jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arne Torkildsen

Arne Torkildsen (født 14. september 1899, død 7. mars 1968) var en norsk lege, professor og nevrokirurg. Han er en av de mest kjente norske nevrokirurgene gjennom tidene, først og fremst fordi han utviklet en ny operasjonsteknikk for hydrocephalus ("vannhode"). Operasjonen  bærer hans navn, «Torkildsens operasjon».Torkildsen ble dr. med. ved Københavns Universitet i 1950, etter at Universitetet i Oslo hadde nektet å tildele ham doktorgraden til tross for at bedømmelseskomiteens innstilling var positiv og at han allerede hadde disputert. Årsaken har blitt forklart med misunnelse i det medisinske miljøet i Norge. Doktorgradsavhandlingen beskrev det som ble kjent internasjonalt som «Torkildsens operasjon». Torkildsen var professor i nevrokirurgi ved Universitetet i Kairo 1951–1954.


== Referanser ==
Heirsnosi Opp

Heirsnosi Opp er et motbakkeløp i Øvre Årdal som arrangeres av Årdalstangen IL. Løpet ble første gang arrangert i 2006.
Løypa starter i sentrum av Øvre Årdal og har målgang på toppen av Heirsnosi på 1010 meter. Løypa er 11,2 km lang og følger den gamle riksvei 53 opp mot toppen.


== Vinnere ==
Traséen har vært endret etter tidligere arrangementer og bestetidene fra 2008 og senere står som gjeldende løyperekorder.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
The Flying Lizards

The Flying Lizards var et britisk eksperimentelt rockeband som ble startet av David Cunningham i 1976. Bandet ble oppløst i 1984.
De hadde kun en hit med en coverversjon av Barrett Strong sin sang Money (That's What I Want) i 1979, som senere ble brukt i filmene Bryllupssangeren, Lock, Stock and Two Smoking Barrels samt Charlie's Angels, og i TV-serien Nip/Tuck.


== Diskografi ==


=== Album ===
1979 The Flying Lizards
1981 Fourth Wall
1984 Top Ten
1996 The Secret Dub Life of the Flying Lizards


=== Singler ===
1978 Summertime Blues
1979 Money (That's What I Want)
1979 TV
1980 The Laughing Policeman
1981 Move On Up
1981 Hands 2 Take
1981 Lovers and Other Strangers
1984 Sex Machine
1984 Dizzy Miss Lizzy
1988 Money/T.V.


=== Bandmedlemmer ===
David Toop
Steve Beresford
Michael Upton
Julian Marshall
Michael Nyman
David Cunningham
Vivien Goldman
Robert Fripp
Bob Black
Deborah Evans-Stickland
Patti Palladin
Peter Laurence Gordon
Sally Peterson


== Eksterne lenker ==
(en) The Flying Lizards på Discogs 
(en) The Flying Lizards på MusicBrainz 
(en) The Flying Lizards på Songkick 
(en) The Flying Lizards på AllMusic 
The Flying Lizards biography
Hovlandsnuten Opp

Hovlandsnuten Opp er et motbakkeløp i Sauda som arrangeres av Sauda IL. Løpet ble startet i 2007 av Åge Fjellheim Midthun og Per Inge Fjellheim.
Løypa starter ved Risvoll skule i Sauda og har målgang på toppen av Hovlandsnuten på 931 meter. Løypa er 5,9 km lang.
Mange toppidrettsutøvere har prøvd seg på løypa, men først i 2010 da løpet ble lagt inn i Norgescupen i motbakkeløp klarte noen å slå det lokale talentet Thomas Vestbø. I 2014 var løpet NM i motbakkeløp.


== Vinnere ==


== Litteratur ==
Boka MotbakkeMoro av Kristin Roset  ISBN 978-82-8212-001-2


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Halvor Vreim

Halvor Vreim, (født 1894, død 1966), født på Bø i Telemark. Vreim hadde utdanning som bygningstømrer, og fikk antikvarisk bygningsvern og friluftsmuseer som sitt arbeidsområde. Han ble anerkjent som arkitekt, og ble medlem av Norske arkitekters landsforbund i 1936. 
I 1921 ble Vreim ansatt ved Norsk Folkemuseum som amanuensis, med ansvar for friluftsmuseet, som da var under oppbygging. Dokumentasjon av bygninger var en viktig del av arbeidet. Vreims arbeid karakteriseres av hans innsikt i det håndverksmessige aspekt ved byggeskikken.  
I 1937 ble han antikvar hos Riksantikvaren, en stilling han beholdt til 1. januar 1966. 
Vreim forfattet en rekke bøker og artikler innen temaet byggeskikk. Han var gjennom en årrekke jevnlig bidragsyter til Fortidsminneforeningens årbok, og han skrev en rekke artikler til samleverket Nordisk kultur. 
I 1963 ble Vreim ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. 


== Utvalgt bibliografi ==
«Buer og naust. Spiren til våre eldste byer.» I Fortidsminneforenningens årbok 1933.
Trekk fra byggeskikkens geografi i Norge. I Fortidsminneforenningens årbok  1936–37.
«The ancient settlements in Finnmark. Cabins and tents».  Folkliv - tidskrift för nordisk etnologi 1937
Norsk trearkitektur. 1939, ny utgave 1947 (Oslo: Gyldendal forlag)
Halvor Vreim (1956). Kjerringøy handelssted. Foreningen til norske fortidsminnesmerkers bevaring. 


== Kilder ==
Roar Hauglid: Halvor Vreim. I Fortidsminneforeningens årbok 1966–67.
Arne Berg: Studiet av byggjeskikken etter Eilert Sundt, særleg om Gisle Midttun og Halvor Vreim. I Dugnad (tidsskrift) nr. 3–4/1981.
Bilegger

En bileggerovn er en ovn som fyres fra et tilstøtende rom til der ovnen er montert. Vanligvis fyres bileggerovnen fra en luke i muren i et åpent ildsted for matlaging, vanligvis en grue. Ovnens lufttilførsel og avtrekk er plassert samme sted. En bileggerovn er uten dør for ilegg av brensel, og uten ventil for regulering av trekk.
Bileggerovnen har sin motsats i vindovnen, som har ovnsdør for ilegg av brensel, og luftventil, som oftest kan reguleres.
Norske jernovner ble produsert både som bileggere og vindovner. De norske jernverkene produserte jernovner for forskjellige markeder, med ulike tradisjoner, og ulike typer brensel.I Norge var bileggerovner lenge populære langs kysten fra Jæren og nordover Vestlandet, Trøndelag og Nord-Norge. De var vanlige i Danmark og på Færøyene og Island.
I de slaviske områdene i Øst-Europa ble røykovnen fra rundt 1600 utviklet til en bileggerovn inspirert av kakkelovn i de tyske områdene. Den tradisjonelle røykovnen i de slaviske områdene ble snudd med røykåpningen mot «forstuen» med en lukket ende mot oppholdsrommet som en bilegger. Samtidig ble kokingen flyttet til forstuen som ble til kjøkken. Røykovnstuen forsvant med dette fra de slaviske områdene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ulf Hamran: Gamle ovner i Norge. 1989.
Arne Nygård-Nilssen: Norsk jernskulptur I - II. 1944.
Grue (ildsted)

En grue er et åpent ildsted for matlaging. Gruen har i sin form store likheter med peisen, og forutsetter som denne at bygningen har skorstein. Mens peisen hører hjemme i stua, er gruen et ildsted for kjøkken og bryggerhus. 
I bryggerhuset kan gruen høre sammen med bakerovn og bryggepanne. 
Ordet grue kunne også betegne bunnen i en peis som ble brukt til matlagning.
Bjørnar Spydevold

Bjørnar Spydevold (født 3. april 1959) er en norsk sanger og skuespiller fra Greåker i Sarpsborg. Han er sønn av fotballspiller Bjørn Spydevold.
Spydevold har i løpet av sin 30 år lange karriere medvirket i en rekke teateroppsetninger og konserter over hele landet.
Han har gjort sentrale roller i Les Miserables, Bør Børson jr., Den glade enke og Orfeus i underverdenen.
I 2008 gjorde Bjørnar stor suksess med tittelrollen i Svein Gundersens musikal Jeppe på Bjerget.


== Diskografi ==
Ei natt så stille (juleplate)
Odysse
Kom sommervind


== Eksterne lenker ==
Bjørnar Spydevolds hjemmeside
Hosting

Host eller hosting kan referere til:

Hoste, en refleks som medfører støtvise og kraftige utåndinger
Host (datamaskiner), engelsk navn for en tjener- eller vertsdatamaskin
Host (rolle), engelsk begrep for å opptre som arrangør eller seremonimester for en hendelse
Hosting, engelsk begrep for å huse eller leie ut en plass til noe
Webhotell (web hosting), inkludert:
Webhotell (web hosting service), tjeneste på en nettjener som gjør en bruker i stand til å publisere filer på verdensveven
Delt webhotell (shared web hosting service), webhotell hvor mange nettsteder lever på en nettjener
Programvare som tjeneste, en modell hvor programvare lisensieres på abonnementsbasis og lever hos en vertstjener
Dedikert tjener (dedicated hosting service), et webhotell hvor klienten leier en hel tjener
Jernovn

Jernovn eller støpejernsovn er en varmeovn laget av støpejern, som man kan legge ved eller annet brennbart materiale i, slik av ovnen avgir varme. Jernovnen ble trolig utviklet i Tyskland på 14- og 1500-tallet. Det var først og fremst i nordlige strøk slike ovner ble utviklet og brukt. Utformingen av dører med hengsler og regulerbare trekkhull gjorde at oppvarmingen ble mer effektiv. De relativt tynne platene ga god gjennomgang av strålevarme, noe som ble forsterket av at ovnene ble farget svarte.
Det produseres stadig jernovner i Norge, blant annet ved Ulefos Jernverk, en bedrift med kontinuerlig virksomhet i produksjonen gjennom mer enn 300 år. Et annet kjent norsk merke er Jøtul.


== Historie ==


=== Jernovnen i Norge ===

Produksjon av jernovner i Norge tok til på 1600-tallet og de fleste norske jernverk produserte slike ovner, i et stort antall modeller. Før jernovnens tid var det vanlig å ha åpen ild, åre, inne i huset, og et hull i taket, ljore, til å lede ut røyken. Dette førte til mye røyk og sot, i tillegg til at behovet for trekk til ilden gjorde at man måtte ha døren åpen, noe som gjorde rommene kalde og trekkfulle. På 1500-tallet ble det etter hvert vanlig med pipe i stedet for ljore, men selv om dette førte til mindre røyk og sot inne, løste det ikke problemet med trekken.
Da jernovnen ble introdusert i Norge på 1600-tallet, representerte det en stor forandring i folks dagligliv. Man kunne lukke døren og få det både varmt og trekkfritt inne. Fordi folk nå slapp å puste inn røykfull og kald luft, bidro jernovnen til bedre helse og dermed til den synkende dødeligheten på 1700-tallet. Men først midt på 1800-tallet kan en si at jernovnen var blitt det dominerende ildstedet for folk flest i Norge.

Jernovnene bygde på to ulike prinsipper for trekk og ventilasjon, bileggeren og vindovnen. Tradisjon og type brensel var avgjørende for hvilken type som ble valgt. Bileggeren ble fyrt fra naborommet, via en grue (peis) og har ingen åpninger mot rommet som skal varmes. Vindovnen fyres fra samme rom og har åpning for fyring og trekk. 
Jernovnene hører til de ypperste produkter innen norsk kunstindustri. Ovnene ble ofte støpt i barokk- og rokokkostil. Motivene kunne være fra Bibelen, den klassiske gudeverden,  eller avbildninger av konger og dronninger. På 1800-tallet kom ovner i empire-stil og historisme. På 1900-tallet ble vanlig med motiver fra historiske begivenheter eller folkeeventyr.
Både i Norge og Danmark ble jernovner inntil slutten av 1900-årene som oftest kalt jernkakkelovner eller bare kakkelovner. En kakkelovn er en ovn av murverk med kledning av keramiske fliser eller kakler.


== Referanser ==


== Se også ==
Ildsted


== Litteratur ==
Ulf Hamran: Gamle ovner i Norge. 1989.
Arne Nygård-Nilssen: Norsk jernskulptur I - II. 1944.


== Eksterne lenker ==
ByggOgBevar
Digitalt Museum: Støping i åpen og lukket form
San Joaquin (elv)

San Joaquin er en 530 km lang elv som renner gjennom det sentrale California og ut i Stillehavet nordøst for Oakland. Elven ligger i San Joaquin Valley, som er den sentrale dalen i California og rommer elvene Sacramento fra nord og San Joaquin fra sør. Elven er både drikkevann, kilde for elektrisk kraft til San Francisco-området, og en vanningskilde for jordbruk i California.
Elveløpet begynner i Thousand Island Lake i Sierra Nevada. Samlet nedbørsområde er på 83 000 km². Friant-demningen ble reist i 1942, og skaper Millertonsjøen ca. 25 km nord for Fresno. Tilsilting av elven har gjort den i praksis ikke navigerbar, en kanal i det nederste løpet klarer ikke over tid å holde elven åpen for større skip.


== Se også ==
Liste over elver i USA


== Eksterne lenker ==
(en) San Joaquin River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
San Joaaquin Basin Arkivert 13. desember 2007 hos Wayback Machine.
Oppstad

Oppstad er et sogn og en gard i Sør-Odal i Innlandet. På garden ligger sognets kirke Oppstad kirke. Sognet består av områdene som ligger langs Oppstadåa mellom Glåma og Storsjøen og mellom bygdene Strøm og Ullern i sør og Sand i nord. Det deles inn i 18 garder. Garden Oppstad har gardsnummer 100 og ligger på østsiden av åen. Oppstad har ikke lenger noen egen skole, så elevene herfra hører til Slåstad skolekrets.
Gardsnavnet var på gammalnorsk Uppstaðir som betyr «det øvre bostedet», sett i forhold til den eldre garden Os i Strøm. I dag uttales navnet oppsta, med o-lyd. Selv om kirken først ble bygd på Oppstad var nok det eldste bostedet i Oppstad trolig Øyen på øyen med samme navn. Tidligere omfatta Oppstad også Størrjebygda i Sand og området omkring Austvatn i Mo. Etter delingen av Odalen i to kommuner søkte disse grendene om å få høre til Nord-Odal, og de inngikk i henholdsvis Sand og Mo sogn etter dette. Dermed besto Oppstad i senere tid bare av det som nå kalles Oppstadbakken. Tidligere regna man også Størrjebygda til Oppstadbakken.
Navnet Oppstadbakken stammer fra den opprinnelige tydingen av ordet bakke, som er høyereliggende landstrekning som på den ene siden begrenses av en fordjupning som strekningen faller av eller avbrytes mot ved en bratt vegg eller skråning. Ellers vekker navnet ofte stor forundring fordi Oppstadåa, som er ei mil lang, bare har et fall på under en meter gjennom bygden. I flomtidene på våren renner åen derfor motsatt veg. Dette spesielle fenomenet har vært hovedårsaken til danningen av Engene og våtmarksområdet Seimsjøen naturreservat.
Savannah (elv)

Savannah River er en elv som renner langs grensen mellom delstatene Georgia og Sør-Carolina i det sørøstlige USA. Elven er cirka 560 km lang, og danner absolutt hele grenselinjen mellom Georgia og Sør-Carlonia helt fra grensen mot Nord-Carolina i nord. Den renner ut i Atlanterhavet ved storbyen Savannah. Nedbørsområdet er på 25.511 km².
De engelske kolonistene bosatte seg stort sett langs Savannah-elven i den tidlige koloniperioden fra 1700-tallet. Den engelske kulturen sto særlig sterk i de to elvebyene Savannah og Augusta. Elven er farbar for større skip, og har i historisk tid vært en svært viktig fordselsåre for Georgia, ikke minst for eksporten av bomull fra Savannah til Europa.


== Eksterne lenker ==
(en) Savannah River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chattahoochee (elv)

Chattahoochee er ei elv som renner langs grensen mellom delstatene Georgia, Alabama og Florida i det sørøstlige USA. Den er 692 kilometer lang, og har et nedbørsområde er på 22 714 km². 
Elva har sitt utspring i Appalachene i det nordligste Georgia. Den renner sørvestover like nord for sentrum av storbyen Atlanta og danner deretter halve grenselinjen mellom Georgia og Alabama og også en del av grensa mellom Georgia og Florida. I den kunstige Seminolesjøen løper den sammen med elva Flint og danner Apalachicola, som fortsetter sørover til Mexicogulfen.


== Eksterne lenker ==
(en) Chattahoochee River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ludwig Knoop

Johann Ludwig Knoop (født 5. mai 1821 i Bremen i Tyskland, død 16. august 1894 i Bremen), var en kjøpmann og entreprenør innenfor bomullsindustrien. 


== Liv og virke ==
Han studerte i Bremen, og lærte bomullsindustrien i selskapet De Jersey & Co i Manchester, England.  Han dro til Moskva som assistent til firmaets agent Franz Holzhauer i 1840. Samme år etablerte han det første elektrisk drevne bomullsbedriften i Russland. 
I 1842 ble det engelske forbudet mot eksport av maskiner innenfor bomullsindustrien opphevet, og dette førte til ekspansjon av bomullsvirksomhet i Russland og ellers i Europa. 
I 1852 grunnla han L Knoop & Co. I 1857 bygget han det største bomullspinneriet i Europa på Kreenholm (nåværende: Kreenholmi Valduse) ved Narva i Estland. Selskapet hadde i begynnelsen ca. 4 500 ansatte, og på det meste over 12 000 ansatte. Fabrikken hadde nesten en halv million bomullsspoler drevet av vannkraft. Utbyggingen skjedde i Narva hovdesaklig pga. lave lønninger og lokalisering i nærheten av en foss i Narvaelven.
Knoop ble etterhvert ansvarlig for å opprette 187 spinnerier på russisk territorium. 
Han ble adlet som baron av tsar Alexander II i 1877. Han døde den 16. august 1894 på St Magnus i Bremen.


== Litteratur ==
Jutta Langer, Ulla Tesch: Knoops Park. Hauschild Verlag, Bremen, 1999, ISBN 3-89757-027-0
Dittmar Dahlmann, Ludwig Knoop. Ein Unternehmerleben, in: Dittmar Dahlmann/Carmen Scheide (Hg.), "...das einzige Land in Europa, das eine große Zukunft vor sich hat." Deutsche Unternehmen und Unternehmer im Russischen Reich im 19. und frühen 20. Jahrhundert, Essen 1998, S. 361-378
Dittmar Dahlmann, The Knoop-Family and its International Network, in: Margrit Schulte Beerbühl/Jörg Vögele (Hg.), Spinning the Commercial Web. International Trade, Merchants, and Commercial Cities, c. 1640-1939, Frankfurt am Main 2004, S. 237-245


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Ludwig Knoop i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
www.sankt-magnus.de
Offisiell hjemmeside til Krenholm i Narva
Pontus De la Gardie

Pontus De la Gardie (født ca. 1520 i Caunes-Minervois i Languedoc i Frankrike, død 5. november 1585 i Narva som i dag er i Estland) var militær, friherre og riksråd. Han begynte sin militære karriere i fransk tjeneste, men havnet etterhvert i dansk tjeneste. Under den nordiske syvårskrigen ble han tatt til fange av svenskene i 1565. Han gikk da over i svensk tjeneste, og ble i 1571 friherre. Han giftet seg i 1580 med svenskekongens datter Sofia Johansdotter Gyllenhielm, og de var foreldre til Jacob De la Gardie.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Pontus De la Gardie var sønn til kjøpmannen Jacques Scoperier i Languedoc i Frankrike. Pontus De la Gardie ble som barn sendt i klosterskole, og ble antatt som munk. I tenårene fikk han undervisning innenfor krigskunst.


=== Karriere ===


==== I fransk tjeneste ====
Sitt første felttog gjorde han under marskalk Brissac i Piemonte, og deltok deretter i flere av de europeiske stridighetene. I den skotske borgerkrigen i 1559 ble han sendt til Skottland av kong Henrik II av Frankrike for å støtte katolikkene. Oppdraget mislykkedes og i 1660 erklærte Skottland seg som et protestantisk land.


==== I dansk tjeneste ====
Da reiste Pontus De la Gardie over til Danmark med sine franske og skotske leiesoldater, og tilbød sine tjenester til danskekongen Frederik II.
Under den nordiske syvårskrigen var De la Gardie satt til å forsvare Varberg festning, men den 28. august 1565 måtte man oppgi forsvaret da man ikke lenger kunne motstå de svenske angrepene.


==== I svensk tjeneste ====
Pontus De la Gardie fikk tilbud om å inngå i den svenske krigsmaskinen. I 1571 ble han friherre. Han gjorde tjeneste flere steder i Europa. Han førte de svenske forhandlingene med pave Gregorius XIII om vilkårene for den svenske kirkens gjenforening med katolisismen. Den 14. januar 1580 giftet han seg med svenskekongen datter Sofia Johansdotter Gyllenhielm.
Da krigen brøt ut mot Russland ble De la Gardie utnevnt til øverstkommanderende. Han ble sendt til Finland. Han tok Kexholm i 1580, og førte siden sine tropper over isen i Finskebukta fra Viborg til Ingermanland. Den 6. september 1581 tok han Narva. I løpet av kort tid hadde han okkupert store deler av Estland, og avstengt russerne fra Østersjøen. I 1582 ble De la Gardie øverstkommanderende for den svenske hæren. I 1583 ble De la Gardie utnevnt til svensk stattholder i Estland og Ingermanland.Den 5. november 1585 omkom De la Gardie og 18 personer da båten deres kantret i Narvaelven.
Hans sarkofag ligger i Tallinns domkirke, Toomkirik, og sarkofagen er laget av den anerkjente kunstneren og arkitekten Arent Passer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pontus De la Gardie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Pontus De la Gardie». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-4103-1416928956709. 
De la Gardie, Pontus i Herman Hofberg, Svenskt biografiskt handlexikon (2. utgave, 1906)
De la Gardie, Pontus i Nordisk familjebok (1. utgave, 1880)
Pontus D. i Nordisk familjebok (2. utgave, 1907)
Baker Street (sang)

«Baker Street» er en sang skrevet av Gerry Rafferty, første gang utgitt på Raffertys album City to City i 1978. Dette var Gerry Raffertys første utgivelse etter at han forlot bandet Stealers Wheel. Singelen ble en hit verden over, med blant annet en 2.-plass på listene i USA og 3.-plass i Storbritannia. 
Sangens navn er hentet fra gaten Baker Street i London, der det vrimler av gatemusikanter. Teksten omhandler livet som gatemusikant på Baker Street. Saksofon-riffet blir spilt av Raphael Ravenscroft og gitarsoloen spilles av Hugh Burns. 
En versjon av sangen ble spilt inn av Foo Fighters i 1998, og utgitt som B-side til deres singel «My Hero».


== Personell ==
Musikere på originalinnspillingen:

Gerry Rafferty – Vokal
Raphael Ravenscroft – Saksofon
Hugh Burns – Gitar, gitarsolo
Nigel Jenkins – Rytmegitar
Gary Taylor – Bass
Tommy Eyre – Keyboard
Henry Spinetti – Trommer
Glen Le Fleur – Perkusjon
Graham Preskett – Strykerarrangement


== Eksterne lenker ==
«Baker Street» av Gerry Rafferty på Songfacts.com
Parnaíba (elv)

Det finnes også en annen elv med svært likt navn i Brasil, Paranaíba.Parnaíba er ei elv i Brasil, og danner grensen mellom delstatene Maranhão og Piauí. Den renner nordover ut i Atlanterhavet i kommunen Parnaíba. Elven er 1 400 km lang, og dermed en av de lengste vassdragene i Brasil. Elva er farbar for mindre skip midtveis, deretter blir den preget av fossefall og stryk hvor det ikke kan navigeres.


== Referanser ==
Itapecuru (elv)

Itapecuru er en elv i delstaten Maranhão i det nordlige Brasil. Den oppstår sørvest i staten med flere forgreninger, og renner nordover og munner ut i Atlanterhavet ved Baía de São José. Elven er i alt 1 500 km lang, med et nedbørfelt på 54 027 km².
Paraíba do Sul (elv)

Paraíba do Sul er en elv i det sørøstlige Brasil. Den flyter gjennom delstatene São Paulo, Minas Gerais og Rio de Janeiro, med utløp i Atlanterhavet i kommunen Campos dos Goytacazes. Elva er 1 120 km lang. Det er mulig å navigere på de nedre 80 kilometrene, samt på en 280 km lang strekning midt i elveløpet. Hele nedbørfeltet er på 56 500 km².
Ved elva ligger stålbyen Volta Redonda, og byen São José dos Campos, hvor Brasils flyfabrikk Empresa Brasileira de Aeronáutica (Embraer) har sitt hovedkontor.
Doce (elv)

Doce er en elv i det sørøstlige Brasil, den flyter gjennom delstatene Minas Gerais og Espírito Santo, med forgrenet utspring på 1 200 moh. like øst for millionbyen Belo Horizonte, og nær den historiske byen Ouro Preto.
Doce renner forbi industribyen Governador Valadares, og har sitt utløp i Atlanterhavet i kommunen Linhares. Elven er 853 km lang. Det er et nedbørfelt på totalt 83 400 km². Det ble bygget jernbane forbi elven i 1904. Elvebassenget har en stor gruveindustri og dessuten den største stålproduksjonen blant alle regioner i Latin-Amerika. Tre store gruve- og metallurgiselskaper har hovedkvarter langs elven.
Jequitinhonha (elv)

Jequitinhonha  er en elv i det sørøstlige Brasil. Den flyter gjennom delstatene Minas Gerais og Bahia, med utløp i Atlanterhavet i kommunen Campos dos Goytacazes. Kildene ligger nær den historiske byen Diamantina, og elva er 1 090 km lang. Hele nedbørsfeltet er på 78 450 km², dvs. dobbelt så stort som Sveits, men folketallet langs elvefaret er bare drøyt 1 million mennesker.
Jaktgepard

Jaktgepard er en gepard (et rovdyr i kattefamilien) som gjennom en temmingsprosess har fått trening i å jakte for mennesker. Geparden er verdens raskeste pattedyr og kan tilmed ta igjen en antilope hvis denne ikke har fått for stort forsprang. Dette gjør en voksen gepard til den mest effektive jegeren blant rovdyrene etter afrikansk villhund. Geparder er lette å temme, men er som alle kattedyr unntatt tamkatten fortsatt ville dyr, ikke domestiserte. Geparder ble dressert alt på faraoenes tid i det gamle Egypt. Geparden kalles også jaktleopard, vel etter den leopardlignende, flekkete pelsen - men geparden er nærmere i slekt med pumaen og jaguarundien enn med leoparden.


== Se også ==
Jakt
Gepard