jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tinchebray

Tinchebray er en tidligere kommune i departementet Orne i regionen Normandie nordvest i Frankrike.
Den 1. januar 2015 ble Tinchebray slått sammen med seks andre kommuner til den nye kommunen Tinchebray-Bocage.


== Historie ==
Den 28. september 1106 utspilte slaget ved Tinchebray hvor den engelske kongen Henrik I av England nedkjempet sin eldre bror Robert Curthose, hertug av Normandie.
I årene 1622–1623 ble byen berørt av en epidemi av pest.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Tinchebray


== Kjente bygninger ==
To kirker fra middelalderen
Etnografisk museum
Kirken Notre-Dame-des-Montiers bygget av Henrik I av England, klassifisert som Historisk bygning (Monument historique) i Frankrike
Det gamle fengsel, nåværende museum av Tinchebray, hvor de gamle fengselsdørene fortsatt kan bli sett med inngraverte inskripsjoner fra de tidlige fangene.


== Industri ==
Byen har flere selskaper som er spesialisert i metallarbeid, maskinvare og redskap for jordbruk og hageanlegg. Cémoi sjokoladefabrikk er lokalisert i det gamle klosteret.


== Kjente personer fra Tinchebray ==
Andre Breton (1896–1966), fransk forfatter, født i Tinchebray
Guy Degrenne (1925–2006), fransk industrimann, , født i Tinchebray


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tinchebray – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Det nye framskrittspartiet

Det nye framskrittspartiet (hangul: 진보신당, hanja: 進步新黨, rr: Jinbo Shin-dang, mr: Chinbo Sin-tang) var et sosialistisk politisk parti i Sør-Korea. Partiet var venstreorientert og etablert i 2008 av en del utbrytere fra Demokratisk arbeiderparti som protesterte mot partiets fokus på koreansk nasjonalisme.
Det nye progressive partiet deltok i parlamentsvalget 2008, men uten å oppnå parlamentarisk representasjon. I et tilleggsvalg i valgkretsen Ulsan i 2009 lyktes partiet imidlertid i å få valgt Cho Seung-soo, etter en avtale med Demokratisk arbeiderparti om å ha Cho som felles kandidat mot de konservative.
Roh Hoe-chan var partiets første partileder.
I 2011 foreslo Demokratisk arbeiderparti en partifusjon. Partimedlemmene i Det nye framskrittspartiet fikk si sin mening i en egen avstemning og med knapt flertall avslo de invitasjonen. Cho Seung-soo meldte seg deretter inn Demokratisk arbeiderparti, og Det nye framskrittspartiet stod igjen uten representasjon i nasjonalforsamlingen.
27. februar 2012 vedtok partiet å fusjonere med Sosialistpartiet med 93 prosents overvekt, og tilsvarende har Sosialistpartiet vedtatt en tilsvarende fusjon 19. februar. En felles samlingskongress ble avholdt 4. mars 2012. Sosialistpartiet oppløses som eget parti og inngår i Det nye framskrittspartiet.


== Se også ==
Politiske partier i Sør-Korea
Valg i Sør-Korea


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) New Progressive Party (South Korea) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den anti-imperialistiske nasjonale demokratiske front

Den anti-imperialistiske nasjonale demokratiske front (hangul: 반제 민족 민주 전선(반제 민전), hanja: 反帝民族民主戰線（反帝民戰）, rr: Banje minjok minju jeonseon (Banje minjeon), mr: Panje minjok minju chŏnsŏn, engelsk: Anti-Imperialist National Democratic Front) er et forbudt sørkoreansk politisk parti. Partiet ble etablert som Det revolusjonære gjenforeningspartiet den 25. august 1969.
Partiet er forbudt med hjemmel i nasjonale sikkerhetslover men opererer likevel i det skjulte. Partiet kalles et politisk parti av de nordkoreanske myndighetene, og for en pro-kommunistisk spionring av sørkoreanske myndigheter. 
Partiet politikk følger Juche-filosofien og Songun-politikken og har som mål å etablere en revolusjon i Sør-Korea, fjerne USAs soldater og baser i landet, samt å sørge for en koreansk gjenforening. 
Partiets historie startet i 1964 da en komité for etableringen av Det revolusjonære gjenforeningspartiet ble etablert. Partiet ble etablert i 1969 av Kim Jong-tae og Choi Yong-do. Disse to, samt flere av partiets andre grunnleggere ble senere henrettet etter ordre fra den sørkoreanske regjeringen og daværende president Park Chung-hee. Kims kone og to barn forsvant sporløst, mens mange partimedlemmer fikk lange fengselsstraffer.
Det revolusjonære gjenforeningspartiet ble 27. juli 1985 slått sammen med Sør-Koreas strategiske gjenforeningsparti og byttet samtidig navn til Sør-Koreas nasjonale demokratiske front. Dagens navn er fra 23. mars 2005. 
Partiet har kontorer i Pyongyang i Nord-Korea og i Japan.


== Se også ==
Politiske partier i Sør-Korea
Valg i Sør-Korea


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(ko) AINDF nettsted
(en) AINDF nettsted
Koreas grønne

Koreas grønne (hangul: 초록정치연대, hanja: 草綠政治連帶, rr: Chorok Jeongchi Yeondae, mr: Ch'orok Chǒngch'i Yǒndae) var et grønt politisk parti i Sør-Korea. Diskusjoner i 2003 ledet til stiftelsen av partiet den 10. juni 2004. Koreas grønne deltok i parlamentsvalget 2008, men oppnådde ikke parlamentarisk representasjon og la seg deretter ned.


== Se også ==
De grønne
Politiske partier i Sør-Korea
Valg i Sør-Korea


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Det kreative koreapartiet

Det kreative koreapartiet (hangul: 창조한국당, hanja: 創造韓國黨, rr: Changjo Hanguk-dang, mr: Ch'angjo Han'guk-tang) var et liberalt, humanistisk og sentrumsnært politisk parti i Sør-Korea.
Partiet ble etablert den 4. oktober 2007 av utbrytere fra Uri-partiet, og leder ble den velkjente forretningsmannen Moon Kook-hyun. Moon lyktes ikke i presidentvalget i 2007, men partiet fikk tre mandater ved parlamentsvalget 2008, deriblant Moon selv, som ble valgt fra et distrikt i Seoul. Senere har Det kreative koreapartiet tapt ett av disse mandatene.


== Se også ==
Politiske partier i Sør-Korea
Valg i Sør-Korea


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Bergslagsbanan

Bergslagsbanan er offisielt den svensk jernbanestrekningen mellom Gävle og Kil / Frövi. I dagligtale regnes strekningen Kil – Göteborg også med. Byggingen av banen begynte i 1855. 1877 ble strekningen Kil–Ställdalen tatt i bruk, hele strekningen var i drift 1879.
Bergslagsbanan er en viktig godsstrekning, men har også passasjertrafikk, bortsett fra mellom Kil og Nykroppa.


== Linjekart ==


== Kilder ==
Trafikverket om Bergslagsbanan
Eisenbahn- und Verkehrsatlas von Europa, J. J. Arnd, Leipzig 1897.


== Eksterne lenker ==
(en) Bergslagsbanan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Elefantøya

For øya utenfor Bombay, se Elephanta-øya

Elefantøya (engelsk: Elephant Island; spansk: Isla Elefante) er en isdekt kupert øy i øygruppen Sør-Shetlandsøyene nordvest for Antarktishalvøya. Øya ligger 1290 km vest-sørvest av Sør-Georgia, 940 km sør for Falklandsøyene og 890 km sørøst for Kapp Horn. Øya ligger innenfor kravområdet til Argentinsk Antarktis, Chilensk Antarktis og Britisk Antarktis. Øyas høyeste punkt er 852 moh og ligger i fjellkjeden Pardo Ridge. 
Øya har ingen flora av betydning og været er preget av tåke og snø. Bøylepingviner og seler finnes langs kysten og ringpingviner hekker på øya.
Elefantøya har antagelig fått sitt navn etter sin elefanthodelignende form og av elefantselene som ble sett på øya av kaptein George Powell i 1821.
Elefantøya er kjent for å være tilfluktssted for Ernest Shackleton og hans mannskap på 28 som i 1916 mistet sitt skip «Endurance» i Weddellhavets ismasser. De innså at de ikke kom til å bli reddet av et forbipasserende skip, så Shackleton besluttet å sette kursen mot Sør-Georgia i en liten redningsbåt for å berge det øvrige mannskapet. Sør-Georgia hadde på den tiden flere landbaserte hvalfangststasjoner. Shackleton og fem andre seilte avgårde andre påskedag (24. april) 1916 i den åpne redningsbåten «James Caird» på en ferd som var 1290 km lang. Etter to uker kom de frem til Sør-Georgia. Den 30. august 1916 returnerte Shackleton til øya og kunne konstatere at samtlige av mannskapet hadde overlevd ventetiden. 
Mannskapet hadde i fire måneder brukt to livbåter dekt med teltduker som husly. Hvalspekk ble brukt som stearinlys. Kostholdet bestod av pingviner og seler.
En byste av kaptein Luis Alberto Pardo på «Yelcho» som kom mennene til unnsetning, samt en steinstøtte og plaketter på Point Wild er oppført på lista over historiske steder og kulturminner i Antarktis og beskyttet av bestemmelsene som er gitt i Antarktistraktaten. En vik på den sørvestre kysten av Elefantøya der det ligger et seilskutevrak, er også oppført på denne lista.

		
		
		


== Referanser ==
Your Time Has Come

«Your Time Has Come» er den andre singelen fra Audioslaves album Out Of Exile. «Your Time Has Come» gjorde det kommersielt bra og fikk høye listeplasseringer i USA. Dette er en av få Audioslave-sangene som har et politisk tema som handler om dop og Vietnamkrigen. 


== Sporliste ==
«Your Time Has Come» – 4:15


== Eksterne lenker ==
(en) Your Time Has Come på MusicBrainz 
(en) Your Time Has Come på MusicBrainz
Modelo especial

Modelo especial er et meksikansk ølmerke av type pilsner som blir produsert av Grupo Modelo. Dette er et av Grupo Modelos viktigste produkter og det har vært produsert helt siden oppstarten av selskapet i 1925. Modelo especial blir tappet både på flasker og bokser.
Original Fire

«Original Fire» er den første singelen fra Audioslave sitt tredje og siste studioalbum, Revelations. Sangen er kjent for Tom Morello sine gitarsoloer som er inspirert av 1980-talls-funk. I musikkvideoen ser man forskjellige mennesker som har vært en inspirasjonskilde for hvert av medlemmene. Eksempler på dette er Che Guevara, Johnny Cash, Martin Luther King, The Clash og Nelson Mandela.


== Sporliste ==


=== CD-versjon ===
«Original Fire» (Album Version)
«Set It Off» (Live at the Quart Festival)
«Gasoline» (Live at the Quart Festival)


=== 7" Vinyl ===
«Original Fire» (Album Version)
«Doesn't Remind Me» (Live at the Quart Festival)


== Eksterne lenker ==
(en) Original Fire på MusicBrainz 
(en) Original Fire på MusicBrainz
Meråker Idrettsgymnas Rifle

Meråker Idrettsgymnas Rifle er en skyteklubb i Meråker, Nord-Trøndelag, organisert i Norges Skytterforbund. Klubben ble dannet i 2000, i forbindelse med opprettelsen av Skytterlinja ved Meråker videregående skole.Skyttere fra MIR er blant andre

Anne Marit Nordløkken, som har flere norgesrekorder og NM-titler omkring 2006-07
Gina Helstad har også fullt hus på 30 skudd stående på 15 meter
Karoline Hansen, juniorverdensmester 2014
Tore Byberg, juniornorgesmester 2015 og 2017


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Live in Cuba

Live in Cuba er den andre konsertfilmen fra Audioslave. Live in Cuba inneholder deler av konserten på Cuba. Audioslave var det første amerikanske bandet som noen gang har holdt en konsert på Cuba. Det ble spilt 26 sanger på konserten, men bare 18 sanger kom med på DVD-en.


== Sporliste ==
«Set it Off»
«Your Time Has Come»
«Like a Stone»
«Spoonman»
«The Worm»
«Gasoline»
«Heaven's Dead»
«Doesn't Remind Me»
«Be Yourself»
«Bulls on Parade»
«Sleep Now in the Fire»
«Out of Exile»
«Outshined»
«Shadow on the Sun»
«Black Hole Sun»
«I Am the Highway»
«Show Me How To Live»
«Cochise»


=== Deluxe Edition AOL Sessions audio CD ===
«Be Yourself»
«Loud Love»
«Doesn't Remind Me»
«Out of Exile»
«Sleep Now in the Fire»


== Eksterne lenker ==
(en) Live in Cuba på Discogs
Lahti L-35

Lahti L-35 er en finsk pistol designet av Aimo Lahti.
Den ble fremstilt i 4 serier ifra 1935 til 1952. De ble produsert av Valtion Kivääritehdas (VKT), og ca. 9 000 enheter ble laget. Pistolen har rekyl-akselerator for å forbedre funksjoneringen i kulde, noe som er sjeldent for pistoler.
Pistolen ble brukt i vinterkrigen og den finske fortsettelseskrigen, og var den offisielle tjenestepistolen for finske militærstyrker frem til 1980-tallet, da den ble erstattet av Browning BDA. Pistolen ble også laget på lisens i Sverige på Husqvarna-fabrikken under navnet Husqvarna M/40.


== Se også ==
Liste over vanlige infanterivåpen fra andre verdenskrig


== Eksterne lenker ==
Jaeger Platoon: Finnish army 1918-1945 revolvers & pistols part 1
Lahti L-35 and Husqvarna M/40 Arkivert 14. september 2010 hos Wayback Machine. – Modern Firearms & Ammunition
Lahti L-35 pistol – The Finnish Weapons Series
Hjalmar Wessel

Hjalmar Wessel (født 11. februar 1876 i Porsgrunn, død 7. juni 1933) var norsk jurist og industrimann.


== Borregaard ==
Hjalmar Wessel var den første generaldirektøren ved Borregaard etter at selskapet var blitt kjøpt av norske interesser fra The Kellner-Partington Paper Pulp Co. Ltd. i 1917.  Aksjeselskapet Borregaard ble dannet våren 1918. Hjemkjøpet kostet om lag 100 millioner kroner og handelen var en personlig bragd for Wessel. Wessel moderniserte driften og ekspanderte konsernet med flere oppkjøp i sin tid som sjef. 


== Utdannelse og virksomhet ==
Hjalmar Wessel var utdannet cand.jur. og praktiserte som sakfører i Oslo fra 1897 til 1917, sammen med fetteren høyesterettsadvokat Ulrik Cappelen Flood. I 1911 gikk Wessel over til papirindustrien som direktør for et fellesskap av Follafoss, Værdalsbruket og Helge-Rein-By bruk. 
Wessel var også medlem av Akers formannskap fra 1905 til 1910 og hadde i denne perioden rekke andre kommunale verv.


== Familie ==
Hjalmar Wessel tilhørte den kjente slekten Wessel. Foreldrene var oberstløytnant Jonas Wessel (1841-1910) gift med Hanna Flood (1852-1879) fra Porsgrunn. 
Hjalmar Wessel var gift med Ellen født Jeremiassen (1876-1967), datter av Johan Jeremiassen (1843-1889), grunnlegger av Porsgrunds Porselænsfabrik, og gift med Ellen Serine født Knudsen (1846-1937) som var datter av skipsreder Christen Knudsen (1813-1888), Porsgrunn, og søster av skipsrederne og politikerne Jørgen Christian Knudsen og Gunnar Knudsen. Ellen Wessel var medforfatter av slektsboken Våre besteforeldre : Guro og Christen Knudsen - deres barn og barnebarn, 1929, opptrykt i 1999.
Hjalmar og Ellen Wessel hadde fire barn og av disse har de to døtrene, Hanna Benedicte («Dikken») gift Cappelen, og Sigrid gift Pedersen, i dag etterkommere i flere land.


== Kilder ==
Arthur Stonehill (1965): Utenlandske eierinteresser i norske bedrifter. SSB Samfunnsøkonomiske studier nr. 14  http://www.ssb.no/histstat/sos/sos14.pdf
Hvem er hvem (1933)
Studenterne fra 1893 (1918)
Foredlet virke : historien om Borregaard 1889-1989 – Trond Bergh og Even Lange (1989)
Ellen Wessel og Lulli Knudsen: Våre besteforeldre Guro og Christen Knudsen – deres barn og barnebarn, Oslo 1929. Opptrykk 1999.
Gammel-Tóken

Gammel-Tóken var en fiktiv hobbit fra romanen Ringenes Herre. Han var bestefaren til Bilbo Lommelun, oldefaren til Frodo Lommelun og Muntiadok Brennibukk og tipp-oldefaren til Peregrin Tók. Gammel-Tóken ble 130 år gammel og var den lengstlevende hobbiten helt til Bilbo slo han.


== Bakgrunn ==
Gammel-Tóken ble født i år 2790, men ingenting er kjent om hans utseende som ung. Studiet av hans mange etterkommere tyder imidlertid på at han, i likhet med flere i slekten, hadde brunt hår. Men ettersom han ble eldre, ble håret hvitt - akkurat som med barnebarnet Bilbo Lommelun noen tiår senere. I filmatiseringen av The Hobbit, av Peter Jackson, blir Gammel-Tóken fremstilt som en energisk, lubben gammel hobbit, med relativt langt hvitt hår med tykke kinnskjegg, og en utstående nese.
Gammel-Tóken knyttet et sterkt vennskap med trollmannen Gandalv grå. Samtidg som de aller fleste andre hobbiter hadde for vane å frykte mennesker, og andre talende arter som var fremmede for Hobsyssel. Gammel-Tóken døde i år 2920 i løpet av Midgards tredje tideverv, når han var 130 år gammel. Dette gjorde ham til den eldste hobbiten som noen gang har levd i Midgard. Denne rekorden ble ikke slått av Bilbo Lommelun, hans barnebarn, før et helt århundre senere.
I løpet av sitt lange liv fødte Gammel-Tóken og kone Adamanta Boulot elleve ganger. Dermed var de i mange år det hobbit-paret som skal ha født det største antallet barn. Men denne rekorden ble også utlignet og deretter slått, etter slutten av den store Ring-krigen, av Samvis Gamgod. Sammen med Sams kone Rosi Småtun fikk de til sammen tretten hobbit-barn. I år 2848, når han var 58 år gammel, etter farens død, fikk Gammel-Tóken rollen som «Thegn» en stor politisk skikkelse i Hobyssel. Men denne tittelen ble senere overført til hans eldste sønn Isemgrim III. Etter hans død forble Gammel-Tóken en av de mest kjente hobbitene i fylket, på grunn av hans lange levetid.
Out of Exile (sang)

«Out Of Exile» er den fjerde og siste singelen fra Audioslaves album Out Of Exile, og ble gitt ut til radiospilling i 2006 uten noen medfølgende musikkvideo. Cornell har sagt at han lagde sangen mens konen hans var gravid og det var derfor han kalte sangen «Out Of Exile».
Magnum Photos

Magnum Photos, drevet av Magnum Agency, er et internasjonalt kooperativ av fotografer. Det er ett av verdens ledende når det gjelder dokumentarfotografi. Magnum Photos mottar støtte fra Canon og Nikon, men byrået eies av fotografene – administrasjonen har kun en støttefunksjon og medlemmene beholder alle rettigheter til egne arbeider. Samtlige viktige avgjørelser tas i plenum på årlige samlinger, som blir holdt vekselvis i New York og Paris. Magnum har kontorer i New York, Paris, London og Tokyo.  
Byrået ble grunnlagt av krigsfotografene Robert Capa, David «Chim» Seymour, Henri Cartier-Bresson, og George Rodger i 1947, som en reaksjon på deres opplevelser gjennom sitt arbeid under Andre verdenskrig. To av dem døde under krigsfotografering: Capa i Nord-Vietnam i 1954 og Seymour ved Suez-kanalen i 1956.
Kravene er strenge for å bli medlem. Siden 1947 er kun 79 fotografer blitt opptatt.
Jonas Bendiksen ble fullt medlem i 2008, som eneste nordmann.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Magnum: Fifty Years at the Front Line of History av Russell Miller, Grove Press (oktober, 1999), ISBN 0-8021-3653-2.
Magnum Stories av Chris Boot, Phaidon Press (1. desember 2004), ISBN 0-7148-4245-1.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Magnum Photos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Folkspraak

Folkspraak, også skrevet som Folksprok, Folksprak, Folksprâk, Folkspraek, Folksprák eller Folkspråk, er et pidginspråk som startet sin utvikling på 1960-tallet. I begynnelsen var språket et eksperiment gjort av en gruppe mennesker som levde i et nedlagt kloster på en liten øy på vestkysten av Danmark. I dette samfunnet levde det nordmenn, svensker, dansker, tyskere, nederlendere, amerikanere og briter. Sammen utviklet de dette pidginspråket utfra sine egne språk. Samfunnet ble oppløst etter noen få år.
I dag fortsetter utviklingen av språket hovedsakelig gjennom en yahoogruppe.
Språket er tenkt som et planspråk som skal være lett å lære for alle som kan ett eller flere av de germanske språk fra før. Språket er nå i ferd med å utvikle seg til to forskjellige dialekter kalt for Folkspraak Express og Folkspraak Pro.


== Eksterne lenker ==
Der Folkspraakinstitut
Om Folkspraak på svensk
Om Folkspraak på engelsk
Yahoogruppe om Folkspraak
Wikibooks om Folkspraak
William, greve av Mortain

William de Mortaigne, greve av Mortain (død etter 1140) var sønn av Robert, greve av Mortain og halvbror av Vilhelm Erobreren.
Fra barndommen skal William ha vært en uforsonlig fiende av sin fetter Henrik I av England, og krevde fra ham ikke bare sin fars jarledømmer i Mortain i Manche i Normandie og Cornwall i sørlige England, mens også hans onkels jarledømme i Kent. 
I 1103 krysset William de Mortaigne Den engelske kanal fra England til Normandie og gikk i åpent opprør mot den engelske kongen ved å alliere seg med hertugen av Normandie, Henriks eldre bror Robert Curthose. Resultatet var at hans engelske eiendommer ble konfiskert av kronen.William deltok i slaget ved Tinchebray på Robert Curthoses side i 1106, og ble tatt til fange, og fratatt grevskapet Mortain. Mange av motstanderne ble frigitt, blant annet Edgar Ætheling, men en del ble plassert i fangenskap. Robert Curthose satt fengslet i England livet ut, men William de Mortaigne klarte etter mange år å flykte, og uten titler og landområder ble han munk i det engelske klosteret Bermondsey Abbey i 1140.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Planché, J.R.: The Conqueror and His Companions. London 1874: Tinsley Brothers.
Mosley, Charles et al.: Burke's Peerage & Baronetage, 106th Edition, 1999. Side cxiv
Cokayne, G. E.: Complete Peerage of England Scotland Ireland Great Britain and the United Kingdom, Sutton Publishing Ltd, 2000, Side III:428-9, III:418-91
Morgan Nicholls

Morgan Daniel Nicholls (født 18. mars 1971) er en britisk musiker, som tidligere har spilt i bandet ved navn Senseless Things. Han har hjulpet andre band som Gorillaz som bassist og Muse som keyboardist/bassist/bakgrunnsvokalist.
I 2002 var Nicholls produsent for QueenAdreenas Drink me.
I 2004, som bassist for The Streets, måtte Nicholls steppe inn for Christopher Wolstenholme fra Muse på grunn av Wolstenholmes skade i håndleddet. Dette skjedde under V Festival i England.
I 2006 begynte han for fullt som hjelpemedlem i Muse da han hjalp til under innspillingen av Black Holes and Revelations. Etter dette har Nicholls turnert sammen med Muse som keyboardist/bakgrunnsvokalist på livekonserter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Morgan Nicholls – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Morgan Nicholls på Discogs 
(en) Morgan Nicholls på Discogs 
(en) Morgan Nicholls på MusicBrainz 
(en) Morgan Nicholls på Last.fm 
(en) Morgan Nicholls på AllMusic
Andrés Nocioni

Andrés Marcelo Nocioni (født 30. november 1979 i Santa Fe er en argentinsk basketballspiller som spiller i den amerikanske NBA-ligaen for laget Philadelphia 76ers og for det argentinske basketballandslaget.


== Historie ==
Tidligere var Nocioni en forholdsvis ukjent basketballspiller, men i 2005 fikk han vist sitt enorme potensial. Han spilte seg inn i NBA og viste sine ferdigheter som skytter og en overraskende god forsvarsspiller. Nocioni har i ettertid utviklet seg til en solid dunker i serien.
Han spilte for det argentinske landslaget som tok gull under OL 2004 i Athen, blant annet etter å ha slått ut USA i semifinalen.
Etter 2009/10-sesongen var Nocioni involvert i et bytte som sendte både han og Spencer Hawes til Philadelphia 76ers fra Sacramento Kings mot Samuel Dalembert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andrés Nocioni – Olympics.com 
(en) Andrés Nocioni – Olympic.org 
(en) Andrés Nocioni – Olympedia 
(en) Andrés Nocioni – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(ar) Andrés Nocioni – Argentinas olympiske komité 
(en) Andrés Nocioni – FIBA 
(en) Andrés Nocioni – euroleague.net 
(en) Andrés Nocioni – eurobasket.com 
(en) Andrés Nocioni – acb.com 
(en) Andrés Nocioni – Basketball-Reference.com 
NBA.com profil: Andres Nocioni
Alyssa Milano

Alyssa Jayne Milano (født 19. desember 1972 i Brooklyn i New York City) er en amerikansk sanger og skuespiller, som blant annet har spilt i Charmed. Her spilte hun den yngste søsteren, Phoebe Halliwell. Hun spilte i serien alle åtte årene, og de tre siste årene ble hun produsent med medspilleren og venninnen Holly Marie Combs.
15. oktober 2017 foreslo en venn av Milano at hun burde poste en melding på sin Twitter-konto. Hun oppfordret med denne posten "overlevende" etter seksuell trakassering og overgrep til å legge inn #metoo som statusoppdatering. Dette var for å måle de utbredte problemene ved seksuelt misbruk. Hun ble inspirert til å bringe en bevissthet rundt sexforbrytelser blant kvinner i kjølvannet av Harvey Weinsteins utvisning fra Academy of Motion Picture Arts and Sciences for seksuelle forbrytelser mot kvinner i filmindustrien. Milano understreket at grunnlaget for hennes hashtag var å skape en plattform hvor kvinner hadde en "mulighet, uten å måtte gå i detalj om deres historier dersom de ikke ville".


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Alyssa Milano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alyssa Milano – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alyssa Milano på Internet Movie Database 
(sv) Alyssa Milano i Svensk Filmdatabas 
(da) Alyssa Milano på Filmdatabasen 
(da) Alyssa Milano på Scope 
(fr) Alyssa Milano på Allociné 
(en) Alyssa Milano på AllMovie 
(en) Alyssa Milano hos Turner Classic Movies 
(en) Alyssa Milano hos Rotten Tomatoes 
(en) Alyssa Milano hos TV Guide 
(en) Alyssa Milano hos The Movie Database