jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jacana

Jacana er en biologisk slekt av de to artene bladhøns som lever i Amerika,  rødflikbladhøne (Jacana jacana) og gulpannebladhøne (Jacana spinosa). Skrivemåten 'Jacana' er Linnés nedskriving av navnet som kommer fra tupi gjennom brasiliansk portugisisk.


== Habitat og utbredelse ==
Dette er vadefugler med biotop i våtmark i de amerikanske tropene og i subtropisk klima. Gulpannebladhøna er etablert hekkefugl fra kystområdene i Mexico sør til vestre Panama, dessuten på Cuba, Jamaica og Hispaniola. Hekkingen forekommer òg i Texas. Rødflikbladhøna hekker i det meste av Sør-Amerika øst for Andesfjellene i tillegg til i Trinidad og vestre Panama. Artene har overlappende leveområder i vestre Panama.


== Beskrivelse ==
Disse to fugleartene er veldig like, begge er ca. 22 cm lange, med lange halser og ganske lange gule nebb. Voksne individer er svarte og kastanjebrune, med lyse gulgrønne flyfjær som gir iøynefallande kontrast når fuglene flyr. Beina er lange og grå, og som hos alle andre bladhøns, er tærne ekstremt lange for å vandre på akvatisk vegetasjon som t.d. nøkkeroser, Nymphaeaceae. De har begge pannebles som sothøner har, og hudlapper. Fargen på disse er den mest merkbare forskjellen mellom artene. Unge fugler har brun overside og nær hvit underside, med en gulbrun til hvit stripe over øyet og en mørk stripe bak.

De største ulikhetene er at rødflikbladhøna har rødt pannebles og en rødlig hudlapp der gulpannebladhøna har gul farge. Gulpannebladhøna har litt brunlig farge på buken der rødflikbladhøna er helt svart. Unge individer kan være vanskelig å identifisere, ettersom den eneste klare forskjellen er formen på det lite utviklede pannebleset. De mørke fargene er noe mørkere på unge rødflikbladhøns enn på den nordlige arten.
Som hos de fleste andre bladhøns er det hannfuglene som bygger reiret, ruger og fôrer ungene. Begge artene er polyandriske, i det minste til en viss grad. Hunnfuglene får kull av fire egg for opptil fire partnere, som hver tar vare på kullet alene.


== Eksterne lenker ==
(en) Jacana – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Jacana i Encyclopedia of Life 
(en) Jacana i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Jacana hos Artsdatabanken 
(en) Jacana hos Fossilworks 
(en) Jacana hos ITIS 
(en) Jacana hos NCBI 
(en) Kategori:Jacana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Jacana – detaljert informasjon på Wikispecies
Niobrara (elv)

Niobrara River er en elv i USA. Den renner fra Niobrara County] i østre Wyoming og gjennom nesten hele norddelen av Nebraska, hvor den til slutt munner ut i Missouri River, like nedenfor Francis Case-reservoaret. Niobrara River er 692 km lang. Nedre Niobrara var tradisjonelt hjem for indianerstammen Ponca fram til 1860-tallet. Nedslagsfeltet er 33 700 km².


== Eksterne lenker ==
(en) Niobrara River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Powder River

Powder River (apsáalooke: Chakadee Wakpa; assiniboine: Caȟní wakpá) er en elv i USA. Powder er 604 km lang. Den har gitt navn til Powder River County. Nedslagsfeltet er ca. 59 000 km².
Det engelske navnet er en oversettelse av et lignende uttrykk på flere indianske språk og sikter til det fine støv som finnes langds elven visse steder.Elven renner fra nordøstre Wyoming og nordover fra Rocky Mountains og den i sørøstre Montana, hvor den til munner ut i Yellowstone, like nedenfor Miles City. 
Floden har sine kilder i Bighorn Mountains i Wyoming og de tre kildegrenene forenes i nærheten av Kaycee. Derfra renner elven nordover langs den østre side av Bighorn Mountains, inn i Montana. Den møter Little Powder River nær Broadus og renner ut i Yellowstone River i nærheten av Terry, omkring 80 kilometer nedstrøms fran Miles City.
Elven har gitt navn til Powder River-bekkenet (Powder River Basin) mellom Bighorn Mountains og Black Hills, til tross for at deler av området avvannes av andre elver. Denne geografiske region i nordøstre Wyoming og sørøstre Montana står for omkring 40 prosent av USAs totale kullbryting.


== Referanser ==
Falklandsøyenes riksvåpen

Falklandsøyenes riksvåpen har vært benyttet siden 29. september 1948. 
Skipet forestiller «Desire», fartøyet til den engelsk kapteinen John Davis som regnes for å ha oppdaget Falklandsøyene i 1592. Mottoet «Desire the Right» henspiller også på dette skipet. Væren representerer sauehold, som inntil nylig har stått for den største økonomiske aktiviteten i øygruppen. Tussokgresset viser den mest særegne vegetasjonen på øyene.
Tidligere førte øyene våpen med en okse i våpenmerket. Riksvåpenet er også avbildet i Falklandsøyenes flagg.
Krekkebakkene

Krekkebakkene var et skihoppanlegg i Ringebu kommune i Innlandet. Anlegget lå ved gården Krekke, sør for Fåvang, og besto av seks hoppbakker med størrelse K80, K62, K46, K38, K24 og K18. Anlegget ble bygd i 1966 og var arena for NM normalbakke i 1976 og junior-NM i 1970. Hoppanlegget er nedlagt, og dommertårnet i normalbakken ble nedbrent i 2004. Krekkebakkene var eid av Ringebu-Fåvang Skiklubb.


== NM, spesielt hopp ==


== Kilder ==
Skisprungschanzen-Archiv: Fåvang
Idrettsanlegg.no: Krekkebakkane K80, K62, K46, K38, K24, K18
Ouachita (elv)

Ouachita River er en elv i det sørlig-sentrale USA, og en sideelv til Red River, like før denne munner ut i Mississippi River 100 km nord for Baton Rouge. Elva er 974 km lang, med utspring i Ouachita Mountains i vestre Arkansas. Elven renner østover et stykke, og deretter sørover og etterhvert inn i Louisiana. 
Elvas nedslagsfelt er 254 000 kvadrat-miles, hvorav 16 000 kvadrat-miles i Louisiana. Det tilsvarer totalt om lag 67 000 km².
Morten Michael Kallevig

Morten Michael Kallevig (født 1772, død 8. mai 1827) var en velstående skipsreder, konsul og kjøpmann i Arendal.
Han ble døpt 20. oktober 1772, og var sønn av skipsreder og trelasthandler Salve Johannessen Kallevig (1732–1794) som i 1792 grunnla handelshuset Salve Kallevig og Søn. Navnet kommer fra morfaren Morten Michelsen. Morten Michael Kallevig var en foretaksom forretningsmann som tjente gode penger på selskapet faren startet, og som han selv overtok. Han tok borgerskap i Arendal 22. februar 1794 som trelast- korn- og krambodhandler, og ble etterhvert en betydelig skipsreder og kommisjonær. Selskapet Salve Kallevig & Søn var det største i Arendal i 1815 med 15 skip, og  drev med lisensfart til England og Irland, og emigrantsfart til USA. Selskapet ble oppløst da siste innehaveren, Johannes Salve Kallevig (1879–1962), døde. Kallevig var også fransk og hanseatisk visekonsul i Arendal.


== Eiendommer ==

Morten Michael Kallevig eide gårder på Hisøy og flere store eiendommer i Arendal by. Han overtok gården Kallevig på Hisøy ved Kolbjørnsvik rundt 1805, og bygget en ny pompøs hovedbygning. Han omdøpte så gården til «Gimle». Han kjøpte Ellef Thomassøns hus (Sjømannsforeningens hus) med adresse Nedre Tyholmsvei 9 i 1807. Huset tjente som tollbod før Kallevig overtok det, og staten kjøpte nabohuset Nedre Tyholmsvei 7 i 1807 og opprettet ny tollbod der. Kallevig bodde i en gamle tollboden frem til 1815, da han var ferdig med å bygge «Det Kallevigske palé» (Arendal gamle rådhus). Paléet ble bygget som privatbolig på Tyholmen i Arendal. Han kjøpte eiendommen på auksjon for 7 600 spesidaler, og rev huset som sto der. Bygget var Arendals første arkitekttegnede bygning, og var i 2009Norges høyeste og nest største trehus. Han kjøpte også de såkalte «røde boder» ytterst på den sydvestlige delen av Tyholmen, og de «gule boder» som også lå på Tyholmen.


== Ektefelle og barn ==
Morten Michael Kallevig var gift med Catharine («Kitty») Helmer Kallevig (født Leth) (1. august 1783- 18. september 1869), datter av stadthauptmann, kjøpmann og dansk visekonsul Isaac Leth (1757–1831) fra Skien, og Marthe Sophie Nielsdatter Willumsen (1759–1822), datter av kjøpmann Niels Willumsen i Arendal.
Fru Kallevig fikk et tragisk liv. Hennes mann hadde syfilis; hun fikk seks barn, men tre av dem døde. To av dem tok sitt eget liv. Det samme gjorde en huslærer som var forelsket i fru Kallevig. Han tok blåsyre. Imidlertid fant hun mye trøst i sitt vennskap med den muntre Conrad Schwach som var sorenskriver i byen i 1820-årene. Hun sendte østers og porter med hest og vogn hjem til Schwach og hans kone som bodde ved Blødekjær. Hun forærte dem også et piano. En bærestol på Aust-Agder-museet sies å ha tilhørt fru Kallevig.Ekteparet hadde fem barn som levde opp: 

Mathilde Sophie Kallevig (1805–1829) gift med Nicolay Benjamin Aall (sønn av Jacob Aall)
Issac Leth Kallevig (1805–1887) gift med Maren Ottilie Fürst
Emil Kallevig (1807–1889) gift med Margaretha Dedekam
Harald Kallevig (1812–1843) ugift
Waldemar Kallevig (1814–1866) gift med Hanne Juell; deres datter Mathilde Sophie giftet seg med Alf Collett


== Referanser ==
Gunslingers

Gunslingers (en: Revolvermenn) er et norsk pop-country-band med rot i Tørvikbygd i Hardanger. Sangene er på Hardanger-dialekt med en god dose humor, og de fleste er skrevet av vokalist Frode Måkestad.


== Historie ==
Bandet startet sin karriere i begynnelsen av 2008 med sitt første musikkalbum Norwegian Honky Tonk. Allerede ved utgangen av samme år hadde bandet rukket å bli godt kjent, og spilte både på Seljord og Breim den sommeren. Populariteten steg raskt og i 2009 sto bandet på scenen både på Vinstra og Seljord på sommerens countryfestivaler. Bandet gav ut sitt andre album, Ein skål te i juli 2009. Videre har Gunslingers stort sett gjestet Seljord hvert år.
Høsten 2010 takket gitarist Jon Martin for seg, og i januar 2011 ble Jan Ove ny fast gitarist i bandet. Et par uker senere hadde fiolinist Ivar Woxmyhr sin første spillejobb sammen med Gunslingers. Han var med på de fleste konsertene frem til sin bortgang i 2013.


== Medlemmer ==
Frode Måkestad – vokalist og kassegitar.
Jan Ove Johansen – el-gitar og støttevokalist sidan 2011.
Dag Wolf – pedal steelgitar 2020.
Frode Andreassen – trommer.
Nikolai Storevik - Fiolin
Tore Mæhle - Bass


===== Tidligere medlemmer =====
Jon Martin Skauge – el-gitar. 2007-2010
Ivar Woxmyhr - Fiolin. 2011 - 2013
Jostein Fonnes – bass. 2007 - 2019
Dan Mikal Ripe Frøystad – pedal steelgitar og støttevokalist. 2008 - 2020


== Diskografi ==
Norwegian Honky Tonk (2008)
Ein skål te (2009)
Viagra, biff og bernaisesaus (2011)
Gunslingers Live Seljord DVD (2012)
Made in Norway (2013)
Hashtag - Singel (2015)
Sommar (2016)
Hardanger (2018)
Bukkejakt (2020)


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Gunslingers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gunslingers på MusicBrainz 
(en) Gunslingers på MusicBrainz
Santee (elv)

Santee er nedre del av et lengre elvesystem i Nord-Carolina og Sør-Carolina i USA, og som totalt er 708 km langt. Det store nedbørfeltet til elva og dens tilførselselver dominerer kystsletta av Sør-Carolina, og når Atlanterhavet litt nord for byen Charleston, og like sør for munningen til en annen meget stor elv – Pee Dee River. Totalt nedbørfelt er 24 000 kvadrat-miles, eller om lag 64 500 km².
Langs vassdraget ligger kjente og gamle byer som Charlotte, Spartanburg, Columbia og nederst Charleston. Vassdraget har flere oppdemmede reservoarer.

Santee består av følgende større tilførselselver og nedre elveløp, regnet fra nordøst:

Catawba River – Nord-Carolina, 350 km. Går fra McDowell fylke østover og deretter sørover og inn i reservoaret Lake Wateree i Sør-Carolina, hvor den tar navnet Wateree nordøst for storbyen Columbia. Regulert ved Lake Norman og Lake Wateree. Langs elva ligger Catawba kjernekraftverk.Wateree River – Sør-Carolina, 120 km lang. Navnet som Catawba River tar nedenfor Lake Wateree, øst for storbyen Columbia. Sammen med elva Congaree River renner den ut i Lake Marion 35 km sørøst for Columbia.Congaree River – Sør-Carolina, 78 km. Denne elva er bare et nedre løp som starter ved sammenløpet av to store tilførselselver fra nord, som møtes like ved storbyen Columbia. Tilførslene er en østre Broad River på 240 km, og en vestlig Saluda River på 320 km. Denne elva er regulert med det store reservoaret Lake Murray.North Santee og South Santee – Sør-Carolina, 230 km. Parallelle elveløp som leder øsrover fra Lake Marion og ut til Atlanterhavet.


== Eksterne lenker ==
(en) Santee River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Junior (film)

Junior er en amerikansk filmkomedie fra 1994 med Emma Thompson, Arnold Schwarzenegger og Danny DeVito i hovedrollene. Regi er ved Ivan Reitman.
Filmen fikk blandet mottakelse av anmelderne og har bare oppnådd 34% på Rotten Tomatoes. Den kjente amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den svært god omtale (Tre og en halv av i alt fire stjerner), mens den amerikanske komikeren og skribenten Michael J. Nelson rangerte den som den nest verste filmkomedien noensinne. Filmen ble en moderat publikumssuksess på kino og innbrakte $108 millioner globalt, hvorav $36 millioner i USA.


== Handling ==
To forskere får avslag på videre forskning på befruktning av egg. I sin fortvilelse blir de enige om å inplantere et befruktet egg i den ene av de to. Problemet er at de begge er menn.


== Om filmen ==
Den ble nominert Oscar for beste sang og tre Golden Globes (sang, mannlig skuespiller og kvinnelige skuespiller).Dagbladets anmelder gav den terningkast fire, mens VG gav den tre.


== I rollene ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Junior på Internet Movie Database 
(no) Junior hos Filmfront 
(da) Junior i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Junior på Allociné 
(nl) Junior på MovieMeter 
(en) Junior på AllMovie 
(en) Junior på Rotten Tomatoes 
(en) Junior på Metacritic 
(en) Junior på Box Office Mojo
Time (sang)

«Time» er en sang av det engelske progressiv rock-bandet Pink Floyd.
Sangen er det fjerde sporet på musikkalbumet The Dark Side of the Moon fra 1973, og er skrevet av Roger Waters, David Gilmour, Richard Wright og Nick Mason. Det er det eneste sporet som er kreditert alle fire medlemmene i bandet. Sangen er kjent for sin lange intro med klokkeklang og klokkealarmer som ringer, innspilt som en kvadrofoni-test av Alan Parsons, og som ikke var tiltenkt noe musikkalbum. Klokkelydene ble innspilt individuelt i en antikk urmakerforretning.
Sangen er en memento mori som beskriver fenomenet hvor tiden føles å gå fortere jo mer man eldes, som igjen ofte fører til fortvilelse over det man ikke har rukket i fortiden.


== Konsertfremføringer ==
«Time» ble spilt på samtlige av bandets konserter fra 17. februar 1972, da Pink Floyd for første gang fremførte sangene fra albumet, til og med Wish You Were Here-turneen i 1975. Sangen ble ikke spilt på In the Flesh og The Wall-turneene i 1977 og 1980-81. Fra og med 1987 og til bandets siste konsert i 1994 ble sangen spilt på nærmest samtlige konserter. 
Offisielle utgivelser med konsertopptak av «Time»:

1988 Delicate Sound of Thunder
1995 P•U•L•S•E
2000 In the Flesh: Live – Roger Waters


== Personell ==
På originalinnspillingen fra 1973 medvirker:

David Gilmour, gitarer, vokal
Roger Waters, bass
Richard Wright, Farfisaorgel, Wurlitzer, VCS3 synthesizer og vokal
Nick Mason, trommer og perkusjon
Doris Troy, kor
Lesley Duncan, kor
Liza Strike, kor
Barry St. John, kor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Time på MusicBrainz
Altamaha (elv)

Altamaha er den største og dominerende elva i Georgia i det sørøstre USA. Den renner rett sørover og deretter sørøstover gjennom delstatens sentrale jordbruksland, og starter oppe ved millionbyen Atlanta. Elva er totalt 755 km lang inklusive to store, nesten parallelle tilførselselver. Selve Altamaha dannes der disse møtes, og er da kun 220 km lang ned til Atlanterhavet. Totalt nedbørfelt er 36 260 km².
Sideelvene omfatter, regnes fra nord og øst:
Oconee – 274 km lang, starter ved byen Gamesville nord for Atlanta. Langs elva ligger også Milledgeville, delstatens tidligere hovedstad som ligger midt i Georgia. Like ovenfor denne byen er elva demmet opp med reservoaret Sinclair Lake.
Ocmulgee – 410 km, starter like nordøst for storbyen Atlanta, og renner gjennom byen Macon før den møter Oconee River ved Lumber City og danner Altamaha-elva.


== Eksterne lenker ==
(en) Altamaha River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Time (ELO-album)

Time er et konseptalbum av Electric Light Orchestra.
Albumet ble utgitt i 1981 og på nytt i 2001 med tre bonusspor. Vokalist Jeff Lynne har produsert albumet.


== Sporliste ==
Alle spor av Jeff Lynne.

«Prologue» – 1:15
«Twilight» – 3:35
«Yours Truly, 2095» – 3:15
«Ticket to the Moon» – 4:06
«The Way Life's Meant to Be» – 4:36
«Another Heart Breaks» – 3:46
«Rain Is Falling» – 3:54
«From the End of the World» – 3:16
«The Lights Go Down» – 3:31
«Here Is the News» – 3:49
«21st Century Man» – 4:00
«Hold on Tight» – 3:05
«Epilogue» – 1:30Bonusspor (2001) «The Bouncer» – 3:14
«When Time Stood Still» – 3:33
«Julie Don't Live Here» – 3:42


== Personell ==
Jeff Lynne	– vokal, gitar, piano, synthesizer
Bev Bevan – slagverk, perkusjon
Richard Tandy – piano, synthesizer, gitar
Kelly Groucutt – bassgitar


== Eksterne lenker ==
(en) Time på Discogs 
(en) Time på MusicBrainz
Musselshell (elv)

Musselshell River er ei sideelv til Missouri River, og om lag 470 km lang, i det sentrale Montana i USA. Den starter med ulike tilførselsslver midt i delstaten, og en North Fork og South Fork renner sammen i det vestre Wheatland fylke. Den renner ut i Missouri i reservoaret Fort Peck Lake, som er regulert av Fort Peck-demningen. Elva er viktig for irrigasjon


== Eksterne lenker ==
MontanaRiverAction.org: Musselshell Engangered River
State of Montana: Musselshell River Enforcement Program
End of Days

End of Days er en amerikansk action-grøsser fra 1999 regissert av Peter Hyams. Hovedrollen spilles av Arnold Schwarzenegger. 
Den ble en moderat publikumssuksess, men fikk hard medfart av filmkritikerne.


== Handling ==
Før tusenårsskiftet kommer djevelen til jorden for å skaffe seg et barn med en utvalgt kvinne. Den fordrukne eks-politimannen Jericho trekkes inn i et livsfarlig spill når han blir ansatt som Antikrists sikkerhetsvakt.


== Om filmen ==
Den ble ingen stor publikumssuksess i USA, men gjorde det noe bedre utenfor. Den innbrakte $212 millioner på verdensbasis, $66,9 millioner av disse i USA. Den endte på en 19.-plass over de mest innbringende filmene på verdensbasis i 1999, og på 33.-plass over de mest innbringende filmene i USA for 1999.
Filmen fikk hard medfart av anmelderne og har bare oppnådd 11 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den to av fire stjerner.Både VGs og Dagbladets anmelder gav den terningkast to.DVDarkivets anmelder gav den 6 av 10 oppnåelige i 2000 og skrev følgende: «Den er visuelt slående, men lettfordøyd og enkel, noe som gjør at den virker glimrende som underholdning en lørdagskveld, men ikke noe man går særlig dypt inn i. Temmelig nøyaktig akkurat det man forventer fra en Schwarzenegger film». CINERAMAs anmelder gav den terningkast tre og skrev følgende: «End of Days er kjedelig, forutsigbar og uinspirert fortalt av regissør Peter Hyams som tidligere har gitt oss middelmådigheter som 2010: The Year We Make Contact (1984) og Timecop (1994)».
End of Days er en merkelig miks av psykologisk grøsser og høyoktan action, noe som gjør at man ender opp med en blanding av Exorsisten og Terminator.


== I rollene ==
Arnold Schwarzenegger .... Jericho Cane
Robin Tunney .... Christine York
Gabriel Byrne .... Satan
Kevin Pollak .... Bobby Chicago
CCH Pounder .... Detektiv Marge Francis
Derrick O'Connor .... Thomas Aquinas
Miriam Margolyes .... Mabel
Udo Kier .... Doctor Abel
Victor Varnado .... Albino
Mark Margolis .... Paven
Rod Steiger .... Father Kovak


== Soundtrack ==
"Camel Song" – Korn
"So Long" – Everlast
"Slow" – Professional Murder Music
"Crushed" – Limp Bizkit
"Oh My God" – Guns N' Roses
"Poison" – The Prodigy
"Superbeast (Girl On A Motorcycle Mix)" – Rob Zombie
"Bad Influence" – Eminem
"Nobody's Real" – Powerman 5000
"I Wish I Had" – Stroke
"Sugar Kane" – Sonic Youth
"Wrong Way" – Creed


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) End of Days på Internet Movie Database 
(no) End of Days hos Filmfront 
(sv) End of Days i Svensk Filmdatabas 
(da) End of Days i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) End of Days på Allociné 
(nl) End of Days på MovieMeter 
(en) End of Days på AllMovie 
(en) End of Days på Turner Classic Movies 
(en) End of Days på Rotten Tomatoes 
(en) End of Days på Metacritic
Jurij Tjukalov

Jurij Sergejevitsj Tjukalov (russisk: Юрий Сергеевич Тюкалов; født 4. juli 1930 i Leningrad, død 19. februar 2018) var en russisk roer som representerte Sovjetunionen i De olympiske leker i 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.
Tjukalov ble olympisk mester i roing under Sommer-OL i 1952 i Helsingfors. Han vant singelsculler foran Mervyn Wood fra Australia.
Fire år senere, under Sommer-OL i 1956 i Melbourne, vant han sin andre olympiske gullmedalje, sammen med Aleksander Berkutov vant han dobbeltsculler.


== OL-medaljer ==
1952  Helsingfors -  Gull i roing, singelsculler
1956  Melbourne -  Gull i roing, dobbeltsculler
1960  Roma -  Sølv i roing, dobbeltsculler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jurij Tjukalov – Olympics.com 
(en) Jurij Tjukalov – Olympic.org 
(en) Jurij Tjukalov – Olympedia 
(en) Jurij Tjukalov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jurij Tjukalov – FISA
Fana gymnas

Fana gymnas var en fylkeskommunal videregående skole på Paradis i Fana bydel i Bergen.
Skolen ble grunnlagt som kommunal middelskole i 1916, og fikk gymnasklasser fra 1934. I 1965 ble skolen overtatt av fylkeskommunen og gitt navnet Fana gymnas. Den nåværende skolebygningen er fra 1957, tegnet av arkitekt Fr. Theodor Olsen.
Skolen tilbød utdanningsprogrammet studiespesialisering. Fana Skoleteater var et av landets eldste og ble drevet fullt og helt av elevene ved skolen. Skolens elevtall var 608 i 1991, 550 i 2001, 520 i 2011, 466 i 2013 og 309 i 2015.
Hordaland fylkesting vedtok 8. desember 2015 å legge ned Fana gymnas sommeren 2016. Ap, KrF, Sp og SV stemte for nedleggelsen, mens Høyre, Frp, MDG, Venstre og Rødt stemte mot. Elevene ble overført til Nordahl Grieg videregående skole.


== Rektorer ==
Peter Lexau Grieg (1916–24)
Peter Marstrander (1925–27)
John Bjørnstad (1928–60)
Kåre Sommersten (1960–77)
Sigmund Austenå (1978–83)
Jack G. Schelderup (1983–93)
Eva Hodne (1994)
Randi Wennemo (1995–2011)
Leif Sigurd Danielsen (2011–2016)


== Alumni ==
For utdypende liste, se Liste over kjente elever ved Fana gymnas

Vegard Ylvisåker, skuespiller
Bård Ylvisåker, skuespiller
Kyrre Gørvell-Dahll, musiker
Harald Tusberg, programleder
Helge Jordal, skuespiller
Terje Rød-Larsen, politiker
Jon Bleiklie Devik, skuespiller
Øyvind Rafto, skuespiller
Calle Hellevang Larsen, skuespiller
Anders Dale, skuespiller
Erik Wilson, filmfotograf
Lars Bleiklie Devik, komponist og låtskriver
Magnus Åserud Skylstad, produsent og musiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hordaland fylkeskommune: Fana gymnas
Bergen byleksikon på nett, om Fana gymnas
Arkivet etter Fana gymnas på Arkivportalen.no
Salmon (elv)

Salmon er ei 684 km lang sideelv til elva Snake i delstaten Idaho i den nordvestre delen av USA. Den renner sammen med Snake på grensa til Oregon, hvoretter Snake renner inn i Washington og ut i Columbia. Elva renner i svært stor høyde og bukter seg uregelmessig gjennom Rocky Mountains midt i Idaho.
Det er funnet tegn på bosetting langs elva i minst 8 000 år.


== Eksterne lenker ==
Visit Idaho.org - Idaho Rivers
Salmon River National Wild and Scenic Rivers – Salmon River
Middle Fork of the Salmon (National Wild and Scenic Rivers site)
(en) Salmon River (Idaho) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons