Otto Nagel

Otto Nagel (født 27. september 1894 i Berlin-Wedding, død 12. juli 1967 i Biesdorf) var en tysk maler.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av en snekker med sosialdemokratiske sympatier. Etter folkeskolen gikk han i glassmalerlære i et glassmaler- og -mosaikkverksted. Han arbeidet også en periode som transportarbeider. 
Han ble tidlig politisk engasjert og meldte seg inn i det uavhengige sosialdemokratiske partiet i 1912.
Han ble innkalt til å tjenestegjøre i første verdenskrig, og endte i en straffeleir for militærnektere nær Köln.


=== Kunstner ===
Under påvirkning av August Macke malte han sine første olje- og pastellbilder. Han meldte seg inn i det tyske kommunistpartiet i 1920, og tok initiativ til «kunstnerhjelpen» i Den Internasjonale Arbeiderhjelpen sammen med Erwin Piscator i 1922. Dette resulterte blant annet i en solidaritetsmappe med bidrag av Otto Dix, George Grosz, Käthe Kollwitz, Karl Völker og Nagel selv. Han sto også som redaktør og utgiver av det satiriske tidsskriftet «Eulenspiegel» fra 1928 til 1932.


=== Under nasjonalsosialismen ===
Han ble valgt til leder i det tyske riksforbundet for kunstnere i 1933. Valget ble annullert av de nazistiske myndighetene dagen etter. Han ble raskt utsatt for husransakelse, og ble også sittende i KZ Sachsenhausen 1936/37. Han fikk maleforbud i atelieret, og flere av hans bilder ble destruert som entartete kunst. I denne perioden laget han en serie pastellbilder fra det gamle Berlin, som ble gitt ut etter annen verdenskrig.


=== Etterkrigstiden ===
Etter krigen ble han boende i Øst-Berlin, og deltok i grunnleggelsen av DDRs Kulturforbund. Han ble medlem i SPD, og etter dens sammenslåingen med KPD var han medlem i SED. Han ble inntatt som medlem av Brandenburg Rådsforsamling. Han satt som president for Berlin Kunstakademi (DDR) mellom 1956 og 1962.
Han er gravlagt på Zentralfriedhof Friedrichsfelde. Gravstedet er fredet som minnesmerke. 


== Steder ==
Otto-Nagel-Haus, Märkisches Ufer 16 – 18, 10179 Berlin
Otto-Nagel-Gymnasium, Berlin-Biesdorf


== Verk (utvalg) ==
Otto Nagel laget i tillegg til portretter og studier flere bilder (tegninger og malerier) med motiver fra det gamle Berlins arbeidermiljø.

Selbstbildnis mit Hut («Selvportrett med hatt»)
1929 Heinrich Zille
1931 Bewaffnete Arbeiter («Bevæpnet arbeider»)
1935 Der 70. Geburtstag des Waldarbeiters Scharf («Skogsarbeider Scharfs 70-årsdag»)
1939-1945 eine Pastellserie, die Altberliner Bilder (Pastellserien «Bilder fra det gamle Berlin»)
1949 Selbstbildnis im Profil («Selvportrett i profil»)
Mädchenbildnis («Pikeportrett»)
Mutter und Kind («Mor og barn»)
Flötist («Fløytist»)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Erhard Frommhold: Otto Nagel. Zeit, Leben, Werk, Berlin, 1974
Wolfgang Hütt: Welt der Kunst – Otto Nagel , Henschelverlag. Kunst und Gesellschaft, Berlin, 1984
Heinz Lüdecke: Künstler der Gegenwart 1 – Otto Nagel, VEB Verlag der Kunst, Dresden, 1959
Gerhard Pommeranz-Liedtke: Otto Nagel und Berlin, VEB Verlag der Kunst, Dresden, 1964


== Eksterne lenker ==
Otto-Nagel-Galerie in Berlin Arkivert 29. september 2007 hos Wayback Machine.
Otto Nagel – Die weiße Taube oder Das nasse Dreieck
(de) Verk av og om Otto Nagel i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket