jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
PPD-40

PPD-40 (Pistolet-Pulemyot Degtyaryova) er en sovjetisk maskinpistol.
Den ble utviklet av våpendesigner Vasily Degtyaryov i 1934, og er nesten en direkte kopi av den tyske Bergmann MP28. Den har en vanlig trestokk og skyter med åpent sluttstykke. Den er kamret for å kunne bruke den dengang nye pistolpatronen 7,62 x 25 mm Tokarev. Den har et våpenmagasin som er en kopi av det finske trommelmagasin til Suomi M-31, men kom også med stavmagasin. Den har omstiller for halv- og helautomatisk ild.
PDD kom først i militær tjeneste i 1935 som PPD-34, men i kun i et lite antall. Den ble modifisert i 1938 og 1940, og kom ut som PDD-34/38 og PDD-40, med mindre endringer. Uansett så var PDD-40 for komplisert og kostbar for masseproduksjon, så selv om den ble brukt i de innlederne rundene av andre verdenskrig var det den rimeligere og bedre PPSj 41 som offisielt erstattet den i slutten av 1941. Ca 90 000 enheter ble laget. PPD-34/38 og PPD-40 maskinpistoler som ble tatt av Wehrmacht fikk modellnavnet MP.715(r) & MP.716(r).


== Varianter ==
PPD-34
PPD-34/38
PPD-40


== Eksterne lenker ==
(en) PPD – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Slaget ved Anegawa

Slaget ved Anegawa (japansk: 姉川の戦い; Anegawa no Tatakai) ble utkjempet 9. august 1570 ved Ane-elva i sengoku-perioden i Japan. Det kom som en reaksjon mot Oda Nobunagas beleiring av Odani- og Yokoyama-borgene, som hørte til Azai- og Asakura-klanene. Oda- og Azai-klanene kalte slaget slaget ved Nomura (野村合戦  Nomura Kassen), mens Asakura-klanen kalte det slaget ved Mitamura (三田村合戦  Mitamura Kassen). 
Da krigerne seilte fram fra borgene, utviklet slaget seg til nærkamp utkjempet midt i den grunne elva. En liten stund sloss Oda mot Azai mens Tokugawa sloss mot Asakura litt lenger oppe. 
Etter Tokugawa hadde beseiret Asakura, snudde de og angrep Azais høyre flanke. Inaba Yoshimichi, som hadde blitt holdt i reserve, angrep da Azais venstre flanke. Mange av Yokoyamas beleirere oppga også beleiringen for å hjelpe til i slaget, og Azai og Asakuras styrker ble snart beseiret. 
Det er kanskje merkbart at Nobunaga brukte 500 arkebusere i slaget. Han er berømt for sin strategiske bruk av ildvåpen selv om bruken av ildvåpen kom til å virke mot ham i beleiringen av Ishiyama det året. 
Samtidig finnes det ikke noen troverdig kilde som kan gjenopplive slaget. Slaget er levende skildret i bøker fra midten av Tokugawa-perioden, men mange av disse historiene er rent fiksjon. Den eneste verdifulle kilden er Shinchokoki, som beskriver slaget veldig enkelt, og ikke har noen videre detaljer om taktikkene brukt under slaget. 
De eksakte tapstallene fra Anegawa er ukjente, men Shichiokoki hevder at 1100 Asakura-samuraier ble drept. En hær på denne tida hadde som oftest mange ganger så mange ikke-samuraier, ahigaruer, som samuraier, så derfor kan en regne med at flere tusen menn ble drept.
Formfin

Formfin er en norsk møbelfabrikk lokalisert i  Hundeidvik i Sykkylven kommune, Møre og Romsdal. Fabrikken ble etablert i 1946, daglig leder er Olav Utgård. Selskapet har rundt 70 ansatte.
Formfin produserer stoppede sittemøbler (sofaer og hvilestoler) beregnet for privat husholdning. Møblene distribueres i Norge hos kjedene Bohus, Møbelringen og Fagmøbler, i tillegg finnes de også hos en del frittstående møbelbutikker.


== Eksterne lenker ==
Formfin
Ronny Thorsen

Ronny Thorsen (født 3. januar 1978) er en norsk vokalist kjent fra bandet Blood Red Throne. Han har også vært sesongmedlem i Scariot, Trail of Tears (1997–2013) og Tristania.


== Diskografi ==


=== Blood Red Throne ===
Deathmix 2000 (Demo, 2000)


=== Scariot ===
Deathforlorn (Studioalbum, 2000)


=== Tristania ===
World of Glass (Studioalbum, 2001)
Bokhandlaren som slutade bada (film)

Bokhandlaren som slutade bada, er en svensk film fra 1969, som var Jarl Kulles regidebut, etter en roman av Fritiof Nilsson Piraten.


== Handling ==
Jakob, bokhandleren i en liten by, er medlem av en klubb som pleier å bade hver søndag. Han er ikke interessert i kvinner inntil Amelie Arbel flytter til byen. Hun er rik og tiltrekkende og de gifter seg. Når de er gift oppdager Jakob at saker og ting ikke riktig ble som han hadde tenkt seg...


== Om filmen ==
Filmen bygger på Fritiof Nilsson Piratens roman Bokhandlaren som slutade bada som kom ut 1937.


== Rolleliste ==


=== Kreditert ===


=== Ikke kreditert ===


=== Klippet bort i den endelige filmen ===


== Eksterne lenker ==
(en) Bokhandlaren som slutade bada på Internet Movie Database 
(no) Bokhandlaren som slutade bada hos Filmfront 
(sv) Bokhandlaren som slutade bada i Svensk Filmdatabas 
(da) Bokhandlaren som slutade bada i Danmark Nationale Filminstitut
Średnia Krokiew

Średnia Krokiew (norsk: Mellomste Krokiew), offisielt Średnia Krokiew im. Bronisława Czecha, er en hoppbakke og et skihoppanlegg ved byen Zakopane i Polen. Anlegget ligger på nordsiden av fjellet Krokiew (1378 moh.) i Tatrafjellene, ikke langt fra storbakken Wielka Krokiew. Det består av tre hoppbakker som ligger ved siden av hverandre: Średnia Krokiew (K85, HS94), Mała Krokiew (Lille Krokiew) (K65, HS72) og Maleńka Krokiew (Minste Krokiew) (K35, HS38). De to største bakkene deler slette.
Anlegget ble bygd i 1950. Siste større modernisering ble gjort i 2004. Da ble blant annet den daværende minste hoppbakken i anlegget revet. Den var kalt Malutka Krokiew (Aller minste Krokiew) og hadde K-punkt 30 meter. Siden 1976 har alle hoppbakkene hatt plastmatter, som gjør at de kan brukes også i sommerhalvåret.
Średnia Krokiew ble blant annet brukt under ski-VM i 1962 (første gang det ble konkurrert både i stor og normalbakke), under vinter-Universiaden 1993 og 2001, og da junior-VM 2008 ble flyttet fra Szczyrk til Zakopane på grunn av snømangel. Anlegget har hatt ett verdenscuprenn i spesielt hopp, i 1981.
Bakkerekorden på snø i K85-bakken er 94 meter, satt av Łukasz Rutkowski (Polen) i junior-VM 27. februar 2008, og av Daniela Iraschko (Østerrike) i kvinnenes kontinentalcup 7. mars 2010. På plast er rekorden 94,5 meter, satt av Tomasz Byrt (Polen) 8. oktober 2009. I K65-bakken er bakkerekorden 73,5 meter, satt av Kamil Stoch 25. februar 2002. I K35-bakken er rekorden 39,5 meter, satt av Paweł Słowiok.
Hoppanlegget og den største bakken ble i juli 2008 oppkalt etter kombinertløperen, fjellklatreren og motstandsmannen Bronisław Czech, i anledning 100-årsdagen for hans fødsel.
Innen 2015 er det planlagt at Średnia Krokiew skal moderniseres og oppgraderes.


== Se også ==
Spesialhopprenn i Zakopane


== Kilder ==
Skisprungschanzen-Archiv: Zakopane (Średnia Krokiew) (engelsk, besøkt 14. desember 2010)
Dziennik Polski: Średnia Krokiew będzie zmodernizowana, jak jej większa siostra (12. oktober 2010, polsk, besøkt 14. desember 2010)


== Eksterne lenker ==
(en) Średnia Krokiew – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Średnia Krokiew – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Agustín Gamarra

Agustín Gamarra Messia (født 27. august 1785, død 18. november 1841) var en peruansk soldat og politiker som to ganger tjente som landets president, fra 1829 til 1833 og fra 1838 til 1841. 
Gamarra var en mestizo med spansk og quechua-bakgrunn. Helt fra barndommen levde han et militært liv, og kjempet mot rojaliststyrkene. Gamarra ble med i selvstendighetskampen som nestkommanderende etter Andrés de Santa Cruz. Han deltok i det avgjørende slaget ved Ayacucho, og ble senere utnevnt til stabssjef. Etter invasjonen av Bolivia i 1828 ble han utnevnt til marskalk (mariscal). 
Etter José de la Mars nederlag i Gran Colombia, oppfordret Gamarra til at la Mar skulle styrtes, og tok over som president for en kort periode etter Antonio Gutiérrez de la Fuente. Fredsavtalen med Gran Colombia ble signert i Gamarras regjeringstid. 


== Perus president ==


=== Første termin ===
Gamarras regjering fulgte de motsatte prinsippene i forhold til la Mars regjering. Dette falt sammen med en stor peruansk konstitusjonell bevegelse, og Gamarra satte bort 1828-grunnloven, som han var imot på grunn av de begrensningene den hadde mot den utøvende delen av regjeringen. 
Etter en stor anstrengelse fullførte Gamarra sin første konstitusjonelle regjering. Han hadde en veldig aktiv personlighet, noe som gjorde at han var i stand til å forlate Lima for å slå ned opprør rundt omkring i landet. Under slike ekspedisjoner lot han Antonio Gutiérrez de la Fuente ta over presidentmakten. Gutiérrez ga uttrykk for sin autoritære personlighet og skaffet seg dermed fiender blant de andre regjeringsmedlemmene i Lima. 


=== Peru og Bolivia - Én og udelelig? ===
Anneksjonen av Bolivia var en annen idé som forfulgte Gamarra, og en idé han delte med Andréz de Santa Cruz. Men mens Bolivia ikke ønsket å forenes i én enkelt stat, så ønsket Gamarra at Bolivias territorium skulle annekteres av Peru, slik det hadde vært før landet ble delt av Antonio José de Sucre.


=== Andre termin og invasjonen av Bolivia ===
Gamarra var sterkt imot traktaten undertegnet av Santa Cruz og Luis José de Orbegoso som opprettet Perú-Bolivia-konføderasjonen. Han deltok derimot i felttoget for å oppløse dem med chilensk hjelp. Dette førte til slaget ved Yungay og til at Santa Cruz ble styrtet. Gamarra ble så offisielt utnevnt til president av den peruanske kongressen. 
Under hans andre regjering møtte Gamarra utfordringen ved pasifisere landet som det på flere måter gikk tilbake med samtidig som han startet en ny krig mot Bolivia. Gamarra ble beseiret og drept av bolivianske styrker i slaget ved Ingavi i 1841. 


== Referanser ==
Stanislav Řezáč

Stanislav Řezáč (født 29. april 1973) er en tsjekkisk langrennsløper som er spesialist på lange løp. 
Řezáč vant FIS Marathon Cup sammenlagt i 2005, ble nummer to i 2003 og har blitt nummer tre hele fem sesonger. Han vant eliteklassen i Birkebeinerrennet i 2002, 2005, 2008 og 2011, og han vant Marcialonga i 2005. Han ble nummer to i Vasaloppet i 2011, slått med ett sekund av Jörgen Brink. Han har dessuten tre tredjeplasser i Vasaloppet, fra 2003, 2009 og 2010. 8. januar 2012 vant han det 50 km lange Jizerská padesátka i Tsjekkia. Løpet gikk i klassisk stil og inngikk i FIS Marathon Cup 2011/12.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stanislav Řezáč – FIS (langrenn)
Alf Ahlberg

Alf Ahlberg (født 21. oktober 1892 i Laholm i Sverige, død 29. januar 1979) var en svensk forfatter, humanist og filosof.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Alf Ahlberg var sønn av Axel Ahlberg og Anna Lindskog, og bror til arkitekten Hakon Ahlberg. Han studerte ved  Universitetet i Lund og kom der i kontakt med Sigfrid Lindstrom og Gunnar Aspelin. Han tok doktorgrad i 1917 med arbeidet Materieproblemet i platonismen: Platon, Aristoteles, Plotinos, Bruno: en historisk-kritisk studie.


=== Karriere og tenkning ===
Senere underviste han i Stockholm og ved Arbetarinstitutet. I 1927 begynte han å undervise ved Brunnsviks folkhögskola, og i 1932 ble han rektor der. Han forble i det embedet til sin pensjonering i 1959. 
Ahlberg var særlig kjent for sine vitenskapelige arbeider innen filosofi. I et av sine mest kjente verker, De sociala och politiska myterna (1937), er blant annet om nazistisk propaganda og mytologi. 
I Flykten från ensamheten (1949) tok han for seg hvorfor det moderne menneske er så mottakelig for propaganda. Hans hovedverk om filosofiens historie, Filosofins historia I-VI (1925–28), var det første av sitt slag og ble utgitt i flere utgaver – den femte og siste reviderte utgave kom i 1967. 
Gjennomgående uttrykker Ahlbergs en dyp kritikk mot samtidens biologiske naturalisme oG gikk inn for en humanisme i Hans Larssons tolkningstradisjon, og kristendommen. For Ahlberg var Vesterlandet og kristendommen ett, og han så kommunismen og nazismen som trusler mot disses fundamenter, men en uvegerlig konsekvens av naturalismen. Kommunismen og nazismen oppfattet han som primitiv materialisme, primitiv kollektivisme og primitiv subjektivisme. For dersom alt skulle ha tilkommet i kraft av naturlovene skulle da også dumhet og ondskap være «goder», mente Ahlberg.Han skrev i 1935 et verk om psykologiens historie. Dessuten utgav han biografier om blant annet Augustin av Hippo, John Malmberg, Nietzsche og Schopenhauer, og oversatte verker av José Ortega y Gasset.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1976 – Guldskeppet


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sven Stolpe, Svenska humanister, Bokvännens bibliotek Nr 61, (Sthlm 1962)
Georg Skarstedt

Georg Skarstedt (født Per Georg Wilhelm Skarstedt 31. januar 1900 i Kristine, Dalarna, død 8. desember 1976 i Vällingby, Stockholms län), var en svensk skuespiller. 
Skarstedt filmdebuterte i 1920 i Ivan Hedqvists Carolina Rediviva, og han medvirket i over 120 film- og TV-produksjoner. Han komponerte Lyckan flyger med vinden bort som benyttes i filmen Förtrollad vandring.     

 


== Filmografi (utvalg) ==


== Eksterne lenker ==
(en) Georg Skarstedt på Internet Movie Database 
(sv) Georg Skarstedt i Svensk Filmdatabas 
(fr) Georg Skarstedt på Allociné 
(en) Georg Skarstedt på AllMovie 
(en) Georg Skarstedt hos The Movie Database
Gyland trevarefabrikk

Handverksfabrikken i Gyland, tidligere Gyland Trevarefabrikk, er en vanndrevet møbelfabrikk i Gyland i Flekkefjord kommune i Vest-Agder. Fabrikken ble etablert i 1920, med reimdrevne maskiner fra 1890. Den regnes som en av Skandinavias best bevarte i sitt slag.


== Nåværende drift ==
I 2008 kjøpte Erik Alfred Tesaker anlegget. Han har restaurert bygningene og maskinparken. Fra 2012 til 2019 var fabrikken åpen for publikum med blant annet produksjon av håndlagde møbler, små oppfinnelser, kunstprosjekt, kulturarrangement, kurs, foredrag, konserter, krambodkafee ol. Fra 2015 har Erik Alfred og NRK filmet TV-serien Oppfinneren. Sommeren 2020 åpnet Tesaker en egen Oppfinnerpark i Lyngdal, som i tillegg til en mengde mekaniske aktiviteter, inneholdt en komplett kopi av maskinverkstedet på Handverksfabrikken.


== Historikk ==
Den opprinnelige Gyland Trevarefabrik ble etablert i 1920 og nedlagt i 1956.
Den produserte blant annet vinduer og dører til møbler, lastebiler og kjøkkeninredninger. Maskinparken er fra 1890-tallet. Maskinene stod opprinnelig i Risaaens Trevarefabrikk på Øya i Kvinesdal, som var i drift fra 1890. Da den fabrikken ble lagt ned i 1920, ble hele maskinparken kjøpt på auksjon og dannet grunnlaget for etableringen av Gyland Trevarefabrikk.


== Utmerkelser ==
Handverksfabrikken har mottatt en rekke stipend og priser for sitt arbeid, blant annet:

Tilskudd til restaurering fra Kulturminnefondet
Art-Start-stipend fra Innovasjon Norge
Kulturminnevernprisen for Vest-Agder
Kulturminnefondets formidlingsstipend


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Handverksfabrikken i Gyland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Norsk kulturminnefond: Gyland trevarefabrikk i Flekkefjord
Marad

Marad (sumerisk: Marda, dagens navn: Tell Wannat es-Sadum) var en by i Sumer. Marad lå på vestbredden av det som da var den vestlige grenen av øvre Eufrat, vest for Nippur i dagens Irak. Marad dekker et område på mindre enn 124 hektar, og hadde en estimert maksimum befolkning på 5 000.
Byens ziggurat E-igi-kalama, som ble bygget av en av sønnene til Naram-Sin, var dedikert til stormguden Ninurta, og også guden Lugalmarada (også kalt Lugal-Amarda).Marad ble grunnlagt rundt 2700 f.Kr. Etter erobringen av Sargon av Akkad ble byen liggende innenfor grensene til det Akkadiske riket.


== Referanser ==
Bursaspor

Bursaspor er en profesjonell fotballklubb fra byen Bursa i Tyrkia, grunnlagt i 1963. Laget spiller siden 2007 i den tyrkiske superligaen. Klubben har to store nasjonale titler, serien i 2010 og cupen i 1986.
Bursaspors seriegull i 2010 var det første av et lag utenfor Istanbul på 26 år.


== Meritter ==


=== Serie ===
Vinner: 2010


=== Cup ===
Vinner: 1986
2. Plass: 1971, 1974 og 1992


== Kjente spillere/managere ==
Hakan Şükür (spilte 1990-1992)
Gøran Sørloth (spilte 1993-1994)
Sercan Yıldırım (spiller 2006-)
Gheorghe Hagi (trener i 2003)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Bursaspor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mosjømarka

Mosjømarka  er et skogsområde og populært turområde øst for Løten i Innlandet. Området strekker seg fra tettbebyggelsen i vest til kommunegrensa mot Elverum, hvor det militære skytefeltet ved Terningmoen hindrer adkomst i øst. I nord avgrenses området av riksvei 3/riksvei 25, og i syd av Rokosjøvegen.
Rondanestien passerer gjennom Mosjømarka fra Oset ved Rokosjøen til Tobru.


== Eksterne lenker ==
Kart over Mosjømarka på OpenStreetMap
Hermann Gmeiner

Hermann Gmeiner (født 23. juni 1919 i Alberschwende i Vorarlberg i Østerrike, død 26. april 1986 i Innsbruck) var en østerriksk filantrop og grunnlegger av SOS-barnebyer.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hermann Gmeiner ble født som det sjette av ni barn i en bondeslekt i Vorarlberg. Da han var fem år døde moren, og hans eldste søster Elsa tok ansvaret for de minste barna og ble den viktigste omsorgspersonen for ham. På grunn av gode skoleresultater fikk han et stipend som gjorde det mulig for å ham å gå på gymnaset i Feldkirch. 


=== Annen verdenskrig ===
I 1940 ble han innkalt til krigstjeneste, og tjenestegjorde i Finland, Russland og Ungarn. Han ble såret flere ganger, og kom tilbake til hjemstedet i 1945, der han tilbragte flere måneder på lasarett og deretter tok fatt på et medisinstudium.


=== Arbeid for foreldreløse barn ===
Hans egne opplevelser av krigens redsler og lidelsene til foreldreløse barn etter krigen gjorde dypt inntrykk på ham, og gjennom sin lokale katolske menighet fikk han hjelp til å starte en gruppe som skulle hjelpe de foreldreløse barna. Han ble i denne perioden overbevist om at hjelp ikke kunne være effektiv uten at barna vokste opp i et hjem som var deres, og at anstalter ikke var riktig vei å gå. Da tenkte han også tilbake på sin egen barndom, der søsteren hadde vært en «erstatningsmor». 
Gmeiner utviklet en plan for å bygge et hus til barna, hvor en «mor» gav dem omsorg – og ikke bare et hus, men en hel «barneby». 
Arbeidet for foreldreløse barn tok etterhvert det meste av tiden til Gmeiner, slik at han gav opp medisinstudiet, med tungt hjerte, i 1949. Samme år startet han arbeidet med å realisere den første barnebyen. Han tenkte seg at dersom nok mennesker gav bare en schilling kunne arbeidet la seg finansiere. Da han grunnla SOS-barnebyer i 1949 startet han med en kapital på bare 600 schilling, som var alle hans oppsparte midler. Gmeiners idé om barnebyer med en mor, brødre og søstre ble møtt med latterliggjøring og lite støtte, men borgermesteren i småbyen Imst, Josef Koch, lovet foreningen en gratis tomt til den første barnebyen. På julaften 1950 åpnet det første barnebyhuset, og året etter var det fem hus med 45 barn i den første barnebyen. I årene som fulgte ble det etablert flere barnebyer i Østerrike og andre land i Europa.
I 1960 ble SOS-Kinderdorf International etablert, som en internasjonal paraplyorganisasjon for barnebybevegelsen, med Gmeiner som president. Organisasjonen tok etterhvert initiativ til å opprette SOS-barnebyer også utenfor Europa. I 1963 åpnet en barneby i Daegu i Korea, og senere fulgte barnebyer i Amerika og Afrika. I dag finnes det over 500 SOS-barnebyer og totalt over 2100 SOS-programmer over hele verden. Gmeiner ble nominert til Nobels fredspris en rekke ganger. Selv understreket han alltid at arbeidet bare var mulig takket være alle støttespillerne rundt om i verden.
Hermann Gmeiner døde i Innsbruck i 1986. Han er begravet i SOS-barnebyen i Imst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
SOS Barnebyer
Rishamn

Rishamn er en badeplass på sørøstsiden av Korsneset ved Krokeide i Bergen. Stranden er ikke en offisiell fristrand, men har lenge vært benyttet av naturister.
Kronometer

Et kronometer er et urverk i en klokke som er testet og sertifisert til å møte spesifikke presisjonsstandarder. I Sveits kan bare urverk som er sertifisert av Contrôle Officiel Suisse des Chronomètres (COSC) kalles kronometre. 
Uttrykket kronometer brukes også for å beskrive marine kronometre, som brukes til astronomisk navigasjon. Det første marine-kronometret ble konstruert av John Harrison i 1730. I 1761 hadde han laget en forbedret versjon (kalt H4), og fikk etterhvert utbetalt belønningen den britiske regjeringen hadde utlovet for konstruksjonen av et nøyaktig skipskronometer. Dette var det første urverket som var nøyaktig nok til at et fartøys øst/vest-posisjon (lengdegrad) kunne fastslås ved å måle solvinkelen. De neste 250 årene var et nøyaktig kronometer helt essensielt for enhver form for sjø- eller luftnavigasjon, inntil innføringen av GPS på slutten av det 20. århundre. Marine-kronometret brukes i praksis ikke i navigasjon i dag.


== Mekaniske kronometre ==
Kronometre har ofte inkludert forskjellige innovasjoner for å øke nøyaktigheten. Harde stener som diamanter, rubiner og safirer blir ofte brukt i lagrene for å minske friksjon og redusere slitasjen på urverket. Urmakere benyttet seg gjerne av de fysiske egenskapene til edelmetaller som gull, platina og palladium.


=== Komplikasjoner ===
Når man snakker om klokker, er komplikasjoner i mekaniske klokker en spesialfunksjon utover det å vise tiden. Eksempler på slike komplikasjoner er:

Tourbillon
Evighetskalender
Kronograf
Gangreserveindikasjon
Indikasjon av månefase


== I dag ==
Atomur og radiostyrte ur har gjort mekaniske ur overflødig for vitenskapelige og industrielle formål, men noen urprodusenter lager fortsatt kronometre.


== Offisielt sertifiserte kronometre ==
Over 1 000 000 urverk sertifiseres hvert år av COSC, flesteparten i mekaniske armbåndsur. Ifølge COSC er et kronometer et høy-presisjonsurverk som kan vise sekunder og har et urverk som er testet over flere dager i forskjellige posisjoner, ved forskjellige temperaturer av en nøytral instans (i praksis COSC). Hvert urverk er testet i flere dager i fem forskjellige posisjoner og tre forskjellige temperaturer. Alle sveitsiske klokker med påskriften chronometer inneholder et sertifisert urverk.


== Se også ==
Klokke (ur)
Armbåndsur
Rolex


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Contrôle Officiel Suisse des Chronomètres