jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Castell de Montjuïc

Castell de Montjuïc er et militært slott på høyden Montjuïc i den katalanske byen Barcelona. Det huser i dag blant annet et militærmuseum.


== Historie ==

Den første befestninga på Montjuïc ble reist i 1670. Inntil da hadde det stått et vakttårn på stedet. Den lille befestninga ble ombygd til et slott i 1694. Det ble okkupert både i 1705 (under den spanske arvefølgekrigen) og i 1808 (av Napoleons tropper). I 1842, under styret til Baldomero Espartero, ble byen bombardert fra Castell de Montjuïc for å stoppe et revolusjonistisk oppgjør. Året etter ble byen bombardert på nytt, etter ordre fra general Prim.
Fra og med slutten av 1800-tallet ble slottet brukt som fengsel for politiske fanger, særlig tilhengere av anarkistbølgen på 1890-tallet. Rettsprosessen som fulgte kalles for Montjuïc-prosessen, og er kjent for den utstrakte bruken av tortur. Slottet fungerte som militærfengsel helt fram til 1960. 24. juni 1963 åpna Franco militærmuseet i bygningskomplekset.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Castell de Montjuïc – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Victorinini

Victorinini er en liten gruppe av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). De finnes bare i Nord- og Sør-Amerika. Disse artene etterligner ofte giftige sommerfugler fra ulike grupper, og nærtbeslektede arter kan derfor se svært forskjellige ut.


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 60–80 mm) sommerfugler med smale vinger med bølgete ytterkant. Den store arten Napeocles jucunda danner et unntak ved at den har brede vinger og ligner sterkt på gruppen Kallimini, som alle Victorinini inntil nylig ble regnet til. På farge er de gjerne brunlige, rødaktige eller brunaktige, men N. jucunda er vakkert metallisk blå på oversiden, og Siproeta stelenes har grønne flekker.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Nymphalinae Swainson, 1827
Victorinini Scudder, 1893 – 10 arter, Amerika
Metamorpha elissa Hübner, 1819 – Sør-Amerika
Slekten Anartia Hübner, 1819 – fem arter, sørlige Nord-Amerika, Mellom- og Sør-Amerika
Slekten Siproeta Hübner, 1823 – tre svært ulike arter, Sør-Amerika
Napeocles jucunda (Hübner, 1808) – ligner et vissent blad, Sør-Amerika


== Kilder ==
Carter, D. (1994) Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0
Wahlberg, N. og Brower, A.V.Z. (2006) Victorinini på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Victorinini hos ITIS 
(en) Victorinini hos NCBI 
(en) Kategori:Victorinini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Victorinini – detaljert informasjon på Wikispecies 
The Nymphalidae Systematics Group: The Subfamily Nymphalinae
Karen (navn)

Karen er en opprinnelig dansk kortform av kvinnenavnet Katharina som kommer av det greske ordet katharos, "ren".
Karen (armensk: Գարեն) er også et armensk mannsnavn, dannet som en kortform av det eldre armenske navnet Garegin, som har ukjent opprinnelse og betydning.


== Utbredelse ==
Karen er mest utbredt som kvinnenavn, men i Armenia er det et svært vanlig mannsnavn. Karen har norsk navnedag 2. august.


=== Kvinnenavn ===
Kvinnenavnet Karen er kjent brukt i Danmark fra rundt år 1500, i Norge fra begynnelsen av 1600-tallet og i Sverige fra 1882. I Norge var navnet svært vanlig under hele 1700- og 1800-tallet. På begynnelsen av 1900-tallet var navnet mest brukt i Nord-Trøndelag og Nord-Norge, og i 1990-årene i Rogaland. 

I Sverige var navnet mest populært i 1880- og 1890-årene og igjen i 1920-årene. I Danmark var Karen et svært populært navn på jentebarn født på første halvdel av 1900-tallet.

Navnet har vært vanlig i engelskspråklige land siden 1940-årene. I USA var navnet mest populært i 1950- og 1960-årene.

Karen var et populært navn i England fra 1950-årene til 1970-årene.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Karen og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


=== Mannsnavn ===
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Karen og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Karen Blixen (1885–1962), dansk forfatterinne.
Karen-Marie Ellefsen (f 1950), norsk sportsjournalist
Karen Jo Fields (f 1973), norskamerikansk artist


== Se også ==
Karen (slang), en typekarakteristikk av hvite, middelaldrende kvinner


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Karen
(en) Think Baby Names: Karen
Haslemoen

Haslemoen er en nedlagt militærleir i Våler kommune i Innlandet. Her var både artilleriets våpenskole SSFA, rekruttskolen, befalsskolen og befalsskoleopptaket til Feltartilleriet, i tillegg til et selvstendig feltartilleribatteri tilhørende Brigade Sør. Virksomheten ble flyttet til Rena leir på Rena. 
I dag har flere ulike organisasjoner og bedrifter tilhold på Haslemoen, blant annet Våler ungdomsskole, Grenseløs Grønn Finnskog, Haslemoen Hotell og Rally Norway. Her finnes også Norges største transittmottak, Haslemoen transittmottak, med en kapasitet på 800 asylsøkere.
Afrikansk bladsommerfugl

Afrikansk bladsommerfugl (Kallimoides rumia) er en sommerfuglart som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). Den ligner sterkt på gruppen Kallimini, men nye fylogenestiske undersøkelser tyder på at den tilhører underfamilien Nymphalinae, men ikke er nært beslektet med noen andre undergrupper i denne underfamilien. Arten finnes i tropisk Øst- og Vest-Afrika.


== Utseende ==
En middels stor (vingespenn 55 – 75 mm) sommerfugl med brede vinger. Kroppen er kort og kraftig. Antennene er tynne og ca. halvparten så lange som forvingene, labialpalpene forholdsvis lange og rettet fremover som et nebb. Forvingene er trekantede med markerte, rettvinklede forhjørner, brune med et bredt, hvitt og lilla tverrbånd i den indre halvparten. Hannen har også at vinklet, oransje tverrbånd utenfor dette. Bakvingene er ensfarget brune hos hannen, med et stort, lyst midtparti hos hunnen. Bakkanten er trukket ut til en spiss (falsk bladstilk). Mønsteret på undersiden ligner et vissent blad, men med falsk midtnerve bare på bakvingen.
Larven er rødaktig grå med svarte linjer


== Levevis ==
Sommerfuglen lever i skog. Larvens næringsplante ser ut til å være ukjent.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Nymphalinae Swainson, 1827
Afrikansk bladsommerfugl, Kallimoides rumia (Westwood, 1850) – Afrika


== Kilder ==
Carter, D. (1994) Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0
Wahlberg, N. og Brower, A.V.Z. (2006) Kallimoides rumia på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Afrikansk bladsommerfugl i Encyclopedia of Life 
(en) Afrikansk bladsommerfugl i Global Biodiversity Information Facility 
The Nymphalidae Systematics Group: The Subfamily Nymphalinae
Bilde av arten
Sala de les Cent Columnes

Sala de les Cent Columnes (katalansk for De hundre søylers sal) er et stort rom støtta opp av søyler i Parc Güell i Barcelona. Stedet var planlagt å bli en markedsplass, men den ble ikke gjort ferdig. Arktitekten bak det hele var Antoni Gaudí. Rommet ligger like ved parkens hovedinngang, rett bak den populære fontena Font del Drac.

Søylene er stilt opp på en slik måte at det minner om såkalt dorisk søyleorden. I taket er det festa flere store medaljonger som er dekorert med porselen. 
På oversida av taket er det en stor plass, med en lang benk av porselen langs kanten. Denne benken er lagd av Gaudís lærling Josep Maria Jujol.
Rhinopalpa polynice

Rhinopalpa polynice er en sommerfugl som tilhører underfamilien Nymphalinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Den lever i Sørøst-Asia og ser ikke ut til å være i nær slekt med noen andre medlemmer i denne gruppen.


== Utseende ==
En ganske stor sommerfugl (vingespenn 70 – 80 mm) med brede, sterkt flikete vinger som er ganske store sammelignet med den korte kroppen. Antennene er tynne, markert kølleformede og omtrent halvparten så lange som forvingene. Labialpalpene er nokså lange og fremstrakte som et nebb. På oversiden er den brunoransje med brede, svarte kanter, på undersiden brun med flere fine, bølgete, hvite tverrlinjer. Forvingenes for- og bakhjørner et uttrukne, bakvingen har en kort stjert ved ytterhjørnet. På oversiden av bakvingen er det noen runde, svarte flekker langs ytterkanten. På undersiden har den brune øyeflekker langs kanten av både for- og bakvingen.


== Levevis ==
Larven oppgis å leve på planten Poikilospermum suavolens (usikker plassering, ofte regnet til neslefamilien (Urticaceae)).


== Unik sommerfugl ==
Nyere fylogenetiske studier basert på DNA tyder på at R. polynices nærmeste slektning er den afrikanske arten Vanessula milca. Men disse artenes forfedre skilte trolig lag for så mye som 45 millioner år siden. R. polynice mangler altså nære slektninger i dag.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Nymphalinae Swainson, 1827
Rhinopalpa polynice (Cramer, 1779) – Sørøst-Asia


== Kilder ==
Carter, D. (1994) Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0
Wahlberg, N. (2006) Rhinopalpa polynice på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Rhinopalpa polynice i Encyclopedia of Life 
(en) Rhinopalpa polynice i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Rhinopalpa polynice hos NCBI 
(en) Kategori:Rhinopalpa polynice – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhinopalpa polynice – detaljert informasjon på Wikispecies 
The Nymphalidae Systematics Group: The Subfamily Nymphalinae
Morzjovetsøya

Morzjovetsøya (russisk: Моржовец) er ei øy i Arkhangelsk oblast i Russland. Den ligger i Kvitsjøen, ved inngangen til Mezenbukta. Øya har et areal på 110 km², men på grunn av havets erosjon blir dette stadig mindre. Landskapet på øya er flatt og med mange små innsjøer og bekker. Vegetasjonen er tundrapreget. Mot øst og sørøst finnes store sandbanker. Det er et fyr på øyas nordvestre kant.
Vanessula milca

Vanessula milca er en afrikansk sommerfugl som tilhører underfamilien Nymphalinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Denne lille, røde og svarte arten etterligner giftige arter i gruppen Acraeini. Dens nærmeste slektning er den asiatiske Rhinopalpa polynice, men disse to artenes forfedre skilte trolig lag for så mye som 45 millioner år siden.


== Utseende ==
En ganske liten (vingespenn ca. 40 mm) rød og svart sommerfugl med avrundede vinger. Kroppen er slank, antennene markert kølleformede om omtrent halvparten så lange som forvingene. Vingene er på oversiden svarte med et bredt, rødt tverrbånd og ligner dermed sterkt på giftige arter av slekten Bematistes i gruppen Acraeini. Den kan skilles på disse på at kroppen er kraftigere, hodet har lange labialpalper og forvingene har et mer markert forhjørne.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Nymphalinae Swainson, 1827
Vanessula milca (Hewitson, 1873) – Afrika, etterligner Acraea (Acraeini)


== Kilder ==
Wahlberg, N. og A.V.Z. Brower (2006) Vanessula milca på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Vanessula milca i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Vanessula milca hos NCBI 
(en) Kategori:Vanessula milca – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
The Nymphalidae Systematics Group: The Subfamily Nymphalinae
Villach

Villach (slovensk: Beljak) er en by i delstaten Kärnten i sørlige Østerrike, nær grensa til Slovenia. Byen er framfor alt vokst opp som et jernbane- og veiknutepunkt hvor jernbanelinjene og veiene fra Slovenia, Wien, Italia og Tyskland møtes. Villach ligger ved elven Drau.


== Historie ==
De eldste spor av mennesker omkring Villach stammer fra yngre steinalder. Det er gjort mange funn i traktene fra romertiden (fra 15 f.Kr.), særlig ved de varme kildene i den sørlige bydelen Warmbad. Rundt år 600 innvandret slaviske stammer, og den senantikke sivilisasjonen gikk under.
Omkring 740 kom Karantania (det opprinnelige navnet på Kärnten) under hertugdømmet Bayerns herredømme. Navnet Villach nevnes første gang i et dokument fra 878.
Fra 1007 til 1759 var Villach i erkebispedømmet Bambergs besittelse. I 1060 fikk Villach rett til å avholde marked, og vokste gradvis til en by. Den har hatt bystatus minst siden 1240. 25. januar 1348 og 4. desember 1690 ble byen påført store skader av jordskjelv.
Jordskjelvet i januar 1328 førte til et steinras som blokkerte elven, slik at stedet i tillegg ble ramt av en voldsom oversvømmelse.Hovedveier krysset hverandre i Villach, som dermed ble et knutepunkt ved utbredelsen av nye tanker, og ved reformasjonen rundt 1526 ble Villach sentrum for Kärntens protestanter. Under motreformasjonen rundt 1600 utvandret mange protestanter, noe som førte til en økonomisk tilbakegang.
I 1759 ble Villach oppkjøpt av Maria Theresia sammen med de øvrige bambergske besittelsene i Kärnten.
Under napoleonskrigene (1809-13) var Villach kretsby i den franske «illyriske provins». Byen ble tilbakeerobret av Østerrike i 1813.
Under andre verdenskrig gjennomførte de allierte 37 luftangrep på Villach. Rundt 42.500 bomber skadet 85 % av byens bygninger. Etter Wiener Neustadt var Villach den mest bombeskadete i Østerrike.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Villach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Villach – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Villachs historie fra oldtid til i dag
Great Glen

Great Glen er en serie daler i Skottland, som strekker seg 10 mil mellom Inverness og  Fort William. Great Glen følger en stor geologisk forkastning kjent som Great Glenforkastningen. Den deler det skotske høylandet inn i Grampian-fjellene i sørøst til Inverness i nordvest.
Det er en naturlig reiserute på høylandet, og benyttes av både Caledoniakanalen og A82-veien.
Great Glen var strategisk viktig for å kontrollere de skotske høylandsklanene, spesielt under Jakobittopprørene i det attende århundre, noe som har gitt grunnlag for byene Fort William i sør, Fort Augustus midt i Great Glen, og Fort George, rett nord for Inverness.
Mye av Great Glen består av en serie innsjøer med elver som forbinder dem. Caledoniakanalen bruker også innsjøene som en del av ruten, men elvene er ikke fremkommelige.


== Geologi ==
Great Glenforkastningen ble dannet ved slutten av kaledonsk orogenese (fjellkjededannelse) ved kollisjon mellom Laurentia og det baltiske skjold tektoniske plater ved slutten av silurtiden og begynnelsen av devontiden (430-390 millioner år). Bevegelsen på denne tiden var sinistral (venstre-lateral). Den andre hovedfase av forkastning var i karbontiden, denne gang med dekstral (høyre-lateral) bevegelse. Great Glen Fault hadde siste fase fra slutten av karbon til begynnelsen av tertiærtiden.


== Litteratur ==
Stewart, M.; Strachan, R. A.; Martin, M. W.; og Holdsworth, R. E. (2001): «Constraints on early sinistral displacements along the Great Glen Fault Zone, Scotland: structural setting, U-Pb geochronology and emplacement of the syn-tectonic Clunes tonalite» i: Journal of the Geological Society; 158: 821 – 830.
Rogers, D. A.; Marshall, J. E. A.; og Astin, T. R. (1989): «Devonian and later movements on the Great Glen fault system, Scotland» i: Journal of the Geological Society; 146: 369-372.
Fjellsmelle

Fjellsmelle (Silene acaulis) er en flerårig fjell- og polarurt i smelleslekta (Silene) i nellikfamilien. Den blir 2-8 cm høy, og blomstrer i juli-august. 

Blomstene er rosa og bladene er smale. Vokser tett og lavt, 2 til 5 cm, og danner små tuer.


== Utbredelse ==
I Norden finnes den på Svalbard, hele Island, og i fjellstrøk og polare strøk i Norge samt hele Nord-Norge. Ellers er den også vanlig i de fleste høyereliggende fjellområdene i Europa.
Den trives godt på kalkrik grunn. I Jotunheimen går fjellsmelle opp til 2150 moh., mens den i Sund i Hordaland går helt ned til 50 moh.
Røttene er blitt spist som tilskudd i kosten på nordvest-Grønland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) fjellsmelle i Encyclopedia of Life 
(en) fjellsmelle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fjellsmelle hos Artsdatabanken 
(sv) fjellsmelle hos Dyntaxa 
(en) fjellsmelle hos ITIS 
(en) fjellsmelle hos NCBI 
(en) fjellsmelle hos The International Plant Names Index 
(en) fjellsmelle hos Tropicos 
(en) Kategori:Silene acaulis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Silene acaulis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Silene acaulis – detaljert informasjon på Wikispecies
Mezen (elv)

Mezen (russisk: Мезе́нь) er ei elv i Komi og Arkhangelsk oblast. Elva er 966 kilometer lang, og drenerer et nedbørfelt på 78 000 km².Mezen har sine kilder i myrområdene på vestsiden av Timanhøydene i republikken Komi. Elva renner i de øvre delene først sørover, før den snur mot vest og deretter nordover. Etter at den har krysset grensen til Arkhangelsk oblast snur den gradvis mot vest, men etter samløpet med Vasjka, snur den skarpt mot nord igjen. Elva løper ut i Mezenbukta i Kvitsjøen ved byen Mezen.
Ved kildene i Timanhøydene er elva steinete, men stort sett er Mezen en buktende, sakteflytende elv. I det nedre løpet, nedenfor samløpet med Vasjka, er elveløpet fullt av sandbanker og endrer seg stadig vekk, noe som vanskeliggjør båttrafikken. 
Tidevannet er merkbart inntil 64 km oppstrøms fra munningen. Middelvannføringen ved utløpet er 886 m3/sek, maks flomvannføring er 9530 m3/sek. Vårflommen er i mai og juni, men regn om sommeren og høsten kan også medføre flommer. Nedbøren i området kommer dog hovedsakelig om vinteren, som sne. Elva fryser over rundt månedsskiftet oktober-november, og isen blir vanligvis liggende til månedsskiftet april-mai. 
Elva er farbar opp til 201 km fra munningen (til samløpet med Vasjka). Ved munningen foregår et betydelig fiske. 


== Sideelver ==
Mezens viktigste sideelver, regnet oppover fra munningen, er:

Peza – fra høyre, ved Ust-Peza
Tsema – fra venstre, ved Jezevets
Bludnaja – fra venstre, 30 km øst for Safonovo
Kimzja – fra venstre, ved Kimzja
Vasjka – fra venstre, ved Lesjukonskoje
Kyma – fra høyre, ved Ust-Kyma
Sula – fra høyre, ved Zasulje
Mezenskaja Pizjma – fra høyre, ved Rodoma
Pyssa – fra venstre, ved Bolsjaja Pyssa
Bolsjaja Loptjuga – fra venstre, ved Butkan
Irva – fra venstre, ved Glotovo


== Referanser ==
Den norske krigshospitalkasse

Den norske krigshospitalkasse ble opprettet i 1679 under navnet Den norske kvesthuskasse. Formålet var å etablere et «kvesthus», et krigshospital eller hvilehjem for skadede soldater.
Hospitalet ble imidlertid ikke bygd, og i 1688 ble kassen omgjort til et pensjonsfond for offiserer og soldater i hæren. Den ble finansiert ved en avgift fra alle soldater, og sto under direkte tilsyn av stattholderen, senere av hærsjefen. Etaten skiftet navn til krigshospitalkasse i 1814 og ble i 1818 omgjort til en enhet i Armédepartementet.
Etatens arkiv opphørte i 1937.


== Kilder ==
arkivverket.no: Håndbok for Riksarkivet
D.U.C.K

D.U.C.K er akronym for Dedicated to Unca Carl from Keno, som er en hilsen fra Donaldserieskaper Don Rosa (hvis fornavn er Keno) til den legendariske tegneren Carl Barks. Selv om Barks nå er død fortsetter Don Rosa med dedikasjonene sine. Dedikasjonene er alltid godt gjemt i plakater eller andre store tegninger, og en del av Don Rosas tegneserier inneholder også denne dedikasjonen, ofte på første side. Et eksempel på en bortgjemt dedikasjon er en tilpasning av mønsteret i en murvegg.
Norra Österbotten

Norra Österbotten (finsk: Pohjois-Pohjanmaa) er et landskap i Finland.  Landskapet ligger ved Bottenvikens vestre kyst. Administrasjonssetet i landskapet er Uleåborg. Dette er samtidig den største byen i Nord-Finland. Norra Österbotten grenser til landskapene Lappland, Kajanaland, Norra Savolax, Mellersta Finland og Mellersta Österbotten. Mot øst grenser det til Kvitsjø-karelske områder i russisk Karelia.


== Kommuner og regioner ==
Det finnes 30 kommuner i Norra Österbotten hvorav 11 bykommuner.
I de siste årene ble følgende kommunesammenslåinger gjennomført. Den 1. januar 2009 ble kommunene Kestilä, Piippola, Pulkkila og Rantsila slått sammen til den nye kommunen Siikalatva og Ylikiiminki ble slått sammen med Uleåborg. Den 1. januar 2010 ble Himango kommune fra Mellersta Österbotten slått sammen med Kalajoki. 
Kommunene i landskapet utgjør syv økonomiske regioner. Nedenstående oversikt viser hvordan kommunene fordeler seg på de syv økonomiske regionene. Byene er oppført med fet skrift.


== Befolkningsutvikling ==


== Se også ==
Finlands kommuner
Finlands økonomiske regioner
Finlands landskap
Regionforvaltningsverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(en) Northern Ostrobothnia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Uppslagsverket Finland, Norra Österbotten
Kajanaland

Kajanaland (finsk: Kainuu) er et landskap i Finland. Administrasjonssetet i landskapet er Kajana. Kajanaland grenser til landskapene Norra Karelen, Norra Savolax og Norra Österbotten. Mot øst grenser det mot Kvitsjø- og Aunus-karelske områder i russisk Karelia.


== Kommuner og regioner ==
Kajanaland består av ni kommuner, hvorav to er bykommuner. Kommunene i landskapet utgjør to økonomiske regioner. Nedenstående oversikt viser hvordan kommunene fordeler seg på de to økonomiske regionene. Byene er oppført med fet skrift.

Vaala (9) var tidligere en del av Kajanaland, men ble overført til Norra Österbotten fra og med inngangen av 2016.


== Forvaltning ==
Som en forsøksordning styres Kajanaland i perioden 2005–2012 av en folkevalgt forsamling (sv. landskapsfullmäktige, fi.
maakuntavaltuusto). Den daglige drift ledes av et landskapsutvalg (sv. landskapsstyrelse, fi. maakuntahallitus) og en landskapsdirektør (fi. maakuntajohtaja). I forsøksordningen er enkelte helsetjenester og undervisningsoppgaver overført fra kommunal forvaltning til landskapsforvaltning.


== Befolkningsutvikling ==


== Referanser ==


== Se også ==
Finlands kommuner
Finlands økonomiske regioner
Finlands landskap
Regionforvaltningsverk


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kainuu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Uppslagsverket Finland, Kajanaland
Verdensrankingen i snooker 1993/1994

Verdensrankingen i snooker 1993/1994 er verdensrangeringen av de 32 beste snookerspillerne i verden for sesongen 1993/1994. 
Rangeringen er basert på prestasjonene spillerne gjorde de to foregående sesongene, altså sesongene 1991/1992 og 1992/1993.


== Rankingen ==


== Kilder ==
Oppsett hos cajt.pwp.blueyonder.co.uk