Perlemorvinger

Perlemorvinger (Argynnini) er en gruppe av sommerfugler som regnes tilunderfamilien Heliconiinae i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). De fleste artene lever i de kjølige områdene på den nordlige halvkulen, men noen få forekommer i Sør-Amerika og Afrika. Man regner i dag med litt over 100 arter, men det er mulig at den kan finnes flere i de artsrike slektene Speyeria og Boloria, der artene gjerne er ganske like på utseende. I Norge er det funnet hele 17 arter av denne nordlige gruppen.


== Utseende ==
Perlemorvingene er nokså ensartede med hensyn på farge og kroppsform, og vanligvis lette å kjenne igjen. Middelsstore (vingespenn 30 – 80 mm) sommerfugler, brunoransje med regelmessige svarte flekker og tverrbånd. Kroppen er foholdsvis slank, antennene omtrent halvparten så lange som forvingene og tydelig klubbeformede. Sugesnabelen er velutviket. Vingene er forholdsvis brede (bredere enn hos andre Heliconiinae), forvingene avrundet trekantede, bakvingene nokså store og avrundede. Forvingenes underside er ofte blekt grågul, bakvingens underside har ofte sølvhvite flekker eller bånd. Larvene er tornete.


== Levevis ==
De fleste nordlige artene har larver som lever på fioler (slekten Viola), unntaket er slekten Brenthis hvis larver lever på planter i rosefamilien og erteblomstfamilien. Selv om de store Argynnis-artene flyr godt er perlemorvingene stort sett ganske stedbundne. De små artene i slekten Boloria er ganske hardføre og er blant de sommerfuglene som går høyest opp i fjellet og lengst mot nord.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien Heliconiinae
Gruppen perlemorvinger, Argynnini Duponchel, 1835 – ca. 100 arter på den nordlige halvkulen
Slekten Euptoieta Doubleday, 1848 – ni arter, Sør-Amerika, en art nord til Nord-Amerika
Slekten Yramea Reuss, 1920 – seks arter, Andesfjellene og det sørligste Sør-Amerika
Slekten Boloria Moore, 1900 (inkludert Clossiana og Proclossiana) – 41 arter, nordlige
ringperlemorvinge, Boloria (Proclossiana) eunomia (Esper, 1799) – spredt over det meste av Norge, men sjelden på Vestlandet
rødflekket perlemorvinge, Boloria (Clossiana) euphrosyne (Linnaeus, 1758) – over hele Norge bortsett fra i høyfjellet
brunflekket perlemorvinge, Boloria (Clossiana) selene (Denis & Schiffermüller, 1775) – over hele Norge, men mangler ytterst ved kysten
arktisk perlemorvinge, Boloria (Clossiana) chariclea (Schneider, 1794) – bare i Troms og Finnmark i Norge
Frøyas perlemorvinge, Boloria (Clossiana) freija (Thunberg, 1791) – Troms og Finnmark, og fjellet i Sør-Norge
polarperlemorvinge, Boloria (Clossiana) polaris (Boisduval, 1828) – Troms og Finnmark
Tors perlemorvinge, Boloria (Clossiana) thore (Hübner, 1803) – fjellområdene i indre strøk, i bjørkeskogs-beltet
Friggs perlemorvinge, Boloria (Clossiana) frigga (Thunberg, 1791) – Østlandet og Nord-Norge
dvergperlemorvinge, Boloria (Clossiana) improba (Butler, 1877) – i Norge bare kjent fra gamle funn i Indre Troms
fjellperlemorvinge, Boloria (Boloria) napaea (Hoffmannsegg, 1804) – i fjellet i hele Norge, blant de sommerfuglene som går høyest opp
myrperlemorvinge (vanlig myrsommerfugl), Boloria (Boloria) aquilonaris (Stichel, 1908) – i hele Norge, vanlig på myr
Slekten Issoria Hübner, 1819 – ti arter, Palearktis og Afrika
sølvkåpe, Issoria lathonia (Linnaeus, 1758) – funnet nord til Nord-Trøndelag, men uvanlig
Slekten Brenthis Hübner, 1819 – fire arter, Palearktis
engperlemorvinge, Brenthis ino (Rottemburg, 1775) – larver på mjødurt og molte, nord til Sør-Trøndelag men mangler nesten helt på Vestlandet
Slekten Argynnis Fabricius, 1807 – (inkludert Fabriciana, Mesoacidalia, Pandoriana og Speyeria) 39 arter, alle de store artene hører til her
keiserkåpe, Argynnis paphia (Linnaeus, 1758) – Øst- og Sørlandet, uvanlig
aglajaperlemorvinge, Speyeria aglaja (Linnaeus, 1758) – over hele landet bortsett fra Finnmark
adippeperlemorvinge, Argynnis adippe (Denis & Schiffermüller, 1775) – Øst- og Sørlandet, isolert funn i Møre og Romsdal
niobeperlemorvinge, Argynnis niobe (Linnaeus, 1758) – spredt til Sogn og Fjordane, ser ut  til å ha gått mye tilbake
kardinal, Argynnis pandora (Denis & Schiffermüller, 1775) – Sør- og Øst-Europa


== Litteratur ==
Carter, D. (1994) Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0
Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
Simonsen, T., Wahlberg, N. og Brower, A.V.Z. (2006) Argynnini på Tree of life html
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) Perlemorvinger hos Fauna Europaea 
(en) Perlemorvinger hos ITIS 
(en) Perlemorvinger hos NCBI 
(en) Kategori:Argynnini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Argynnini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svenska Fjärilar, med bildegalleri
Norges sommerfugler