jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liste over norske kunstnerhjem

Liste over norske kunstnerhjem omfatter kunstnerhjem etter forfattere, kunstnere og andre.
Selv om enhver bolig som huser eller har huset en komponist, forfatter eller billedkunstner teknisk sett kan kalles et kunstnerhjem, vil man vanligvis reservere uttrykket for boliger som er preget av kunstnerens liv og virke, eller tilrettelagt for å bevare og formidle arven etter vedkommende kunstner. Mange bosteder for kjente, avdøde kunstnere er i dag museer, og i offentlig eie. 
Kunstnerhjem kan i noen tilfeller være kunstnerens fødested eller barndomshjem, slik som Bjørnsons fødested Bjørgan prestegård eller Vinjes barndomshjem Vinjestoga, men like mange er knyttet til kunstnerens aktive periode, og er i noen tilfeller utformet eller preget av kunstneren selv, slik som Lysøen av Ole Bull og Ratvolden av Johan Falkberget.
Noen kjente kunstnerhjem er i privat eie, og er bare i liten grad tilgjengelig for allmennheten, slik som Kolbotn etter Arne og Hulda Garborg eller Midtbø etter Halldis og Tarjei Vesaas. Det vanlige er imidlertid at et hus som ettertiden oppfatter som et «kunstnerhjem», brukes til kulturarrangement, slik som Ingeborg Refling Hagens hjem Fredheim, eller utvikles til et museum over vedkommende, slik som Sigrid Undsets hjem Bjerkebæk og Ibsenmuseet i Arbins gate i Oslo. Mange kunstmuseer er bygget rundt samlinger (av arkivalia, private eiendeler, boksamlinger eller billedkunst) som kunstneren eller dennes etterlatte har donert til det offentlige, slik som Grimdalstunet i Tokke, med samlinger etter Anne Grimdalen. 


== Liste over kunstnerhjem ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Norske kunstnerhjem; temanummer av Fortidsvern; nr 3, 2005
Diesen, Hilde (1994). Dikterhus. Vollen: Tell. ISBN 8275220394. 
Finn Jor og Jiri Havran. Norske kunstnerhjem. Boksenteret, 1997. ISBN 82-02-18661-7 ((no) ebok)Listen er basert på disse tre kildene, med noen tilføyelser.
Dagfinn Bonde

Dagfinn Bonde (død 1237) var sysselmann og kongelig rådgiver i Bergen.
I sagaene står han beskrevet som leder for birkebeinerne som sørget for at Håkon Håkonsson ble konge i Norge i 1217. Han var kong Håkon Sverressons sysselmann i Bergen allerede i 1201, og lagmann i Gulatingslagen ved slutten av Inge Bårdssons regjeringstid.
Etter å ha hjulpet Håkon Håkonsson til kongemakten var han en nær rådgiver til kongen, og hans støttespiller i maktkampene med kirken og andre motstandere. Han er sist nevnt i sagaen i 1233, men tjente nok kongen helt til sin død i 1237.


== Kilder ==
Jon Gunnar Arntzen, red. (2005). «Dagfinn Bonde». Bergensere i tusen år. Oslo: Aschehoug. s. 39. ISBN 978-82-573-1652-5.
Ulf Adelsohn

Ulf Adelsohn (født 4. oktober 1941 i Östermalm i Stockholm) er en svensk politiker som var leder for Moderaterna fra 1981 til 1986.
Adelsohn ble cand.jur. i 1968 og var deretter ombudsmann for Fastighets AB Stockholm City fra 1968 til 1970, direktørsassistent i SACO fra 1970 til 1973, leder av ishockeyseksjonen til Djurgårdens IF fra 1974 til 1977 samt medlem av Riksidrottsförbundets styre fra 1977 til 1978. Han var leder for  Fria Moderata Studentförbundet fra 1966 til 1968, nestleder for Moderata samlingspartiet i Stockholm fra 1968 til 1973, medlem av partiledelsen fra 1978 og dets leder i 1981. Adelsohn var finansbyråd i Stockholm fra 1976 til 1979 og deretter statsråd og sjef for kommunikationsdepartementet (kommunikationsminister) fra 1979 til 1981 samt riksdagsmedlem fra 1982 til 1988.  Da han var leder for Morderaterna, var han også partiets gruppeleder i Riksdagen.
Adelsohn var landshövding i Stockholms län fra 1992 til 2002 og siden styreleder for SJ AB til 2011. Han er også styreleder for Sveriges Hotell & Restaurangföretagare.
Han har siden 1981 vært gift med Lena Adelsohn Liljeroth, kulturminister i regjeringen Reinfeldt.


== Bibliografi ==
Torsten Kreuger – sanningen på väg, 1972.
Kommunalmän!, 1978.
Partiledare, dagbok 1981-86, 1987.
Priset för ett liv (sammen med Olov Svedelid), 1991.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ulf Adelsohn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Ulf Adelsohn hos Sveriges riksdag 
(sv) Ulf Adelsohn hos Nya Moderaterna
(sv) Om Ulf Adelsohns slekt
Sturle Holseter

Sturle Holseter (født 9. april 1976) er en norsk tidligere skihopper som representerte Vikersund IF.
Han debuterte i verdenscupen med sisteplass av 76 deltakere på Raufoss 17. mars 1990. Hans beste plassering individuelt i verdenscupen er 2.-plass i normalbakken i Sapporo 18. januar 1997. Sammenlagt i verdenscupen er 22.-plass i sesongen 1996-97 hans beste plassering. Hans siste renn i verdenscupen var på Lillehammer 29. november 1998.
Holseter ble nummer 15 i normalbakken i VM i Trondheim i 1997.
Han ble norgesmester for lag med Buskerud i 1996, og tok bronse i 1997. Han tok også bronse individuelt i normalbakke i Mo i Rana i 1997.


== Litteratur ==
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 334-341


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sturle Holseter – FIS (skihopping)
Rolf Rämgård

Rolf Rämgård (født 30. mars 1934) var en svensk langrennsløper og politiker (Centerpartiet). Han deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.
Rämgård vant to olympiske medaljer i langrenn under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han ble nummer to på 30 km bak sin landsmann Sixten Jernberg. På 50 km kom han på tredjeplass bak Kalevi Hämäläinen og Veikko Hakulinen begge fra Finland.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Sølv i langrenn, 30 km, menn  Sverige
1960  Squaw Valley -  Bronse i langrenn, 50 km, menn  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rolf Rämgård – Olympedia 
(en) Rolf Rämgård – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Rolf Rämgård – Sveriges olympiske komité 
(en) Rolf Rämgård – FIS (langrenn)
Den transantarktiske fjellkjede

Den transantarktiske fjellkjede (engelsk: Transantarctic Mountains) er en fjellkjede på det antarktiske kontinent som strekker seg fra Kapp Adare ved Rosshavet til Coats Land ved Weddellhavet. 
Den transantarktiske fjellkjede deler Antarktika i to deler, en østlig og en vestlig del. Den transantarktiske fjellkjede har en total lengde på 3 500 km og er dermed en av de lengste fjellkjedene på jorda. Fjellkjeden består av flere grupper av fjell med særskilte navn, hvorav flere er igjen oppdelt i mindre fjellkjeder. Høyeste topp i Den transantarktiske fjellkjede er det 4 518 meter høye Mount Kirkpatrick.


== Eksterne lenker ==
(en) Transantarctic Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Einar Østby

Einar Østby (født 17. september 1935 i Vinger, død 3. april 2022) var en norsk langrennsløper. Han konkurrerte for Jaren IL utenfor Kongsvinger. Einar Østby deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley og 1964 i Innsbruck.
Østby vant en olympisk sølvmedalje i langrenn under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det norske stafettlaget som kom på andreplass på 4 x 10 km bak Finland. Einar Østby og Norge ledet med 20 sekunder på Finland på 3 etappen da han veklset med Håkon Brusveen som gikk siste etappen, og tapte med 0,8 sekunder til Finland. Harald Grønningen og Hallgeir Brenden gikk de første to etappene.
I VM i 1962 i Zakopane gikk Østby inn til bronse på 15 km, etter Assar Rönnlund og Harald Grønningen. Østby ble nummer fem på 30 km og gikk på det norske laget som ble nummer fire på stafetten. Der gikk han sammen med Magnar Lundemo, Hallgeir Brenden og Harald Grønningen.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Sølv i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn  Norge


== VM-medaljer ==
1962  Zakopane -  Bronse i langrenn, 15 km, menn  Norge


== NM-medaljer ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Moe, Lorentz (2020). Fra Høibygrenda til Squaw Valley (Paperback 2. utg.). Karenus Moe. ISBN 978-82-303-4600-6. 


== Eksterne lenker ==
(en) Einar Østby – Olympedia 
(en) Einar Østby – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Einar Østby – FIS (langrenn)
Anne T. Wøien

Anne Tingelstad Wøien (født 18. juni 1965) er en norsk lærer og politiker (Sp). Hun var innvalgt på Stortinget fra Oppland fra 2009 til 2017.
Wøien tok allmennlærerutdanning ved Sagene lærerhøgskole 1987–1990. Senere tok hun utdanning innenfor henholdsvis 5–10-årspedagogikk 1996–1997 og pedagogisk arbeid på småskoletrinnet 1997–1998, begge ved Høgskolen i Telemark. Wøien var lærer i Gran kommune 1990–2003, samt øvelseslærer ved Høgskolen i Hedmark 2000–2003. 
Hun var skolepolitisk sekretær i Senterungdommen 1989–1990, og deretter leder i Oppland Senterungdom 1990–1991. Hun var medlem av Gran formannskap 1995–2003, og medlem av Oppland fylkesting 2003–2005. Hun var politisk rådgiver i Olje- og energidepartementet 2005–2007, og i Samferdselsdepartementet fra 2007-2009.   Hun var 1. vararepresentant til Stortinget 2005–2009 og fast innvalgt fra 2009 til 2017.
I 2017 ble hun valgt av Stortinget som én av fem riksrevisorer for perioden 2018–2021, og i 2021 ble hun gjenvalgt for perioden 2022–2025.Tingelstad Wøien var fra mars 2020 til mars 2021, fagsjef for utdanning i Hovedorganisasjonen Virke. 
Fra 1. mars 2021 er Tingelstad Wøien ansatt som daglig leder i Folkehøgskolerådet.


== Stortingskomiteer ==
2013–17 andre nestleder i Kirke-, utdannings- og forskningskomiteen
2013–17 medlem i Fullmaktskomiteen
2009 -13 medlem i Den særskilte komité til å behandle redegjørelse fra justisministeren og forsvarsministeren i Stortingets møte 10. november 2011 om angrepene 22. juli
2009–13 medlem i Kirke-, utdannings- og forskningskomiteen
2009–13 medlem i Fullmaktskomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anne T. Wøien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Anne T. Wøien hos Stortinget 
(no) Anne T. Wøien hos Norsk senter for forskningsdata
Geir Atle Wøien

Geir Atle Wøien (født 26. september 1975) er en norsk tidligere skihopper.
Han deltok i til sammen 8 verdenscuprenn i sesongen 1993-94. Hans beste plassering var 8.-plass i normalbakken i Predazzo 14. desember 1993, og sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 37. Sesongen 1992-93 ble han nummer 7 i kontinentalcupen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geir Atle Wøien – FIS (skihopping)
Anatolij Sjeljukhin

Anatolij Ivanovitsj Sjeljukhin (russisk: Анатолий Иванович Шелюхин; født 6. april 1930, død 21. oktober 1995) var en sovjetisk langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.
Sjeljukhin vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det sovjetiske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 10 km bak Finland og Norge, de andre laget var Gennadij Vaganov, Aleksej Kuznetsov og Nikolaj Anikin


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Bronse i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anatolij Sjeljukhin – Olympedia 
(en) Anatolij Sjeljukhin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anatolij Sjeljukhin – FIS (langrenn)
Hirono kraftverk

Hirono kraftverk er det kraftigste varmekraftverket i Japan, og ligger nordøst for Tokyo-området. Installert produksjonseffekt er 3.800 MW, fordelt på 5 blokker – 2 x 1000 mw og 3 x 600 mw. Den femte reaktoren på 600 MW ble installert i 2004, og ligger etpar hundre meter fra de fire eldre blokkene. Operatør er Tokyo Electric Power Co., Inc. (TEPCO).
Brenselkilden er kull, fyringsolje og råolje, hvorav kull står for knappe en fjerdedel av kraftproduksjonen, dvs ca. 800 MW. Installatør av turbiner og kokere er Mitsubishi.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Mitsubishi Heavy Industries Ltd – «Commencement of the Commercial Operation of 600 MW Unit, "Hirono No. 5 Thermal Power Station of The Tokyo Electric Power Co., Inc."», oktober 2004.
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
Gennadij Vaganov

Gennadij Viktorovitsj Vaganov (russisk: Геннадий Викторович Ваганов; født 25. november 1930) var en sovjetisk langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley og 1964 i Innsbruck.
Vaganov vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det sovjetiske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 10 km bak Finland og Norge, de andre laget var Anatolij Sjeljukhin, Aleksej Kuznetsov og Nikolaj Anikin
Fire år senere, under vinter-OL 1964 i Innsbruck vant han en ny bronse i stafett. Han og Ivan Utrobin, Igor Vorontsjisjin og Pavel Koltsjin ble nummer tre bak Sverige og Finland på 4 x 10 km stafett.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Bronse i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn  Sovjetunionen
1964  Innsbruck -  Bronse i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gennadij Vaganov – Olympedia 
(en) Gennadij Vaganov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gennadij Vaganov – FIS (langrenn)
Morten Ørsal Johansen

Morten Ørsal Johansen (født 11. september 1964 i Sunndal) er en norsk politiker (FrP). Han var innvalgt på Stortinget fra Oppland fra 2009 til 2021 og var vararepresentant fra 2001 til 2009. I Stortingsvalget 2017 var han Fremskrittspartiets førstekandidat i Oppland.Johansen har fagbrev som maskinarbeider og er Master of Management fra BI Gjøvik]. Han var fagarbeider ved Raufoss Ammunisjonsfabrikk 1984–94 og prosesskontrollør samme sted 1994–1997. Han var prosessutvikler innen romfart ved Raufoss Technology 1997–2000.
Han var medlem av Vestre Toten kommunestyre fra 1993 og formannskapsmedlem 1995–2003 og 2005–2009, samt gruppeleder 1995–2009. Han var gruppeleder og medlem av Oppland fylkesutvalg 1999–2009. Johansen var formann i Vestre Toten Fremskrittsparti 1992–2000, nestleder i Oppland FrP 1996–1999, samt leder i Oppland FrP fra 1999. Han var rådgiver i FrP 2008–2009.


== Stortingskomiteer ==
2017–2021 medlem i Næringskomiteen
2013–2017 medlem i Næringskomiteen
2011-2013 medlem i kommunal- og forvaltningskomiteen
2009–2011 medlem i Justiskomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Morten Ørsal Johansen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Morten Ørsal Johansen hos Stortinget 
(no) Morten Ørsal Johansen hos Norsk senter for forskningsdata
Aleksej Kuznetsov

Aleksej Ivanovitsj Kuznetsov russisk: Алексей Иванович Кузнецов (født 1929, død 2003) var en sovjetisk langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.
Kuznetsov vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det sovjetiske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 10 km bak Finland og Norge, de andre laget var Gennadij Vaganov, Anatolij Sjeljukhin og Nikolaj Anikin.


== OL-medaljer ==
1960  Squaw Valley -  Bronse i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksej Kuznetsov – Olympedia 
(en) Aleksej Kuznetsov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Stian Kvarstad

Stian Kvarstad (født 25. januar 1973) er en norsk tidligere skihopper.
Han debuterte i verdenscupen med 41.-plass i storbakken på Lillehammer 11. mars 1993. Hans beste plassering i verdenscupen var 7.-plass i Vikersund 28. februar 1998, og sammenlagt i verdenscupen er 50.-plass i sesongen 1997-98 hans beste plassering. Samme sesong ble han nummer 8 sammenlagt i kontinentalcupen. Hans siste renn i verdenscupen var i Lahtis 8. mars 1998.
Stian Kvarstad ble norgesmester for lag med Hedmark i 1994. Han tok bronsemedalje med Sør-Trøndelag i 1993 og med Hedmark i 1995 og 1998. Han tok også bronse individuelt i stor bakke (Odnesbakken) i 1993.
Stian Kvarstad hadde bakkerekorden i Lierberget i Vang sammen med Noriaki Kasai.
Han har vært smører for det norske hopplandslaget.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skisprungschanzen-Archiv: Hamar/Vang
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 334-341


== Eksterne lenker ==
(en) Stian Kvarstad – FIS (skihopping)
Il Triello

«Il Triello» er en italiensk melodi skrevet av Ennio Morricone og brukt i filmen The Good, the Bad and the Ugly (1966). Den ble inkludert i soundtrackalbumet samme år.
Necati Şaşmaz

Necati Şaşmaz (født 15. desember 1971 i Elazığ) er en tyrkisk skuespiller. Han spilte i den populære TV-serien Ulvenes dal og den påfølgende filmen Ulvenes dal – Irak.


== Filmografi ==
Ulvenes dal (tyrkisk: Kurtlar Vadisi) som Polat Alemdar (TV-serie: 2003-2005)
Ulvenes dal: Irak (tyrkisk: Kurtlar Vadisi: Irak) som Polat Alemdar (film: 2006)
Ulvenes dal: Terror (tyrkisk: Kurtlar Vadisi: Terör) som Polat Alemdar (TV-serie: 2007)
Ulvenes dal: Ambush (tyrkisk: Kurtlar Vadisi: Pusu) som Polat Alemdar (TV-serie: 2007-2015)
Ulvenes dal: Palestina (tyrkisk: Kurtlar Vadisi: Filistin) som Polat Alemdar (film: 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Necati Şaşmaz på Internet Movie Database 
(sv) Necati Şaşmaz i Svensk Filmdatabas 
(da) Necati Şaşmaz på Filmdatabasen 
(da) Necati Şaşmaz på Scope 
(fr) Necati Şaşmaz på Allociné 
(en) Necati Şaşmaz på AllMovie 
(en) Necati Şaşmaz hos The Movie Database
Martin County kraftverk

Martin County kraftverk er et varmekraftverk i Martin County i Florida, USA. Installert produksjonseffekt er maksimalt 3 705 MW, fordelt på blokker som brenner enten kull (opprinnelig) eller nyere blokker med naturgass-fyring. Operatør er Florida Power & Light (FPL).


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk
Vuglegorsk kraftverk

Vuglegirska kraftverk  er et varmekraftverk nær millionbyen Donetsk i det østlige Ukraina. Det har en installert produksjonskapasitet på 3600 MW, fordelt på 7 blokker / turbiner, og er landets største varmekraftverk målt etter installert effekt. Én av blokkene er under avvikling.
Anlegget ble påbegynt omkring 1970 og stod ferdig i 1977. Operatør er Centrenergo. Brenselskildene er kull (4x300 MW-blokker) og naturgass (3x800 MW-blokker).


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
NJCS > Centrenergo.
NJCS > Caracteristics of Power Plants.
ECU - «The characteristics of Thermal Power Plants».
Eremiaphilidae

Eremiaphilidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører ordenen knelere. Det latinske navnet betyr "de som liker ørkener", denne familien skiller seg fra andre knelere ved at de foretrekker tørre områder med lite vegetasjon.


== Utseende ==
Små, nokså tettvokste, oftest brunspraglete knelere. Bakkroppen er kort og bred. Disse artene har ofte mer eller mindre reduserte vinger. Hodet er ganske bredt, fasettøynene er mindre utstående enn vanlig hos knelere.
Frambeina har ikke kraftige pigger på undersiden av låret og leggen, bare stive børster. Mellom- og bakbeina er lange og tynne.


== Liv og utvikling ==
I motsetning til de fleste andre knelere som lever oppe i vegetasjonen holder disse knelerne seg på bakken i ørkenstrøk.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i Afrika og Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Dicondylia
Vingede insekter (Pterygota)
Neoptera («nyvinger»)
Dictyoptera
Ordenene Knelere, Mantodea
Familien Eremiaphilidae Wood-Mason, 1889
Slekten Eremiaphila Lefebvre, 1835 – 64 arter
Slekten Heteronutarsus Lefebvre, 1835 – 4 arter


== Kilder ==
Liste over artene, fra Mantodea Species File Online


== Eksterne lenker ==
(en) Eremiaphilidae i Encyclopedia of Life 
(en) Eremiaphilidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eremiaphilidae hos Fossilworks 
(en) Eremiaphilidae hos NCBI 
(en) Kategori:Eremiaphilidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eremiaphilidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life: Eremiaphilidae
Norsk Entomologisk forening
Europamesterskapet i friidrett innendørs

EM i friidrett innendørs gjennomføres annet hvert år og arrangeres av Det europeiske friidrettsforbundet. Det første mesterskapet ble gjennomført i 1970, før det het arrangementet Europeiske innendørsleker. 
Følgende konkurranser blir vanligvis gjennomført i EM innendørs (likt for kvinner og menn):


== Europeiske innendørsleker ==


== Europeiske mesterskap i friidrett innendørs ==


== Eksterne lenker ==
Det europeiske friidrettsforbundet (EAA) (engelsk)
Historikk og struktur
Europarekorder
Laila Marie Reiertsen

Laila Marie Reiertsen (født 19. oktober 1960 i Askøy) er en norsk politiker (Fremskrittspartiet). Hun ble valgt inn på Stortinget i 2009 som representant for Hordaland. I perioden 2005–2009 var hun vararepresentant. Det samme er tilfelle for perioden 2013–2017. Fra 19. juni 2015 møter hun fast som vara for Gjermund Hagesæter, som er utnevnt til statssekretær.
Reiertsen har en bachelorgrad fra Betanien sykepleierhøgskole som sykepleier og har studert filosofi og ledelse ved NKI og Norsk lærerakademi. Fra 1995 har hun jobbet som sykepleier eller i ulike lederfunksjoner innen helse og omsorg.  
Reiertsen var medlem av Os kommunestyre fra 1995 til 2011.


== Stortingskomiteer ==
2009–2013: medlem i Stortingets arbeids- og sosialkomité


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Laila Marie Reiertsen hos Stortinget 
(no) Laila Marie Reiertsen hos Norsk senter for forskningsdata
VM i kunstløp 2009

VM i kunstløp 2009. Verdensmesterskapet i kunstløp for menn, kvinner, parløp og isdans ble arrangert i Staples Center i Los Angeles i USA 23. til 29. mars 2009.


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


=== Parløp ===


=== Isdans ===
Hymenopodidae

Hymenopodidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører ordenen knelere. 


== Utseende ==

Små til middelsstore knelere. Kroppen er gjerne mer eller mindre knudrete, med ulike slags utvekster. Hodet har gjerne en kam eller høye knøler. Noen arter av denne gruppen har utviklet en meget god kamuflasje for å sitte og vente på byttet i blomster, særlig orkidéer. Kneleren ser, når den sitter stille, ut som en del av blomsten.
Andre ligner på visne blader, med kjøler på thorax og bakkroppen som står opp. Beina har gjerne brede fliker på ytter- eller undersiden, som også bidrar til kamuflasjen.
Bakvingene har gjerne sterke farger.


== Liv og utvikling ==
Disse knelerne sitter stille i blomster eller på annen vegetasjon som passer til deres svært spesialiserte kamuflasje, og venter på at et passende byttedyr skal komme til dem. Om dette skjer, griper de byttedyret med et lynraskt utfall, og holder det fast mellom låret og leggen på frambeinet. Byttet drepes med et bitt og spises så opp.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i Afrika og Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Dicondylia
Vingede insekter (Pterygota)
Neoptera («nyvinger»)
Dictyoptera
Ordenene Knelere, Mantodea
Familien Hymenopodidae
Underfamilien Acromantinae – 18 slekter, ca. 120 arter
Underfamilien Epaphroditinae – 4 slekter, 8 arter
Underfamilien Hymenopodinae – 14 slekter, 70 arter
Underfamilien Oxypilinae – 5 slekter, ca. 40 arter


== Kilder ==
Liste over artene, fra Mantodea Species File Online


== Eksterne lenker ==
(en) Hymenopodidae i Encyclopedia of Life 
(en) Hymenopodidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hymenopodidae hos Fossilworks 
(en) Hymenopodidae hos ITIS 
(en) Hymenopodidae hos NCBI 
(en) Kategori:Hymenopodidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hymenopodidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life: Hymenopodidae
Norsk Entomologisk forening