jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Modell 1853 Enfield

Pattern 1853 Enfield (også kalt P53 Enfield og Enfield Rifle-Musket) var et munnladningsgevær med perkusjonslås som ble brukt av den britiske hæren på 1850 og -60-tallet. Våpenet ble først tatt i bruk i stor skala i Krimkrigen. Enfiled-riflen var presis og hadde stor rekkevidde i forhold til tidligere, glattborede musketter. Bruken av den tvang fram reformer i taktikk. Modellen ble eksportert i store mengder til andre land og ble blant annet brukt på begge sider i den den amerikanske borgerkrigen. Riflen har, som mange andre av våpnene til den britiske hæren gjennom tidene, navn etter Enfield Town i London der Royal Small Arms Factory som produserte våpenet ligger.


== Konstruksjon ==
Modell 1853 erstattet en serie med våpen i den engelske hæren. Da Enfield-riflen ble introdusert, var både glattborde perkusjonsmusketter (Modell 1839 Muskett, i praksis en Brown Bess bygget om til perkusjonslås og Modell 1842 Musket) og tidlige rifler som Modell 1851 Minié-rifle i bruk. Enfieldriflen var ment som en nytt standardvåpen for å erstatte dem alle og gjøre forsyninger enklere. Etter innføringen av 1851 Minié-riflen hadde man kommet til at mengden bly i et sylindrisk Minié-prosjektil med samme kaliber som de gamle runde muskettkulene var større enn nødvendig og gjorde våpen og ammunisjon unødvendig tunge. Enfield-riflen fikk derfor mindre kaliber enn sine forgjengere (alle de nevnte våpnene hadde kalber rundt .75, ca. 19 mm), mens 1853 Enfield hadde kaliber .577 (15 mm).


== Ammunisjon ==
Ammunisjonen til Enfield-riflen var etter samtidens standard og besto av en papirhylse med den tilmålte mengden svartkrutt og Minié-projektilet. Selve papiret var satt inn med en fett/voks for å tåle fuktighet. For å lade våpenet ble patronen åpnet ved å bite i den og rive av bunnen, kruttet helt i løpet og til slutt prosjektilet dunket ned i kammeret med ladestokken.
Patronen til Enfield-riflen ble den utløsende årsaken til det indiske opprøret i 1857. De indiske soldatene i britisk tjeneste fryktet at patronen var satt inn med fett fra gris og ku, noe som ville være tabu for henholdsvis muslimer og hinduer. Bare noen få indiske avdelinger hadde på dette tidspunktet mottatt den nye Enfield-riflen, og delvis takket være den overlegne rekkevidden og treffsikkerheten til britiske styrker utstyrt med det nye våpenet ble opprøret slått ned.


== Produksjon ==
Det ble produsert omkring en og en halv million Enfield-rifler fra 1853 til 1867, da modellen ble erstattet av Snider-Enfield, en «midlertidig» modell der Enfield-riflen var bygget om til baklader. Fortsatt er Modell 1853 Enfield etterspurt blant svartkruttentusiaster og reenactere, og det produseres stadig nye rifler av forskjellige selskaper.


== Referanser ==
Finn Kvalem

Finn Kvalem (født 12. april 1934 i Seljord, død 26. februar 1990) var en norsk skuespiller, instruktør og oversetter.
Hans debut var på Det norske teatret i 1955, hvor han jobbet fra 1956 til 1969. Siden var han ved Nationaltheatret fra 1969 til 1975 og igjen i 1985. Han var i Fjernsynsteatret fra 1975 til 1979 og sjef for Telemark Teater i perioden 1982 til 1984. Han huskes særlig for sin tolkning av Vidkun Quisling i Stein Ørnhøis dokudrama «Et liv – en rettssak» fra 1988. Han spilte også i flere norske filmer.
Kvalem var forbundsleder for Norsk Skuespillerforbund 1974–1976.


== Filmografi (utvalg) ==
1989 – 1814 (TV)
1988 – Blücher, Leif Welder, Lindas far
1979 – Fruen fra havet, Doktor Wangel (TV)
1978 – Gengangere, Pastor Manders (TV)
1960 – Venner, Apeklubbens sekretær


== Oversettelser (utvalg) ==
1968 – Fødselsdagsselskapet (The Birthday Party) av Harold Pinter sammen med Ola B. Johannessen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Finn Kvalem på Internet Movie Database 
(en) Finn Kvalem hos The Movie Database
Natit

Natit eller nâtit var et tradisjonelt skrittklede eller en smal underbukse i gamle dagers Grønland. Plagget ble forbundet med en livreim og framstilt av avhåret selskinn. Natit ble brukt som hjemmeplagg inne i de store felleshusene eller teltene som ble oppvarmet med spekklamper. Kvinnenes naniter var smalere og mer g-streng-liknende enn mennenes. Bortsett fra denne vesle husdrakten, som ofte ble båret sammen med kamikker (selskinnsstøvler) og enkelte snorer, gikk inuitene nakne innendørs.


== Se også ==
G-streng
Lendeklede


== Referanser ==
Mitsubishi ASX

Mitsubishi ASX er en bilmodell som produseres av Mitsubishi Motors. Bilen er en kompakt fem-seter crossover, og den leveres med både forhjuls- og firehjulstrekk, samt både bensin- og dieselmotor.
Bilen ble lansert under navnet Mitsubishi RVR i Japan i februar 2010. I Europa ble bilen presentert på bilmessen i Genève i mars 2010, da under navnet ASX. I USA selges den under navnet Outlander Sport, med støtfangerne lakkert i bilens farge.
Da Mitsubishi er i samarbeid med PSA-Gruppen (Peugeot/Citroën), kom kopiene til ASX, Peugeot 4008 og Citroën C4 Aircross, ut i oktober 2011. På samme måte er Peugeot 4007 og Citroën C-Crosser kopier av Mitsubishi Outlander.ASX kom i salg i Norge på forsommeren 2010, 5. juli hadde Mitsubishi Norge solgt over 400 biler. Tall fra Opplysningsrådet for veitrafikken viser at Mitsubishi ASX kom på fjerdeplass over mest solgte biler i 2011, med 4 194 solgte biler (3% av totalsalget). Endringen er hele 201,7% fra 2010, da det ble solgt 1 390 biler (1,1%).


== Versjoner i Norge (2011) ==
 Inform versjonen har som standardutstyr bl.a. aktiv stabilitetskontroll, antispinn, ni kollisjonsputer, tåkelys foran, elektriske vinduer foran og bak, manuelt klimaanlegg, fjernstyrt sentrallås, bakkestartassistanse, bremseassistanse, elektronisk startsperre og Isofix
 Invite versjonen har bl.a. lettmetallfelger, multifunksjonsratt, fartsholder, automatisk klimaanlegg, regnsensor og oppvarmede forseter, i tillegg til Inform
 Intense versjonen har i tillegg bl.a. 17" felger, bluetooth hands-free, ryggesensor og Rockford Acustic lydanlegg med 9 høyttalere og CD-skifter, i tillegg til Invite
 Instyle+ versjonen har bl.a skinnseter, navigasjon, elektrisk justerbart førersete, xenon-lykter, nøkkelfritt system og ryggekamera, i tillegg til Intense


== Bilder ==

		
		
		


== Black Edition ==
Mitsubishi ASX kommer også i en «Black Edition» utgave, hvor bilen har sort tak og glasstak, sorte 17 tommers felger, sort grill, spoiler og sidespeil, samt sorte skinnseter med logo. Bilen blir levert i både bensin og diesel-utgave i Storbritannia fra 11. november 2011, med et tillegg i prisen på 1 000 britiske pund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en-GB) Offisielt nettsted 
(en) Mitsubishi ASX – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Mitsubishi - Mitsubishi ASX
DinSide – Mitsubishis nye folke-SUV
Verdens Gang - Test av Mitsubishi ASX: Stor lillebror
Verdens Gang - Test av Mitsubishi ASX: SUVeren vinner
Teknisk ukeblad – Ny teknologi i Mitsubishi ASX
Broom – Test: Mitsubishi ASX – den nye SUV-bestselgeren
Hegnar Online – Solid SUV med salgssuksess fra Mitsubishi Arkivert 31. august 2010 hos Wayback Machine.
Vi Menn bil – Gjerrig og billig SUV
Victor Campbell

Victor Lindsay Arbuthnot Campbell (født 20. august 1875 i Brighton, død 19. november 1956 i Corner Brook på Newfoundland) var en britisk sjømann og oppdagelsesreisende.
Fra 1910 til 1913 deltok han på Terra Nova-ekspedisjonen til Antarktis under ledelse av Robert F. Scott. Hans rolle var å lede en gruppe på seks mann som skulle utforske King Edward VII Land, som er beliggende øst for Rossbarrieren, under navnet Eastern Party. Den 26. januar 1911 seilte de med ekspedisjonsskipet «Terra Nova» østover fra hovedleiren ved Cape Evans i McMurdo-sundet. Etter forgjeves å finne et ilandstigningssted i King Edward VII Land, bestemte Campbell seg for å seile til Victoria Land, nordvest for McMurdo-sundet. På denne reisen støtte de på Roald Amundsens leir Framheim i Hvalbukta. Den påfølgende kontakten forløp gemyttlig, godt hjulpet av at Campbell snakket norsk.
Etter å ha returnert til Cape Evans og informert Scott om Amundsens tilholdssted, satte gruppen avsted til Robertson's Bay, nær Kapp Adare under navnet Northern Party. De bygde en hytte og overvintret ved Kapp Adare, men på grunn av isforholdene var de ikke i stand til å fullføre alle oppgavene de hadde planlagt for sommeren 1911/1912. I januar 1912 returnerte «Terra Nova» fra New Zealand og transporterte Campells gruppe til Evans Coves, om lag 400 kilometer sør for Kapp Adare og 320 kilometer nordvest for Cape Evans. De hadde imidlertid bare slederasjoner for seks uker, og planla å fullføre de geologiske undersøkelsene i løpet av et par uker. Det ble ikke forventet at skipet ville ha problemer med å plukke dem opp, men «Terra Nova» kunne ikke nå dem på grunn av kraftig pakkis. De ble derfor nødt til å overvintre en sesong til. De bygde en ishule på Inexpressible Island, der de tilbrakte vinteren under ynkelige forhold. For å spe på matrasjonene, drepte de sel og pingviner. Den 30. september 1912 startet de å gå mot Cape Evans, der de omsider ankom 7. november etter å ha krysset mer enn 320 kilometer med sjøis. Etter å ha hørt om skjebnen til Scott og resten av sydpolgruppen, overtok Campell ledelsen av ekspedisjonen de siste ukene.
Under første verdenskrig kjempet Campbell i slaget om Gallipoli  med kommando over Drakebataljonen, der han mottok Distinguished Service Order (DSO). Han deltok også i Jyllandsslaget i 1916, krigens største sjøslag, og i Zeebruggeraidet i 1918. I sistnevnte slag uskadeliggjorde han en fiendtlig ubåt ved å renne den i senk med sitt skip, HMS «Warwick». For dette mottok han en spenne til sin DSO.
Campbell emigrerte til Newfoundland i 1922, hvor han døde i 1956.


== Utmerkelser ==
Campbell mottok en rekke ordener og utmerkelser, blant annet:

Polarmedaljen
Distinguished Service Order med spenne
Order of the British Empire


== Referanser ==


== Kilder ==
Nekrolog The Geographical Journal, vol. 123, no. 1 (mars 1957), s. 131–132. Besøkt 20. januar 2010.


== Litteratur ==
King, H.G.R. (red., 1988): The Wicked Mate – The Antarctic Diary of Victor Campbell, Alburgh: Bluntisham.


== Eksterne lenker ==
(en) Victor Campbell på Internet Movie Database
Jalgaon

Jalgaon (marathi: जळगाव) er en by beliggende nord i den indiske delstaten Maharashtra. Byen er administrasjonssentrum i distriktet med samme navn. Dette distriktet ligger på det nordlige Deccanplatået. Jalgaon ligger innenfor den produktive, irrigerte jordbruksregionen Khandesh, og er et selvstendig kommunestyre. Jernbanelinjen som forbinder Mumbai med Allahabad passerer byen. Jalgaon ligger omtrent 260 km nordøst for storbyen Mumbai. Den fungerer som et vei- og jernbaneknutepunkt. I selve byen foregår det stor handel med bomull, og byen er best kjent for sin bomullsindustri. Ved folketellingen i 2001 hadde byen 368 579 innbyggere. Jalgaon er hjembyen til Pratibha Patil, som var Indias president. 
Dagens by kan skryte av store industriområder, utdanningsinstitusjoner og gode sykehus. Byen har også godt utbygd veinettverk og transportinfrastruktur. Byen har som alle andre store byer kjøpesentre og egne boligområder. I nærheten av Jalgaon ligger de verdensberømte Ajantagrottene (Ajanta Caves). Dette er en av hovedattraksjonene i området og trekker til seg turister fra hele verden. 
Byen ligger i gjennomsnitt 209 moh. og har et variert klima. Somrene er svært varme og tørre, og temperaturen kan bli så høy som 47° C. Jalgaon mottar omtrent 700 mm nedbør i monsunperioden, som blir fulgt av et behagelig klima om vinteren. 


== Demografi ==
Ifølge den nasjonale folketellingen i 2001 hadde Jalgaon 368 579 innbyggere. Av disse var 52 % menn og 48 % kvinner. Gjennomsnittlig lesekyndighet var 76 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. Mannlig lesekyndighet var 80 %, mens 71 % av kvinnene kunne lese. 13 % av befolkningen utgjorde barn under 6 år. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Jalgaon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ejalgaon.com - med kart og nyttig info (engelsk)
Hans Christian Bugge (1910–1994)

Hans Christian Bugge (født 9. januar 1910 i Kristiania, død 9. september 1994) var en norsk jurist innen sjøfart og forsikring. Han var også fjellklatrer og med Arne Næss på å bestige Tirich Mir (1950).
Han studerte til cand.jur. 1931 og virket som dommerfullmektig i Hallingdal 1933–36 før han tiltrådte i Justisdepartementet i 1937. I 1940 startet han for Sjøassurandørenes Centralforening der han var direktør 1945–57 og styremedlem 1957–67. Han virket mellomtids for Nortraship i London i 1944. Sist jobbet han fra 1957 for forsikringsselskapet Christiania Sø og Poseidon.
Han hadde en rekke sentrale verv, blant annet med i Sjølovskommisjonen (1959), leder av styret for Statens Varekrigsforsikring (1955), i direksjonen for Norske Selskab (1964), i ledelsen for Norsk Tindeklub 1945–58, styremedlem for Den Norske Sjøretts-forening (1955), formann i Forsikringsselskapenes Felleskontor for krigsforsikringer (1960), i styret for Nordens Sjøforsikringspool 1959–71, med i Executive Committee i International Union of Marine Insurance 1962–70 og styremedlem i Det Norske Veritas (1965).
Han var sønn av disponent Yngvar Bugge og far til Hans Christian Bugge (f. 1942).


== Utgivelser ==
Sjøassurandørernes Centralforbund 1936-1961 (1961).


== Referanser ==
Klappskøyte

Klappskøyter benyttes til hurtigløp på skøyter.
I motsetning til tradisjonelle skøyter hvor hele jernet er festet til skoen, så er det for klappskøytene kun montert permanent i front ved hjelp av et hengsel. Dette tillater jernet å være i kontakt med isen lenger, og ankelen kan følge hele skyvet. Dette gir en mer naturlig bevegelse, og effektivt fraspark.
Klappskøyter ble utviklet ved Vrije Universiteit of Amsterdam, ledet av Gerrit Jan van Ingen Schenau. Selve ideen til klappskøyter er mye eldre, modeller fra rundt år 1900 er kjent.
Klappskøytene ble første gang benyttet i 1984–85-sesongen. Det var allikevel ikke før sent på 1990-tallet at bruken virkelig skjøt fart. I 1996–97-sesongen benyttet det kvinnelige nederlandske landslaget klappskøyter med stort hell. Resten av verden fulgte snart etter, og resultatet ble et ras av nye verdensrekorder i de påfølgende sesongene. Dette var spesielt synlig under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan, hvor Ådne Søndrål satte verdensrekord på 1.500 meter for herrer. Andre verdensrekorder satt i dette mesterskapet var 5.000 og 10.000 meter for herrer, og 1.500 meter for kvinner.
Klappskøyter benyttes nå både av topputøvere og aktive amatører.


== Referanser ==
Corday-Morgan-medaljen

Corday-Morgan-medaljen (Full pristittel på engelsk: Corday-Morgan Medal and Prize) er en prestisjefylt pris som årlig er blitt utdelt av Royal Society of Chemistry siden 1949 for de mest ansette bidragene til eksperimentell kjemi, inkludert simulering ved hjelp av datamaskin. Antall priser økte til 2 pr år i 1964 og tre pr år i 1967. Mottakere av Corday-Morgan-medaljen innbefatter mange av Storbritannias mest fremgangsrike kjemikere.


== Mottakere ==
Budor

Budor er ei turisthytte, et hytteområde og alpinanlegg beliggende nord i Løten kommune i Innlandet, omtrent 600 meter over havet. Det er et populært utgangspunkt for turer på Hedmarksvidda. Om vinteren finnes et løypenett på mer enn 300 kilometer i ulike retninger. Del 2 av Norgesmesterskapet på ski 2013 ble arrangert på Budor.
Alpinanlegget har to heiser og fem nedfarter med middels til enkel vanskelighetsgrad. Traselengde: 900 meter. Deler av anlegget er flombelyst.
Adkomst til området via bomveg. 


== Eksterne lenker ==
visitbudor.no
Ava Max

Amanda Ava Koci (født Amanda Koci; 16. februar 1994), kjent under artistnavnet Ava Max, er en amerikansk sanger og låtskriver. 
Etter å ha flyttet fra en rekke delstater i USA for å satse på en musikkarriere siden barndommen, signerte Max med Atlantic Records i 2016, hvor hun ga ut singelen «Sweet but Psycho» i august 2018. Den ble hennes store gjennombrudd, hvor den toppet hitlistene i 22 land, inkludert Storbritannia, Tyskland, Østerrike, Sveits, Sverige, Norge og New Zealand. Sangen endte også på andreplass i Australia, og på tiendeplass på amerikanske Billboard Hot 100. Den ble etterfulgt av «So Am I», som nådde andreplass i Norge. I mars 2020 ga Max ut singelen «Kings & Queens», som oppnådde 13. plass i USA, 19. plass i Storbritannia og syvendeplass i Norge. I juli 2020 fulgte hun opp med singelen «Who’s Laughing Now», som oppnådde blant annet åttendeplass i Norge og ble med det hennes femte topp 10-singel der. I begynnelsen av september samme år ga hun ut singelen «OMG What’s Happening» som nådde en 33. plass i Norge.
18. september 2020 ga hun ut debualbumet sitt Heaven & Hell som debuterte på andreplass i Storbritannia, og på 27. plass i USA. Den debuterte på en åttendeplass på Topplistas albumliste, og klatret opp til en andreplass den påfølgende uka. I november 2020 ga hun ut singelen «My Head & My Heart», som ble lagt til på Heaven & Hell som en bonuslåt. Den nådde 45. plass i Storbritannia og 18. plass i USA.
Sammen med Alan Walker ga de ut låten «Alone, Pt. II» 27. desember 2019. Den oppnådde en fjerdeplass på Topplista i Norge, og ble nominert til Spellemannprisen 2020 i klassen årets låt.29. april 2022 ga hun ut singelen «Maybe You’re the Problem», som endte på en 34. plass i Norge. 1. juni 2022 annonserte hun sitt andre studioalbum «Diamonds & Dancefloors» som ville bli utgitt 14. oktober, men utgivelsen ble senere utsatt til 27. januar 2023. Hun fulgte opp med singelene «Million Dollar Baby», «Weapons», «Dancing’s Done» og «One of Us».


== Diskografi ==
Heaven & Hell (2020)
Diamonds & Dancefloors (2023)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ava Max – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ava Max på Internet Movie Database 
(en) Ava Max hos Rotten Tomatoes 
(en) Ava Max hos The Movie Database 
(en) Ava Max på Apple Music 
(en) Ava Max på Discogs 
(en) Ava Max på MusicBrainz 
(en) Ava Max på SoundCloud 
(en) Ava Max på Spotify 
(en) Ava Max på Songkick 
(en) Ava Max på Last.fm 
(en) Ava Max på Genius — sangtekster 
(en) Ava Max på AllMusic 
(en) Ava Max på Twitter 
(en) Ava Max på Facebook 
(en) Ava Max på Instagram 
(en) Ava Max på YouTube 
(en) Ava Max på TikTok
Kamikker

Kamikker eller kamikk, på østgrønlandsk kamiit, er støvler som er en del av inuitene tradisjonelle klesdrakt, blant annet på Grønland. Fottøyet har myke såler og lages av selskinn i to lag: en ytterstøvel av vanntett skinn uten hår og en innerstøvel eller -strømpe med hårsida inn. Mellom lagene er det isolerende sennegress, på dansk kalt kamikhø. Støvlene bæres av både kvinner og menn. Lengde og utsmykning kan variere, men mens kvinnenes kamikker kan nå opp til over knærne, er mennenes lavere. En brodert variant bæres til den grønlandske nasjonaldrakten. Enkle kamikker og skinnstøvler er fortsatt vanlig som vinterfottøy.
Fridtjof Nansen beskriver i Paa ski over Grønland fra 1890 hvordan østgrønlenderne bare var kledt i natiter, minimale skrittkleder, og kamikker innendørs.

		


== Se også ==
Skaller, samenes tradisjonelle vinterfottøy av reinsdyrskinn
Kommager eller bieksu,  samisk sommerfottøy av lær


== Eksterne lenker ==
(en) Eskimo boots – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om kamikker
Frihetsstøtten

Frihetsstøtten på Vesterbrogade ved Københavns Hovedbanegård er en 20 meter høy obelisk reist som et monument til minne om stavnsbåndets opphevelse ved landboreformene fra 1788. Grunnstenen ble lagt ned av  kronprins Frederik (senere Frederik VI) 31. juli 1792 i faren Christian VIIs navn og monumentet sto ferdig i september 1797. Det står i dag på omtrent samme sted, men det var i 1792 utenfor Københavns voller.
De fire statuene som er rundt obelisken, symboliserer troskap, bondeflid, tapperhet og borgerdyd. På støtten leser man en inskripsjon:

Et retfærdigt styre, der giver borgeren frihed, kan forvente at borgeren vil være tro mod sit fædreland, arbejde til gavn for medborgeren, være ansporet til flid, en flid, der vil give landet velstand, og at borgeren er villig til at forsvare sit fædreland.

På støtten sees følgende inskripsjon på østsiden:

Kongen kjendte at Borgerfriehed bestemt ved retfærdig Lov over Kierlighed til Fædreland modtil dets værn lyst til Kundskab attråe til Flid håb om Held
På støtten ses følgende inskripsjon på vestsiden:

Kongen bød Stavnsbaandet skal ophøre Landboe lovene gives Orden og Kraft at den frie Bonde kan vorde kiek og oplyst flittig og god hæderlige Borger lykkelig
Nikolaj Abildgaard har tegnet støtten, Johannes Wiedewelt har utført statuen Troskab og medaljongen Retfærdighedens Genius. Nicolai Dajon har stått for statuene Borgerdyd og Tapperhed. Andreas Weidenhaupt har utført medaljongen Trældom afskaffes og figuren Agerdyrkningsfliden. Sistnevnte figur ble skiftet ut med en ny i 1911, utført av billedhuggeren Jens Lund.
I forbindelse med byggingen av Hovedbanegården og Boulevardbanen ble monumentet tatt ned i 1909–10 og gjenoppført 5,3 meter øst for sin opprinnelige plassering.
Frihetsstøtten ble renovert første gang i 1850–51. I 1999 ble monumentet gjeninnviet etter enda en gjennomgripende renovering som ble iverksatt etter en innsamling i anledning av 200-året for stavnsbåndets opphevelse. Her ble obelisken med relieffene og de fire statuene erstattet av nye, som er utført som nøyaktige kopier av de opprinnelige.
De to nærliggende gatene Bernstorffsgade og Reventlowsgade, som går på hver side av Hovedbanegården, samt Colbjørnsensgade, som går et stykke vest herfra, er oppkalt etter Andreas Peter Bernstorff, Christian Ditlev Frederik Reventlow og Christian Colbjørnsen, som var hovedkreftene bak stavnsbåndets opphevelse.


== Eksterne lenker ==
Frihetsstøtten
Thaarups innskrift i Kalliope
Norsk Barnefilmnemnd

Norsk Barnefilmnemnd (etablert 1960) var drevet av den norske stat for å sikre barns filmvilkår. Den dekket saker som ikke ble handtert av Statens filmproduksjonsutvalg eller Norsk filmråd (1969–84). Et underutvalg for katalogisering så dagens lys i 1970, og i 1987 ble den første barnefilmkonsulent ansatt.
Nemnden ga ut Norske barnefilmer 1950-1992, et verk som fikk oppfølgeren Norske barnefilmer 1992-94, utgitt av Det norske filminstitutt.
Choristidae

Choristidae er en gruppe (familie) av insekter som hører til den lille ordenen skorpionfluer (Mecoptera). Skorpionfluer har hodet trukket ut i en snabel eller et nebb. Denne karakteristiske hodefasongen gjør det lett å skille en skorpionflue fra andre insekter.


== Utseende ==
Middelsstore (forvingen 13–17 mm lang), slanke skorpionfluer. Antennene er trådformede og lange, minst så lange som forvingen. Vingene har et åpent årenett med mange tverr-årer. Vingemerket (pterostigma) er tydelig, ellers er vingene glassklare. Hannens bakkroppsspiss er ikke oppoverbøyd.


== Liv og utvikling ==
Disse skorpionfluene treffes helst på fuktige, gresskledte steder. Larvene lever i fuktig jord, i løvstrø og i mosetepper, der de spiser planterester, mose og lav.
De voksne insektene finnes på ettersommeren og høsten.


== Utbredelse ==
Familien er bare utbredt i det sørøstlige Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Vingede insekter
Holometabole insekter
Mecopteriformia
Antliophora
Orden Skorpionfluer (Mecoptera)
Underorden Eumecoptera
Familien Choristidae Esben-Petersen, 1915
Slekten Chorista Klug, 1838
Chorista australis Klug, 1838
Chorista luteola (Westwood, 1846)
Slekten Meridiochorista Lambkin, 1996
Meridiochorista insolita (Riek, 1973)
Meridiochorista ruficeps (Newman, 1850)
Slekten Taeniochorista Esben-Petersen, 1914
Taeniochorista bifurcata Riek, 1973
Taeniochorista nigrita Riek, 1973
Taeniochorista pallida Esben-Petersen, 1914
Taeniochorista similis Riek, 1973


== Kilder ==
Australian Faunal Directory – Choristidae


== Eksterne lenker ==
(en) Choristidae i Encyclopedia of Life 
(en) Choristidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Choristidae hos Fossilworks 
(en) Choristidae hos ITIS 
(en) Choristidae hos NCBI 
(en) Kategori:Choristidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Choristidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life - Skorpionfluer, (Mecoptera) engelskspråklig, med bilder.
Norsk Entomologisk forening For den som er insektinterresert.
Tegning av Chorista, hann