jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Guanling

Guanling (kinesisk: 关岭布依族苗族自治县 ; pinyin: Guānlǐng bùyīzú miáozú Zìzhìxiàn) er et autonomt fylke i prefekturet  Anshun i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 309 778 innbyggere i 1999.


== Administrative enheter ==
Fylket består av åtte storkommuner og seks kommuner:

Storkommunen Guansuo (关索镇);
Storkommunen Yongning (永宁镇);
Storkommunen Huajiang (花江镇);
Storkommunen Shangguan (上关镇);
Storkommunen Pogong (坡贡镇);
Storkommunen Baigong (白水镇);
Storkommunen Duanqiao (断桥镇);
Storkommunen Gangwu (岗乌镇);Kommunen Shaying (沙营乡);
Kommunen Xinpu (新铺乡);
Kommunen Bangui (板贵乡);
Kommunen Bade (八德乡);
Kommunen Dingyun (顶云乡);
Kommunen Puli (普利乡).


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Informasjonssider
Zhenning

Zhenning (kinesisk: 镇宁布依族苗族自治县 ; pinyin: Zhènníng bùyīzú miáozú Zìzhìxiàn) er et autonomt fylke i prefekturet Anshun i  provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 331 028 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Longli

Longli (kinesisk: 龙里县 ; pinyin: Lónglǐ Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Qiannan i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 188 698 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 (G320) går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali. 
Kinas riksvei 321 deler veibane med G320 på dette avsnittet. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Guiding

Guiding (kinesisk: 贵定县 ; pinyin: Guìdìng Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Qiannan i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. 
Preferkturet hadde en efolkning på 266 610 i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 210 løper gjennom området. Riksveien begynner i Baotou i Indre Mongolia, fører gjennom Yan'an, Xi'an, Chongqing og Guiyang og ender opp i Nanning i Guangxi. 
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Kinas riksvei 321 løper også gjennom området. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Informasjonssider
Majiang

Majiang (kinesisk: 麻江县 ; pinyin: Májiāng Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Qiandongnan i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 203 990 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Taijiang (Qiandongnan)

Taijiang (kinesisk: 台江县 ; pinyin: Táijiāng Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Qiandongnan i Guizhou i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 155 300 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Informasjonssider
Sansui

Sansui (kinesisk: 三穗县 ; pinyin: Sānsuì Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Qiandongnan i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 192 138 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Informasjonssider
Yuping

Yuping (kinesisk: 玉屏侗族自治县 ; pinyin: Yùpíng dòngzú Zìzhìxiàn) er et autonomt fylke i byprefekturet Tongren i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. 


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Befolkningen var på 131 558 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Informasjonssider
Xinhuang

Xinhuang (kinesisk: 新晃侗族自治县 ; pinyin: Xīnhuǎng dòngzú Zìzhìxiàn) er et autonomt fylke i byprefekturet Huaihua i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina
Befolkningen var på 251 163 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.xzqh.org
Värtaverket

Värtaverket, tidigere også Värtaelverket, er et kraftvarmeverk ved Lidingövägen i bydelen Hjorthagen i Stockholm. Anlegget ble innviet 18. desember 1903, for å forsyne Stockholm med elektrisitet. Mange av bygningene i området er tegnet av arkitekten Ferdinand Boberg (1860–1946).
Det har en installert produksjonskapasitet på 374 MW fordelt på 4 blokker. Det leverer også fjernvarme.
Brenselkilden er kull, naturgass/kullgass og tungolje. Anlegget ble utbygd omkring årene 1976–1990. Operatør er selskapet Fortum AB. Teknologien er bl.a levert av ABB.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 610 400 tonn.

Stockholms første elverk var Brunkebergsverket ved Regeringsgatan 38, hvor den første elektriske strømmen ble produsert 1. september 1892 i  form av 2×110 volt likestrøm. På slutten av 1890-tallet var Brunkebergsverket fullt utbygd. Gjennom utviklingen av vekselstrømsoverføringer hadde det blitt teknisk mulig å overføre elektrisk kraft fra vannkraftverk over lengre strekninger.

Stockholm by forsøkte å skaffe statlige vannkrafttilganger i Älvkarlebyfallet, men det mislykkes. Løsningen ble da å bygge en ny dampkraftstasjon ved Lilla Värtan i Hjorthagen. Kraften ble produsert i form av trefaset vekselstrøm 6 kV og 25 Hz som ble fordelt til omformerstasjonene Brunkenberg, Värtan, Tule, Katarina og Kronoberg via et kabelnett for 6 kV. I disse stasjonene ble vekselstrømmen omformet til likestrøms. Distribusjonen til kundene skjedde med likestrøm, men med suksessiv overgang til den høyere spenningen 2×220 V.
Når Värtaverket stod ferdig for produksjon av elektrisitet ble det benyttet dampkjeler som drev turbiner og generatorer. Som drivstoff ble det benyttet koks fra det nærliggende Värtagasverket som inngikk i samme selskap. Dampkraftverket ble tatt ut av bruk i 1970 da olje ble råvare for el- og fjernvarmeproduksjon. Nå produserers fjernvarme og elektrisitet i to store kravtvarmeverk, ett som bruker olje, og ett som bruker kull som drivstoff. Også biobrensel som tre, olivenkjerner og tallolje brukes. Også to varmepumper som tar varme fra Värtans vann hører også til Värtaverket.
I dag drives anlegget av Fortum og omfatter produksjon av elektrisitet, fjernvarme, fjernkjøling og distribusjon av elektrisitet. Värtaverket, Värtagasverket og varmepumpene ved Ropsten, samt transformatoren i Hjorthagen er viktige deler av anleggene for Stockholms og Lidingös energiforsyning.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Kilder ==
Stockholms Ström


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Plants in Sweden».
Sekkestasjon

En sekkestasjon er en jernbanestasjon der to eller flere linjer kommer inn parallelt slik at hvis toget skal videre på den andre linjen, må det skifte kjøreretning, så det ikke er en terminus eller endestasjon.
En sekkestasjon medfører at tog med lokomotiv og vogner får et lengre opphold mens lokomotivet kobles fra og flyttes til togets andre ende. For moderne togsett som kan kjøre i begge retninger, har dette mindre betydning.
Den første jernbanestasjon i Tønsberg lå ved sjøen og var en sekkestasjon. Dette var lite hensiktsmessig, og stasjonen ble flyttet og anlagt som del av en vendesløyfe. Tønsbergs plassering i landskapet sammen med ønsket om en stasjon midt i byen.
Kristiansand stasjon på Sørlandsbanen er i dag Norges eneste sekkestasjon som ikke er endestasjon, for eksempel: Bergen, Stavanger og Flåm. 
Tidligere var både Oslo V og Oslo Ø å regne som sekkestasjoner, selv om alle linjer terminerte der. Dagens Oslo S er en gjennomgangsstasjon.
Loimaa kommune

For byen med samme navn, se Loimaa.Loimaa kommune (svensk: Loimaa kommun, finsk: Loimaan kunta), før 1978 Loimaa landkommune (svensk: Loimaa landskommun, finsk: Loimaan maalaiskunta), er en tidligere kommune i det finske landskapet Egentliga Finland.
Kommunen hadde 5 991 innbyggere i 2002. Loimaa kommune var en finskspråklig kommune.
Loimaa kommune ble slått sammen med Loimaa by i 2005.
Regeringsgatan

Regeringsgatan er en gate i bydelen Norrmalm i Stockholm. Gaten er en av Stockholms eldre gater og var tidligere en av de viktigste innfartsveiene nordfra.
Monica Dalen

Monica Anne Dalen (født 23. februar 1945) er en norsk professor. Hun arbeider ved Institutt for spesialpedagogikk ved Universitetet i Oslo.


== Adopsjon ==
Dalen har gitt ut en flere bøker innen forskning og spesialpedagogikk. Hun er mest kjent for sine studier på adopsjon, og disputerte på teamet utenlandsadopterte barns tilpasning i Norge i 1992. I 1997 gav hun ut heftet, Adopsjonsfamilien : informasjon og veiledning til adoptivforeldre. I 1999 fulgte hun opp emnet med boken Hvem er jeg? : adopsjon, identitet, etnisitet, en bok hun skrev sammen med Barbro Sætersdal.
Den 21. juni 2001 var Dalen med i NRK-programmet Schrödingers katt på temaet hvordan utenlandske adoptivbarn finner seg til rette i Norge.


== Bibliografi ==
Oversikt over av Dalens utgivelser fra bokkilden
1997: Adopsjonsfamilien : informasjon og veiledning til adoptivforeldre Pedagogisk forum, hefte, 48 sider. ISBN 9788299253437
1999:  Hvem er jeg? : adopsjon, identitet, etnisitet, Akribe, medforfatter: Barbro Sætersdal ISBN 9788279500001
2004: Intervju som forskningsmetode : en kreativ tilnærming, Universitetsforlaget, ISBN 9788215003009
2006: Så langt det er mulig og faglig forsvarlig : inkludering av elever med spesielle behov i grunnskolen, Gyldendal akademisk, ISBN 9788205352995


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Monica Dalen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Monica Dalen i BIBSYS
Junius Richard Jayewardene

Junius Richard Jayewardene (født 17. september 1906 i Colombo, død 1. november 1996), gjerne forkortet til JR på Sri Lanka, var president på Sri Lanka fra 1978 til 1989. Han var leder for den nasjonalistiske bevegelsen på Ceylon (nå Sri Lanka) som var aktive for å fremme kampen for uavhengighet fra Storbritannia. Han var statsminister i landet fra 1977 til 1978.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The JAYEWARDENE Ancestry
The WIJEWARDENA Ancestry
The Statesman Misunderstood
Humble son of a humble President
Website of the Parliament of Sri Lanka
Official Website of United National Party (UNP)
J.R. Jayewardene Centre
95th Birth Anniversary
Remembering the most dominant Lankan political figure. by Padma Edirisinghe
J.R. Jayewardene  by Ananda  Kannangara
President JRJ and the Export Processing Zone   By K. Godage Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine.
Methek Kathawa  Divaina Arkivert 15. mai 2013 hos Wayback Machine.
Methek Kathawa  Divaina Arkivert 15. mai 2013 hos Wayback Machine.
Liste over Norges arbeidsministre

Liste over Norges arbeidsministre omfatter to distinkte epoker. Første del av listen omfatter statsråder i Arbeidsdepartementet (opprettet 30. juli 1885, nedlagt 22. februar 1946), mens andre del av listen omfatter statsråder i Arbeids- og sosialdepartementet (opprettet 1. oktober 2004, nedlagt 31. desember 2005), Arbeids- og inkluderingsdepartementet (opprettet 1. januar 2006, nedlagt 31. desember 2009), Arbeidsdepartementet (opprettet 1. januar 2010, skiftet navn til Arbeids- og sosialdepartementet 1. januar 2014, skiftet igjen navn til Arbeids- og inkluderingsdepartementet 1. januar 2022.I dag er tittelen arbeids- og inkluderingsminister, og Marte Mjøs Persen (Ap) er statsråd.
Statsråder i Arbeids- og administrasjonsdepartementet dekkes i listen Liste over Norges administrasjonsministre.


== Statsråder i Arbeidsdepartementet 1885–1946 ==
*Fortsatte som samferdselsminister fra 22. februar 1946, etter at Arbeidsdepartementet skiftet navn


== Statsråder i Arbeids- og sosialdepartementet, Arbeids- og inkluderingsdepartementet og Arbeidsdepartementet ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Norge – Statsråder – med tiltredelsesdato. Store norske leksikon. Besøkt 22. november 2009.
Arbeids- og inkluderingsdepartementet : Statsråd 1846 -. Arbeids- og inkluderingsdepartementet. Besøkt 22. november 2009.
Sikkerhetsventil

En sikkerhetsventil er en åpningsmekanisme som automatisk slipper ut overtrykk fra dampkjeler, trykkbeholdere, varmtvannsberedere, varmeanlegg eller andre systemer når trykk eller temperatur overstiger et forhåndsinnstilt nivå. Bilens radiatorlokk tjener i de aller fleste tilfeller også som en fjærbelastet sikkerhetsventil.
I noen systemer er sikkerhetsventilen supplert med et ekspansjonskar for å jevne ut termiske trykkvariasjoner.
Sikkerhetsventilen kom i vanlig bruk etter at dampmaskiner ble drivkraft i løpet av den industrielle revolusjonen. Kjeler uten sikring hadde en tendens til å eksplodere når overtrykket ble for stort.
Ventilene blir i dag brukt på mange apparater, fra autoklaver til oljeutvinningsutstyr og drivstoffylling for rakettutskytninger. 
Utformingen av slike ventiler er følgelig svært variert både i form og størrelse. Hovedprinsippet er likevel det samme som de aller første: et lokk som åpner for å slippe ut overtrykk. «Lokket» kan være en tapp som står i et hull, med en vekt eller fjær som holder på plass. Lokket må slutte tett, og kunne styres nøyaktig tilbake på plass, samtidig som at ventilen ikke skal løses ut i utide eller kunne bli manipulert ut over det forsvarlige. 


== Eksterne lenker ==
(en) Safety valves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Norrbro

Norrbro er en bro som går mellom Gamla Stan og Norrmalm i det sentrale Stockholm. Det er en 19 m bred steinhvelvsbro over Norrström fra 1807, som strekker seg fra Lejonbacken ved Stockholms slott og går over Helgeandsholmen til Gustav Adolfs torg.
Broen består av tre deler som strekker seg over Stallkanalen, Helgeandsholmen og Norrström. Broens arkitekt er Carl Fredrik Adelcrantz, og med endringer gjort av Erik Palmstedt som var ansvarlig for bygget som ble innviet i 1807. Norrbro er den eldste bevarte steinbro i Stockholm. Mellom 2007 og 2010 fikk den en omfattende renovering for 175 millioner kroner og kunne bli innviet på nytt av kronprinsesse Victoria den 23. januar 2010.


== Tidligere broer ==

Forbindelsen nordover fra Stadsholmen er en del av Stockholms tidligste historie. Allerede fra 1288 finnes de første sikre opptegnelsene om «Stockholms nordlige bro» i et gavebrev fra kong Magnus Ladulås til Klara kloster. Videre i loven Upplandslagen, stadfestet av kong Birger Magnusson i år 1296, nevnes særskilt en «Stockholms bro».Den opprinnelige strekningen til broen lå mer vest enn dagens og som en fortsettelse av Västerlånggatan. Den besto av en bro nord for Helgeandsholmen og en og deretter to broer sør der den senere anlagte broen hadde to ulike strekninger mer østover enn den første. Ved slutten av 1700-tallet var det tre broer gjort av tømmer der de to, Slaktarehusbron og Vedgårdsbron, som hadde samme strekning som den senere Norrbro.
Fra år 1654 var det et prosjekt til en bro i slottets aksel. En ny bro inngikk også i Nicodemus Tessins plan fra 1713 for slottets omgivelser. Carl Fredrik Adelcrantz fikk i 1781 godkjent sitt forslag for en ny bro, men den ble revidert og først etter endringer av Erik Palmstedt, som var ansvarlig for byggingen, kunne Norrbro stå ferdig i 1807. Grunnsteinen ble lagt ned av kong Gustav III.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lundkvist, Klas (2006): Norrbro och Strömparterren. Stockholm: Trafikkontoret, Stockholms stad : Stockholms stadsmuseum. Libris 10221944


== Eksterne lenker ==
(en) Norrbro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ida Alstad

Ida Alstad (født 13. juni 1985) er en norsk håndballspiller som spiller for Byåsen. Hun spilte på Norges kvinnelandslag i håndball fra 2009 til 2016. Hun spilte inntil 2013 for Byåsen, 2013–14 for Team Tvis Holstebro og 2014–15 for Midtjylland. Alstad signerte i mars 2015 en fireårs-kontrakt med Byåsen som gjelder fra og med sommeren 2015. Vårsesongen 2016 var hun utleid til Győri Audi ETO KC.Hun debuterte på landslaget 23. september 2009 mot Ungarn.


== Meritter landslag ==
VM 2009 – Bronse
EM 2010 – Gull
VM 2011 – Gull
OL 2012 – Gull
EM 2012 – Sølv
VM 2013  – 5.-plass
EM 2014 – Gull
VM 2015  – Gull
EM 2014 – Gull
OL 2016 – Bronse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ida Alstad – Olympics.com 
(en) Ida Alstad – Olympic.org 
(en) Ida Alstad – Olympedia 
(en) Ida Alstad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ida Alstad – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Ida Alstad – Norges Håndballforbund 
Ida Alstad - Spillerprofiler hos Norges Håndballforbund
Ida Alstad – Spillerprofil hos European Handball Federation
Fiskeboller

Fiskeboller er en vanlig matrett i Norge. 
Fiskebollene inneholder oppmalt fisk, og vanligvis melk, potetmel og salt.  De  serveres gjerne med hvit saus, det er også vanlig å bruke karri på, eller lage karrisaus. Det er vanligst å servere fiskebollene med poteter, og kanskje grønnsaker som raspede gulrøtter. Butterdeigskjell kan også serveres sammen med fiskebolleretten. Små fiskeboller (suppeboller) er også vanlige i fiskesuppe. 
Fiskeboller spises også på Færøyene, hvor de blir kalt knettir. Retten spises også i det sørlige Kina. Av kineserne blir fiskebollene lagd av surimi.


== Se også ==
Fiskekaker
Fiskepudding


== Eksterne lenker ==
Armheving

Armheving er en øvelse for trening av overkroppen, spesielt armene (triceps), brystet og skuldrene. Den utføres vanligvis i horisontal stilling med bare hender og tær i berøring med underlaget. Man hever kroppen opp til armene er strake, og senker seg deretter ned mot underlaget. De engelske betegnelsene for øvelsen; push-up eller press-up, gir sannsynligvis en bedre beskrivelse av bevegelsen.
For økt belastning kan man la være å gå helt opp og helt ned. For ytterligere økt vanskelighetsgrad kan man hvile på bare fingrene i stedet for handflatene. Øvelsen kan også utføres med bare en hand på underlaget.
For lavere belastning kan armhevninger utføres knestående (med føttene løftet), eller med hendene høyere enn føttene (for eksempel i en trapp). 

Øvelsen kan også utføres med større eller mindre avstand mellom hendene for derved å variere belastningen på de forskjellige muskelgruppene. Et annet eksempel er 'dand', som også er kjent som 'Hinduistisk armheving'. Det innebærer betydelig bøyning av overkroppen.


== Referanser ==


== Se også ==
Benkpress


== Eksterne lenker ==
Verdensrekorder i armheving
Jacob H. Smith

Jacob Hurd Smith  (født 29. januar 1840 i Ohio, død 1. mars 1918 i San Diego) var en amerikansk soldat under den amerikanske borgerkrigen og senere general under den den filippinsk-amerikanske krig i perioden 1901-1902.


== Tidlig karriere ==
Smith tjente under den amerikanske borgerkrigen for Nordstatene, og var en av de få offiserene som fikk flest fargede til hæren. Senere mistet han sin stilling som jurist i hæren da det gikk rykter at han ga lavere lønn til soldatene enn det som var avtalt.
Etter borgerkrigen ble Smith ofte sendt til krigsrett for skammelig oppførsel mot sine høyere offiserer, som senere ga han klengenavnet «Howling Jake» siden han ofte hylte til lederne sine.


== Den filippinsk-amerikanske krig ==
Smith ble sendt til Filippinene for å kjempe under den filippinsk-amerikanske krig i 1899 med graden oberst. Smith hadde allerede lært seg taktikk ettersom han hadde vært i vesten og jaktet på indianere, og mente at filippinerne ikke var verre enn indianerne.
For sitt mot under den spansk-amerikanske krigen bestemte William Howard Taft, den amerikanske guvernøren på Filippinene, å forfremme Smith til Brigadegeneral og til Øverstkommanderende for de amerikanske styrkene under samar-felttoget og ta over Samar-provinsen i 1901.
Smith behandlet filippinerne dårlig da han bestemte at matforsyninger til de sivile skulle stoppes, og at alle små landsbyer skulle brennes for hindre at filippinerne brukte dem som baser.
Bedre ble det ikke da han ga ordre å drepe alle over ti år, noe som førte til at hele 2000 sivile ble henrettet under felttoget. Smiths grusomhet førte til at han i 1902 ble stilt til krigsrett og tvunget til å forlate sin stilling i mai samme år.


== Senere karriere ==
Etter Filippinene pensjonerte Smith seg og bosatte seg i Portsmouth i Ohio etter noen verdensreiser. Da USA ble med i første verdenskrig i 1917 ville Smith delta krigen, men kunne ikke siden han var for gammel. Han døde 1. mars 1918 i San Diego i California.
Mynttorget

Mynttorget er et torg i Gamla stan i Stockholm. Her ligger blant annet Kanslihuset, Skandiahuset, Brandkontoret og Stallbron.


== Historikk ==
Bymuren rundt Gamla stan begynte å miste sin funksjon på 1600-tallet. Den ble derfor revet og omkring plassen der Norreport var, ble det anlagt et nytt torg. På slutten av 1600-tallet, eller muligens noe senere, fikk dette torget navnet Mynttorget etter det nye myntverkshuset, «Kungliga Myntet», som i 1696 ble oppført på Ledamotshusets nåværende plass. I myntverkshuset ble svenske mynter preget fram til 1784. Deretter ble det revet, og på plassen ble det oppført et kongelig kanslihus som stod ferdig i 1790.
På begynnelsen av 1930-tallet ble det gamle kanslihuset revet, og et nytt ble oppført.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mynttorget – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Mynttorget
Ole Georg Evensen

Ole Georg Evensen (født 12. mars 1921 i Flosta, død 27. september 2013 i Asker) var en norsk flyver, mest kjent for sine meritter under andre verdenskrig.
Evensen hadde sin første del av barndommen ved Bota ved Tvedestrandfjorden, og han var sønn av sjøkaptein Ole Evensen. Familien flyttet til Newcastle i England i 1928, da faren fikk tilbud om jobb der av en bekjent som eide en skipshandel.
Evensen meldte seg til tjeneste hos Royal Air Force da andre verdenskrig brøt ut, og ble sendt til Canada for å bli flyger. Han startet med å fly et Short Sunderland sjøfly, hvor han drev patruljering og jakt på fiendtlige undervannsbåter. Etter dette fløy han torpedofly over Biscaya, eskortetjeneste for de allierte konvoiene til Murmansk, og båttrafikken til Shetlandsgjengen til Norge. Han senket flere ubåter, reddet flere sjømenn, og ble selv truffet i kamp med et fiendtlig fly.
Etter krigen returnerte Evensen til Norge og drev med ruteflyvning. Han traff sin kone, flyvertinnen Berit Floberg fra Oslo, under et stopp i Tromsø.


== Utmerkelser ==
Evensen mottok Krigsmedaljen samt flere britiske og russiske medaljer for sin innsats under andre verdenskrig.


== Referanser ==


== Kilder ==
A-magasinet: Et liv i luften, 1974
Agderposten: side 34-35, 21. november 2009
Aftenposten: http://tux.aftenposten.no/personalia/paperadsobi/424504.pdf