jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vektorprosessor

En vektorprosessor er en mikroprosessor som utfører operasjoner på flere data samtidig.  Dette er i motsetning til en skalar mikroprosessor, som håndterer ett element av gangen.  De aller fleste mikroprosessorer er skalare eller nær skalare.  Vektorprosessorer var vanlige innenfor vitenskapelig databehandling på 1980- og 1990-tallet, men skalere prosessorer hadde en raskere teknologisk utvikling og gjorde vektorprosessoren nær utdødd.
De fleste mikroprosessorer i dag inneholder vektorinstruksjoner, kjent som SIMD, som for eksempel SSE2 og AltiVec.  Moderne spillkonsoller og skjermkort benytter seg av vektorprosessorer.  Et eksempel er Cell-prosessoren, utviklet i et samarbeid mellom IBM, Toshiba og Sony i 2002 for bruk i Sony PlayStation 3.
József Csermák

József Csermák (født 14. februar 1932, død 14. januar 2001) var en ungarsk sleggekaster. Csermáks største triumf var seieren i OL 1952 i Helsingfors.
Csermák var 20 år gammel da han ble olympisk mester med ny verdensrekord på 60,34 m. Dette var tidenes første sleggekast over 60 meter.
To år senere tok han bronse i europamesterskapet i Bern.


== OL-medaljer ==
1952  Helsingfors  -  Gull i friidrett, sleggekast  Ungarn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) József Csermák – Munzinger Sportsarchiv 
(en) József Csermák – Olympics.com 
(en) József Csermák – Olympic.org 
(en) József Csermák – Olympedia 
(en) József Csermák – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) József Csermák – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) József Csermák – World Athletics 
(en) József Csermák – Track and Field Statistics
Romas Ubartas

Romas Ubartas (født 26. mai 1960 i Panevėžys) er en tidligere litauisk diskoskaster, som inntil 1990 representerte Sovjetunionen.
Den første mesterskapstriumfen kom under EM 1986, da han vant gull med resultatet 67,08 m, seks centimter foran Georgij Kolnotsjenko.
I mai 1988 satte Ubartas ny personlig rekord med 70,06. I slutten av september deltok Ubartas under OL i Seoul, der han tok sølv med 67,48, slått av tyskeren Jürgen Schult.
I 1992 stilte Litauen for første gang siden 1930-årene med egen tropp under OL. Det eneste litauiske gullet i Barcelona vant Romas Ubartas, da han kastet 65,12 m, 18 cm lengre enn Jürgen Schult.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Romas Ubartas – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Romas Ubartas – Olympedia 
(en) Romas Ubartas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Romas Ubartas – World Athletics 
(en) Romas Ubartas – Track and Field Statistics
Viktor Rasjtsjupkin

Viktor Ivanovitsj Rasjtsjupkin (russisk Виктор Иванович Ращупкин, født 16. oktober 1950 i Kamensk-Uralskij, Sverdlovsk oblast) er en tidligere russisk diskoskaster som representerte Sovjetunionen. I 1979 ble han sovjetisk mester i diskos, etter å ha blitt nummer to året før.
Rasjtsjupkins eneste internasjonale triumf var gullmedaljen han vant under OL 1980 i Moskva, der han satte ny personlig rekord med 66,64 m. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ekkehard zur Megede: The Modern Olympic Century 1896-1996 Track and Fields Athletics, Berlin 1999, utgitt av Deutsche Gesellschaft für Leichtathletik-Dokumentation e.V.


== Eksterne lenker ==
(en) Viktor Rasjtsjupkin – Olympedia 
(en) Viktor Rasjtsjupkin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Viktor Rasjtsjupkin – World Athletics 
(en) Viktor Rasjtsjupkin – Track and Field Statistics
Verdaccio

Verdaccio er en teknikk for underlagsmaling med oljefarger. Der brukes grå-grønne fargetoner for å legge inn skyggevalørene før de egentlige fargene legges på. Verket i grågrønt, kan også bli stående som ferdig i seg selv, og er da et grisaille-beslektet maleri.
Teknikken er kjent for at den gir gode resultater til hudtoner. Den var populær i renessansen, og Leonardo da Vinci brukte teknikken til bl.a. Mona Lisa. Den grønne fargen som ansees best egnet er kromoksidgrønn (mest kjent som smaragdgrønn). Denne kan kombineres med blyhvitt og elfenbenssvart for å få fram skyggetonene. Fra gammelt ble forskjellige kopperoksider (verdigris) benyttet.
En videreutvikling går ut på å kombinere med partier som farges rødbrune, som «komplementært» til gult og blått. I begge fall legges figurene inn et par gråtoner mørkere eller lysere enn det tilsiktede resultatet (chiaroscuro-teknikk).
Fargene som laseres på et slikt underlag vil framstå med større intensitet enn om maleriet legges på vanlig hvit gesso. 


== Eksterne lenker ==
WetCanvas!: Michael Georges: Underpainting - A primer for the new painter
SPI

SPI (Serial Peripheral Interface Bus) er en synkron seriell databuss utviklet av Motorola på slutten av 1980-årene, først og fremst til bruk i innebygde systemer. Den er lisensfri, og har etterhvert blitt industristandard, den brukes for eksempel av Secure Digital minnekort.
SPI arbeider i full dupleks, med en klokkelinje (SCLK, Serial Clock), en data ut linje (MOSI, Master Output, Slave Input) og en data inn linje (MISO, Master Input, Slave Output). For å kunne betjene mer enn en slave finnes det også en valglinje (SS, Slave Select).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
SPI Introduction
Rolf Skår

Rolf Skår (født 13. mai 1941 i Karmøy) er en norsk informatiker, kjent for en rekke pioneerprosjekt innen IT-bransjen.
Skår studerte til siv.ing. i kybernetikk ved NTH (1966) og arbeidet for Forsvarets forskningsinstitutt 1966–1967, I 1967 etablerte han, sammen med to kolleger, Norsk Data. Skår hadde opphold ved Massachusetts Institute of Technology (1968–1969) og virket en del i prosjekt ved CERN i Genève 1973–1974. I Norsk Data var han viseadministrerende direktør 1974–1976 og administrerende direktør 1978–1989. Han var administrerende direktør i NTNF 1990–1992, administrerende direktør i Norconsult 1993–1997 og deleier og styreformann i Mogul Media (1995). Han ble administrerende direktør i Norsk romsenter 1997–2006. I perioden 2006–2008 var han tilknyttet Europeisk institutt for rompolitikk i Wien. Skår har også vært leder i Polyteknisk Forening (1993–1995).
Skår er ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (2010) og er æresmedlem av Norges Tekniske Vitenskapsakademi.


== Utgivelser ==
Norsk datahistorie i Teknisk Ukeblad (1989). Med Olav Wicken
History of the Nordic Computer Industry, IFIP conf. on History of Nordic Computing (NTNU), 16.–18. juni 2003. s.179–190. Med Christian Gram, Tero Laaksonen, Tomas Ohlin, Harold W. Lawson og Ole Stangegaard


== Referanser ==
Gamalostfestivalen

Gamalostfestivalen i Vik i Sogn er en festival for å holde i hevd en tradisjonsrik og levedyktig matkultur basert på lokal tradisjonsrik ost. Festivalen blir avholdt første helga i juni hvert år.
Gamalost er en delikatesse som har en tusenårig tradisjon. Osten blir produsert av skummet melk i løpet av 14 dager. Osten er en av de typene som har kortest produksjonstid, så navnet på osten kan fremstå noe misvisende. Den blir produsert uten tilsatt salt og sukker, og inneholder mer enn 50% proteiner og har bare 1% fett. Osten inneholder også kitosan som binder fett og reduserer kolesterolinnholdet.
Flere prøvde å produsere gamalost rundt 1900, men produksjonsprosessen var vanskelig og få lykkes med vedvarende produksjon av kvalitetsost. En av de som lykkes var bondekonen Brita Ligtvor fra Vik. På landbruksutstillingen i Bergen i 1909 vann hun sølvmedalje for gamalosten hun lagde, og hjemme på gården startet hun «gamalostskole» for unge jenter som ville produsere ost. I dag produserer Vik meieri rundt 150-200 tonn gamalost hvert år.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Nationen: Tradisjonsmatfestivaler – det sosiale i handelssentrum
Fjordling 17

Fjordling 17 er en norsk motorbåt som ble produsert mellom 1962 og 1970. Denne familiebåten for lysttur til sjøs var «sjøens Volvo Amazon» i sin samtid, med en popularitet som garantert kontinuerlig produksjon og salg for et halvt århundre. Eksemplene med opphav i 1962-båten som Fjordling 17 Classic og den noe større Fjordling 18 har sett produksjon fram til 2010-årene. 
Båtmodellen er en 17 fots motorbåt med utenbordsmotor eller hekkaggregat, noe større enn Wesling på 16 fot. Fjordling 17 ble produsert på Haslatangen og Tromøya i Arendal i tidsrommet 1962–1970.   
Båten er utstyrt med hardtop, og en mye brukt betegnelse på båten er derfor Fjordling 17 HT. Søsterbåten med identisk innredning, men med vindskjerm i stedet for hardtop ble kalt Fjordling 17 Sport, ble produsert i en håndfull eksemplarer. Versjonen med utenbordsmotor har en vanntunnel i kjølen, som fylles med vann når båten har en hastighet på under ca. 7 knop.. Denne konstruksjonen gjør båten svært stabil når den ligger stille, og er særegen for denne båttypen.  Innabords utgaven oftest er uten vanntunell, men det finnes også en utgave innenbords med vanntunell, denne er kjent for å være mer sjelden. Fjordlingen har en dyp 24 graders V-bunn som tar bølgene mykt og fint og som gir båten et stort fartspotensiale. Båten er konstruert av Jan Herman Linge, som også er kjent for OL-seilbåtene Soling og Yngling. 
Båten har vært produsert av ulike båtbyggerier nesten kontinuerlig siden den ble introdusert i 1962, og foregår i 2007 hos Göran Gross ved Dyvik Center i Åkersberga i Sverige. Nå har båten fått navnet Fjordling 17 Classic. Fjordlingen ble en stor suksess på 1960-tallet, og det sies å være mellom 800 og 1000 båter av denne typen bare i Stockholmskjærgården. En noe større utgave, Fjordling 18 med 1 fot forlenget baug, er også tilgjengelig siden 1976.
Siden 2016 har det blitt arrangert et uoffisielt «Fjordling-VM» den første helgen i juli under Flostaregattaen i Kilsund. Mellom 15 og 20 Fjordlinger deltok årlig i denne konkurransen de første årene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Birger Kullmann, Mikkel Thommessen; Båtkonstruktøren Jan Herman Linge - Livet og båtene Pax Forlag 2022 ISBN 978-82-530-4357-9


== Eksterne lenker ==
Register og forum for Fjordling
Facebook: #Team Linge design
Smalahovesleppet

Smalahovesleppet er en matfestival for smalahove som avholdes hvert år på Voss i månedsskiftet september–oktober. Festivalen har mer enn bare smalahove, og på festivaldagene blir både ølbrygging, flatbrødbaking og andre mattradisjoner vist frem på Vossevangen. Festivalen har også fått sin egen nummererte og spesialtappet Smalahoveakevitt som kun omsettes hos Vinmonopolet på Voss.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Nationen: Tradisjonsmatfestivaler – det sosiale i handelssentrum
Betsele

Betsele er et lite svensk tettsted i Lycksele kommune i Västerbottens län i Lappland.
Forbundet for Sosial Oppreisning

Forbundet for Sosial Oppreisning (tidligere Sambandet for Social Oppreisning) var en norsk organisasjon for tidligere medlemmer av Nasjonal Samling. Organisasjonen ble stiftet i 1949. Organisasjonen kan ha hatt opptil et par tusen sympatisører. I utgangspunktet var organisasjonen politisk uavhengig, men foran stortingsvalget i 1961 vendte partiet seg mot Senterpartiet. Dette kom trolig av at Senterpartiet ønsket en granskning av Det norske landssvikoppgjøret etter andre verdenskrig.Forbundet ble oppløst i 1975 og delvis erstattet av Institutt for Norsk Okkupasjonshistorie (INO).


== Referanser ==
Björksele

Björksele er et lite tettsted i Lycksele kommun i Västerbottens län i Sverige.


== Eksterne lenker ==
Vindelälvens Byautvecklings webside om Björksele
Cui bono

Cui bono («Hvis gavn?» eller mao. «hvem er dette godt for?») er et latinsk idiom som brukes for å antyde at det finnes et skjult motiv, eller for å indikere at den ansvarlige part ikke er den det ser ut til å være.
Vanligvis brukes uttrykket for å antyde at en person eller gruppe som er skyldige i en forbrytelse kan finnes blant dem som tjener på forbrytelsen. Parten som tjener på dette er ikke alltid åpenlys, den skyldige kan ha forsøkt å henlede oppmerksomheten på en syndebukk.
Den romerske advokaten og statsmannen Marcus Tullius Cicero tilskrev opphavet til uttrykket cui bono til den romerske konsulen  Lucius Cassius Longinus Ravilla. I forsvarstalen Cicero framførte i 80 f.Kr. for Roscius fra Ameria, lyktes det ham å få han frikjent for fedremord hvor han var regnet som skyldig, ved å vise til hvem som ville tjene økonomisk på at Roscio ble henrettet. 

L. Cassius ille quem populus Romanus verissimum et sapientissimum iudicem putabat identidem in causis quaerere solebat 'cui bono' fuisset.Den berømte Lucius Cassius som det romerske folk pleide å regne som en ærlig og vis dommer, hadde for vane å spørre, igjen og igjen «hvem er dette godt for?»


== Referanser ==
Blåviksjön och Söderfors

Blåviksjön och Söderfors er et lite tettsted i Lycksele kommun i Västerbottens län, Sverige. Disse to er slått sammen av SCB på grunn av folketall og areal.
Bratten

Bratten er et lite tettsted i Lycksele kommun i Västerbottens län i Sverige.
Hedlunda

Hedlunda er et lite tettsted i Lycksele kommun i Västerbottens län i Sverige.
Sesse

Sesse (av norrønt sess, som betyr sete eller benk) angir antallet seter eller benker ombord i en rodd båt (med eller uten mast for seilføring). Det angir ikke antall sitteplasser. Det hører med et par årer til hver sesse, som derav sier noe om størrelsen på både båt og mannskap. Det kunne være flere mann på hver åre. En langskips størrelse kunne også oppgis i rom (rúm) som var rommet mellom to dekksbjelker. Gokstadskipet hadde for eksempel 16 par årer (og var 25 meter langt). Kong Inge Bårdsson skal tidlig på 1200-tallet ha eid et skip på 36 sesse og Knut den mektige av Danmark hadde ifølge Snorre Sturlason sin tids største skip med 60 sesse. I den norske leidangsordningen ble skipets størrelse angitt i sesser og er omtalt i Gulatingsloven. 20-sesse var lenge standarden for leidangsskip. I Frostatingsloven ble 25-sesse fastsatt som standard for leidangsskip i Trøndelag. Osebergskipet hadde 15 sesser og var 23 meter langt. Leidangsskip på 20 sesser var rundt 15 meter lange slik at rommene var mindre. Skip på 25 sesser ble tildels omtalt som halv-tretti-sesse. Ifølge Harald Hardrådes saga var Haralds slagskip ble bygget i Nidaros i 1061, og det hadde 35 sesser og 70 årer. Begrepet er kjent fra sagalitteraturen, og brukes også i moderne tid.
Sessene plasseres mellom rommene i båten, men man teller ikke med rommene i for- og bakstavnen. En 20-sesse har således 19 rom, men størrelsen på rommene (og derav lengden mellom sessene) kan variere. Likedan vil lengden på hver sesse kunne variere, helst i sammenheng med båtens bredde og antallet roere, men gjerne også litt etter båttypen i seg selv.
Fra leidangen kjenner man til at landet ble inndelt i skipreider langs kysten av Håkon den gode omkring år 955, der kystbøndene måtte bygge og utruste et skip. Størrelsen på leidangskipene ble definert som et visst antall sesser. Til å begynne med var gjerne kravet en 20-sesse (en båt med 40 årer og et mannskap på opp mot 100 mann). Senere ble dette kravet økt til en 25-sesse. Norge var inndelt i 270 skipreider, men under Magnus Lagabøte ble antallet økt til 279 i 1279.


== Referanser ==
Husbondliden

Husbondliden er et lite tettsted i Lycksele kommun i Västerbottens län i Sverige.
Kattisavan

Kattisavan er et lite tettsted i Lycksele kommun i Västerbottens län i Sverige.
Knaften

Knaften (sørsamisk Knafta) er et lite tettsted i Lycksele kommun i Västerbottens län, Sverige.
Kristineberg

Kristineberg er et tettsted i Lycksele kommune i Västerbottens län i landskapet Lappland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 257 innbyggere.


== Referanser ==
Wetle Holtan

Wetle Holtan (født 8. november 1970 i Siljan, død 8. november 2015)    var en norsk forfatter som debuterte med diktsamlingen Høsten er et påskudd i 1996. Holtan vant Ibsenprisen i 2003 for skuespillet De som lever. Hans skuespill er oversatt til engelsk, fransk, russisk, portugisisk og ungarsk. 
Holtan var også trommeslager, og har blant annet spilt med band som Capricorn, Rockers,Beale Street Rockers ,  Midnight Choir og Utopian Fields.


== Bibliografi ==
Høsten er et påskudd – dikt (1996)
Det er mange veier til et rom – dikt (1998)
De som lever – skuespill (2003)
Dikteren – skuespill (2004)
Løgnen – skuespill (2005)
Menneskelige ønsker / Jegerne – skuespill (2006)
Så fort anledningen bryr seg – skuespill (2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Wetle Holtan hos Sceneweb
KT Tunstall

Kate Victoria «KT» Tunstall (født 23. juni 1975 i Edinburgh) er en skotsk sanger og låtskriver. Debutalbumet solgte over fire millioner kopier. Tunstall har hatt stor kommersiell suksess. Hun har bl.a. vunnet tre BRIT Awards og vært Grammy-nominert.


== Diskografi ==


=== Album ===


==== Tidlige innspillinger ====
Tracks In July (2000)
Toons March '03 (2003)


==== Studioalbum ====
Eye to the Telescope (2004)
KT Tunstall's Acoustic Extravaganza (2006)
Drastic Fantastic (2007)
Tiger Suit (2010)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) KT Tunstall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) KT Tunstall – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) KT Tunstall på Internet Movie Database 
(en) KT Tunstall hos The Movie Database 
(en) KT Tunstall på Discogs 
(en) KT Tunstall på MusicBrainz 
(en) KT Tunstall på Spotify 
(en) KT Tunstall på Songkick 
(en) KT Tunstall på Last.fm 
(en) KT Tunstall på AllMusic 
KT Tunstall på Twitter 
KT Tunstall på Facebook 
KT Tunstall på Instagram 
KT Tunstall på Myspace
Paso Fino

Paso Fino er en hesterase som nedstammer fra rasen spansk Andalusier.
Rasen har utviklet seg fra de hestene conquistadorene hadde med seg fra Spania til Amerika på 1500- og 1600-tallet. Navnet kommer fra en av hestens gangarter paso fino (fin gange), som er en svært myk gange. Hesten er liten, men kraftig, og er lettridd og arbeidsvillig.
Torhild Ostad

Torhild Ostad (født 21. juni 1969 i Narvik) er en norsk sanger og kveder oppvokst i Vestfold og Romsdal.
Hennes debutalbum, Blomar I Moll, er den første rene a cappella CD utgitt i Norge. 
Hun har også samarbeidet på plate og konserter med andre artister som Mick West, Åse Teigland,  Sondre Bratland,  John Ivar Bye, Lillebjørn Nilsen, Mikael Wiehe, Bente Kure, Leif Ernstsen, Ingvar Hovland og Asbjørn Stokkeland,  Lars Jones,  Hans Graasvold,  Annbjørg Lien, Rod Sinclair, Carsten Dahl.


== Diskografi ==
AlbumBlomar i moll (1996)
Jeg roper til deg (2017), med Carsten DahlSinglerSøt sang (2005), med Bye
Så godt som (2005), med Bye


=== Deltar på ===
Molde Jazzfestival: All That Jazz and All That Business – Molde International Jazz Festival-CD 1997 (1997)
Bente Kure & Leif Ernstsen: Ovenover alting (2003)
Bye: Sanatorium (2005)
Ingvar Hovland & Asbjørn Stokkeland: Ulv! Ulv! (2007)
Mick West: Sack O'Snaw (2009)
Ingvar Hovland & Asbjørn Stokkeland: Såre vel (2015)
Erik Hillestad & Øyvind Kristiansen: Messe under regnbuen (Jakobsmesse V) (2017)


== Eksterne lenker ==
Torhild Ostad MySpace Music med musikkeksempler
Thomas Hysing

Thomas Hysing (født 15. mai 1917, død 31. mars 2010) var en norsk sivilingeniør, kjent for flere innovative prosjekt i den tidlige informasjonsteknologi.
Etter utdannelse til siv.ing. ved NTH arbeidet han ved  Elektrisk Bureau en tid.  Han
hadde opphold hos IBM i New York som ga tidlige impulser, og ble engasjert ved Sentralinstitutt for industriell forskning, der han under et lengre opphold ved University of Cambridge (1949)  fikk innsyn i
en av de absolutt tidligste datamaskiner, en:EDSAC.  Inspirert av denne, ledet Hysing
byggingen av NUSSE som var en av Norges første selvbygde datamaskiner (1950–54).
Deretter etablerte han ESSI/Autokon som utviklet verdensledende CAD/CAM, basert
på erfaringene fra NUSSE, for skipsbygging (1960).


== Utgivelser ==
On the Use of Numerical Methods in the Design and Manufacture of Ships,  Proceedings of the First International Congress of the International Federation of Automatic Control. Moskva, 1960.
A system for computer plate preparation. Numerical methods applied to shipbuilding (1963).  Med Trygve Reenskaug


== Utmerkelser ==
NTNF's ærespris 1972
Rosing-prisen 2003 (hederspris)


== Eksterne lenker ==
Pappaen til Nusse er borte
Lycksele

‎
Lycksele (sørsamisk Liksjoe, umesamisk Liksjuo) er en by i Västerbottens län i landskapet Lappland i Sverige. Den er kommunesenter i Lycksele kommune. I 2010 hadde tettstedet Lycksele 8 513 innbyggere.


== Historie ==
Fram til 1600-tallet var det ingen større bebyggelser i det sørlige Lappland. Området ble benyttet til beiteområde for rein av skogssamer, men hadde ingen fastboende. I takt med at den svenske statsmakten ønsket å styrke sin posisjon, oppsto behovet for faste møtesteder. På disse møtestedene ble det oppført kirker og markedsplasser, hvor samer og handelsmenn kunne møte nybyggerne. Det ble også krevet inn skatt herfra.
Lycksele ble i 1607 valgt ut til offisiell kirke- og markedsplass i Lappland av Karl IX, og feiret derfor i 2007 sitt 400-årsjubileum.
I 1926 ble Lycksele handelssted, og ble tilknyttet jernbanen mellom Hällnäs og Storuman. Lycksele fikk bystatus i 1946 som det første stedet i Lappland. Byen har også blitt kalt for «Lappstockholm».Etter jernbanens ankomst utviklet Lycksele seg til en typisk småby med mindre industrier og viktige offentlige institusjoner som sykehus, gymnas og tingrett.
Etter en befolkningstopp på 1970-tallet har byen innbyggertall blitt mindre, men reduksjonen er bremset opp takket være en ekspanderende gruveindustri.Mosjøen er norsk vennskapsby.


== Byens inndeling ==
I Lycksele finner man bydelene Lugnet, Palmsunda, Södermalm, Forsdala, Villaryd, Nydala, Norrmalm, Norräng og Furuvik.


== Næringsliv og offentlig virksomhet ==
I Lycksele finnes det et sykehus som ble anlagt på 1960-tallet. I kommunen arbeider ca. 30% innen helse og omsorg, noe som er mer enn gjennomsnittet ellers i landet. Andre store næringer som gir arbeidsplasser er handel, kommunikasjon, produksjon og utvinning.


== Kommunikasjon ==
Lycksele har flyplass med daglige avganger til Stockholm Arlanda.


== Kjente personer fra Lycksele ==
Noen kjente svensker med tilknytning til Lycksele, er:

Svante Grundberg
Lotta Engberg
Kent Larsen
Johan Norberg (musiker)
Per "Ruskträsk" Johansson (saxofonist)
Sandra Dahlberg
Per Elofsson
Sara Nordenstam
Roger Pontare


== Referanser ==
Norrbyberg

Norrbyberg er et lite tettsted i Lycksele kommun i Västerbottens län, Sverige.
Rusksele

Rusksele (umesamisk: Ruosskuo) er et tettsted i Lycksele kommune i Västerbottens län i landskapet Lappland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 200 innbyggere.


== Referanser ==
Tuvträsk

Tuvträsk er et lite tettsted i Lycksele kommun i Västerbottens län, Sverige.
Umgransele

Umgransele er et lite tettsted i Lycksele kommun i Västerbottens län, Sverige.
Kvalsundfæringen

Kvalsundfæringen (også kalt Kvalsund 1) er en robåt av færingtype. Den hadde to årepar og brukte keiper. Båten er tidfestet til ca. år 690 (+/- 70 år).
Kvalsundfæringen ble funnet i en myr på gården Kvalsund i Herøy kommune i Møre og Romsdal i 1920, sammen med det mer kjente Kvalsundskipet.
Kvalsundfæringen målte 9,55 m i lengde og var 1,5 m bred. Den var bygget av tynne eikebord og hadde innved av furu. Båten var bestyrket med to årepar og styreror. Stavnene i hver ende var høye og spisse.
Nils Solstad

Nils Solstad (født 27. juli 1963 i Tromsø) er en norsk tidligere fotballspiller.  


== Karriere ==
Solstad er vokst opp på Mortensnes og spilte aldersbestemt fotball for Fløya, der han fikk én A-kamp for laget.
I 1981 kom han til Tromsø og spilte sin første A-lagskamp, 19. september 1982, mot Sandnessjøen. I 1985 var Solstad med da Tromsø første gang rykket opp til Eliteserien, etter den siste kampen mot Moss på Melløs i 1985. Han ble for alvor kjent, etter at han scoret et 1-0-målet på ett langskudd i cupfinalen mot Lillestrøm i 1986, som Tromsø vant 4-1. 


== Etter karrieren ==
Etter sin aktive karriere flyttet Nils til Lakselv i 1997, hvor han trente og spilte noen få kamper for Porsanger. I fire år trente han TILs elite-juniorlag sammen med Trond Johansen. Da Trond ble trener for Skarp i 2001, hadde Nils ansvaret for dette juniorlaget. Nils Solstad ovetok overtok Nils trenerjobben i Skarp, da Trond Johansen ble hovedtrener for TIL i 2002. Helt inn til 2008 har han hatt hovedansvaret for Barents Fotball Academy, som besto i å kartlegge fotballtalenter i Nord-Sverige og Russland. 


== Meritter ==
Cupmester 1986


== Eksterne lenker ==
Om Nils Solstad på til.no
Profil hos Norges Fotballforbund