jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bjørn Stenersen

Bjørn Martin Stenersen (født 9. februar 1970 i Bergen, død 12. september 1998 i Trondheim) var en norsk proffsyklist.
Han startet sin karriere som amatørsyklist for Bjørgvin Cykkelklubb, og ble regnet som et av Norges største sykkeltalenter på 80-tallet. Som junior fikk Bjørn med seg to NM-gull på tempo, to NM-gull på lagtempo, to bane-gull og en sølvmedalje på fellesstart. I 1988 gikk NM på Nærbø, over det vindfulle kystlandskapet i Rogaland. Til tross for at junior og senior kjørte samme løype på samme dag, satte Bjørn en overlegen bestetid – uansett klasse. Nåværende landslagssjef Stig Kristiansen syklet ofte med Stenersen i flere aldersbestemte klasser og var en god venn.  
Bjørn var himmel og hav bedre enn oss. Han var en ledertype i vår generasjon. Han gjorde også de rundt seg bedre. Det var alltid en stor trygghet å ha han på laget

Under sportsdirektør Per-Ivar Bøe og trener Knut Bøe utviklet han sykkeltalentet sitt sammen med andre unge syklister som Bo André Namtvedt, Kurt Asle Arvesen og den ett år yngre broren Karsten Stenersen. Stenersen ble sågar en av de yngste norgesmestere gjennom tidene med sin seier i 1990 bare 19 år og 9 måneder gammel.  
De oppsiktsvekkende resultatene førte etterhvert også til proffkontrakt og deltakelse i store internasjonale ritt. Sesongene 1992 til 1995 syklet Stenersen for det amerikanske profflaget Motorola sammen med blant andre Lance Armstrong og Fabio Casartelli. Det ble ingen proffseire på Bjørn Stenersen i disse årene.
Stenersen tok fire NM-titler i individuell tempo og én i fellesstart. I tillegg tok han fem NM-gull i lagtempo for Bjørgvin CK. Han deltok også for Norge i OL i Barcelona i 1992. I den individuelle fellesstarten endte han på 38.-plass, mens han sammen med Roar Skaane, Stig Kristiansen og broren Karsten Stenersen kom på 11.-plass i lagtempo.
I 1998 var det meningen at Bjørgvin CK skulle gjøres om til et profflag med Bjørn Stenersen som sportsdirektør. Han hadde da bestemt seg for å avslutte sin aktive karriere for å satse 100 prosent på jobben for profflaget. Det rittet som skulle markere avslutningen av en flott internasjonal karriere, endte imidlertid tragisk. I starten av rittet lå han i brudd sammen med blant andre Thor Hushovd, men fikk et illebefinnende og kjørte av veien. Medisinsk personell startet gjenoppliving på stedet, men livet stod ikke til å redde. Den planlagte proffsatsingen ble også lagt bort som følge av Stenersens plutselige bortgang.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Utmerkelser ==
Bjørn Stenersen ble i 1989 kåret til årets sportsnavn av Bergensavisen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjørn Stenersen – Olympedia 
(en) Bjørn Stenersen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bjørn Stenersen – ProCyclingStats 
(en) Bjørn Stenersen – Cycling Archives
Rebekkalogen Rose

Rebekkalogen Rose ble grunnlagt i Mo i Rana den 1. april 2005 som rebekkaloge nr 121 i Den Norske Odd Fellow Ordenen. Logens emblem er en rosa rose.
Logen er, sammen med rebekkalogen Grotten, underlagt Rebekkaleiren Trollfjell i Mo i Rana.
Logen deler ordenslokale med rebekkaleiren Trollfjell, rebekkalogen Grotten, Odd Fellow leiren Helgeland og Odd Fellow logene Orion og Yggdrasil.
Gerard Bonniers pris

Gerard Bonniers pris er en svensk litterær pris på SEK 125 000. Prisen ble innstiftet i 1988 og deles ut årlig av Svenska Akademien til forfattere som arbeider innenfor akademiets interesseområde.


== Liste over prisvinnere ==
1988: Bengt Holmqvist og Birgitta Trotzig
1989: Willy Kyrklund og Per Anders Fogelström
1990: Sven Alfons og Örjan Lindberger
1991: Lars Ahlin
1992: Sven Delblanc
1993: Sara Lidman
1994: Karl Vennberg
1995: Per Wästberg
1996: Ulf Linde
1997: Göran Sonnevi
1998: Bengt Emil Johnson
1999: Torgny Lindgren
2000: Agneta Pleijel
2001: Stig Larsson
2002: Per Olov Enquist
2003: Jan Stolpe
2004: Lennart Sjögren
2005: Eva Österberg
2006: Lars Gustafsson
2007: Carl-Henning Wijkmark
2008: Olle Granath
2009: Claes Hylinger
2010: Ulf Eriksson
2011: Karin Johannisson
Johan Peter Strömberg

Johan Peter Strömberg (født 19. august 1773 i Stockholm, død 20. september 1834 i Oslo) var en svensk skuespiller, danser og teaterdirektør. Han var aktiv i Norge hvor han er kjent som grunnleggeren av den første offentlige teater i Oslo, og som grunnlegger av den første norske teaterskolen.


== Biografi ==

Johan Peter Strömberg var sønn av tobakksmakeren Anders Olofsson Strömberg og Ulrica Sophia Bourchell. Han giftet seg i 1797 i Norrköping med danseren Maria Christina Sophia Ehrnström (ca. 1776-17. september 1853). 
Han debuterte i Nyköping 1793 i E. M. Wederborgs teatertrupp. Mange av de svenske teatertruppene besøkte også Norge, der teatervirksomheten i hovedsak begrenset seg til privat amatørteater, og han opptrådte i Norge første gangen i 1803. Han medvirket i flere trupper og drev egne teatre i Uddevalla 1798–99, i Nyköping 1800–02 og i Göteborg 1813–15. Han og hans kone drev undervisning i dans og drama i Trondheim 1803-04 og 1805, i Kristiansund 1804-05 og i Det Dramatiske Selskab i Oslo 1806-09. Han fikk i 1809 tillatelse til å grunnlegge et teater i Oslo; han ville grunnlegge et norsktalende teater med norske aktører, hvilket han tilslutt påbegynte i 1824. Han ville utdanne norske skuespillere, og oppnådde etableringen av en dramaskole – Norges første – i 1825, og i 1827 åpnet teateret. Han fikk dog kritikk for de dårlige utdannede aktørene, og ble tvunget til å ansette danske skuespillere. 4. november 1827 oppførte han dog sitt stykke Fredsfesten om den svensk-norske unionen, hvilket opprørte både kongen og nordmennene. Han gikk i konkurs i 1828, og teateret ble overtatt av dansker. Han døde fattig i 1834. Teateret overlevde dog som Norges nasjonalscene, kjent som Christiania Theater, Norges første offentlige teater.


== Se også ==
Augusta Smith
Cathinka Ely


== Referanser ==


== Kilder ==
http://nbl.snl.no/Johan_Peter_Str%C3%B6mberg
https://web.archive.org/web/20110724190120/http://www.wergeland2008.no/Articlelist.aspx?m=118&amid=615
http://www.folkedans.com/folkedans/stildans_christiania.htm
https://web.archive.org/web/20110611210352/http://www.trondheim.com/content.ap?thisId=92936399


== Litteratur ==
Forhandlinger i Anledning det Forefaldne i Christiania offentlige Skuespilhuus den 4de November 1827, 1828
T. Blanc: Christiania Theaters historie 1827–1877, 1899
O. Øisang: Teater i Trondhjem gjennom 125 år, Trondheim 1941, s. 34–40
Ø. Anker: Johan Peter Strömberg. Mannen bak det første offentlige teater i Norge, 1958
d.s.: “Den første norske teaterelevskole”, i Byminner nr. 4/1962
d.s.: biografi i NBL1, bd. 15, 1966
A. Brenna: “Teaterskandale, etterretning og løkkeliv”, i St. Hallvard nr. 4/1994


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Peter Strömberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Johan Peter Strömberg hos Sceneweb
Deroceras panormitanum

Deroceras panormitanum, er et bløtdyr og tilhører de landlevende lungesneglene. Den har ikke sneglehus og er en av «nakensneglene» uten synlig skall og hører til i gruppen av  åkerkjølsnegler (Agriolimacidae).


== Utbredelse ==
Deroceras panormitanum er ikke så vanlig i Norge, på grunn av klimaet. Den er påvist innendørs på østlandet i drivhus. Mens den på vestlandet også er funnet utendørs. Den er vanligere lengre sør og vest i Europa og har sin opprinnelige utbredelse i landene rundt Middelhavet. Den har spredt seg nordover og ble første gang påvist i Storbritannia på 1930-tallet. Den har siden hatt en voksende bestand. Den er også påvist i USA, hvor den er introdusert fra Europa.


== Utseende ==
Deroceras panormitanum har en tydelig kjøl lengt bak på kroppen og åndehullet bak midten av kappen. Kroppen er ganske mørk brun, mens kappen er lysere litt mer gyllen brun. Fargene kan variere, men vanligvis har den en todeling mellom en lysere og mørkere brunlig farge. Rundt åndehullet er en lysere flekk. Den er mellom 20 og 30 millimeter, noen ganger helt oppe i 45 millimeter.
Den har en tunge (Radula), også kalt raspetunge, med små harde tagger eller tenner av kitin.  Med den rasper den i seg maten.


== Levevis ==
Deroceras panormitanum finnes der det er litt fuktig. I hager, gressenger, skogkanter, kratt, langs vassdrag og lignende steder. Den lever av planter.
Alle lungesnegler er tvekjønnet. For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre gjensidig. Eggene legges i hulrom i jorden som sneglen har gravd ut. Den legger klaser med egg og gjentar dette flere ganger i løpet av en sommer. Tilsammen kan hver snegl legge flere hundre egg. De kan under gunstige forhold klare opptil tre generasjoner i løpet av en sommer.


== Litteratur ==
Michael P. Kerney, R. A. D. Cameron & Jürgen H. Jungbluth. 1983. Die Landschnecken Nord- und Mitteleuropas. ., Paul Parey, Hamburg & Berlin. 384 sider. ISBN 3-490-17918-8
Rosina Fechter und Gerhard Falkner. 1990. Weichtiere. Mosaik-Verlag, München. (Steinbachs Naturführer 10) 287 sider. ISBN 3-570-03414-3


== Eksterne lenker ==
(en) Deroceras panormitanum – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Deroceras panormitanum i Encyclopedia of Life 
(en) Deroceras panormitanum i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Deroceras panormitanum hos Artsdatabanken 
(en) Deroceras panormitanum hos Fauna Europaea 
(en) Deroceras panormitanum hos ITIS 
(en) Deroceras panormitanum hos NCBI 
(en) Kategori:Deroceras panormitanum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Molluscs of Central Europe - (tyskspråklig)
AnimalBase - (engelskspråklig)
Olle Granath

Olle Granath (født 1940 i Borås i Västergötland, Sverige) er en svensk kunstkritiker, forfatter og innflytelsesrik person i Stockholms kunstliv.


== Biografi ==
Granath tok i 1966 en Fil kand eksamen i kunsthistorie og estetikk.

Kunstkritiker for Dagens Nyheter 1964 – 1979
Sjefredaktør og ansvarlig utgiver for Konstrevy 1965 – 1968
Assistentlæreer ved Kungl Konsthögskolan 1967 – 1969
Musemsdirektør og sjef for Moderna Museet 1980 – 1989 og en kortere periode på 1990-tallet
Overintendent for Statens konstmuseer og sjef for Nationalmuseum 1989 – 2001
Æresmedlem i Konstakademien sidan 1987
Sekretær for Konstakademien fra 1. sept 2005


== Bibliografi ==
Svensk konst efter 1945, (1975)
ny upplaga Ett annatilus (1985)
Utblickar över konst och konstnärer (1979)
Olle Kåks – ett konstnärsporträtt (1980)
Per Kirkeby (1990)
Slutbok (1991)


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intervju i Omkonst.
Fredrik VI av Schwaben

Fredrik VI av Schwaben (født 1167 i Modigliana, død 20. januar 1191 i Akko) var en hertug av Schwaben fra 1170 til sin død under beleiringen av Akko under det tredje korstoget. Fredrik giftet seg (eller kun trolovet) med prinsesse Konstanse av Ungarn (død 1240), men fikk ingen arvinger.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var den tredje sønnen til keiser Fredrik I Barbarossa og Beatrice I av Burgund, og bror av Henrik VI, den senere keiser av det tysk-romerske riket.

Fredrik ble døpt Konrad, men fikk endret navn senere. På hoffet i Mainz den 20. mai 1184 (pinse) ble han sammen broren Henrik VI slått til ridder.


=== Korsfarer ===
Den 27. mars 1188 tvang Fredrik sin far til å få være med på det neste korstog. I Ungarn ble han i 1189 trolovet med den ungarske prinsessen Konstanse. Den 10. juni 1190 druknet Fredrik I Barbarossa i elva Saleph ved en ulykkestilfelle på veg til Antiokia ved Orontes fra Armenia. 
Keiserens død sendte hæren inn i kaos og panikk, omgitt av tyrkere på alle kanter. Mange deserterte og ble drept, og kun 5000, en liten andel av den opprinnelige hæren, nådde fram til Akko, da ledet av keiserens sønn Fredrik som hadde til hensikt å begrave sin far i Jerusalem. Dessverre klarte de ikke å bevare liket i eddik, og hans kjøtt ble gravlagt i Anatokia, beinene i Tyr, og hjertet og indre organer i Tarsus. 
Selv om en stor del av korsfarerne forlot hærfølget, og seilte fra havnen ikke langt fra Antiokia og hjemover, ville Fredrik V videre med de resterende hærstyrker fortsette til Jerusalem. Men i Tripoli syknet størsteparten av styrkene hen i malaria. Derfor var det bare noen få ridderstyrker som ankom utenfor den beleirede byen Akkos murer i begynnelsen av oktober 1190.
Under beleiringen av Akko ble den unge Fredrik selv syk av malaria og døde den 20. januar 1191. Der ble han også gravlagt.
Ettersom byen fortsatt var besatt av Saladins styrker, kunne ikke de gjenværende korsdfarene trenge inn i byen, og forlot snart Det hellige land.


== Litteratur ==
Odilo Engels: Die Staufer, 7. Auflage, Kohlhammer, Stuttgart u.a. 1998, S. 110ff. ISBN 3-17-015157-6
H. Schwarzmeier: «Friedrich V., Herzog von Schwaben», i Lexikon des Mittelalters, Bd. 4, Sp. 960f.
Anthony Stokvis: Manuel d'histoire, de généalogie et de chronologie de tous les États du globe, depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours, préf. H. F. Wijnman, Israël, 1966, chapitre VIII et tableau généalogique n° 87 « Généalogie des ducs de Souabe, II: Les Hohenstaufen  » s. 219
Pilotprisen

Pilotprisen var en litteraturpris som ble delt ut mellom 1985-1999 «for framstående forfatterskap på svensk». Pilotprisen ble innstiftet av den japanske penneprodusenten Pilot Corporation og prisen var på 150 000 kroner.


== Liste over prisvinnere ==


== Referanser ==
Kongelig forordning

Kongelig forordning eller dekret er et pålegg fra kongen som gjelder som en lov. Dette var måten å fastsette lover og regler på i eldre tider, da kongene hadde enevoldsmakten. 
I dag har regjeringen den reelle myndigheten, etter at Stortinget har gjort vedtak. Lover skal likevel være signert av kongen for å ha gyldighet. Forordninger skal være utledet av lover og håndheves under henvisning til disse.
Fernão de Loronha

Fernão de Noronha (født ca. 1470 eller tidligere, død ca. 1540 i Lisboa) var en  portugisisk sefardisk jøde som var konvertert til kristendommen og en av landets ledende oppdagelsesreisende. Han er også kjent under navneformen Fernando de Noronha (navn gitt til øygruppen Fernando de Noronha av en ekspedisjon finansiert av ham) eller Fernão de Loronha, hans egentlige navn. Han reiste rundt og utforsket Atlanterhavet, og moderne historikere tillegger ham oppdagelsen av Fernando de Noronhaøyene i 1501-1502. En av hans døtre, Isabel de Castro, var gift med Pedro Álvares Cabral, den europeiske oppdager av Brasil.


== Eksterne lenker ==
Fernão de Noronhas genealogi
Charles De Smedt

Charles De Smedt (født 6. april 1833 i Gent i Belgia, død 4. mars 1911 i Brussel) var en belgisk katolsk prest og hagiograf tilhørende jesuittordenen. Han var bollandist, og er kjent for å ha introdusert kritiske historiske metoder innen katolsk hagiografi.
Han grunnla serien Analecta Bollandiana i 1882 sammen med G. van Hooff og Joseph de Backer.


== Verker ==
Introductio generalis ad historiam ecclesiasticam critice tractandam (1876)
L'Église et la science (1877), tidlig svar til konflikttesen


== Referanser ==
Jean Bolland

Jean Bolland (latin: Johannes Bollandus, født 18. august 1596 i Julémont – nå del av Herve i Belgia, død 12. september 1665 i Antwerpen) var en jesuitt og hagiograf. Bolland kompilerte fem bind om de helliges levnet, kalt Acta Sanctorum, en serie som ble fortsatt av andre, som etter ham fikk tilnavnet bollandistene.


== Referanser ==
William Mackey

William Joseph Mackey (født 1915 i Montréal i Canada, død 1995 i Thimpu i Bhutan) var en katolsk prest tilknyttet jesuittordenen. Han var misjonær i India og i Bhutan. Han var ansvarlig for oppbyggingen av et moderne undervisningssystem i Bhutan, blant annet for etableringen av landets første høyskole (i dag et universitet: Sherubtse College).


== Virke ==
Mackey ble jesuitt i 1932, og ble presteviet i 1945. I 1946 dro han fra Canada til Darjeeling i India, der han ble involvert i det katolske skolevesen, blant annet som rektor for to videregående skoler. Men han ble også mislikt av myndighetene, og i 1963 måtte han forlate landet.Kongen av Bhutan, Jigme Dorji Wangchuck, fikk høre om fader Mackey og inviterte han til Bhutan for å hjelpe til med moderniseringen av landet. Med Mackeys ankomst i Bhutan i oktober 1963 ble jesuittene den første katolske misjonsorden som virket i det buddhistiske landet. Ettersom landets grunnlov forbød konversjoner av bhutanske borgere, forsøkte ikke pater Mackey å drive den type misjon. 
Hans første skole, i Tashigang, begynte i et forlatt fjøs, og hadde syv elever.I 1973 ble Mackey tildelt den kongelige Druk Thuksey-medaljen for sin innsats for utdannelsessystemet. I 1985 ble han gjort til æresborger av Bhutan. Da jesuittordenen i 1988 ble utvist fra landet, fikk pater Mackey bli.


== Referanser ==


== Litteratur ==
The Jesuit and the Dragon: The Life of Father William Mackey in the Himalayan Kingdom of Bhutan; Howard Solverson, 1995


== Eksterne lenker ==
Documentary on Father Mackey on The Current (krever Real Audio)
"How It All Began", a brief history of the early days of the Bhutanese education system, including recollections from Father Mackey (Acrobat Reader)
Philippe Avril

Philippe Avril (født 16. september 1654 i Angoulême i Frankrike, død i 1698 til sjøs) var en katolsk prest tilknyttet jesuittordenen. Hen er kjent for sine oppdagelsesferder.
Avril var professor for filosofi og matematikk i Paris. Derfra ble han sendt ut for å slutte seg til jesuittene i Kina. Etter instruksjoner gitt av pater  Ferdinand Verbiest, en jesuitt ved hoffet i Beijing, forsøkte han å nå Kina landveien, og reiste østover i seks år via Kurdistan, Armenia, Astrakhan, Persia og andre land i Asia.
Da han ankom Moskva ble Avril nektet viderereise gjennom Tataria, og ble sendt av den russiske regjering til Polen. Derfra dro han til Istanbul og deretter tilbake til Frankrike.Til tross for sykdom gjorde han nok et forsøk på å nå Kina, nå sjøveien. Skipet forsvant; antagelig led det skibbrudd i 1698.
Avrils dagbok og øvrige skrifter gav historikere og demografer uvurderlige informasjoner om de besøkte land. .


== Referanser ==
Takykardi

Takykardi er en tilstand der hjertet slår mye fortere enn det burde, men samtidig pumper blod mindre effektivt enn det burde, inkludert mindre blod og oksygen til hjertet, noe som kan føre til hjerteinfarkt.


== Slag per minutt ==
1–2 dager gammel: >159 bpm
3–6 dager gammel: >166 bpm
1–3 uker gammel: >182 bpm
1–2 måneder gammel: >179 bpm
3–5 månederår gammel: >186 bpm
6–11 måneder gammel: >169 bpm
1–2 å gammel: >151 bpm
3–4 år gammel: >137 bpm
5–7 år gammel: >133 bpm
8–11 år gammel: >130 bpm
12–15 år gammel: >119 bpm
>15 år+  – voksen: >100 bpm
Rebekkaleiren Polarsirkelen

Rebekkaleiren Polarsirkelen ble grunnlagt den 30. april 1988 i Bodø som rebekkaleir nr 13 i Den Norske Odd Fellow Ordenen.
Dens leirdistriktet omfatter rebekkalogene Providentia, Konkylie og Sildre i Bodø, rebekkalogen Fjellbrud i Glomfjord og rebekkalogen Louise i Fauske.
Leiren deler ordenshus med rebekkalogene Providentia, Konkylie og Sildre, begge Odd Fellow-leirene i Bodø, og Odd Fellow-logene Landego, Morild, Bodin, Stella Nova,  Elias Blix og Børrvasstind.
Rebekkalogen Fjellbrud

Rebekkalogen Fjellbrud ble opprettet i Glomfjord den 27. september 1980 som rebekkaloge nr 60 i Den Norske Odd Fellow Ordenen.
Den 30. april 1988 ble logen underlagt Rebekkaleiren Polarsirkelen i Bodø.
Rebekkalogen Fjellbrud deler ordenslokale med Odd Fellow logen Svartisen.
Rebekkalogen Louise

Rebekkalogen Louise ble opprettet i Fauske den 8. mars 2008 som rebekkaloge nr 125 i Den Norske Odd Fellow Ordenen. Logen ble under grunnleggelsen underlagt Rebekkaleiren Polarsirkelen i Bodø.
Rebekkalogen Louise deler ordenslokale med Odd Fellow logen Marmor.
Rebekkalogen Providentia

Rebekkalogen Providentia ble opprettet i Bodø den 2. november 1968 som Rebekkaloge nr 40 i Den Norske Odd Fellow Ordenen. Logen ble underlagt Rebekkaleiren Polarsirkelen i Bodø den 30. april 1988.
Logen deler ordenshus med Rebekkaleiren Polarsirkelen, rebekkalogene Konkylie og Sildre, begge Odd Fellow-leirene i Bodø, og Odd Fellow-logene Landego, Morild, Bodin, Stella Nova, Stella Nova og Børrvasstind.
Tredemølle

En tredemølle er et treningsapparat som det er mulig å gå, løpe eller jogge på. Det består av et belte som går rundt mens personen som trener beveger seg på det i samme hastighet som beltet, og dermed står stille i forhold til omgivelsene. Hastigheten kan reguleres fra gange til hurtigløp. De fåes også som skråplan, slik at en går eller løper oppoverbakke.
Tradisjonelle tredemøller består av et løpebånd spent over to ruller, med en plate under løpedelen av båndet. De senere årene har det kommet «lamelltredemøller», der båndet består av mange tversgående bord/lameller som er festet til bånd på siden. 
Ordet kommer fra gammelt av og betyr en mølle som er drevet av mennesker eller dyr.
Rebekkalogen Konkylie

Rebekkalogen Konkylie ble opprettet i Bodø den 24. oktober 1984 som rebekkaloge nr 72 i Den Norske Odd Fellow Ordenen. 
Konkylie var den andre av tre rebekkaloger som ble opprettet i Bodø.
Logens historie starter med Bodø Rebekkaforening. Eks.OM Kristine Rønnemyr hadde tatt initiativet til å stifte foreningen etter oppfordring fra DDRP Edith Skyrud. Den 10. april 1984 ble Bodø Rebekkaforening stiftet, bestående av 52 søstre, hvorav 28 søstre hadde meldt overgang fra rebekkalogen Providentia.
Foreningen ble opphøyd til rebekkaloge og instituert den 24. oktober 1984 av Rådspresident Aase Vergemann, og rebekkarådets embedskollegium. Stor Sire var representert av DDSS Johs. Frantzen.
Logen ble underlagt Rebekkaleiren Polarsirkelen i Bodø den 30. april 1988.
Logen deler ordenshus sammen med Rebekkaleiren Polarsirkelen, rebekkalogene Providentia og Sildre, begge Odd Fellow-leirene i Bodø, og Odd Fellow-logene Landego, Morild, Bodin, Stella Nova, Stella Nova og Børrvasstind.
Rebekkalogen Sildre

Rebekkalogen Sildre ble opprettet i Bodø den 19. september 1999 som Rebekkaloge nr 109 i Den Norske Odd Fellow Ordenen. Logen ble ved institueringen underlagt Rebekkaleiren Polarsirkelen i Bodø.
Logen deler ordenshus sammen med Rebekkaleiren Polarsirkelen, rebekkalogene Providentia og Konkylie, begge Odd Fellow-leirene i Bodø, og Odd Fellow-logene Landego, Morild, Bodin, Stella Nova, Stella Nova og Børrvasstind.
Canopidae

Canopidae tilhører gruppen Pentatomoidea, en undergruppe av tegene, en gruppe av nebbmunner. De har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen.  De lever trolig av sopp. Familien omfatter bare 8 kjente arter som lever i den neotropiske økosonen (Sør- og Mellom-Amerika).


== Utseende ==
Middelsstore (5 – 7 mm), brede, blankt svarte teger, ofte med fiolett eller grønnlig metallglans. De ligner på familien Plataspididae men er trolig ikke nært beslektet med disse, sannsynligvis står de nærmere til Cydnidae. Hodet er kort, antennene består av fem ledd, det andre leddet er ganske lite, omtrent så langt som bredt. Oversiden er sterkt hvelvet, undersiden flat slik at dyret blir nærmest halvkuleformet. Scutellum er stort og dekker nesten hele bakkroppen og mesteparten av forvingene. Disse er store, dobbelt så lange som bakkroppen. Beina er korte, leggene (tibiae) er hårete, men uten torner, føttene består av tre ledd.


== Levevis ==
Nymfer av flere arter er funnet på kjuker som vokser på død ved, og det er også funnet sporer fra disse i magen på tegene, så trolig er disse artene soppetere som er knyttet til kjuker.


== Utbredelse ==
De åtte kjente artene lever i Sør- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

overklasse insekter, Hexapoda
klasse høyere insekter, Insecta
gruppen Neoptera («nyvinger»)
ordenen Nebbmunner (Hemiptera)
delgruppe Teger, (Heteroptera)
gruppe Trichophora
overfamilien Pentatomoidea
familien Canopidae – bare én slekt
slekten Canopus Fabricius – åtte kjente arter


== Kilder ==
Schuh, R.T. (1995) True Bugs of the World. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Canopidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Canopidae hos NCBI 
(en) Kategori:Canopidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Canopidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.