jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Joseph Chen Chu

Joseph Chen Chu (født 19. mars 1922 i Kina, død 19. mars 2003 i Zhanjiang i Guangdong) var katolsk biskop av bispedømmet Zhanjiang (Beihai) i Folkerepublikken Kina. 
Han ble presteviet i juni 1949 i Guangzhou etter å ha fullført sine teologiske studer ved det katolske presteseminar i Aberdeen i Hongkong. Han underviste så ved Guangzhous juniorseminar til han ble arrestert av de kommunistiske makthavere i 1955. De dømte ham til en 15 års fengselsstraff for «kontrarevolusjonære forbrytelser». Etter at han ble løslatt i 1969 vendte han tilbake til sin hjemlige landsby for å arbeide som jordbruker. 
Sommeren 1978 ble han satt til å undervise ved en offentlig skole på Leizhouhalvøya ikke langt fra Zhanjiang. I 1984 fikk han returnere til kirkelig arbeid ved kirken i Zhanjiang, og ble politisk rehabilitert året etter. 
Han innførte messen på folkespråket i 1984 (nesten ti år før det skjedde i Guangzhou – 1993), bidro raskt til å gjenopprette en nonneorden, og i 1991 kunne man ordinere de første nyutdannede prestene for bispedømmet.
Beihai var et bispedømme helt vest i provinsen Guangdong i Sør-Kina. Men ved en borgerlig justering av provinsgrensene i 1965 ble den vestlige halvparten (fra Beihai og Qinzhou og helt til grensen mot Vietnam), overført til provinsen/den autonome region Guangxi. Det offentlige avskaffet bispedømmet Beihai og overførte dets områder innen Guangxi til Nanning. For folk i østenden ble avstanden til nærmeste bispesete i Guangdong meget lang. Det ble dermed et ønske om at det skulle opprettes bispesete der. Den offisielle og regimetro kirkelige myndighet bestemte da – uten pavelig mandat – at bispesetet skulle flyttes til byen Zhanjiang i Guangdong, og den vestlige del (Beihai-delen) ikke skulle bli med. Dette fant sted sent i 1980-årene.
Fader Chen ble i 1995 bispeviet som første biskop av dette «nye» bispedømmet Zhanjiang, som omfatter den vestlige del av dagens Guangdong, inklusive Leizhouhalvøya. Hans utnevnelse ble i all stillhet approbert av Vatikanet.
I 1998 ble han rammet et slag som gjorde ham lam og stum. Han døde i 2003 i en alder av 81 år. Da hadde den som skulle bli hans etterfølger biskop Paul Su Yongda (bispeviet i november 2004) personlig sørget for hans pleie i mange år.


== Referanser ==
Huskapellan

En huskapellan (også kalt personel(l) kapellan eller Capellan pro loco) er et gammel navn for en  hjelpeprest.  Mange prester startet yrkeskarrieren sin som huskapellaner.
Trondhjems reformats 1589 bestemte lønnen for personellkapellaner i Trondhjems stift til mellom 8 og 14 riksdaler pr. år, avhengig av tjenestested, i tillegg til fri kost og losji.  Dersom sognepresten eller en  residerende kapellan ville ha en huskapellan, måtte han betale denne av egen lomme.
Lønnen ble regnet som tilstrekkelig så lenge huskapellanen ikke stiftet familie.


== Kilder ==
Fra Liers kirkehistorie
Kåre Hansen: Petter Dass – mennesket, makten og mytene (2006)
Elea (kvinnenavn)

Elea er et kvinnenavn dannet som en kortform av Ella eller Eleanor.
Elea er også navnet på en antikk gresk by i Italia, se Elaia. 


== Etymologi ==
Elea er en variant av Ela, Ele og Ella, som er kortformer av:

Helena, en latinsk form av greske Helene, dannet av helene (gresk: ‘ελενη), «fakkel».
navn som begynner på El-, Edel-, Eil-.
navn som slutter på -ela, -ella, -ele, eller -elle.Elea er også en kortform av Eleanor, som har opprinnelse i det franske navnet Aliénor. Dette navnet har usikker betydning.


== Utbredelse ==
Elea er kjent brukt i Norge første gang i 1763. Navnet var i Norge mest brukt på siste halvdel av 1800-tallet.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Elea og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Elea-Mariama Diarra (født 1990), fransk friidrettsutøver
Elea Baucheron, fransk kunsthistoriker
Elea Geissler, tysk barneskuespiller


== Annen bruk av navnet ==
Englatrollet Elea er modig, barnebok fra 2014 av Janne Nerheim
Elea, rollefigur i romanen La nuit des temps av Barjavel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Elea
(en) Think Baby Names: Elea
Homeostase

Homeostase eller homøostase (av gr. homoios, lignende eller lik med, og stasis, stopp, stående eller stillestående) betegner den fysiologiske indre likevekten, altså den tendens en organisme har til å opprettholde en konstant, indre likevekt for temperatur, blodtrykk, væskevolum, konsentrasjon av salter og lignende, til tross for at de ytre påkjenninger er varierende.I alle flercellete organismer utveksler cellene signaler som koordinerer de mange prosessene i hver enkelt celle, til det beste for hele organismen. Dette samarbeidet mellom cellene sikrer at miljøet rundt cellen, det vil si kroppens indre miljø, er hovedsakelig konstant. En rekke organer som for eksempel hjerte, lunger og nyrer bidrar gjennom kontrollerte justeringer av sin virksomhet til homeostasen.Dagens normalnivå for homeostase er et resultat av en evolusjonær prosess, og kan dermed endres ved nye livsvilkår. Det er dog en prosess som skjer over mange generasjoner. Homeostasens formål er best mulige arbeidsvilkår for kroppens enheter og helhet. Eksempler er som følger; Kroppstemperaturen som holder 36,5–37,5 grader. Pyrogener øker kjernetemperaturen og dreper patogene (sykdomsfremkallende) organismer. Temperatursenteret befinner seg i hypothalamus og regulerer ved behov. Åndedrett (inspirasjon og respirasjon) på 12–18 ganger per minutt, saltkonsentrasjon, væskebalanse og ph. 


== Ubalanse ==
Homeostasehodepine, som tilhører gruppen av sekundære hodepiner, kan følge av ubalanse i homeostasen. Dette gjelder for eksempel hodepine knyttet til hypoksi og/eller hyperkapni, såkalt dialysehodepine, hodepine knyttet til arteriell hypertensjon, hypothyroidisme eller faste, såkalt kardial hodepine, og hodepiner knyttet til andre forstyrrelser i homeostasen.


== Se også ==
Hodepine knyttet til forstyrrelse i homeostasen


== Referanser ==
Benz Phaeton

Benz Phaeton var en bilmodell fra Benz & Cie, som ble produsert på 1890-tallet. 
Bilen var en spesialutgave av Benz Victoria.


== Norges første bil ==
Eierne av Gjøvik Støberi & Mek. Værksted ved Anders Østbye importerte en Benz Phaeton til Norge i 1895. Bilen omtales som Norges første importerte bil, da  Hans Torgersen Vestby bygde en bil før dette. Avisen Samhold meldte 4. januar 1896 at bilen hadde stått noen dager på bryggen i Gjøvik. Siden det ikke gikk noen jernbane til byen på dette tidspunktet, måtte den trolig ha kommet over Mjøsa. Bilen ble prøvd ut samme vår, og satt i rutetrafikk mellom Tretten og Ringebu. Stadige problemer med motoren, samt problemer med at bilen skremte hester gjorde at bilen ble tatt ut av rutetrafikk samme høst. 
Bilen står i dag på Norsk Teknisk Museum i Oslo, og er i kjørbar stand. Den har en 2,9 liters motor som yter 5 hk. Dette gir en toppfart på 20 km/t. 


== Eksterne lenker ==
– Norges første bil: Benz Phaeton fra 1895
- Peer Gretland: Bilens Historie, KNA 1951
Karl Friederich Griffin Dawes

Karl Friederich Griffin Dawes (født 5. januar 1861 i Fredrikstad, død 8. april 1941 i Horten) var en norsk sjøoffiser og politiker (V). Dawes gikk gradene i forsvaret og endte til slutt som kommanderende admiral. Han var forsvarsminister i Jørgen Løvlands regjering 1907–1908. Dawes ledet Sjøforsvarets nøytralitetsvern under første verdenskrig.


== Karriere ==

Dawes ble født i Fredrikstad i 1861 som sønn av ingeniør, senere trelasthandler i Fredrikstad og Kristiania, Henry Dawes og hans hustru Caroline Griffin. Foreldrene var født i England. Han ble i 1887 gift med Karoline Sofie Wille (født 1863).
Han tok eksamen ved Sjøkrigsskolen i 1884 og ved Den militære høiskole året etter. Han hadde også flere studieopphold i utlandet med offentlig stipend: Frankfurt am Main i 1890, Berlin i 1891 og Danmark i 1895. Han var sekondløytnant fra 1882, premierløytnant fra 1885, kaptein fra 1894, kommandørkaptein fra 1900, kommandør fra 1903, samt kontreadmiral og kommanderende admiral fra 1910.
Dawes overtok som kommanderende admiral etter Christian Sparre, som måtte fratre etter den bitre admiralstriden. Dawes fratrådte som kommanderende admiral i 1919 og var sjef for 1. sjømilitære distriktskommando 1919–1929.
Han arbeidet ved Forsvarsdepartementet 1895–1901, først som teknisk assistent, fra 1899 som avdelingssjef. Han var midlertidig verftsdirektør i Horten 1901–1902, og sjef for Sjøkrigsskolen 1902–1910. Overadjutant hos kong Haakon VII 1905–1907.
Dawes var formann i Sjømilitære Samfund 1906–1908.


== Politisk arbeid ==
Dawes var statsråd og sjef for Forsvarsdepartementet i Jørgen Løvlands regjering som satt fra 23. oktober 1907 til 18. mars 1908. Han var også en aktiv lokalpolitiker, og satt i formannskapet i Kristiania 1898–1901 og i Horten 1901–1904. Han var dessuten formann i Jarlsberg og Larvik amts venstreforening 1884–1885.


== Utmerkelser ==
Han ble i 1904 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, og forfremmet til kommandør av 1. klasse i 1908.
Andre utmerkelser:

Storkorsridder av Order of the British Empire (Storbritannia, 1920)
Kommandør av 2. grad av Dannebrogordenen (Danmark, 1903)
Kommandør med storkors av Dannebrogordenen (Danmark, 1912)
Kommandør med storkors av Sverdordenen (Sverige, 1919)
Hvitt kors av 1. klasse av Cruces del Mérito Naval (Spania)
Kongens fortjenstmedalje i gull (Norge, 1929)
Den prøyssiske Kroneordenen (Tyskland, 1906)
Den prøyssiske Kroneordenen, andre tildeling (Tyskland, 1913)
Den kongelige og keiserlige Sankt Stanislaus-ordenen (Russland, 1900)
Den røde ørns orden, 1. klasse (Russland, 1913)
Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje (Norge, 1930)
Kroningsmedaljen 1906 (Norge, 1906)Han var også innehaver av flere andre utenlandske ordener og norske dekorasjoner.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947, utgitt av ordenskanselliet ved O. Delphin Amundsen, Grøndahl & Søns Forlag, Oslo, 1947


== Eksterne lenker ==
(no) Karl Friederich Griffin Dawes hos Norsk senter for forskningsdata
Danish Yacht

Danish Yacht ⅍ er et dansk verft som bygger one-off seil- og motorbåter i størrelsen 80–150 fot. Det 5500 m² store verft ble etablert i 1988 i Skagen under navnet Skagen Yachtyard, men skiftet i 2000 til det nåværende navn. De 17 (2008) medarbeidere bygger båtene på bestilling og samarbeider med eksterne konstruktører og designere. De samarbeider også med LISA Airplanes for å tilby integrerte løsninger av småfly på dekk.Selskapet har blant annet produsert en kopi av America's Cup-båten «Ranger» fra 1937 og treningsseilbåtene «Ertholm» (2005) og «Alholm» (2006) for 1. Eskadre i Søværnet. De har også levert seks DNV godkjente MK I Holm-klasse patruljebåter til Søværnet i perioden 2004–07. Verftet har spesialisert seg i å bygge med karbonfiber, Kevlar og epoxy for å holde vekten lav. Båtene verftet bygger er i høy kvalitet og de har utstilt blant annet i Monaco.
Verftet har følgende sertifiseringer: ISO 9001, ISO 14001og  OHSAS 18001


== Referanser ==


== Kilder ==
Hjemmeside
Søvernet 1.Eskadre
Ea (navn)

Ea er et skandinavisk og finsk kvinnenavn dannet som en kortform av navn som slutter på -ea, som Thea og Lea. Ea betyr «hun» på latin. Ea er også en mannlig sumerisk vann-gud.


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Ea og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Ea
(en) Think Baby Names: Ea
Nybygger

En nybygger er en person som har migrert til et område og etablert permanent bosted der, ofte for å kolonisere området. Nybyggere er som hovedregel mennesker som bosetter seg på et landområde og dyrker det opp, til motsetning fra nomader. Nybyggere blir også kalt «kolonister», «bosettere» og i USA «pionerer».


== Terminologi ==
Uttrykket nybygger blir vanligvis ikke brukt i forbindelse med den senere historien til veletablerte og/eller uavhengige, postkoloniale land med pågående innvandring, som dagens USA, Canada eller Australia, hvor uttrykk som immigranter blir foretrukket.


=== Historisk bruk ===

I så godt som hvert eneste faktiske historiske tilfelle er nybyggerne bosatt på områder som tidligere hadde tilhørt vel-etablerte folkeslag, kjent som urbefolkning (ofte kalt «innfødte», «aboriginer», og i Amerika; «indianere»). Disse landområdene er vanligvis bosatt mot urbefolkningens ønsker, og deretter kontrollert, forsvart og utvidet med makt, eller det er kjøpt eller leid fra urbefolkningen på vilkår som er svært gunstige for nybyggerne, av og til som følge av en traktat (for eksempel Waitangitraktaten på New Zealand). I noen tilfeller (som i Australia) har den juridiske eiendomsretten til noen landområder på et langt senere tidspunkt blitt bestridt av urbefolkningen, som søker landrettigheter med bakgrunn i tradisjonell bruk.
Uttrykket «nybygger» ble vanligvis ikke brukt i forbindelse med mennesker som ble brakt til koloniene som ufri arbeidskraft, så som slaver (f.eks. i De forente stater), eller fanger (som i New York i 1674-1775 og Australia i 1788-1868). 
I Det russiske keiserdømmet ble både russere og utenlandske borgere invitert av regjeringen til å bosette seg i tynt befolkede områder. Disse nybyggerne ble kalt «kolonister», og omfattet blant annet tyskere ved Volga og i Volhynia, serbere og andre i Slavo-Serbia og russere i Kasakhstan.
Mange av de store bølgene av nybyggere kom sjøveien til de nye landområdene, men det er også eksempler på betydelige bosetningsbølger over land, så som boernes «Great Trek» i Sør-Afrika, og Oregon Trail i USA.


=== Nyere bruk ===

I Midtøsten er israelske nybyggere jøder som bor i områder som ble erobret under seksdagerskrigen, og som gjøres krav på av palestinerne og Syria.
I Indonesia har transmigrasjonsprogrammet hatt som målsetning å få folk til å flytte fra den tett befolkede øya Java for å bli nybyggere på de tynnere befolkede øyene Sumatra og Borneo.


== Årsaker til emigrasjon ==
Nybyggerne har emigrert av mange forskjellige årsaker, men følgende faktorer er ofte involvert: ønsket om å starte et nytt og bedre liv i et fremmed land, personlige økonomiske problemer, sosial, kulturell, etnisk, eller religiøs forfølgelse (som pilegrimene, mormoner og sionister), politisk undertrykkelse, og incentiver fra regjeringer med sikte på å oppmuntre til nybygging.


== Se også ==
Urbefolkning
Kolonialisme
Jomfrulandplanen
Transmigrasi
Israelske bosetninger
Sooners
Lebensraum
Den grønne marsj
Bureising, rydding av en ny gård ved nydyrking og oppføring av bygninger


== Referanser ==
Paul Henningsen Irgens

Paul Henningsen Irgens (født 31. juli 1843 i Os i Østerdalen, død 11. september 1923 i Oslo)  var en norsk oppfinner. 
Han bodde i Danmark Kjøbenhavn fra 1858-1864, der han gikk på teknisk skole.
Etter teknisk skole jobbet han en stund i et tysk firma, men startet etterhvert sin egen virksomhet i Oslo. Til å begynne med hadde han oppdrag med å reparere instrumenter, apparater, og mindre maskiner, men lagde også symaskiner etter Singer sin patent. Etterhvert greide han å videreutvikle Singer sin oppfinnelse, og fikk egen patent på dette. Ifølge opplysninger skal han ha oppfunnet/laget maskin for brodering, som er nært beslektet symaskinen. Brodermaskiner finnes i dag over hele verden, og har stor økonomisk betydning for mange land.  
I begynnelsen av 1880-årene så han mulighetene i motordrevne driftsmidler på land og sjø. Han bygde da først en båtmotor, og leverte blant annet motor til en livbåt på den første Fram-ferd i 1893. Han fikk flere patenter på utvikling av bensindrevne motorer. Motorene hans var utviklet over flere år, fungerte bra, men for kostbare for datidens Norge.
Da ingen ville satse på hans bilmotor i Oslo, som må betraktes som en «feilsatsing» for ham, la han ned forretningen i Oslo i 1895. Han tok opp igjen virksomheten i Bergen, der han fikk hjelp av en nær slektning som drev vognfabrikk. Med hjelp fra vognfabrikanten greide han å bygge en motordrevet vogn i 1897, som må kunne betraktes som automobil. Han fikk mye skryt av fagfolk og god presseomtale, men på grunn av kapitalbrist i Norge på den tiden fikk han ikke tilstrekkelig kapital til å utvikle og produsere flere biler. Han måtte igjen gi opp bilvirksomheten, og tok den ikke opp på nytt. Etter dette hadde han lønnet arbeid, som blant annet maskinmester.
I 1899 bygde Irgens en damp-drevet buss med forhjulstrekk, døpt «Alpha» . Den ble aldri satt i trafikk, og hugget noen år senere. 
Det bør nevnes at Paul Irgens fikk tildelt gullmedalje fra det franske vitenskapsakademiet for sine nyvinnende patenter, noe som viser at han var en stor oppfinner og forut for sin tid.


== Se også ==
Hans Torgersen Vestby


== Referanser ==


== Litteratur ==
Opplysninger om slekten Irgens fra Røros utarbeidet av Ludvig Kristian Langberg.
Peer Gretland:Bilens historie, KNA 1951
Øistein Bertheau/Trygve Krogsæter: Bilen kommer til Norge. Norsk Teknisk Museum 1986 ISBN 82-90115-22-9
Øisten Bertheau/Christian Stokke: Made in Norway? Historien om forsøk på bilproduksjon i Norge. Norsk Teknisk Museum 1991 ISBN 82-90115-24-5
Jack Reed

John Francis «Jack» Reed (født 12. november 1949) er en amerikansk jurist og politiker (D). Han har vært senator fra Rhode Island siden 1997. Han satt i Representantenes hus fra 1991 til han ble senator. Han er liberal, og støtter økt våpenkontroll og selvbestemt abort. Han var i begynnelsen av sin karrière innenfor det militære, og tjenestegjorde i U.S. Army på 1970-tallet. Han avla juristeksamen ved Harvard Law School i 1982.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jack Reed – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jack Reed på Twitter 
(en) Jack Reed på Facebook 
(en) Jack Reed på YouTube 
(en) Jack Reed hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
Team Ragde Charge

Team Ragde Charge, inntil 2021 Team Ragde Eiendom, inntil 2018 Team Santander, inntil 2014 Team Centric og inntil 2013 Team Xtra personell, er Norges første private, profesjonelle langrennslag. De deltar først og fremst i langløpscupen Ski Classics.Laget ble etablert av brødrende Anders og Jørgen Aukland i april 2007. Sesongen 2021/22 består laget av Anders Aukland, Andreas Nygaard, Anikken Gjerde Alnæs, Johan Hoel, Kasper Stadaas, Joar Thele, Karstein Johaug,  Marit Bjørgen og Oskar Kardin med Jørgen Aukland som manager og Magnar Dalen som sportssjef.   Marte Mæhlum Johansen var også med inntil hun la opp i oktober 2021.Jørgen Aukland, Jens Eriksson, Laila Kveli, Johan Olsson, Justyna Kowalczyk, Jerry Ahrlin (til 2015), Øyvind Moen Fjeld, Kari Vikhagen Gjeitnes, Tord Asle Gjerdalen, Emilie Fleten, Thea Krokan Murud og Petter Eliassen har gått for laget tidligere.Laget vant i 2011/2012 sesongen Ski Classics lagkonkurransen sammenlagt, samt at teamets utøver Anders Aukland vant cupen sammenlagt individuelt. Laila Kveli, som var lagets eneste kvinnelige medlem den sesongen, kom på 6.-plass sammenlagt. 
Laget vant og i 2010/2011 sesongen Ski Classics lagkonkurransen sammenlagt, men da ble lagets beste utøver sammenlagt Anders Aukland på tredjeplass sammenlagt individuelt. Laila Kveli kom på 5.-plass i damenes sammenlagtkonkurranse, mens Sara Svendsen ble teamets beste kvinne på 4.-plass sammenlagt.
Sesongen 2017/18 bestod laget av Anders Aukland, Tord Asle Gjerdalen, Andreas Nygaard, Øyvind Moen Fjeld, Oskar Kardin og Kari Vikhagen Gjeitnes. I sesongen 2018/19 bestod laget av Anders Aukland, Tord Asle Gjerdalen, Andreas Nygaard, Oskar Kardin, Øyvind Moen Fjeld, Joar Thele og Kari Vikhagen Gjeitnes.Sesongen 2019/20 bestod laget av Anders Aukland, Petter Eliassen, Andreas Nygaard, Oskar Kardin, Anders Aukland, Joar Thele, Tord Asle Gjerdalen, Emilie Fleten og Thea Krokan Murud med Jørgen Aukland som manager og Magnar Dalen som sportsdirektør.Sesongen 2020/21 bestod laget av Anders Aukland, Andreas Nygaard, Petter Eliassen, Oskar Kardin, Joar Thele, Karstein Johaug, Marit Bjørgen, Anikken Gjerde Alnes og Therese Johaug.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Team Santander hjemmeside
Teampresentasjon på Youtube fra 2008
James Lin Bingliang

James Lin Bingliang (født i mai 1913  i Kina, død 25. mai 2001 i Guangzhou) var myndighetsutnevnt, katolsk biskop i erkebispedømmet Guangzhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 
Lin var blant de første seminarister som studerte ved Det sørkinesiske regionalseminar (nå Holy Spirit Seminary) i Aberdeen i Hongkong. Han gikk der fra 1931 til 1941, med et avbrudd i Guangzhou 1936-1939 på grunn av sykdom.
Han ble presteviet i 1941, og virket i menigheter, leprosarier og et psykiatrisk sykehus i Guangzhou. Han ble vikar (sogneprest) for katedralmenigheten i 1982.
I februar 1990 ble han nominert til koadjutorbiskop for Guangzhou. Men den myndighetsutnevne biskop Joseph Ye Yinyun avgikk med døden i mars samme år. Dermerd ble prosessen begynt på nytt. Fader Lin ble så raskt bispeutnevnt på nytt, uten pavelig mandat, den 16. april 1990, og ble bispeviet den 6. mai 1990 av biskop Joseph Zong Huaide av Jinan. Hans biskopelige myndighet ble i stillhet legitimert kirkerettslig av pave Johannes Paul II i 1998. 
I 1992 starten han det gamle juniorseminaret i Guangzhou igjen i sakristiet i katedralen. Sammen år bygde han et katolsk ossuarium på en høyde i Yushatan i storbyens utkant. Påsken 1993 innførte han messen etter Annet vatikankonsils liturgireform i sitt bispedømme – først i katedralen. Han opprettet også et lite gamlehjem ved den katolske kirken på Shamian i Guangzhou. Utbygninger på det som var igjen av katedralområdet førte til bedre plass til den nå blomstrende nonneordenen i bispedømmet.
Biskop Lin døde av tuberkulose den 25. mai 2001.


== Referanser ==
Laugarvatn

Laugarvatn er en innsjø sørvest på Island. Den er litt mindre enn nabovatnet, Apavatn, som ligger like sør for Laugarvatn. Laugarvatn har et areal på litt over 2 km². 
Vannet ligger ved en populær turiststi, Den gyldne sirkelen. Om en vil gå fra Þingvellir til Haukadalur kan en følge en sti gjennom et flott vulkanlandskap og langs Laugarvatn.


== Eksterne lenker ==
Informasjon Arkivert 20120402175334 hos WebCite
Vladivostoktid

Vladivostoktid (russisk: владивостокское время – vladivostokskoje vremja) eller VLAT, oppkalt etter byen Vladivostok, er en tidssone i Russland. Den ligger 10 timer foran UTC (UTC+10) og 7 timer foran Moskvatid (MSK+7). 
Vladivostok sommertid (VLAST) tilsvarer UTC+11, fremdeles 7 timer foran Moskva (MSD+7). 
Grunnet bruken av dekrettid i Russland ligger tiden én time foran standardtiden for den aktuelle tidssonen.


== Områder med Vladivostoktid ==
Khabarovsk kraj
Republikken Sakha (sentrale del, inkludert Nysibirøyene)
Den jødiske autonome oblast
Primorskij kraj
Sakhalin oblast (øya Sakhalin)


== Byer med Vladivostoktid ==
Byer med mer enn 100 000 innbyggere med Vladivostoktid:

Artjom
Khabarovsk
Juzjno-Sakhalinsk
Komsomolsk-na-Amure
Nakhodka
Ussurijsk
Vladivostok


== Se også ==
Tid i Russland