jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ishmael Beah

Ishmael Beah (født 1980 i Sierra Leone) er forfatteren av biografien En bedre dag i morgen – En barnesoldat forteller. 
Biografien er utgitt i Norge på Spartacus Forlag.
Han tok senere høyere utdannelse ved Oberlin College i Ohio i USA.


== Historie ==
Beahs landsby ble angrepet av opprørere da han var 12, og han ble trent til barnesoldat av Nasjonale armeer (Nationals army). Etter noen år fant UNICEF ham, og hjalp ham til å bli en god taler, samt ga ham muligheten til en god utdanelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bokens hjemmeside
Ruijan Kaiku

Ruijan Kaiku ('Ekko fra Nord-Norge') er en avis for kvener, norskfinner og finlendere som ble grunnlagt i 1995. Avisa gis ut av Ruijan Kaiku AS med Nordavis AS (66 %) og Norske Kveners Forbund (34 %) som eiere. Nordavis AS driver også Mediehuset Altaposten.   


== Papiravis ==
Ruijan Kaiku skriver på norsk, men også kvensk og finsk. Avisa har abonnenter både i Norge, Sverige og Finland.   
Avisa skriver hovedsakelig om kvenske forhold, om arbeidet med å styrke kvensk språk og kultur, nyheter fra ulike kvenforeninger og institusjoner, samt om forholdene hos andre østersjøfinske minoriteter i Norden.  
Til å begynne med kom avisa ut annenhver uke. Etter økonomiske problemer ble det bestemt at avisa skulle komme ut hver femte uke, i samme avisformat (tabloid, 8-16 sider) som ved oppstarten. Fra og med 2020 gis avisa ut i magasinformat (ca. 40 sider), og kommer ut ti ganger i året.   
Per 2022 har papiravisa om lag 450 abonnenter.  


== Nettavis og radio ==
Fra høsten 2013 har Ruijan Kaiku drevet nettavisa ruijan-kaiku.no, med daglige nyhetspublikasjoner. I første kvartal av 2022 har nettavisa om lag 2 500 unike brukere på ukentlig basis, og runder 4 000 publiserte saker på nett.  
I 2019 ble «Ruijan Radio» startet opp med en ukentlig radiosending på Radio Alta. I første kvartal av 2022 inntok Radio Alta tabelltoppen som Norges mest populære lokalradio. Sendingene blir også gjort tilgjengelig som podkast, blant annet på Spotify. I første kvartal av 2022 har podkasten cirka 5 000 nedlastinger.  


== Redaksjonen ==
Redaksjonen består per 2022 av redaktør Arne Hauge og journalist Pål Vegard Eriksen, som har sine kontor i henholdsvis Alta og Nordreisa. Høsten 2021 gikk fotballkommentator og journalist Frank Halvorsen inn som programleder i Ruijan Radio.
I perioden 1995 til 2016 var Liisa Koivulehto redaktør i Ruijan Kaiku. Den tidligere journalisten Heidi Nilima Monsen (1978-2021) tok over stafettpinnen i 2016, fram til hun gikk av i 2018 som følge av sykdom. I 2021 måtte Monsen gi tapt for kreftsykdommen, bare 43 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fkv) Offisielt nettsted 
(fkv) Ruijan Kaiku på Twitter 
(fkv) Ruijan Kaiku på Facebook 
(fkv) Ruijan Kaiku på Vimeo 
(mul) Ruijan Kaiku på anchor.fm
(no) Journalisten.no: Kvænene vil ha ukeavis (24.09.2007)
Liisa Koivulehto

Liisa Koivulehto (født 28. oktober 1957) er en finsk journalist. Fra 1995 til 2016 var hun redaktør i den kvenske avisa Ruijan Kaiku.
Koivulehto er utdannet lærer fra Finland, men har bodd mesteparten av sitt voksne liv i Norge, og arbeidet først som frilansjournalist, først og fremst for Lapin Kansa. Fra og med 1995 har hun vært redaktør og drivende kraft i Ruijan Kaiku. Som redaktør har hun argumentert for språklige rettigheter for kvensk og kvener i Norge. Hun har også vært sentral i Norskfinsk forening i Tromsø (Tromssan ruijansuomalainen yhdistys).


== Eksterne lenker ==
Norskfinsk forening i Tromsø
Ruijan Kaiku
Lapin Kansa

Lapin Kansa (Lapplands folk) er ei finsk dagsavis som blir utgitt i Rovaniemi, og som har hele finsk Lappland som nedslagsfelt. I sør konkurrerer Lapin Kansa med Pohjolan Sanomat, som blir utgitt i Kemi, og delvis også med Kaleva, som blir utgitt i Uleåborg.
Lapin Kansa ble grunnlagt i 1930.


== Eksterne lenker ==
Lapin Kansas nettside
Palauugle

Palauugle (Pyrroglaux podarginus) er en ugle, den eneste i
slekten Pyrroglaux.


== Habitat og utbredelse ==
Palauuglen er endemisk til Palau.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Palauugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Palauugle hos Artsdatabanken 
(en) Palauugle hos ITIS 
(en) Palauugle hos NCBI 
Otus podarginus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Palauugle på owlpages.com
ISSF 10 meter luftrifle

10 m luftrifle er en ISSF-skyteøvelse som blir gjennomført på 10 meters avstand i stående skytestilling med 4,5 mm (.177") luftgevær med maksimal vekt 5,5 kg. Dette er en av ISSF-øvelsene som er med på OL-programmet.
Skyteprogrammet i dag ( 2021 ) består av 60 skudd på 105 minutter for menn og kvinner. Maksimal poengsum for ett skudd er 10.9 poeng. De åtte beste skytterne går videre til en finale hvor det skytes 2x5sk i en serie, deretter enkle skudd. Etter alle har skutt 12 skudd ryker en skytteren med dårligs resultat. Neste skytter ryker ut etter skudd 14, 16, 18, 20, 22, 24 til det står igjen en vinner etter skudd 24. Er det likt mellom to skyttere så skytes det et enkelt skudd, der den med dårligst resultat ryker ut. Dette ekstra skuddet for å skille to utøvere kalles "shoot off". Alle finalister starter på 0p i en finale, mot tidligere at man tok med innledende skyting inn i finalen.
Siden man nå skyter med desimal utregning på hvert skudd er maks oppnåelig resultater 60skx10.9p = 654,0p. Maks sum er kun teoretisk mulig å oppnå, fordi det ikke er mulig å skyter 10.9 på alle skudd. Det er pga begrensninger i ammunisjon, våpen og den mentale biten. Tidligere ble det brukt kun brukt 10p som et maks skudd, noe som gjorde det enklere å forstå selve resultatene i sporten. Men det ble for mange som skjøt maks score etter hvert så da måtte ISSF gjøre endringer for slippe mange omskytinger mesterskap og WC. En tier kan i dag gi deg alt fra 10.0 til 10.9p pr skudd. 
Skiva som blir brukt er tidelt, den er totalt 45,5 mm i diameter og 10-eren er 5 mm. Skiva skal stå 1,4 meter over gulvet.


== Gjeldende verdensrekorder ==
 Denne artikkelen er utdatert. Etter regler gjeldende fra 1.1.2013 teller alle skudd i innledende med desimaler. Disse rekordene som står her er da historiske. 


== Eksterne lenker ==
OL-resultater i øvelsen Arkivert 20. februar 2010 hos Wayback Machine. på sports-reference.com (kvinner)
OL-resultater i øvelsen Arkivert 1. september 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com (menn)
Peter Norlin

Peter Norlin (født 7. mai 1941 i Nacka, død 13. desember 2012 i Stockholm), var en svensk seilbåtkonstruktør. Han har konstruert et stort antall tur- og regattabåter.
Gjennombruddet for Norlin skjedde med prototypen til Scampien som ble konstruert i 1968. Prototypen ble bygget med Stig Käll, og Peter Norlin seilte selv båten sin til seier i Half Ton Cup i Sverige tre år på rad, i perioden 1969-1971. Han fulgte opp suksessen med Accenten, som vant Quarter Ton Cup i 1974. I 1976 vant hans konstruksjoner Amoress og Agnes den amerikanske hav-regattaen S.O.R.C (Southern Ocean Racing Conference).
I 1970- og 1980-årene laget Norlin mange konstruksjoner på oppdrag fra Albin Marin AB. Turbåter som Cumulus, Cirrus, Nova, Stratus, Delta og Alpha forlot hans tegnebord. Etter at Rod Johnstone lanserte regattabåten J/24 i USA, konstruerte Norlin Albin Express i 1979. Den ble bygget i mer 1400 eksemplarer.
Siden slutten av 1970-årene var han en av de dominerende konstruktørene av 6mR-båter. I 1982 sjøsatte han sin første 2.4mR. Dette er en enmannsbåt, og også denne båttypen fikk en dominerende posisjon i seilsporten. Blant annet seiles 2.4mR av handikappede, fordi seileren kan manøvrere båten fullt ut fra én plass. Dessuten kan 2.4mR styres både med hendene og med føttene.
Norlin deltok også i utviklingen av International America's Cup Class, IACC.
Norlin var siden begynnelsen av 1990-årene huskonstruktør hos Sweden Yachts, der han konstruerte båter sammen med Jens Östmann. Nesten alle Sweden Yachts' båter er konstruert av denne duoen. Norlin hadde ansvaret for skrog, kjøl, ror og rigg, mens Østmann hadde ansvaret for dekk, cockpit og innredning. Sweden Yachts gikk konkurs i mars 2009, men har gjenoppstått.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oversikt over alle Albin seilbåter 1968 – 1991.
Talavera de la Reina

Talavera de la Reina er en by i den spanske provinsen Toledo. Byen ligger ved elven Tajo. Byen har industri, handelssentrum og universitet.

Byen har en meget rik historie. Talavera har viktige monumenter og bygninger. Den er kjent for sine keramiske fliser og håndverkstradisjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Talavera de la Reina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
La Guia de Talavera de la Reina
Talavera Club de Fútbol
Operasjon Greif

Operation Greif var en kommandoperasjon utført av Panzer Brigade 150 ledet av Waffen-SS-offiseren Otto Skorzeny under Ardenneroffensiven 1944-1945.
Operasjonen gikk ut på å kle ut tyske soldater i allierte uniformer i små patruljer bak de allierte linjene for å ta broer over elven Maas før de ble ødelagt av de allierte.
Omtrent to dusin kommandosoldater klarte å infiltrere de amerikanske linjene i jeeper den 16. desember 1944. De klarte å skape uro, ved blant annet å spre panikk blant de amerikanske soldatene. Det gikk til og med rykter om at de hadde lyktes å drepe den amerikanske generalen Dwight D. Eisenhower
Operasjon Greif var vellykket på den måten at de allierte ble tvunget til å bruke ressurser på å finne de tyske soldatene, men ingen broer ble tatt.
OTI-Sentret

OTI-Sentret er et kjøpesenter på Orkanger i Orkdal. 
Kjøpesenteret har 17 butikker. Senterets slagord er "Stedet der kjentfolk møtes". Senteret byttet i 2020 navn til Amfi Oti. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) OTI-Sentret – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Portforbud

Portforbud er forbud mot å oppholde seg utendørs til visse tider på grunn av uroligheter, som straff, ved pandemier eller lignende. Det er også en type unntakstilstand som kan erklæres av en regjering eller annen myndighet. Portforbudet pålegger visse eller samtlige personer å vende tilbake til sine hjem før et visst klokkeslett. Personer som trosser portforbudet, kan bli pågrepet av politi, militære eller annen ordensmakt.
Portforbud innføres gjerne som et forsøk på å gjenvinne ro og orden etter uroligheter, men kan også brukes som et middel til undertrykkelse av visse befolkningsgrupper (som for eksempel portforbudet det nasjonalsosialistiske Tyskland påla jødene).


== Se også ==
Unntakstilstand


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Portforbud i Store norske leksikon
Risikoaversjon

Risikoaversjon er motvilje til å ta risiko, eller en preferanse for sikker inntekt over usikker inntekt. Risikoaverse personer vil dermed foretrekke å en noe lavere sikker inntekt fremfor en høyere usikker inntekt.


== Se også ==
Spillteori
Statistikk
Økonomi
ISSF 10 meter luftpistol

10 m luftpistol er en av skyteøvelsene i ISSF. Den er lik øvelsen 10 m luftrifle ved at programmet består av 60 skudd for kvinner og menn. Junior kvinner og junior menn skyter også 60 konkurranse skudd. Det er 15 minutter til fritt antall prøveskudd, før konkurranseserien på 60 skudd hvor man har 75 minutt skytetid til rådighet. Den ligner også på 50 m pistol på tross av den kortere avstanden og bruken av luftvåpen, og de fleste toppskyttere konkurrerer i begge øvelser.
Skiva er 10-delt og totalt 17 cm i diameter, mens 10-eren har en diameter på 11,5 millimeter. I finaler er høyeste poengsum 10.9 poeng. I innledende konkurranse får en ikke desimalpoeng slik som luftrifle skyttere får.


== Gjeldende verdensrekorder ==


== Olympiske og verdensmestre (Menn) ==


== Olympiske og verdensmestre (Kvinner) ==


== Eksterne lenker ==
OL-resultater i øvelsen Arkivert 30. januar 2010 hos Wayback Machine. på sports-reference.com (menn)
OL-resultater i øvelsen Arkivert 28. juli 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com (kvinner)
Translitterasjon

Translitterasjon er omskriving av en tekst fra et alfabet til et annet. Translitterasjon er på denne måten en del av det større begrepet transkripsjon. Det tilstrebes ofte å la de to alfabetene motsvare hverandre tegn for tegn.


== Se også ==
Translitterasjon av bulgarsk
Romanisering
Kaggefoss kraftverk

Kaggefoss kraftverk er et vannkraftverk ved Kjølstadmoen  Modum kommune i Viken fylke.
Kraftverket utnytter et fall på 74 meter i Snarumselva. Det er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin. Vannet ledes i en 2,5 km lang tunnel fra inntaksmagasinet til kraftstasjonen.
Det er installert fire francisturbiner på totalt 88 MW. Normal årsproduksjon er på 612 GWh.
Kraftverket eies og driftes av Glitre Energi Produksjon (som eies av Glitre Energi AS og E-CO).
Kraftverket ble satt i drift i 1951. Det ble oppgradert og modernisert i 2014.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Glitre Energi: Kaggefoss
Geithusfoss kraftverk

Geithusfoss kraftverk er et vannkraftverk ved utløpet av Bergsjøen ved Geithus Modum kommune i Viken fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1961, og oppgradert i 2009.
Det utnytter et fall på  9,5 meter i Drammensvassdraget. Verket er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin.
Det er installert en kaplanturbin på 14 MW. Normal årsproduksjon er på 99 GWh.
Kraftverket eies og driftes av Glitre Energi Produksjon. Selskapet eies indirekte av
Buskerud fylkeskommune og Drammen kommune.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Glitre Energi
Stalagmitt

Stalagmitt er en type dryppstein som vokser opp fra gulvet i enkelte kalkstensgrotter. De dannes ved at hver enkelt dråpe avsetter en forsvinnende liten mengde kalkspatt, variasjon i vanngjennomstrømning og luftgjennomstrømning avgjør form og hvor sakte de vokser. Er vannet også jernholdig kan det gi rustgul farge.  
Stalagmitt blir ofte forvekslet med stalaktitt, som vokser ned fra taket. Hvis stalagmitten er større en stalaktitten, er det gjerne raskere vanngjennomstrømning. Ved mindre vanngjennomstrømning avsettes mer av kalkspatten i stalaktitten, når dråpen faller fra grottetaket. 


== Annet ==
En huskeregel for å skille betegnelsene «stalaktitt» og «stalagmitt» er å se på bokstavene T og M i ordene, former som likner på henholdsvis en tapp som henger ned fra et tak og to tagger som stikker opp.
West Harrow

West Harrow er et område i bydelen Harrow i det nordvestlige London. Det er for det meste et boligområde, med noe næringsvirksomhet i ytterkanten og enkelte mindre butikker. 
Fram til 1900-tallet var West Harrow nesten bare åpen landsbygd. Da Uxbridgeutvidelsen på Metropolitan-linjen kom i 1904 og West Harrow undergrunnsstasjon ble åpnet i 1913 begynte en jevn økning av antallet boliger i området. De siste åpne plassene ble fylt i løpet av andre halvdel av 1900-tallet. 
Området har hatt et sterk musikalsk miljø, blant annet har pianisten og komponisten Rick Wakeman vokst opp her og per 2014 var det en rekke jazzmusikere som hadde sitt hjem her, blant annet jazzpianisten Alex Webb, saksofonisten Courtney Pine og bassisten Gary Crosby.


== Referanser ==
Torolf Nordbø

Torolf Nordbø (født 31. desember 1956) er en humorist fra Finnøy. Han er også kjent under artistnavnene «Han Innante» og Brakkvald Tolvstøkkje fra Indre Erfjord. 


== Humorist ==
Nordbø er blant annet kjent for sine humorinnslag fra «Radio Innante» i radio og TV, og han har turnert med flere revyer i Sør-Norge. Han har gitt ut flere cd-er og to dvd-er. På 1980-tallet gjorde han en kort karriere med kristenrock-gruppa Notlaget. I 2003 fikk «Han Innante» humorprisen i Rogaland. Styret i Rogaland Mållag gav Nordbø målprisen for 2005.


== Politisk engasjement ==
Nordbø var mangeårig medlem av Kristelig Folkeparti og har ved flere anledninger gjort seg bemerket som islamkritiker og innvandringsmotstander i den offentlige debatten. Dette skapte stor medieoppmerksomhet og refs fra eget parti. I desember 2016 meldte han overgang til Partiet De Kristne.I 2021 meldte han seg også ut av Partiet De Kristne. Han meldte seg da ikke inn i noe nytt parti.


== Publikasjoner ==


=== Bøker ===
Forfatter/medforfatter av  bøker på Samlaget. 

Møje Løye frå Han Innante (2009)
Sydvest-humor frå Han Innante (2010)
Ei slags handbok i sunt bondevett (2013)
Snakk mindre, sei meir (2015)


=== CD-utgivelser ===
Magalaust (1998)
Sjur, eg trur me snur (vol 2) (2000)
Han Innante i Søren (vol 3) (2002)
Han Innantes juli- og jule-CD (vol 4 1/2) (2005)
Bakpå-lente ting (2007)
Det kjærlege auga (2010)
Spor av år (2013)


=== Revyer utgitt på dvd ===
På bedringens rand (2004)
I to-takt med tiden (2005)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Gravfoss I kraftverk

Gravfoss I kraftverk er et vannkraftverk ved Geithus i Modum kommune i Viken fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1931, og utnytter et fall på  20 meter i Drammensvassdraget.
Verket er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin, og utnytter vannet fra Tyrifjorden, Begna og Randsfjorden.
Installert effekt er 19 MW fra en francisturbin og en horisontal kaplanturbin. Normal årsproduksjon er på 35 GWh.
Den første kraftstasjonen som utnyttet fallet i fossen ble satt i produksjon i 1903. Demningen i elven ble utvidet i 1935. Verket fungerer nå som et flomkraftverk og mesteparten av vannet i elven utnyttes av det nyere Gravfoss II kraftverk.
Kraftverket eies og driftes av Glitre Energi Produksjon. Selskapet eies indirekte av Buskerud fylkeskommune og Drammen kommune.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Gravfoss II kraftverk

Gravfoss II kraftverk er et vannkraftverk  ved Geithus i Modum kommune i Viken fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1996, og utnytter et fall på  20 meter i Drammensvassdraget. Verket er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin.
Verket utnytter vannet fra Tyrifjorden, Begna og Randsfjorden.
Installert effekt er 30 MW. Normal årsproduksjon er på 219 GWh.
Den første kraftstasjonen som utnyttet fallet i fossen ble satt i produksjon i 1903. Demningen i elven ble utvidet i 1935. Vannet i fossen utnyttes også i flomperioder i Gravfoss I kraftverk.
Kraftverket eies og driftes av EB Kraftproduksjon. Selskapet eies av
Buskerud fylkeskommune, Drammen kommune.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Glitre Energi
West Harrow undergrunnsstasjon

West Harrow undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger i West Harrow i det nordvestlige London. 
Stasjonen betjener Uxbridgegrenen på Metropolitan-linjen, og ligger i sone 5. Linjen ble utvidet forbi stedet i 1904, og stasjonen åpnet 17. november 1913. 


== Eksterne lenker ==
West Harrow Underground Station Transport for London (Engelsk)
Bensheim

Bensheim er den største byen i det sydlige Hessen i Tyskland. Den nærmeste nabobyen er Darmstadt ca. 25 km. nordlig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Bensheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bensheim – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
https://web.archive.org/web/20081007220933/http://www.schloesser-hessen.de/schloesser/bensheim/bensheim.htm
SMS «Pommern» (1905)

SMS «Pommern» var et tysk slagskip av «Deutschland»-klassen. Skipet var oppkalt etter den prøyssiske provinsen Pommern og bygget ved AG Vulcan i Stettin.
Under den første verdenskrig var SMS «Pommern» en del av den tyske Hochseeflotte og ble senket 1. juni 1916 under Jyllandsslaget av en torpedo fra den britiske jageren HMS «Faulknor».
Fylkesvei 5288

Fylkesveg 5288 går mellom Turøy og Svelgen i Øygarden. Veien er 3,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 234 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 ØygardenTurøyvegen 

Turøyvegen 

 Skåråsundet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5288
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Eldorado

Eldorado (spansk: El Dorado, som betyr «den forgylte»), opprinnelig El Hombre Dorado («den gylne mann»), El Indio Dorado («den gylne indianer»), eller El Rey Dorado («den gylne konge»), er et begrep brukt av europeere om en stammesjef fra muisca-folket i Colombia, som angivelig dekket seg selv i gullstøv og stupte inn i Guatavita-innsjøen som et innvielsesrite. Da det ble ansett som et sted gikk Eldorado fra å være en by, til et kongerike, til et keiserrike av denne legendariske gylne konge.
En annen beliggenhet for Eldorado ble antatt av rykter, noe som førte til flere mislykkede ekspedisjoner sent på 1500-tallet etter en by kalt Manõa ved innsjøen Parimes bredder. Den mest kjente av disse ekspedisjonene ble leder av sir Walter Raleigh. I jakt etter legenden gjennomsøkte spanske conquistadorer Colombia, Venezuela og deler av Guyana og Nord-Brasil, etter byen og dens prektige konge. Gjennom disse ekspedisjonene ble store deler av Sør-Amerika, blant annet Amazonas-elven, kartlagt. Innen starten av 1800-tallet hadde de fleste begynt å anse byen som en myte.
Eldorado, eller El Dorado, er nå navnet på en rekke steder - særlig gruvebyer - i Sør-Amerika, USA og andre land. Det er navnet på flere filmer, tv-serier, musikkstykker, idrettslag og annet.


== Referanser ==


== Se også ==
Shangri-La
Slaraffenland
Paradis
Utopia
En studie i rødt

For hørespillet se En studie i rødt (hørespill)En studie i rødt er en roman skrevet av Arthur Conan Doyle.
Romanen var hans første roman om Sherlock Holmes og dennes følgesvenn Dr. John H. Watson.


== Handling ==
Romanen er delt i to halvdeler. I den første delen møter vi Watson idet han kommer hjem etter å ha tjenestegjort som lege i Afghanistan. Gjennom en felles venn møtes Holmes og Watson, og de blir etterhvert enige om å dele bosted. 
Ikke lenge etter at de har flyttet inn, får Holmes et brev fra Scotland Yard-agenten Tobias Gregson. Det er skjedd et mord ved Brixton Road. En mann ved navn Enoch J. Drebber er funnet myrdet. Over han er ordet  «RACHE» skrevet i blod på veggen ved siden av kroppen hans.
Hvem og hvorfor han er drept blir Holmes' og Watsons første sak å løse sammen.
Oppfølger: De fires tegn


== Hørespill ==
I 1987 produserte NRK Radioteateret en dramatisert versjon av En studie i rødt med Nils Nordberg som regissør etter et manus av Michael Hardwick.
Bjørn Boysen

Bjørn Boysen (født 3. desember 1943 i Oslo, død 30. januar 2018 samme sted) var en norsk organist og professor ved Norges musikkhøgskole. Han begynte å studere orgel med domorganist Arild Sandvold i Oslo som 14-åring. Etter sin debut som konsertorganist i 1966 studerte han videre med Finn Viderø i København før han ble ansatt som lærer i orgelspill på Musikkonservatoriet i Oslo, senere Norges musikkhøgskole. Her var han lærer for en lang rekke norske organister. I perioden 1991-1998 var han rektor for Norges musikkhøgskole, og han ble utnevnt til professor i 1995. Han ble regnet for å være en av Norges fremste konsertorganister, og var fast organist i Oslo Konserthus. Boysen ble også mye brukt som ekspert ved bygging eller restaurering av orgler.


== Diskografi ==
Louis Vierne: Symphonies No. 1 & 4 på orgelet i Katarinakyrkan, Stockholm 1989
Bjørn Boysen spiller Arild Sandvold på orgelet i Århus domkirke 2006
Charles Marie Widor. The Last Organ Symphonies på orgelet i Århus domkirke 2007
The 1723 Organ from Hoff på Norsk Folkemuseum 2007
Bach: Orgelbüchlein på Glogerorgelet i Kongsberg 2009
Bach: The “Leipzig” Chorals på Glogerorgelet i Kongsberg 2011
Bach: Trio Sonatas på Glogerorgelet i Kongsberg 2014
Bach: The Schübler Chorales på Glogerorgelet i Kongsberg 2014
César Franck: Organ Works på orgelet i Uranienborg kirke 2017


== Referanser ==