har spilt på Südweststadion siden de rykket opp i Oberliga (nivå 4) i 2005.
Byggingen av Südweststadion begynte i september 1937, og anlegget var delvis ferdig høsten 1940, med en tilskuerkapasitet på 14 000. Under andre verdenskrig ble banen ødelagt, men anlegget ble begynt gjenoppbygd i 1946, og det ble offisielt (gjen)åpnet 11. november 1950.I dag er Südweststadion i dårlig forfatning, siden det ikke brukes av noen som har økonomi til å vedlikeholde anlegget i særlig grad. På grunn av forfallet er ståtribunene i begge svingene stengt. Etter at FSV Oggersheim begynte å bruke anlegget i 2005, har Ludwigshafen by bevilget ca. 1,5 millioner euro til modernisering av stadionet, særlig for å tilfredsstille det tyske fotballforbundets sikkerhetskrav. Siden 12. juni 2007 har det vært intensivt bygningsarbeid på stadionet. Under ombygningen er publikumskapasiteten begrenset til 6100.


== Viktige fotballkamper ==


=== Seriefinale ===
1952, 22. juni 1952: VfB Stuttgart – 1. FC Saarbrücken 3-2


=== Cupfinaler ===
1954, 17. april 1954: VfB Stuttgart – 1. FC Köln 1-0 (etter ekstraomganger)
1968, 9. juni 1968: 1. FC Köln – VfL Bochum 4-1


=== Landskamper ===
1952, 21. desember 1952: Tyskland – Jugoslavia 3-2
1960, 27. april 1960: Tyskland – Portugal 2-1
1964, 29. april 1964: Tyskland – Tsjekkoslovakia 3-4
1966, 1. juni 1966: Tyskland – Romania 1-0(alle landskampene var vennskapskamper)


== Referanser ==
ERCP

ERCP står for «Endoskopisk retrograd kolangiopankreatikografi». Det er en undersøkelse der en forsøker å synliggjøre galleveiene, galleblæren og bukspyttgangen. Målet er å oppdage om det kan være passasjehinder i galleveiene. For dette formålet bruker en et kontrastmiddel. 
Indikasjon på at denne undersøkelsen er nødvendig er hvis pasienten er ikterisk. Det trenger ikke å bety at det er passasjehinder i galleveiene, men det kan være et tegn på det. 
Passasjehinderet kan enten være en stein eller en svulst i gallegangen. 
Pasienten blir først lokalbedøvd i svelget før et fiberendoskop føres ned til duodenum. Der vil en  lokalisere galleveien og føre en sonde opp i denne. I galleveien blir kontrastmidlet injisert. 
Når det er gjort, kan legen se via røntgen om det er passasjehinder i gallegangen. Legen kan også fjerne gallesteiner via endoskopet og gjøre åpningen større (papillotomi) ev. legge inn en kunstig "tunnel" (stent) der gallen kan renne forbi det eventuelle passasjehinderet. 
Hele undersøkelsen tar ca. 30 minutter. Hvis det er nødvendig med inngrep som papillotomi, innsetting av stent eller fjerning av gallestein, kan det ta lengre tid.  


== Ting å huske på for pasienten ==
Før
ERCP kan være en slitsom og ubehagelig undersøkelse. Spesielt hvis undersøkelsen varer lenge.
Kan ikke spise eller drikke noe fra midnatt før undersøkelsen.
Du får smertestillende og beroligende medikamenter i forkant.Etter
Være forberedt på at en blir litt kvalm og har litt smerter etter undersøkelsen.
Hvis legen har utført papillotomi (utvida gallegangen), vil sykepleierne observere deg for eventuelle komplikasjoner i tilknytning til dette.


== Sykepleierens oppgaver ==
Passe på at pasienten faster til rett tid.
Informere om at undersøkelsen kan være ubehagelig, men at en vil få beroligende og smertestillende medisiner i forkant.
Opptrer rolig slik at pasienten ikke blir mer oppjaget enn nødvendig.
Jernbanevogn

Jernbanevogner er kjøretøy som inngår i et skinnebasert transportsystem som kalles jernbane. Flere jernbanevogner koplet sammen betegnes gjerne som et jernbanetog eller bare et tog. Jernbanevogner og jernbanetog  trekkes tradisjonelt av et eller flere lokomotiv. De fleste jernbanevogner har bremser, buffere for myk kontakt med sammenkoplede vogner samt sammenkoplingsmekanisme. Alt rullende materiell til en jernbane må være utstyrt med hjul på akslinger av riktig bredde tilpasset banens sporvidde. En viktig egenskap ved en jernbanevogn er om den har boggier eller ikke. Boggivogner får en mykere bevegelse i skinnegangen, og boggier brukes både på passasjervogner og større godsvogner. 
Jernbanevogner kan også være utstyrt med motor, såkalte motorvogner. 
Jernbanevogner koples vanligvis sammen etter behov, men enkelte tog kan bestå av fast sammenkoplede vogner, et vognsett. Slike vognsett består gjerne av en motorvogn samt en eller flere passasjervogner, og et slikt sett kalles gjerne et motorvognsett. Vognsettene har vanligvis førerkabin i begge ender og er derfor ressursbesparende ved endestasjonene. Passasjertrafikk foregår mer og mer med motorvognsett der utvendig design på togene er en viktig markedsføringsfaktor. 
Jernbanevogner finnes til en rekke ulike transportformål, de fleste kan klassifiseres som passasjer- eller godsvogner. Det finnes også en rekke ulike typer vogner til vedlikeholdsformål på banen. 


== Passasjervogner ==
Passasjervogner har høye krav til komfort, vinduer og toalett, samt bagasjehyller etc. Passasjervogner kan inndeles i sittevogner elle sovevogner, og etter langtrafikk med dagtog eller nattog, mellomdistanser eller lokaltrafikk. For langtrafikk er kravene til komfort stor. Togene utstyres med spesialvogner for servering, eller med egne barnevogner, der en stor lekekupe for barna tar mye plass. For rullende materiell til lokaltrafikk prioriteres komforten lavere, mens fokus settes på kapasitet og hyppighet i avgangene. 


== Godsvogner ==
Kravene til slike vogner er helt avhengig av hva som skal fraktes. Kjemikalier må fraktes i utslippsikre og trykkbestandige tankvogner, mineralmalm kan fraktes i åpne stålcontainere, post må være innelåst i lukkede og tørre vogner, osv. Godsvogner for transport av levende dyr finnes også. 


== Se også ==
Lokomotiv
Dressin
Siem Reap (provins)

Siem Reap (khmer: សៀមរាប) er en provins nordvest i Kambodsja ved bredden til innsjøen Tonlé Sap. Provinshovedstaden heter også Siem Reap, et navn som betyr «seier over Siam», noe som refererer til Khmerrikets seier over thaiene. I dag er provinsen best kjent for Angkor, ruinbyen som vitner om Khmerrikets storhet. 
Provinsen er inndelt i 12 distrikter:


== Referanser ==
Eric Magnusson

Eric Magnusson (født 25. juli 1977) arbeider som manusforfatter og filmregissør. Han har skrevet, regissert og produsert flere kortfilmer. Dager av kjærlighet og En perfekt dag for golf har deltatt på en rekke internasjonale filmfestivaler. 
Skuespillene hans er blitt oppført på Black Box Teater i Oslo, Kasernescenen og Århus Teater.


== Eksterne lenker ==
(en) Eric Magnusson på Internet Movie Database 
(en) Eric Magnusson på AllMovie 
(en) Eric Magnusson hos The Movie Database
SS Cavese 1919

Società Sportiva Cavese 1919  er en italiensk fotballklubb fra Cava de' Tirreni, Campania. Klubben ble grunnlagt i 1919, og spiller i Serie C1/A. Cavese's draktfarger er blå og hvit.


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Cavese 1919 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bergensregionen

Bergensregionen (opprinnelig Regionrådet Bergen og Omland) var et interkommunalt regionråd etablert i 1989 som omfattet 11 av de 18 kommunene i storbyregionen Bergen og omland. Regionrådet var landets største i folketall med ca. 350 000 innbyggere.
Regionrådet ble nedlagt i mai 2010 og ble i april 2011 erstattet av Bergensalliansen, et nytt og større samarbeidsorgan for samtlige 18 kommuner i storbyregionen Bergen og omland. Disse står også bak etableringen av næringsutviklingsselskapet Business Region Bergen AS (BRB), i samarbeid med Hordaland fylkeskommune og Stord kommune i Sunnhordland.


== Byregion ==
I storbymeldingen til Stortinget (2002–2003) ble Norge delt inn i én storbyregion og 15 byregioner, åtte på Østlandet og åtte utenfor Østlandet. De åtte på Østlandet danner en geografisk sammenhengende helhet. De åtte byregionene utenfor Østlandet er alle geografisk frittstående.
Alle byregionene er definert ved en bykommune som senter og med et utvalg omlandskommuner rundt. Drammens- og Mosseregionen er en del av Oslo-regionen, mens de andre byregionene langs Oslofjorden pluss Mjøsbyene i utgangspunktet ikke har en slik relasjon.


== Se også ==
Liste over norske storby- og byregioner
Stor-Osloregionen
Byregioner i Norge
Region
Byregion
Næringsregion
Liste over norske byer
Liste over norske byer regnet etter grunnleggelse
Liste over Norges største tettsteder


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergensregionen
Business Region Bergen
University of New Orleans

University of New Orleans   (forkortet UNO) er et delstatseid universitet i med 6 campuser i storbyen New Orleans i delstaten Louisiana, USA. Det ble opprettet i 1958 som Louisiana State University in New Orleans, eller LSUNO, og inngår fortsatt som en semi-uavhengig del av Louisiana State University System.
Ved universitetet var det 11 747 studenter og 654 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 3 810 for studenter folkeregistrert i Louisiana. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) University of New Orleans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ola Metliaas

Ola H. Metliaas (født 30. januar 1943 i Orkdal, død 5. april 2005) var en norsk lærer og leder i offentlig sektor.
Metliaas var formann i Unge Venstre fra 1966 til 1968. Han tok lærereksamen ved Sagene lærerskole i 1967. I 1972 var han daglig leder i Ja til EF. 
Han var direktør i Statens Attføringsinstitutt, direktør i Arbeidsdirektoratet, direktør ved Ullevål sykehus, direktør ved Oslo kretsfengsel og generalsekretær i Flyktningerådet, før han i 1999 fikk jobb som direktør på Sentralsjukehuset i Hedmark på Elverum.


== Referanser ==
Papillotomi

Papillotomi er å utvide papilla duodeni major. Dette gjøres med et fiberendoskop. 
Papillotomi gjøres når det er stenose i gallegangen mellom gallen og duodenum. Stenosen kan komme av kreft og gallestein.
Vesthordland

Vesthordland er en del av storbyregionen Bergen og omland i Vestland fylke som omfatter øykommunene vest for Bergen. Området har tradisjonelt har vært en del av Nordhordland og senere Midthordland, og den mer uoffisielle benevnelsen Strilelandet som omgir Bergen by.
Regionen omfatter de fire kommunene Askøy, Fjell, Sund og Øygarden, med til sammen 415,51 km² og 63 770 innbyggere pr 1. januar 2015. Det utgjør 2,7 % av arealet og 12,5 % av folkemengden i Hordaland fylke, og en befolkningstetthet på 153 innbyggere per kvadratkilometer.


== Administrative inndelinger ==
Askøy inngår i næringsregion Bergen og Askøy, mens Fjell, Sund og Øygarden utgjør næringsregion Øygarden og Sotra.
Kommunene er tilsluttet Regionrådet Vest og medeiere i næringsutviklingsselskapet Business Region Bergen AS (BRB).
Regionen utgjør virkeområdet for Vesthordland prosti under Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.
Regionen inngår i domsmyndighetsområdet til Nordhordland tingrett under Gulating lagdømme.
Regionen var en del av det tidligere fogderiet Nordhordland fogderi.


== Se også ==
Midthordland


== Referanser ==
US Foggia

Unione Sportiva Foggia er en italiensk fotballklubb fra Foggia, Puglia. Klubben ble grunnlagt i 1920. Foggia spilte sist i Serie A i 1995. Laget var veldig populært på 90-tallet på grunn av den offensive spillestilen til Zdenek Zeman.


== Kjente spillere ==
 Giuseppe Signori
 Dan Petrescu
 Luigi Del Neri
 Francesco Baiano
 Lorenzo Insigne
 Bryan Roy


== Kjente trenere ==
  Pasquale Marino
 Zdenek Zeman


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Foggia Calcio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Terrorangrepet i Bagdad 1. mai 2008

Terrorangrepet i Bagdad 1. mai 2008 skjedde en bilbombe ble detonert i Bagdad, hovedstaden i Irak, i forsøket på å ramme en amerikansk militærpatrulje.


== Bakgrunn ==
Fortsatte kamper i Sadr City de foregående dagene, mellom bl.a irakiske styrker og Mahdi-militsen hadde krevd mange menneskeliv. Ifølge meldinger i media hadde så mange som 996 sivile, 96 politimenn og 38 soldater mistet livet.


== Angrepet ==
En bilbombe gikk av i Karrada-området, da en amerikansk militærpatrulje passerte igjennom bydelen.


=== Skader ===
9 ble meldt drepte og 23 sårede. Noen rapporter meldte at en amerikansk soldat var blant de drepte, men dette var ikke bekreftet. Et amerikansk pansret kjøretøy ble skadet av eksplosjonen.


=== Gjerningsmenn ===
Irakisk politi skal ha arrestert en mann som angivelig skal ha fjernutløst bomben.


== Referanser ==
Vetus Latina

Vetus Latina, gammel latin, er en fellesbenevnelse for den store gruppen av latinske bibeloversettelser som hadde vært i bruk siden det 2. århundre fram til Hieronymus' standardiserte og autoriserte latinske oversettelse Vulgata kom i det 5. århundre.
Med kristendommens utbredelse i Romerriket var det blitt mer og mer vanlig med latinske oversettelser i stedet for de greske som hittil hadde blitt benyttet. I Nord-Afrika, Spania, England, Gallia og Germania fantes derfor et utall av latinske bibeloversettelser, ofte av sterkt varierende karakter og kvalitet – og ofte oversettelser som var foretatt av de lokale lærde.
Derfor var det også ofte uoverensstemmelser mellom de forskjellige oversettelsene.
De eldste av disse latinske oversettelsene finner man ikke i Rom, som man ellers kunne forvente, men i de romerske provinsene i det nordlige Afrika hvor spesielt Cyprianus, biskop i Karthago, var med til å spre det latinske språk. I Rom var språket blant de kristne gresk helt opp til det 3. århundre. Paulus skrev f.eks. sine brev på gresk, og flertallet av de romerske biskopene snakket gresk.
I Torino i Italia finnes i dag fragmenter av en kopi fra den bibelen Cyprianus benyttet. Den kalles Codex Bobbiensis, og inneholder bruddstykker av Markusevangeliet og Matteusevangeliet. I Paris finnes fragmenter av Johannes' åpenbaring og Apostlenes Gjerninger fra samme bibel. De kalles Codex Floriacensis. Endelig finnes det i Trento Codex Palatinus, et skrift fra det 5. århundre som også er av nordafrikansk opprinnelse.
Et annet interessant vetus latina-skrift er Codex Colbertinus, som også bærer preg av den nordafrikanske innflytelsen. Disse afrikanske biblene er spennende. Dels kan de fortelle oss om den tidlige kristendommens utbredelse i Nord-Afrika, og dels kan de gi viktige opplysninger om de greske skriftene de er oversatt etter.
De er, om enn indirekte, de tidligste øyenvitner til de originale greske skriftene, og dermed tettere på forfatterne enn de biblene som kom i kjølvannet av Vulgata. Ofte kan de tidsbestemmes meget nøyaktig, idet man har kjenskap til de biskoppene og kirkefedrene som benyttet dem.
Mange av de senere greske og latinske oversettelsene mangler geografiske referanser og tilknytning til enkeltpersoner.
I det 4. århundre og 5. århundre ser man de første europeiske latinske oversettelser, Codex Vercellensis og Codex Veronensis, fra henholdsvis Vercelli og Verona. Dette er to interessante bibler ut fra både historisk og religiøs betydning.
Med Vulgata fikk man så i det 5. århundre et felles skrift, som hurtig bredte seg i den kristne verden, og som med tiden ble benyttet til oversettelser til lokale språk.


== Eksterne lenker ==
Benediktinerkloster Beuron – Veus Latina
Bible Research – The old latin version
Vetus Latina – Resources for the Old Latin Bible