jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Helmer Dahl

Helmer Hartmann Dahl (født 17. juni 1908 i Sarpsborg, død 29. mars 1999) var en norsk teknolog, kjent som «radiolinjenes far».Etter uteksaminering som sivilingeniør fra elektroteknisk avdeling ved NTH (1931) var han teknisk assistent i svakstrøm og radioteknikk samme sted (1931–37). Han gikk deretter til Chr. Michelsens Institutt og arbeidet med Olaf Devik i utviklingen av navigasjonsmetoder for kysten (1938–42), samt hadde forskeropphold hos fysikeren Sir Edward Victor Appleton ved Cambridge University.
Under krigen rømte han med familie fra Sotra via Shetland til England (1942), der han ved hjelp av Bjarne Thorsen fikk innpass som radarforsker ved Admirality Signal Establishment. Dahl ble kaptein i det norske flyvåpenet (1942) og major (1945), og han satt i det London-ledete Forsvarets Overkommandos Tekniske Utvalg (FOTU, 1942-45).  Der utredet de etableringen av Forsvarets forskningsinstitutt (1946) der Dahl ble ansvarlig for radar-avdelingen (1946–49). 
I England fikk han inspirasjon til utviklingen av radiolinje-samband med mikrobølge, som ble spiren til Nera, og viktig i utviklingen av Televerket og dets forskningsinstitutt.
Allerede i 1952 ble han Kommandør av St. Olavs Orden.
Senere ble Dahl i ledelsen ved Chr. Michelsens Institutt en tid, og ledet Hovedkomiteen for Norsk Forskning.
Han fokuserte mer på de kulturelle sider av teknologi og satt blant annet i styret for Norsk rikskringkasting (1946–1970), samt i styret for Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd (1955–64). Videre etablerte han Norsk Teknologihistorisk forum, og var æresmedlem i Norske Sivilingeniørers Forening (1984).
Han var en mye brukt foreleser i teknologihistorie ved NTH og ble æresdoktor (1995).


== Heder ==
Kommandør av St. Olavs Orden (1952)
Æresdoktor ved NTNU (1995)


== Utgivelser ==
Teknikk, kultur og samfunn. Om egenart i Europas vekst (1983)


== Referanser ==
Peresopnytske-evangeliene

Peresopnytske-evangeliene (ukrainsk: Пересопницьке Євангеліє) er et østslavisk manuskript. Manuskriptet ble laget i perioden 1556–1561 ved to klostre i Volhynia i dagens Ukraina, og er den eldste kjente oversettelsen av evangeliene til rutensk.
Manuskriptet omfatter de fire evangeliene, og har ornamenter i glagolitt–tegn. Peresopnytske-evangeliene er oversatt fra kirkeslavisk. Selve manuskriptet er overdådig dekorert, og viser trekk fra både den italienske renessansen, Bysants og lokale ukrainske tradisjoner.
Peresopnytske-evangeliene anses som en svært viktig del av den ukrainske kulturarven, noe som illustreres av at landets presidenter sverger embetseden på manuskriptet. Manuskriptet tilhører nasjonalbiblioteket i Kyiv.


== Eksterne lenker ==
Peresopnytsia Gospel; Encyclopedia of Ukraine
Harald Bodøgaard

Harald Bodøgaard (født 22. mai 1958 i Bodø) er en norsk billedhugger. Han er kjent for sine skulpturer i stein. Han kombinerer mellom stein og stål, men lager også mosaikk i glass og akryl. Han eier og driver Galleri Bodøgaard, som ble startet av hans far, Oscar Bodøgaard.


== Utdanning ==
Harald Bodøgaard er utlært møbelsnekker fra Oscarsborg videregående skole i Narvik. Han tok deretter Statens lærerskole i forming, Blaker og ble faglærer i forming. Deretter tok han grunnutdanning for billedkunst og kunsthåndverk ved Svolvær videregående skole i Kabelvåg før han i 1985-1987 gikk på skulpturavdelingen på Statens kunstakademi i Oslo. I 1990-1991 hadde han mesteratelier samme sted. Han har hatt studiereiser til de fleste europeiske land, men også til Egypt, Thailand, Brasil og USA. 


== Utsmykninger ==
Salten krematorium
TFDS Hurtigruteskipet Midnatsol   2003
Hålogalandssykehuset Stokmarknes, Vesterålen DPS, avd. Straume, Straumsjøen og allmennpsykiatrisk avdeling, Stokmarknes,  2003
Luftfartsmuseet, Bodø; minnesmerke, Til minne om alle som har gitt sitt liv i fredstid, Luftforsvaret 2001
Bodø Havneterminal, minnesmerke over hurtigruteskipet "Prinsesse Ragnhild"  2000
Norsk Hydro avd. HYDRO AGRI Glomfjord, vannskulptur 2000
Løp Hovedgård, Bodø – Minnesmerke over maleren Adelsteen Normann, 1848-1918   2000
Sentrumstangenten Tromsø, tunnelutsmykking, Statens vegvesen, Troms  1999
Museumsparken Tromsø, utforming av friskluftinntak til trafostasjon, Troms Kraft AS 1998
Telenor adm. bygg Bodø 1988 og 1992, Rådhuset, Bodø kommune 1992, Bodø kulturhus, by-jubileumsgave fra Nordland fylkeskommune 1991 Bodø Politihus 1997, Bodø Kulturhus, minnerelieff Laurits Larsen 1994,
Gravdal Barnehage, Vestvågøy kommune 1992
Brønnøy kommunale administrasjonsbygg, Brønnøysund  1992
NSB stasjonsbygning, Mo i Rana 1989
Ringvassøy kirke, Karlsøy kommune 1989
Rognan kommunepark, minnesmerke over Trygve Hoff, Saltdal kommune 1989


== Eksterne lenker ==
Harald Bodøgaards hjemmeside Arkivert 27. april 2005 hos Wayback Machine.
Charles Messier

Charles Messier (født 26. juni 1730 i Badonviller, død 12. april 1817 i Paris) var en fransk astronom og kometjeger. Han er best kjent for sin liste over stjernetåker og stjernehoper – den såkalte Messiers katalog.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Messiers fødeby Badonviller var hovedstad i fyrstedømmet Salm. Han var det sjette av tolv barn av tjenestemannen Nicolas Messier. Seks av hans søsken døde som barn. Hans interesse for astronomi ble vakt allerede i 1744, da han kunne observere den store sekshalede kometen C/1743 X1.


=== Karriere ===
Messier startet karrieren som assistent for en annen fransk astronom – Joseph-Nicolas Delisle, i 1751. I forbindelse med forutsigelsen av Halleys komets tilbakekomst i 1758 ble Messier interessert i kometer, og var året etter blant de første som observerte den. I alt oppdaget Messier minst 13 kometer og gjenoppdaget eller var uavhengig «medoppdager» av ytterligere syv kometer.I 1758 antok Messier feilaktig at Krabbetåken var en komet. For å unngå lignende feil i fremtiden, og dermed lette arbeidet med å lete etter kometer, påbegynte han sin berømte katalog. Krabbetåken ble dermed det første objektet (M1) i Messiers katalog. 
I dag er det ingen som husker kometene Messier oppdaget, men han er udødeliggjort gjennom galaksene som har fått M i navnet sitt etter ham. Mest kjent er nok galaksen M87 i sentrum av Virgo-hopen.
Hans kones begravelse fralurte ham viktig tid til kometjakt, slik at Jacques Montaigne ble den som fikk øye på den aktuelle kometen i stedet. Da en kondolerende gjest uttrykte sin medfølelse i anledning konens død, skal Messier fortvilt ha sagt: «Jeg hadde oppdaget tolv, hvorfor skulle Montaigne frarøve meg den trettende!» Trolig var det gjestens ansiktsuttrykk som røpet at han hadde sagt noe galt, for han rettet seg selv forskrekket: «Akk, den stakkars kvinnen!»Et stjernebilde var oppkalt etter Messier. Det lå ved siden av et stjernebilde som også er blitt avskaffet, kalt «Rangifer reinsdyret».


== Se også ==
Messierobjekt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi over Charles Messier
Lademanns ASTRONOMI-leksikon 1-2, 1979. ISBN 87-15-07356-4
Rakel (fornavn)

For den bibelske skikkelsen, se Rakel (bibelsk person)Rakel og Rachel er kvinnenavn som betyr «søye» på hebraisk. I Bibelen var Rakel gift med Jakob og var mor til Josef og Benjamin.
Andre vanlige former av navnet er: Raquel (spansk), Rakul (færøysk), Rachel (engelsk og tysk) og Raakel (finsk).


== Utbredelse ==
Rachel var et vanlig navn i England fra 1600-tallet.

Rachel var et populært navn i USA på 1800-tallet og igjen fra slutten av 1900-tallet.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Rakel og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Rachel Carson (1907–1964), amerikansk zoolog og biolog
Raquel Welch (f. 1940), amerikansk skuespiller
Rachel Corrie (1979–2003), amerikansk fredsaktivist


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Rakel
(en) Think Baby Names: Rakel
Kurgan-hypotesen

Kurgan-hypotesen eller Kurganteorien er det mest aksepterte forslaget av flere forklaringer på opprinnelsen og spredningen av indoeuropeiske språk. Den postulerer at folket fra en arkeologiske kurgankulturen på den pontiske steppen var de mest sannsynlige utøverne av urindoeuropeisk språk, forløperen til indoeuropeiske språk. Begrepet er avledet fra kurgan (курган), et tyrkisk lånord i russisk for en gravhaug.
Denne hypotesen ble først fremmet på 1950-tallet av den litauisk-amerikanske arkeologen Marija Gimbutas, som benyttet begrepet for å gruppere ulike kulturer, inkludert Jamnakulturen (eller Gropgravkulturen) og dens forløpere. David Anthony har imidlertid benyttet kjernen i Jamnakulturen og dets forhold til andre sivilisasjonskulturer som referansepunkt.
Marija Gimbutas definerte «Kurgankulturen» som komponert av fire etterfølgende perioder hvor den eldste (Kurgan I) inkluderte Samara- og Seroglazovka-kulturene ved regionen Dnepr/Volga i kobberalderen (tidlig i 4. millennium f.Kr.). Disse kulturene var nomader som drev pastoralt landbruk, og som i henhold til modellen, ved tidlig i 3. millennium f.Kr. hadde ekspandert over hele den pontisk-kaspiske steppe og inn i østlige Europa.Den effektive spredningen av indoeuropeiske språk tillegges deres bruk av hester, som gjorde at de kunne effektivt forflytte seg over de vidstrakte steppene i østlige og sentrale Europa og underlegge seg disse områdene i før-romersk tid.


== Se også ==
Skyterne


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anthony, David W. (2007): The Horse, the Wheel, and Language: How Bronze-Age Riders from the Eurasian Steppes Shaped the Modern World, Princeton University Press, ISBN 0-691-05887-3
Spretnak, Charlene (2011): «Anatomy of a Backlash: Concerning the Work of Marija Gimbutas» (PDF) i: Journal of Archaeomythology


== Eksterne lenker ==
The Indo-Europeans, Human Journey
Denaturering

Denaturering er når noe «berøves» fra sine opprinnelige egenskaper, og dermed gjøres ubrukelig for visse formål.
En vanlig denaturert vare er denaturert sprit. Spriten (alkoholen i tilnærmet ren form) tilsettes kjemisk nær beslektede stoffer, med omtrent samme kokepunkt, bl.a. som skal gjøre den udrikkelig og vanskelig å redestillere, men uten å ødelegge bruksegenskapene som rense- og desinfeksjonsmiddel. I daglighandel er den farget rødlig som varsel, men kan fås uten farge dersom dette gjør bruk umulig. I Danmark farges spriten blå.
Andre denatureringsprosesser er mer kjemisk avanserte. Noen er vanlige i naturen, mens andre er menneskefremkalt.
Oppkveilingen til molekylene blir ødelagt, og "retter seg ut", dette kaller vi for denaturering. Hvis enzymer denaturerer mister de sin opprinnelige form. Det fører til at de ikke kan utføre sine livsviktige oppgaver. 
F.eks. denaturerer proteiner ved høy temperatur. Vannbindingsevnen til proteinet synker etterhvert som temperaturen øker. Følgende prosesser kan føre til denaturering:

Visping (eggehvite)
Varme
Urinstoff (karbamid) i høy konsentrasjon
Guanidinsalter
Anion- og kationsåper
pH-ekstremer
Vannoppløselige organiske oppløsningsmidler
Ultrafiolett stråling
Fotooksidasjon
Slaget ved Kulikovo

Slaget ved Kulikovo den 8. september 1380 stod mellom en russisk og en tartar-mongolsk hær. Slagstedet ligger i det som i dag er Tula oblast, og slaget endte i russisk seier.
Etter mongolenes invasjon av Russland under Batu Khan på 1200-tallet var Den gylne horde blitt den dominerende makten i Russland. Under mongolenes styre var Storfyrstedømmet Moskva blitt den viktigste russiske staten, og da tartaren Mamai var blitt khan ønsket han å demonstrere sin makt ved å sende en hær mot Moskva i 1378. Denne hæren ble slått av moskovittene, og to år senere gikk Mamai personlig i felten for å ta hevn over russerne.
Moskovittene var ledet av Dmitrij Donskoj, helten fra seieren to år i forveien. Mongolene hadde denne gangen alliert seg med Fyrst Oleg av Rjazan og storfyrst Vladislav II Jagiello av Litauen, og Dimitrij besluttet derfor å angripe mongolene før de kunne samle styrkene med sine allierte.
Ifølge eposet Zaponsjtsjina hadde Dimitrij 150 000 mann til rådighet mot mongolenes 300 000. Disse tallene er urealistisk høye, og de faktiske styrkene var nok nærmere halvparten.
Legenden sier at slaget åpnet med en duell mellom russeren Alexandr Peresvet og mongolen Temir-murza, der begge skal ha dødd. Det faktiske slaget varte i tre timer, der russerne greide å holde mongolene tilbake. Etter en overraskende flankemanøver av Vladimir den modige tippet seieren i russisk favør, og Mamai måtte flykte til Krim der han senere ble drept.
Den russiske seieren ble begynnelsen på slutten av tartarenes grep om Russland, og ble også en viktig samlende faktor blant de russiske fyrstedømmene.
Jesper Hoel

Jesper Hoel (født 6. mars 1987) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte for Manglerud Star, Comet, Sparta og  Vålerenga. Hans posisjon var center.  Hoel kommenterer også ishockey for TV2.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jesper Hoel – Eurohockey.com 
(en) Jesper Hoel – Eliteprospects.com
Anti-luftskytsmerket for Luftwaffe

Anti-luftskytsmerket for Luftwaffe (Flak-Kampfabzeichen der Luftwaffe) er en tysk militær utmerkelse.


== Historie ==
Merket ble introdusert av Hitler og Hermann Göring 10. januar 1941, og var tiltenkt luftvernartilleri personell i Luftwaffe i det tredje rike.


== Design ==
Merket ble designet av Ernst Peekhaus, og består av en oval stående krans laget av ekeblader. I senter er en 88mm luftvernkanon med løpet pekende opp mot høyre. Øverst er en ørn med vingene utspredd og siden til, med et hakekors i klørne. Merket ble i begynnelsen laget i buntmetall, men kom senere i sink. Hele merket er sølvfarget


== Kriterier ==
Merket ble utdelt etter at man oppnådde 16 poeng etter et system:

1 poeng ved oppdage fiendtlig innkommende fly og følge det med lys til neste lys-gruppe
2 poeng ved å bistå til nedskyting av fiendtlig fly
4 poeng ved å skyte ned fiendtlig fly uten assistanseKommandøren på et batteri kunne få tildelt merket hvis halvparten av personellet hadde fått det. Det kunne også bli utdelt ved utmerket lederskap eller spesiell heltemodig eller utmerket utførelse av tjenesten.


== Se også ==
Liste over tyske militære utmerkelser 1933-1945


== Kilder ==
Wehrmacht-Awards – Flak Badge
The Bassmachine

The Bassmachine er det første albumet til den svenske artisten Basshunter. Det ble sluppet på internett i 2006.


== Sporliste ==
«The Bassmachine» – 2:22
«The Big Show» – 5:36
«The True Sound» – 5:25
«Train Station» – 5:45
«Contact by Bass» – 3:53
«Syndrome de Abstenencia» – 6:34
«The Warpzone» – 5:34
«Bass Worker» – 6:14
«Transformation Bass» – 5:03
«Fest Folk» – 4:34


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Bassmachine på Discogs 
(en) Basshunters offisielle websider
Eivind Buene

Eivind Buene (født 7. september 1973 i Oslo) er en norsk samtidskomponist.


== Biografi ==
Eivind Buene ble født i Oslo den 7. september 1973. Fra 1992 til 1998 studerte han komposisjon og pedagogikk ved Norges musikkhøgskole, og fra 1999 til 2000 var han fast ansatt komponist hos Oslo Sinfonietta. Siden dette har han vært freelancekomponist med base i Oslo, og fra 2006 til 2007 var han også fast komponist for Kristiansand Symfoniorkester. Buene har blant annet skrevet musikk for Ensemble Intercontemporain, Birmingham Contemporary Music Group, Fondation Royaumont og mange norske orkestre og ensembler.Buene arbeider også med jevne mellomrom med improviserende musikere, og utvikler nye arbeider i skjæringspunktet mellom improvisasjon og klassisk notasjon. Han fikk Spellemannprisen 2012 i klassen komponist for Cikada-utgivelsen Possible Cities/Essentials Landscapes  og Edvard-prisen 2015 i klassen samtid for verket Blue Mountain .
I tillegg til sitt kompositoriske virke har Buene skrevet tre romaner, Enmannsorkester (2010), Allsang (2012) og Oppstandelse (2016) samt essaysamlingen Dobbeltliv (2014).
I tidsrommet 2015-2019 innehar Buene en stilling som førsteamanuensis ved Norges musikkhøgskole.I 2011 giftet han seg med kunstner og journalist Charlotte Thiis-Evensen (1968–).


== Produksjon ==
Liste over Eivind Buenes produksjon ordnet etter besetning:


=== Verker for større orkestre ===


=== Verker for mindre ensembler ===


=== Kammermusikk ===


=== Verker for strykere ===


=== Verker for blåsere ===


=== Verker for soloinstrumenter ===


=== Vokalmusikk og opera ===


=== Verker med elektronikk eller andre medier ===


== Diskografi ==


== Bibliografi ==
Enmannsorkester. Roman, 2010 ISBN 978-82-02-31909-0
Allsang. Roman, 2012
Dobbeltliv. Essays om musikk og litteratur, 2014
Oppstandelse, Roman, 2016


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Eivind Buenes offisielle hjemmeside
Diskografi på Buenes hjemmeside Arkivert 18. august 2017 hos Wayback Machine.
Medlem av Norsk Komponistforening Arkivert 14. mars 2016 hos Wayback Machine.
Musikkmanesjen: Eivind Buene – NRK-opptak fra Nasjonalbibliotekets arkiver
Verkliste fra NB noter
Tor Even Svanes

Tor Even Svanes (født 15. september 1978 i Tjøme) er en norsk forfatter.
Han debuterte i 2006 med Den andre sønnen, en bredt anlagt historisk roman med handlingen lagt til Sardinia i årene før andre verdenskrig. I 2011 kom Hotel Eldorado, en roman hvor ulike elementer av etterkrigstidens Norge flettes inn i hverandre. Svanes tredje roman Til Vestisen kom ut 2016 på Cappelen Damm.  
Svanes er utdannet cand. philol fra Universitetet i Oslo og var tidligere tilknyttet Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter (HL-senteret). Han kombinerer i dag arbeid med medisinsk forskningsetikk ved UiO, med skriving.


== Bibliografi ==
Den andre sønnen, roman, Cappelen (2006)
Hotel Eldorado, roman, Schibsted (2011)
Til Vestisen, roman, Cappelen Damm (2016)


== Kilder ==
Presentasjon av Tor Even Svanes i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Om Tor Even Svanes fra CappelenDamm
LOL

LOL er internettsjargong, SMS-språk og et akronym for engelsk laugh out loud eller laughing out loud, på norsk: ler og ler. Uttrykket brukes for å vise at den som skriver oppfatter noe som humoristisk eller morsomt. LOL er internasjonalt anvendt og nyttes i kommunikasjon med korte tekstmeldinger via mobiltelefon eller på internett, uavhengig av brukernes eget språk.
Den 24. mars 2011 ble LOL formelt anerkjent i en oppdatering av Oxford English Dictionary. Lol kan også stå for Lord Of Loser, på norsk: Tapernes Herre.


== Referanser ==
Mat Hoffman

Mat Hoffman (født 9. januar 1972), egentlig Mathew Hoffman, er blant verdens mest kjente BMX-ryttere. Han har vunnet mange titler som bl.a. «Reactor»-prisen i X-Games for største hopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Suomussalmi

Suomussalmi er en kommune i landskapet Kajanaland i Finland. Kommunen har cirka 9 800 innbyggere og et areal på 5 857,79 km² hvorav 461.42 km² er vann. Suomussalmi er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene  Taivalkosken, Puolanka og Hyrynsalmi, Kuusamo, Pudasjärvi og Kuhmo. Kommunen har også grense mot Russland i øst. Suomussalmis største tettsted er Ämmänsaari.
I forbindelse med vinterkrigen 1939-40 var Suomussalmi kjent for slaget ved Suomussalmi, der undertallige finske styrker ødela og slo tilbake to sovjetiske divisjoner.


== Vennskapsbyer ==
 Kalevala, Russland
 Nordmaling kommune, Sverige
Bogegrend holdeplass

Bogegrend holdeplass var en stopp på Bergensbanen mellom Trengereid stasjon i vest og Vaksdal stasjon i øst. Stoppet er ubetjent, og har verken stasjonsbygning eller krysningsspor.
Holdeplassen er bare tilgjengelig til fots, det går ikke bilvei dit. Frem til persontrafikken ble nedlagt 9. desember 2012 ble den betjent mandag til fredag av to tog mot Bergen om morgenen, og to om ettermiddagen på vei mot Voss stasjon.


== Eksterne lenker ==
(no) Bogegrend holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Vossebanen
Sunniva Schultze-Florey

Sunniva Fløtra Schultze-Florey (født 1984) er jurist, homoaktivist og en av initiativtakerne bak det feministiske politiske partiet Feministisk initiativ. Hun har erfaring fra partipolitikk og er tidligere Rødt-politiker fra Bergen.
Schultze-Florey har bakgrunn fra Rød Ungdom, Norsk målungdom og Ungdom mot Narkotika, og har jobbet mye med antirasisme.
Sunniva Schultze-Florey var regionsansvarlig for Vestlandet Rød Ungdom fra 2002 til 2004. Hun satt i fylkesstyret i Hordaland Rød Valgallianse (RV) fra 2002. 
Schultze-Florey ble valgt inn for RV på Fylkestinget som 18-åring ved fylkestingsvalget i 2003 og gjenvalgt i 2007. Hun var partiets gruppeleder satt i utvalg for opplæring og helse og markerte seg blant annet som motstander av sammenslåing av videregående skoler og nedlegging av spesialskoler. I desember 2007 fikk hun vedtatt en plan mot diskriminering av homofile i den videregående skolen i Hordaland. I januar 2008 ble hun kåret til «Årets homopolitiker» 2007 og «Årets Homofryd», av Bergen Gay Galla. Hun trakk seg fra fylkestinget i 2009.
Sunniva Schultze-Florey tok videregående utdanning på Bergen yrkesskole, og studerte jus ved Universitetet i Bergen. Ved studentrådsvalet 2007 ble hun valgt inn i studentrådet i Bergen, for Rødt Universitets- og Høyskolelag. Hun har også vært medlem av Norsk Studentunion sitt landsstyre og sittet i styret til Kvinnegruppa Ottar i Bergen.
Schultze-Florey har arbeidet i Utdanningsdirektoratet og i Hordaland fylkeskommune.. Hun jobber nå i Diskrimineringsnemnda.


== Referanser ==


== Kilder ==
Kandidatpresentasjon hos Rødt Hordaland ved stortingsvalget 2009; besøkt 27. juni 2013.
The Afeeliated

The Afeeliated er en norsk hiphop-gruppe bestående av rapper Ivy League aka Ivan Average og produsent John Derek Bishop. Gruppen var en del av det Stavanger-baserte labelet Manisk Lyd. 
Musikken har sitt utspring og trekker inspirasjon fra amerikansk mid-school hip-hop, fra midten av 90-tallet.  Produksjonene er sample-basert med innslag av selvspilte instrumenter. Alle tekster er skrevet og framført av MC Ivan Average.


== Utgivelser ==
"Saving the City Vol 2", mars 2010
"The Threshold Session", april 2007
"Saving the City Vol 1", juli 2008 (gratis på nett og i Kingsize Magazine)
"Cognition In Melody"


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Bergensavisen – The Afeeliated sikter høyt
Stanghelle stasjon

Stanghelle stasjon ble opprettet i 1883 som Stanghelle stoppested da Vossebanen åpnet ved tettstedet Stanghelle i Vaksdal kommune i Hordaland. Rundt 1919 ble stoppestedet oppgradert til stasjon, og denne var betjent til 28. mai 1979 da den ble fjernstyrt.
Stasjonen betjenes av alle lokaltog mellom Bergen og Myrdal.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 176–177. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 148. ISBN 82-91448-28-0. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Bergen distrikt. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 167–174. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Stanghelle stasjon
(no) Stanghelle stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Vossebanen
Bolstadøyri stasjon

Bolstadøyri stasjon ligger i Naustvegen 4 på Bolstadøyri i Voss kommune. Stasjonen ble åpnet som Bolstad stoppested i 1883 da Vossebanen sto ferdig og er en av de opprinnelige stasjonene på Bergensbanen. Rundt 1911 ble den oppgradert til stasjon, 1923 fikk den dagens navn. Stasjonen var betjent til 1981. 1. juni året før fikk stasjonen fjernstyring.  


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 174–175. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 148. ISBN 82-91448-28-0. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Bergen distrikt. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 117–126. 


== Bildegalleri ==


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Bolstadøyri stasjon
(no) Bolstadøyri stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Vossebanen