jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Holger Danske

Holger Danske, på fransk Ogier de Danemarche og Ogier le Danois, er en dansk sagnhelt. Beretningene om hans opprinnelse kan man finne i tidlige europeiske kvad og heltedikt kjent som chansons de geste («sanger om heltedåder»). Han opptrer for første gang i Rolandskvadet som stammer fra midten av 1000-tallet, der han beskrives som en av Karl den stores riddere under navnet Oger le Danois.


== Kuriosa ==
Den dagen Danmark er i nød, skal Holger Danske under Kronborg slott våkne til liv, ifølge sagnet.
H.C. Andersen skrev eventyret Holger Danske (eventyr) i 1845.
Holger Danske er også opera i tre akter fra 1789 med musikk av F.L.Æ. Kunzen og libretto av Jens Baggesen.
Det fantes en motstandsgruppe i København under andre verdenskrig som kalte seg Holger Danske.
På Øst-Grønland ligger to sjøer som har navnet Holger Danskes briller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Holger Danske – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bella Bedford

Bella Bedford er et band som oppstod i Skjold i Vindafjord, høsten 1990.
Det skortet en del på musikalitet og talent, men dette ble kompensert med stort pågangsmot. I 1991 kom den første kassettutgivelsen, som fikk navnet Sprengt, som fikk en relativt lunken mottakelse. I 1992 gikk derimot bedre da en gav ut to nye kassetter, og fikk en del spillejobber rundt i Distrikts-Norge. Etter dette toppåret ble det så et par mer stille år før bandet sommeren 1995 hadde sin første profesjonelle CD-utgivelse. Denne fikk navnet Privat Veg og fikk en del negativ mottagelse, blant annet fikk den terningkast 1 av VGs Stein Østbø.
Etter CD-utgivelsen i 1995 ble det stillere fra bandet, da medlemmene stort sett var opptatt med studier og hovslaging. Etterhvert ble medlemmene bosatt på forskjellige kanter av landet, slik at det kun ble sporadiske opptredener. Siste offisielle konsert var på Vikedal Roots Music Festival, sommeren 2004.
Vinteren 2004, tok bandet på seg oppgaven som velgjørere og stiftet «Bella Invest Kulturpris», som er et stipend som siden er blitt delt ut på årlig basis til unge talenter innen kunst og kultur som har gjort seg bemerket i lokalmiljøet.
Bandet er offisielt aldri blitt oppløst, og har fremdeles kultstatus i landbruksmiljøer i Rogaland.


== Medlemmer ==
Trond Espeland (bass, gitar, keyboards, munnspill, sang, perkusjon)
Bjarte Haugsgjerd (sang, munnharpe, gitar, munnspill)
Rune Nicolai Jensen (sang, munnspill)
Erling Koltveit (gitar, keyboards, munnspill,sang, perkusjon)


== Diskografi ==
Sprengt (kassett, 1991)
Naudslakt (kassett, 1992)
Upløyd mark (kassett, 1992)
Ja (kassett, 1993)
Privat veg (CD, 1995)
Rusk og rask (CD, 2006)
Det får så vara (CD, 2016)


== Eksterne lenker ==
Bella Bedford på myspace.com
Vikedal Roots Music Festival, arkiv 2004
Frants Bøe

Frants Diderik Bøe (født 28. mai 1820 i Bergen, død 13. november 1891 samme sted) var en norsk maler som var mest kjent for landskaps- og stillebenbilder, ofte med dyr, fugler og blomster. 
Han var utdannet i København og Paris, og var bereist i datidens Europa. Stillebenkunsten hans er i tradisjonen fra Jan van Huysum og andre nederlandske malere fra det 17de århundret.
I likhet med flere andre kunstnere på den tid, besøkte han og tok lengre opphold i Nord-Norge (ca. 1860 og noen år før Theodor Kittelsen). Flere av bildene han laget på den tid er fortsatt i landsdelen. De var med motiver som landskap og fugleliv, gjengitt med lærebokplansjeaktig presisjon og kunstnerisk sans for proporsjonalitet og flatefordeling.
Etter 1864 bosatte han seg i Bergen. Han hadde da allerede i 1858 tatt til orde for at Bergen burde få seg sitt eget offentlige billedgalleri, etter at både Bergen Museum og Bergen Kunstforening (stiftet 1854) hadde begynt å lage seg samlinger. Disse ble kommunale fra 1878 under navnet Bergen Billedgalleri.
Nasjonalmuseet har 5 av hans bilder, mens andre kunstmuseer over hele landet har verker. Baroniet i Rosendal brukte hans bilder som en del av en utstilling over utviklingen i landskapskunsten fra hans tid og til 1997, og har senere fulgt opp med en større utstilling av blomsterbilder (stilleben), mens en i Lofoten har konsentrert seg om landskaper og fugler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frants Bøe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frants Bøe – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Frants Bøe hos Kunstindeks Danmark/Weilbachs Kunstnerleksikon
It’s Goin’ Down

«It's Goin' Down» er en singel fra Linkin Park og X-Ecutioners. Den er hentet fra albumet Built From Scratch med X-Ecutioners, og den finnes ikke på noen Linkin Park CD-er og dette er også den eneste singlen fra X-Ecutioners. Musikkvideoen består kun av Mike Shinoda som rapper.


== Sporliste ==


=== CD ===
«It's Goin' Down»
«X-Ecution Of A Bum Rush» (Explicit)
«Play That Beat (Low Fidelity All-Stars Remix)» (Explicit)


== Vinyl ==


=== Side A ===
«It's Goin' Down» (Radio Edit)
«It's Goin' Down» (Instrumental)


=== Side B ===
«The X-Ecutioners (Theme) Song – Featuring Dan the Automator» (Explicit)
«It's Goin' Down» (Scratchapella)
Oslo Analyzer

Oslo Analyzer (igangsatt 1938, nedlagt 1954) var en norsk datamaskin, i sin tid en av verdens største mekaniske analoge datamaskiner.  
Den var av typen differentiell analysator som ble utviklet av Vannevar Bush ved Massachusetts Institute of Technology.  Den ble installert i første etasje ved Institutt for Teoretisk Astrofysikk ved Universitetet i Oslo, ledet av Svein Rosseland som hadde besøkt Massachusetts Institute of Technology allerede 1933.  Maskinen hadde tolv integratorer (seks mer enn maskinen ved MIT) og kunne regne med en tolvte grads differensialligning, eller to sjette grads, og var ved ferdigstillelsen (1938) regnet som verdens kraftigste. 
Ved den tyske invasjonen 9. april 1940, forstod Rosseland at maskinen kunne bli et viktig verktøy for okkupasjonsmakten, og han demonterte og begravet derfor alle de essensielle presisjonsdelene i forseglede pakker i hagen bak instituttet.
Maskinen bidro til en rekke vitenskapelige norske og internasjonale prosjekt inntil den ble avviklet på 1950-tallet og delvis plassert på Teknisk Museum.


== Referanser ==
Mimallonidae

Mimallonidae er en gruppe av sommerfugler som bare finnes i Amerika. De er sannsynligvis søstergruppen til spinnerne (Bombycoidea). De er kraftige sommerfugler med brede vinger som kan minne om visse målere (Geometridae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn gjerne rundt 30 – 40 mm), brune, gule eller rødlige sommerfugler med brede vinger. Kroppen er spoleformet, hodet ganske lite, antennene fjærformede. Forvingene er trekantede med markerte forhjørner som ofte er litt uttrukket. Ytterkanten er gjerne noe innskåret eller innbuktet, eller bølgete. Bakvingene er mer eller mindre trekantede, ofte med et eller flere innhakk. Vingene er vanligvis ensfargede bortsett fra en mørk tverrlinje.


== Levevis ==
Larven, som omgir seg med en sekk av silke, kan leve på ulike løvtrær, blant annet eik og eukalyptus. De fleste artene lever i Sør- og Mellom-Amerika, noen få går nord til Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen Mimallonoidea – bare én familie
Familien Mimallonidae Burmeister, 1878 – ca. 250 arter fordelt på 29 slekter, bl.a.:
Slekten Mimallo
Slekten Lacosoma
Slekten Cicinnus
Slekten Trogoptera


== Eksterne lenker ==
(en) Mimallonidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mimallonidae hos ITIS 
(en) Mimallonidae hos NCBI 
(en) Kategori:Mimallonidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mimallonidae – detaljert informasjon på Wikispecies Mimallonidae fra Guanacaste naturvernområde, Costa Rica:
[1]
Martinus Lørdahl

Martinus Lørdahl (født 28. juli 1873 i Hof, død 2. april 1933 i Oslo) var en norsk forretningsmann og idrettsmann. 


== Tidlig liv og familie ==
Ved fødsel bodde familien på gården Søndre Lørdal i daværende Hof kommune. Lørdahl var yngstebarnet i en søskenflokk på sju, med foreldrene Kristen Andersen og Karen Lovise Pedersdatter Nøtnes. Hans far, Kristen Andersen, omkom i Lianelva under tømmerfløting i 1876 når Martinus bare var tre år ung. Martinus flyttet i ung alder med sin mor til Kristiania (siden 1924, kjent som Oslo).I Oslo var han bosatt i Hermann Foss’ gate, og senere i Raschs vei 15 på Nordstrand. Han drev forretning i Ullevålsveien, Brogaten og Torggaten. I 1899 giftet han seg med Lagertha Andersen, og fikk med henne 3 døtre hvorav datteren Ingrid Synnøve Lørdahl fulgte ihvertfall delvis i farens fotspor som kunstløper. Sammen var Ingrid og Martinus premiert i kunstløp.


== Idrettsliv ==
Omkring 1900 var han en av Norges beste utøvere i kappgang, hurtigløp på skøyter og kunstløp. I 1905 vant han, som eneste ikke-nederlandske deltaker, 500 m i verdensmesterskapet på skøyter. Han representerte Idrettsklubben Tjalve, Kristiania Idrætsforening og Kristiania Skøiteklub. Han var formann i Norsk Idrætsforbund i perioden 1905–1907 og i Norges Svømmeforbund 1920–1923 samt 1928–1930. 
I 1898 var Lørdahl med som en av stifterne av Kristiania Skøiteklub. Han anla Bislett idrettsplass i 1908. Fra 1916 ledet han det nystartede Oslo Idrettsvesen, som snart tok initiativ til å bygge en helt ny idrettsplass på Bislett. Plassen nordøst for Bislett stadion har fått navnet Martinus Lørdahls plass. Den 17. september 2010 foretok den tidligere kunstløperen og turneren Bergljot Sandvik-Johansen sammen med daværende Oslo-ordfører Fabian Stang en avduking av en byste av Martinus Lørdahl plassert ved Bislett stadion. Bysten ble laget av Per Ung.


== Sykdom og død ==
Lørdahl fikk i 1932 koldbrann og måtte amputere den ene foten. Ett år senere døde han, formodentlig av komplikasjonene etter amputasjonen. Han ble gravlagt på Bekkelaget kirkegård.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martinus Lørdahl – Speedskatingbase.eu 
(en) Martinus Lørdahl – SpeedSkatingNews.info 
(en) Martinus Lørdahl – SpeedSkatingStats.com 
Martinus Lørdahl på Skøytemuseets side.
Utakk er verdens lønn Debattartikkel av Jan Erik Vold på Aftenposten.no. Publisert 8. november 2007, sist oppdatert 20. oktober 2011.
Eivind Hiis Hauge

Eivind Hiis Hauge (født 15. november 1937 i Bergen) er en norsk fysiker og tidligere rektor ved NTNU.Han studerte til siv.ing. i teknisk fysikk ved NTH (1962) og dr.techn. i
teoretisk fysikk samme sted (1965), der han også ble professor (1976–) og
rektor (2002–05).  Han har fem års opphold i USA og to år i Nederland. Hans faglige hovedinteresser omfatter statistisk fysikk (likevekt- og transportegenskaper), tunnelering og elektrontransport i nanostrukturer.
Han var president i Norges Tekniske Vitenskapsakademi i perioden 2013–2014.


== Utmerkelser ==
Kommandør av St. Olavs Orden (2006)
Offiserskors av Republikken Polens fortjenstorden (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Eivind Hiis Hauge i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Eivind Hiis Hauge i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Drammens Ballklubb

Drammens Ballklubb (stiftet 14. august 1909) er et idrettslag fra Øren i Drammen. Klubben ble stiftet 14. august i 1909 som en sammenslutning mellom klubbene Idun og Spring, begge stiftet i 1908.
I starten var Drammens Ballklubb en ren fotballklubb, men etter hvert ble ski, skihopping, samt bandy viktige aktiviteter for klubben. I 1930 spilte klubben NM-finale mot Ørn og tapte 2–4. Klubben kom til kvartfinalen både i 1949 og 1958, begge gangene møtte laget Skeid som begge årene kom seg til finalen.
Forrige opprykk i fotball kom i 2012 da DBK kapret både kretsmestertittel og opprykk til 3. divisjon.  Året etter bar det rett ned igjen i 4. divisjon hvor klubben nå spiller sine kamper med hovedsakelig lokale gutter.
I dag er det idrettene fotball, langrenn, bandy og eSport som er i fokus. I tillegg har klubben et sterkt samfunnsengasjement når det gjelder inkludering av barn i idretten og avholder bl.annet gratis aktivitetstilbud en uke i sommerferien.
DBK tok opp ishockey på programmet rett før de olympiske leker i 1952. Det ble spilt olympiske hockeykamper på Marienlyst, og klubben spilte sine første kamper i forkant av turneringen.
I 2017 ble Ørenbanen oppgradert i mai 2018 ble banen gjenåpnet med nytt kunstgress og kjøleanlegg for kunstis. I tillegg har området fått en ny hall i Øren Flerbrukshall.


== Tabell ==


== Kjente utøvere fra Drammens BK ==
Willy Aronsen, keeper med seks landskamper.
Emil Kvanlid, Kombinertløper, vant kongepokalen i Holmenkollen i 1938 og 1940.
Odd Arild Amundsen
Jan Erik Olsen, Eliteseriedommer og cupfinaledommer i fotball og bandy.
Martin Kirkeberg Mørk, Juniorverdensmester langrenn 2021
Amahl Pellegrino


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Borggårdstalen

Borggårdstalen var en tale den svenske kongen Gustav V holdt i borggården på Stockholms slott den 6. februar 1914. Bakgrunnen for talen var en politisk krise knyttet til at den sittende regjering ville skjære ned på bevilgningene til forsvaret. Utkastet til talen ble skrevet av Sven Hedin og resultatet av den såkalte borggårdskrisen ble at regjeringen Staaf avgikk.
Stoklands Bilruter

Stoklands Bilruter A/S er et transportselskap på Presteid i Hamarøy som driver som driver gods- og persontrafikk, bilverksted, bensinstasjon og slamtransport. Selskapet hadde konsesjon på rutebusskjøring i Hamarøy og deler av Tysfjord kommuner frem til mars 2008. Selskapet disponerer fire busser som benyttes til turkjøring, seks godsbiler og syv septikbiler (per 2014). Selskapet har 32 ansatte.Stoklands Bilruter ble startet av Ludvig Stokland, som i 1924 startet skysstrafikk med en T-Ford. Et par år senere startet han rutebildrift mellom Presteid og Skutvik, og Hamsund og Buvåg. I 1935 kjøpte han sin første offentlige buss. Bedriften ble omdannet til aksjeselskap i 1959. I 1986 hadde Stoklands Bilruter 29 kjøretøy. Året etter ble selskapet kjøpt av Saltens Bilruter, og er i dag et heleid datterselskap av Saltens Bilruter.


== Referanser ==


== Kilder ==
Erling Svanberg: Langs vei og lei i Nordland – Samferdsel gjennom 3000 år. Nordland fylkeskommune, Bodø 1990. ISBN 82-7416-021-5


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Veolia

Veolia kan vise til:

Veolia Environnement – fransk industrikonsern
Veolia Miljø – i dag Norsk Gjenvinning, tidligere datterselskap av Veolia Environnement
Veolia Transport – tidligere transportkonsern
Veolia Transport Norge – i dag Boreal Norge, tidligere datterselskap av Veolia Transport
Veolia Transdev – transportkonsern, i dag Transdev
Boldevins Bilruter

Boldevins Bilruter A/S var et transportselskap som drev gods- og persontrafikk. Selskapet drev busstrafikk i Meløy og Gildeskål kommuner i Nordland, med base i Glomfjord.
Etter at det var blitt brukbar veiforbindelse mellom Glomfjord og Ørnes, påtok verksmester Edvard Boldevin ved smelteverket i Glomfjord seg i 1932 å starte ei bilrute mellom Glomfjord og Ørnes. Sønnene Johan og Edmund Boldevin startet opp bilruta året etter, under navnet Brødrene Boldevin, og den første bussen ble anskaffet i 1935. I tillegg til vanlig busstransport, drev selskapet transport av skiftarbeidere til smelteverket. Selskapet ble omdannet til aksjeselskap i 1969, og endret navn til Boldevins Bilruter A/S. I 1988 hadde selskapet 45 kjøretøy og 55 ansatte.
Saltens Dampskibsselskab kjøpte opp Boldevins Bilruter i 1989. Selskapet skiftet navn til SDS Bil AS, men skiftet senere samme år tilbake igjen til Boldevins Bil. Rundt 1990 ble Saltens Dampskibsselskab kjøpt opp av Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab. Boldevins Bil ble solgt til Nordtrafikk i 1991, og hadde navnet Nordtrafikk Salten AS og Nordtrafikk Buss AS avd. Salten fra 1992 til høsten 2006. Etter at Nordtrafikk Buss ble kjøpt opp av Veolia Transport Norge i 2006, er tidligere Boldevins Bilruter nå en del av Veolia-konsernet, under navnet Veolia Transport Vestfjord Buss avd. Salten.
Etter en anbudsrunde i 2007 er det klart at SB Nordlandsbuss (Saltens Bilruter) skal overta busstransporten i Meløy og Gildeskål fra 1. januar 2008.


== Kilder ==
Erling Svanberg: Langs vei og lei i Nordland – Samferdsel gjennom 3000 år. Nordland fylkeskommune, Bodø 1990. ISBN 82-7416-021-5
Rutebilhistorisk Forenings Diskusjonsforum
Gnistängstunnelen

Gnistängstunnelen er en tunnel i vestre delen av Göteborg, Sverige. Tunnelen er 712 meter. Den ble bygget i 1978 og går i berget under bydelen Grimmered. Den har to separate rør med to filer per rør. Tunnelen ble opprinnelig bygd som et rør, men en betongvegg ble satt opp for å separere kjøreretningene.


== Se også ==
Veitunneler i Sverige
Olaf Devik

Olaf Martin Devik (født 20. desember 1886 i Gjerdrum, død 14. april 1987 i Oslo) var en norsk meteorolog, fysiker og administrator. Han var sønn av overlærer Ole Devik ved Bryn skole, pioner innen utvikling av skolehager i Norge. 
Devik var utdannet dr. philos. I 1915 fikk han i oppdrag å organisere værvarsling og meteorologisk tjeneste for Nord-Norge, og gav samtidig ut resultatet av arbeidet, basert på vær- og stormvarsel. Han var ansatt ved Geofysisk institutt i Tromsø fra 1918 til 1922, og ble da dosent ved Norges tekniske høgskole fra 1923 til 1932. Deretter arbeidet han noen år ved Christian Michelsens Institutt. Fra 1943 til 1945 var han i London som ekspedisjonssjef for Kirkedepartementet der.
Han er også kjent som pedagog og forfatter. Han offentliggjorde mange populærvitenskapelige artikler i diverse tidsskrifter. I 1971 ga han ut boken Blant fiskere, forskere og andre folk, og skrev flere lærebøker i fysikk for gymnaset.
Han giftet seg med Dagny Hansen fra Larvik i 1915. Dagny Hansen var søster til Ole Harbek.


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Olaf Devik i Norsk biografisk leksikon
John Nathan-Turner

John Nathan-Turner (født Jonathan Turner 12. august 1947 i Birmingham i England, død 1. mai 2002 i Brighton i England) var en produsent og produksjonsleder. Han er mest kjent som produsenten av Doctor Who i perioden 1980–1989. Han er den personen som har jobbet som produsent lengst på Doctor Who og var også på den tiden den mest kjente.


== Biografi ==
Nathan-Turner ble utdannet ved King Edward VI Aston og han viste tidlig interesse for skuespill og teater. Han fikk jobb som scenemesterassistent hos BBC i 1960-årene og han jobbet første gang på Doctor Who i 1969. Han fikk senere jobben som production unit manger på serien i dens 14. sesong og han tok over som produsent i sesong 18. Dette var den siste sesongen hvor Tom Baker spilte Doktoren og han hyrte Peter Davison som Bakers etterfølger. I løpet av perioden som produsent hyrte han også de to neste skuespillerne som spilte rollen, Colin Baker og Sylvester McCoy, før serien ble satt på pause.
I slutten av 1980-årene fikk han tilbud om å forlate Doctor Who og ta over som produsent av Bergerac, noe han avslo. Han har senere sagt at han angret på denne avgjørelsen.
Nathan-Turner døde av leverfeil i 2002.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Death of former Doctor Who producer John Nathan-Turner» hos bbc.co.uk
(en) John Nathan-Turner på Internet Movie Database 
(fr) John Nathan-Turner på Allociné 
(en) John Nathan-Turner på AllMovie
Bergmåned

Bergmåned er en tidsenhet som tidligere ble brukt innen bergverkdrift. 
En bergmåned tilsvarte 1/13 år eller 28 dager. I Norge ble begrepet blant annet brukt ved Blaafarveværket i Modum, Kongsberg Sølvverk i Kongsberg og Røros Kobberverk på Røros, men det var også i vanlig bruk andre steder.
Ved Kongsberg Sølvverk var arbeidsdagen 10 timer og arbeidsuken 4 1/2 dag i 1860-årene. Lønnen utgjorde ca. 30 kroner per bergmåned, som det altså var 13 av i året.
Gabons riksvåpen

Gabons riksvåpen har vært i bruk siden 15. juli 1963. Det er designet av den sveitsiske heraldisten Louis Mühlemann.
Våpenet støttes av to pantere, som symboliserer vaktsomhet og mot. De tre gullskivene øverst i skjoldet symboliserer landets mineralrikdom. Skipet i skjoldets nedre del representerer Gabon som seiler mot en lysere fremtid.  Okoumé-treet over skjoldet symboliserer tømmerhandelen.
Riksvåpenet er uvanlig ettersom det har to motto på to forskjellige språk. Båndet under skjoldet har på fransk mottoet: «UNION, TRAVAIL, JUSTICE» («Union, arbeid, rettferd»). Det andre båndet er under grenene på okoumé-treet og har på latin mottoet: «UNITI PROGREDIEMUR» («La oss gå fremover forenet»).
Syracuse

Syracuse kan vise til:

Syracuse (Indiana), en by i delstaten Indiana i USA
Syracuse (Kansas), en by i delstaten Kansas i USA
Syracuse (Missouri), en by i delstaten Missouri i USA
Syracuse (Nebraska), en by i delstaten Nebraska i USA
Syracuse (New York), en by i delstaten New York i USA
Syracuse (Ohio), en landsby i delstaten Ohio i USA
Syracuse (Utah), en by i delstaten Utah i USA


== Se også ==
Siracusa, den historiske hovedstaden på Sicilia
Etiopias riksvåpen

Etiopias riksvåpen har hatt sin nåværende form siden 1996.  Det består av et gull-pentagram med lysstråler på et blått skjold.  Pentagrammet har sin opprinnelse i seglet til kong Salomo, som Etiopias tidligere kongefamilie etter tradisjonen nedstammet fra.  I dag står pentagrammet for folkets enhet og Etiopias nasjonalitet.   
Våpenskjoldet forekommer også i sentrum av Etiopias flagg.


== Historisk utvikling ==

		
		
		
		
		
		


== Kilder ==
President - Federal Democratic Republic of Ethiopia: National Coat of Arms Arkivert 8. november 2019 hos Wayback Machine. Besøkt 8. november 2019
Algeries riksvåpen

Algeries riksvåpen ble tatt i bruk 1. november 1976. Det viser øverst en soloppgang over et fjell. I midten Fatimas hånd, innrammet av symboler på jordbruk og industri. Nederst det muslimske «stjerne og halvmåne»-symbolet, som en også finner på Algeries flagg. Nederst til høyre en stemmeurne. Den arabiske skriften rundt gir det fulle navnet på landet الجمهورية الجزائرية.


== Historisk utvikling ==

		
		


== Kilder ==
https://web.archive.org/web/20080708201636/http://fotw.vexillum.com/flags/dz).html
Botswanas riksvåpen

Botswanas riksvåpen ble tatt i bruk 25. januar 1966. Det sentrale skjoldet holdes av to sebraer. Formen på skjoldet er som tradisjonelle skjold man finner i øst-Afrika. 
Skjoldet har tre deler. Øverst finner man tre tannhjul som symboliserer landets industri. I midten er tre bølger som symboliserer vann, og minner en om landets motto: pula som rett og slett betyr «regn». Dette mottoet, sammen med de tre bølgelinjene, fremhever også hvor viktig vann er for Botswana. Mottoet finnes nederst på riksvåpenet, på et blått banner. På skjoldets nederste og tredje del er et oksehode, som symboliserer betydningen av kvegdrift i Botswana. 
De to sebraene er inkludert fordi sebraer er en viktig del av Botswanas dyreliv. Sebraen til høyre holder en sorghum-plante, landets viktigst avling. Sebraen til venstre holder en støttann fra en elefant, som symbol for den tidligere handelen med elfenben i Botswana.
Benins riksvåpen

Benins riksvåpen ble gjeninnført i 1990 etter å ha blitt byttet ut i 1975.  
På toppen av våpenet er to overflødighetshorn fylt med mais, som representerer velstand. Under dette er et skjold inndelt i fire kvadranter. Øverst til venstre er en borg i Somba-stil, som representerer Benins historie. Øverst til høyre er Benins Stjerne, nasjonens høyeste utmerkelse.  Under denne er et skip, som står for européernes kolonisering av Benin.  I nedre venstre kvadrant er en palme.
Skjoldet holdes oppe av to leoparder, som er Benins nasjonaldyr. Under skjoldet er landets motto: «Brorskap, rettferd, arbeid» på fransk.
Angolas riksvåpen

Angolas riksvåpen viser de samme tre symbolene som finnes på Angolas flagg. Kniven og tannhjulet er symboler for jordbruks- og industriarbeiderne, og stjernen for internasjonalisme og fremskritt. De fem taggene i stjernen står for enighet, frihet, rettferd, demokrati og fremskritt. I tillegg er det en tradisjonell afrikansk hakke og noen typiske angolanske produkter, hvete, kaffe og bomull. Den åpne boken og soloppgangen henviser til betydningen av utdanning og kultur.


== Kilder ==
Flags of the World (FOTW): Angola Besøkt 19. oktober 2018