jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bugøyfjorden

Bugøyfjorden (skoltesamisk: Reissvuõnn, nordsamisk: Reaisvuonna; kvensk: Reisivuono) er en fjordarm av Varangerfjorden i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Storbukt i vest og Baskkesbogenjárga i øst og strekker seg 9 kilometer sørvestover til bygda Bugøyfjord i botn av fjorden.På vestsida av fjorden, litt nord for Bugøyfjord, ligger grenda Valen, og helt sørøst i fjorden ligger Vagge.  
E6 går langs botn av fjorden. 


== Referanser ==
Los Cabos

Los Cabos er en kommune helt syd i den meksikanske delstaten Baja California Sur. 
Administrativt senter for kommunen befinner seg i San José del Cabo og den viktigste byen er Cabo San Lucas. Dette område er et av de viktigste turiststedene i Mexico. Kommunen grenser i nord mot La Paz og i øst mot Californiabukten. Syd og vest for kommunen ligger også Stillehavet.  Utenfor sentrum ligger Los Cabos internasjonale lufthavn.
Grubbegata

Grubbegata finnes flere steder:

Grubbegata (Oslo)
Grubbegata (Porsgrunn)
Grubbegata (Ringebu)
Fylkesvei 3388

Fylkesvei 3388 går mellom Libru og Hegglandsgrend i Fyresdal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 404 (Telemark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 FyresdalKleivgrendsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3388
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 3390

Fylkesvei 3390 går mellom Veum/Øyane og Aslestad i Fyresdal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 405 (Telemark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 FyresdalFjellgardsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3390
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Borja Valero

Borja Valero Iglesias (født 12. januar 1985) er en spansk fotballspiller som spiller for den italienske klubben Centro Storico Lebowski. 
Han har tidligere spilt for Villarreal CF, Real Madrid og RCD Mallorca.


== Klubbfotball ==


=== Real Madrid ===
Valero var en ungdomsspiller hos det spanske hovedstadslaget, og gjorde sin debut for A-laget mot Écija Balompié, da han kom inn som innbytter for Javi García etter 60 minutter i en cupkamp 25. oktober 2006. Han spilte også i en Mesterliga-kamp i 2006-07 mot Dynamo Kyiv, der han erstattet Miguel Ángel Nieto etter 74 minutter.


=== Mallorca ===
Han ble så en av «offrene» da Bernd Schuster tok over Real Madrid i juli 2007, og ble sluppet gratis. Borja signerte en 5-årskontrakt med Mallorca måneden etter. Han skårte sitt første mål i La Liga i en 7-1 hjemmeseier over Recreativo de Huelva, 9. mars 2008. 5. april skårte han igjen, mot sitt gamle lag i en uavgjortkamp hjemme som endte 1-1.
I juli 2008 ble Valero koblet til en overgang til engelske Liverpool FC, og han uttalte til media at «Det fins ingen større klubb enn Liverpool».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Borja Valero – UEFA 
(fr) Borja Valero – LÉquipe 
(en) Borja Valero – Transfermarkt 
(en) Borja Valero – national-football-teams.com 
(en) Borja Valero – WorldFootball.net 
(en) Borja Valero – Soccerbase.com 
(en) Borja Valero – FootballDatabase.eu 
(en) Borja Valero – Soccerway 
(en) Borja Valero – EU-Football.info 
(en) Borja Valero – PlaymakerStats.com
Fylkesvei 3308

Fylkesvei 3308 går mellom Rognsbru og Fjellbrua i Skien kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 56 (Telemark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 SkienHøydalsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3308
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Erik Brødreskift

Erik Brødreskift (født 23. desember 1969, død 4. oktober 1999), også kjent under artistnavnet Grim, var en norsk trommeslager som spilte i flere kjente black metal band. Brødreskift døde av en tilsiktet overdose med hypnotika (sovemedisin) i 1999.


== Bandhistorie ==


=== Hell Awaits (1987–1988) ===
Brødreskift hadde sin første liveopptreden med dette Slayer-inspirerte bandet på Kronstadfestivalen i 1988. De gjorde seg bemerket med låten «Time to die». I tillegg til Erik Brødreskift, bestod bandet av Yngve Eide (vokal), Finn Solemdal (gitar) og Dag Nesbø (bass).


=== Emptor (1988–1989) ===
Emptor var et death metal / thrash metal-band med medlemmer fra Fyllingsdalen og Olsvik i Bergen. Sjangermessig var gruppen i stor grad inspirert av det amerikanske bandet Sadus, som vokalist Ronnie Eide var tidlig i kontakt med gjennom sitt arbeid med sin legendariske fanzine Morbid Magazine. Foruten Eide og Brødreskift bestod bandet også av Anfinn Skulevold (gitar) og Dag Nesbø (bass). Emptor spilte inn en demo i 1988, med blant annet en brutal coverversjon av «Touch me» av Samantha Fox. Med sitt ekstreme lydbilde var Emptor en kuriositet, og de vakte oppsikt da de deltok på ulike konsertarrangement i Bergen. Gruppen ble oppløst mot slutten av 1989, da tre av medlemmene flyttet til Sverige for å utforske nye bandmuligheter. Selv om Emptor hadde en kort karriere, var bandet trolig en viktig inspirator for noen av de bergenske black metal-bandene som ble etablert på begynnelsen av 1990-tallet.


=== Immortal (1993–1994) ===
Grim ble medlem av bandet like etter bandets andre album, Pure Holocaust (1993). Selv om han ikke var med og spilte inn albumet, var bildet hans med i plateomslaget. Han ble med Immortal på to Europa-turnéer før han sluttet i bandet.


=== Borknagar (1995–1998) ===
Grim var en av grunnleggerne av bandet Borknager. Han var med på å spille inn de tre studioalbumene Borknagar (1996), The Olden Domain (1997), og The Archaic Course (1998).


=== Orth (1996–1997) ===
Grim var session-trommis i albumet Nocturno Inferno, et album som aldri ble offentlig utgitt. Bandet endret senere navnet til Arvas og er blitt et soloprosjekt av Vassago Rex.


=== Gorgoroth (1996–1997) ===
Grim spilte trommer på studioalbumet Under the Sign of Hell (1997) og på EP-en The Last Tormentor (1996)


== Diskografi ==


=== Borknagar ===
Borknagar (studioalbum, 1996)
The Olden Domain (studioalbum, 1997)
The Archaic Course (studioalbum, 1998)


=== Emptor ===
Demo (demo, 1988)


=== Gorgoroth ===
Under the Sign of Hell (studioalbum, 1997)
The Last Tormentor (EP, 1996)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Brødreskift – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Erik Brødreskift på Discogs 
(en) Erik Brødreskift på MusicBrainz 
(en) Erik Brødreskift på Encyclopaedia Metallum 
(en) Erik Brødreskift på Songkick
Fylkesvei 3302

Fylkesvei 3302 går mellom Dalsbygda og Skotfoss i Skien kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 53 (Telemark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 SkienDalsbygdvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3302
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 107 (Telemark)

Fylkesvei 107 (Fv107) i Telemark gikk mellom Kjeldal og Ytre Flåbygd i Nome kommune. Veien var 6,4 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 3320.


== Kommuner og knutepunkter ==

 NomeStrengenvegen 

 Strengen bru (Straumen, 146 meter)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Strengen bru

Strengen bru er ei veibru på fylkesvei 107 i Flåbygd i Nome kommune i Telemark. Brua krysser Straumen ved Flåvatn. Den er ei buebru i betong, bygd i 1964.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde
Michel Duchaussoy

Michel Duchaussoy (1938–2012) var en fransk skuespiller.
Han medvirket i over 180 film- og tv-produksjoner i løpet av karrieren, og et ukjent antall teateroppsetninger. Han har medvirket i både dramatiske og komiske produksjoner.
Duchaussoy filmdebuterte 1962 i den amerikanske krigsfilmen Den lengste dagen, hvor han hadde en liten birolle. Han TV-debuterte i 1965 i en fransk TV-versjon av David Copperfield. Sitt gjennombrudd fikk han i 1969 da han spilte hovedrollen i den franske dramathrilleren Udyret skal dø. 
Han ble nominert til en César Award for sin innsats i filmen Noen dager i Mai fra 1990.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michel Duchaussoy på Internet Movie Database 
(sv) Michel Duchaussoy i Svensk Filmdatabas 
(da) Michel Duchaussoy på Filmdatabasen 
(da) Michel Duchaussoy på Scope 
(fr) Michel Duchaussoy på Allociné 
(en) Michel Duchaussoy på AllMovie 
(en) Michel Duchaussoy hos Rotten Tomatoes 
(en) Michel Duchaussoy hos The Movie Database 
(en) Michel Duchaussoy hos Behind The Voice Actors
Michael Franks

For musikeren med samme navn, se Michael Franks (musiker).Michael Franks (født 23. september 1963) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver, mest kjent for å ha tatt sølvmedalje på 400 meter under VM i 1983 i Helsingfors, etter vinneren Bert Cameron fra Jamaica. I Verdenscupen i Canberra året etter, vant han 400 meter på tiden 44.37 sekunder. Dette løpet skulle senere vise seg å bli karrierens raskeste. I dette stevnet i Canberra i oktober 1985 ble det satt to verdensrekorder som fortsatt står, Marita Koch satte sin «uslåelige» rekord på 400 meter med tiden 47.60 sekunder, og det østtyske kvinnelaget, som Marita Koch var en del av, løp 4 x 100 meter på 41.37 sekunder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Michael Franks – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Michael Franks – World Athletics
Thomas Leikvoll

Thomas Leikvoll (født 9. juni 1970 i Vadsø) er en norsk komiker. Han var tidligere programleder og  begynte sin karriere som værmann på TV3 tidlig på 1990-tallet. Han var i en periode en av TV3's mest brukte programledere i program som Super Rebus, TV3 julekalender, Juniorsjansen, La kamera gå og Rett i baret. 
Etter et kort opphold i shoppingkanalen Canal M, begynte han i TV 2 i 1999. I TV 2 har han jobbet som reporter i God kveld, Norge!, programleder for sommerprogrammet Zoom (2002), Filmstriper (2005/2006) og som mansuforfatter samt programleder for serien Hele historien. I tillegg har han vært programleder for vorspiel og nachspielsendingene i forbindelse med Gullruten. Våren og sommeren 2008 var han programleder for Guiness Record TV.
Stanley Tucci

Stanley Tucci (født 11. november 1960 i Peekskill i New York) er en amerikansk skuespiller. Han har mottatt to Golden Globes, en for sin rolle i Conspiracy, og en annen for sin hovedrolle i filmen Winchell.
Tucci blir regnet for å være en av de bedre karakterskuespillerne i Hollywood, og har vært med i filmer som Veien til fortapelse (2002), The Life and Death of Peter Sellers (2004), Terminalen (2004), Lucky Number Slevin (2006), The Devil Wears Prada (2006), Julie & Julia (2009), Alle mine kjære (2009), Easy A (2010), Burlesque (2010), Margin Call (2011), Captain America: The First Avenger (2011) og The Hunger Games (2012). Han ble for øvrig nominert i kategorien Oscar for beste mannlige birolle i 2010 for sin prestasjon i Alle mine kjære.
Han returnerer i rollen som Caesar Flickerman i The Hunger Games: Catching Fire (2013). I tillegg har han The Company You Keep (2013) og Percy Jackson: Sea of Monsters (2013) som noen av sine neste filmer.


== Filmografi (utvalg) ==
1992 - Beethoven
1993 - Pelikanrapporten
2001 - America's Sweethearts
2002 - Road to Perdition
2004 - Terminalen
2006 - Lucky Number Slevin
2006 - The Devil Wears Prada
2008 - Historien om Despereaux
2009 - Julie & Julia
2009 - Alle mine kjære
2010 - Easy A
2011 - Margin Call
2011 - Captain America: The First Avenger
2012 - The Hunger Games
2012 - The Company You Keep
2013 - Jack the Giant Slayer
2013 - Percy Jackson: Monsterhavet
2013 - The Fifth Estate
2013 - The Hunger Games: Catching Fire
2014 - Mr. Peabody & Sherman
2014 - Transformers: Age of Extinction
2014 - A Little Chaos
2015 - The Hunger Games: Mockingjay - Part 1
2015 - Wild Card
2017 - Skjønnheten og udyret
2017 - Transformers: The Last Knight


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stanley Tucci på Internet Movie Database 
(sv) Stanley Tucci i Svensk Filmdatabas 
(da) Stanley Tucci på Filmdatabasen 
(da) Stanley Tucci på Scope 
(fr) Stanley Tucci på Allociné 
(en) Stanley Tucci på AllMovie 
(en) Stanley Tucci hos Turner Classic Movies 
(en) Stanley Tucci hos Rotten Tomatoes 
(en) Stanley Tucci hos The Movie Database 
(en) Stanley Tucci hos Internet Broadway Database
UPA (geriljahær)

UPA var en ukrainsk geriljahær som ble stiftet 14. oktober 1942 i Volhynia. UPA var den militære delen av Organisasjonen av Ukrainske Nasjonalister. Lederne var Roman Sjukhevitsj og Stepan Bandera.
UPA kjempet mot Nazi-Tyskland, Sovjetunionen (Den røde armé, NKVD, kommunistiskte partisaner), den polske kommunistiske folkehæren Armia Ludowa og den polske undergrunnshæren Armia Krajowa og senere den tsjekkoslovakiske hæren. Volhynia kom under krigen for å være okkupert av tropper fra Ungarn som var alliert med Nazi-Tyskland. UPA startet tidlig samarbeid med de ungarske okkupasjonstropper og 1944 selv med tyskerne. UPA medvirket til Holocaust ved massakrer flere tusen jøder og drepte i tillegg tusenvis av etnisk polske.Etter krigen, var UPA en motstandsbevegelsen som kjempet mot Armia Ludowa til 1947 og den røde armé og NKVD til 1949. UPA hadde ingen støtte fra noen stormakt.


== Grader og distinksjoner 1944-1950 ==


== Referanser ==
Krasivaja Metsja

Krasivaja Metsja (russisk: Краси́вая Ме́ча) er ei elv i Tula og Lipetsk oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til elva Don. Elva er 244 kilometer lang og har et nedbørfelt på 6 000 km². Elva er frosset over fra slutten av november til først i april. Ved elva ligger byen Jefremov.


== Referanser ==
Sunder Nix

Sunder L. Nix (født 2. desember 1961 i Birmingham, Alabama) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver. I 1982 løp Nix 400 meter på tiden 44,68 sekunder, ny personlig rekord og årsbeste i verden. 
I VM i Helsingfors året etter tok han bronsemedalje på 400 meter, bak Bert Cameron og Michael Franks. Under OL 1984 i Los-Angeles var han på laget som tok gull på 4 x 400 meter, sammen med Ray Armstead, Alonzo Babers og Antonio McKay.
I 1984, da han vant OL-gull, studerte han ved Indiana University, og ble ikke overraskende kåret til årets friidrettsutøver ved universitetet. 
Han har tre amerikanske titler for veteraner på 400 meter.
I 2007 takket Nix ja til å bli deltids-trener for de kvinnelige friidrettsutøverne på Ball State University.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Sunder Nix – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Sunder Nix – Olympedia 
(en) Sunder Nix – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sunder Nix – World Athletics 
(en) Sunder Nix – Track and Field Statistics
Caroline Cellier

Caroline Cellier (1945–2020) var en fransk skuespiller.
Hun medvirket i nærmere 60 film- og tv-produksjoner i løpet av karrieren.Cellier TV-debuterte i den franske TV-filmen Une fille dans la montagne i 1964 og filmdebuterte året etter i den franske filmkomedien La Tête du client. Hun gjorde seg siden bemerket i filmer som blant annet Udyret skal dø (1969), Brennede sommer (1984) og Hemmelig beundrer (1992).
Hun scenedebuterte i 1963 i George Bernard Shaws skuespill You Never Can Tell. Hun opptrådte jevnlig på scenen frem til 2003.
Cellier ble tildelt César Award for sin innsats i filmen Brennede sommer (1984) og ble nominert til samme pris for sin innsats i Hemmelig beundrer (1992). I 1999 ble hun nominert til en Nuit des Molières for sin innsats i teaterstykket Sporvogn til begjær.
Hun var gift med skuespiller og regissør Jean Poiret fra 1973 og frem til hans død i 1992. De hadde ett barn sammen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Caroline Cellier på Internet Movie Database 
(sv) Caroline Cellier i Svensk Filmdatabas 
(da) Caroline Cellier på Filmdatabasen 
(fr) Caroline Cellier på Allociné 
(en) Caroline Cellier på AllMovie 
(en) Caroline Cellier hos The Movie Database
Frelseren Kristus-katedralen

Frelseren Kristus-katedralen (russisk: Хра́м Христа́ Спаси́теля – Khram Khrista Spasitelja) er en katedral i Moskva i Russland. Den ligger ved Moskvaelven, og er med sine 103 meter den høyeste russisk-ortodokse katedralen i verden. 

Som en markering av seieren over Napoleon i 1812 erklærte tsaren at det skulle bygges en katedral til ære for Kristus Frelseren «for å vise Vår takknemlighet til det Guddommelige Forsynet som har frelst Russland fra den dommen som overskygget henne» og som et minne over det russiske folkets ofre. Grunnsteinen ble lagt først i 1839 og byggearbeidet pågikk i førti år. I 1882 ble Tsjaikovskijs 1812-ouverturen uroppført i katedralen. Den offisielle innvielsen ble feiret samtidig med tsar Aleksander IIIs kroning 26. mai 1883. I tilknytning til katedralen ble det i 1912 reist et pompøst monument over Alexander III, som markerte 100-årsjubileet for seieren over Napoleon.
Etter oktoberrevolusjonen ble det bestemt at katedralen skulle rives. Monumentet ble demontert i 1918 som et uønsket symbol for tsarriket. Under Stalin ble det besluttet å erstatte katedralen med en ny bygning, Sovjetenes palass som skulle bli verdens høyeste bygning, 415 meter høyt og med en 70 meter høy Lenin-statue på toppen. På ordre av Stalins politbyrå ble katedralen minert og sprengt 5. desember 1931.Byggingen av Sovjetenes palass ble aldri fullført. Grunnforholdene var dårlige, og verdenskrigen endret prioriteringene. I 1960 ble i stedet fundamentet benyttet til et enormt friluftsbad. Badet var sirkelformet med diameter 129,5 meter, delt i fire segmenter, og med en fontene i midten. Badet var åpent hele året, og om vinteren gjorde oppvarmingen at store områder ble tåkelagt.
Under perestrojka-reformene på 1980-tallet ble det reist krav om at katedralen skulle gjenreises. 7. januar 1995 ble grunnsteinen lagt igjen. Katedralen ble forsøkt gjenoppbygd med størst mulig likhet til det opprinnelige byggverket. 31. desember 1999 ble den første gudstjenesten holdt, med offisiell innvielse 19. august 2000. Et monument over Alexander II sto ferdig utenfor katedralen i 2005.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cathedral of Christ the Saviour – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Katedralens nettsider, med detaljer om byggingen og rekonstruksjonen
Charles H. Schneer

Charles Hirsh Schneer (1920–2009) var en amerikansk filmprodusent som er mest kjent for sitt arbeid med spesialeffekt-pioneren Ray Harryhausen. Han er mest kjent for eventyrfilmen Jason og det gylne skinn, fra 1963.
Schneer debuterte som «associate producer» i 1953 på dramafilmen The 49th Man. I 1955 var han produsent på monster- og sciencefictionfilmen Det kom fra havets dyp, som var hans første egentlige produsentjobb. Ved siden av ovennevnte titler produserte han blant annet tre filmer om sjøfareren Sinbad. I 1981 produserte han sin siste film, Clash of the Titans.
Schneer produserte totalt 26 filmer.


== Filmografi ==
(utvalg)

Det kom fra havets dyp (It Came from Beneath the Sea) (1955)
20 Million Miles to Earth (1957)
The Seventh Voyage of Sinbad (1958)
Good Day for a Hanging (1959)
I Aim at the Stars (Wernher von Braun) (1960)
Mysterious Island (1961)
Jason og det gylne skinn (1963)
First Men in the Moon (De første på månen) (1964)
Gwangis hevn (The Valley of Gwangi) (1969)
The Golden Voyage of Sinbad (1974)
Sinbad and the Eye of the Tiger (1977)
Clash of the Titans (1981)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles H. Schneer på Internet Movie Database 
(da) Charles H. Schneer på Filmdatabasen 
(en) Charles H. Schneer hos The Movie Database
Madare sefr darajeh

Madare sefr darajeh (persisk: مدار صفر درجه; engelsk: The Zero Degree Turn) er en iransk dramaserie på 30 episoder som gikk på iransk TV i 2007. Serien er løst basert på opplevelsene til den iranske diplomaten Abdol Hossein Sardari som reddet livet til flere forfulgte jøder under andre verdenskrig i Frankrike, noe som i ettertid gav ham tilnavnet «den iranske Schindler». Serien var skapt av Hassan Fathi.
Libanon, Frankrike og Ungarn var også involvert i produksjonen. Serien ble svært populær da den gikk på TV i Iran.


== Handling ==
Serien følger skjebnen til den iranske diplomaten Habib Parsa og kvinnen han forelsker seg i, den franske jøden Sara Stroke. Historien er lagt til Paris tidlig på 1940-tallet og viser blant annet tyske nazister som tvinger menn, kvinner og barn med gule stjerner på klærne opp i lastebiler. Habib Parsa bestemmer seg for å gjøre noe både for kvinnen han er forelsket i og andre franske jøder, og utstyrer dem med falske iranske pass. Slik unnslipper Sara, hennes familie og tusener av andre jøder utryddelsen i nazistenes leire.


== I rollene ==
Shahab Hosseini ...  Habib Parsa
Nathalie Matti ...  Sara Astrok
Mostafa Abdollahi ... Journalist
Roya Taymourian ...  Asieh
Masoud Rayegan ...  Mohammadhoseyn Parsa
Pierre Dagher ...  Behruz fattahi
Leia Zanganeh ...  Zinat-ol-muluk
Iraj Rad ...  Jahangir Homayunpanah
Atheneh Faghih Nassiri
Payam Dehkordi
Rahim Norouzi
Farrokh Nemati
Esmaeil Shangaleh
Fadi Edward
Hasmiq Taschgian
Ahmad Saatchian
Ali Qorbanzadeh
Kioumars Malek Motiei


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Madare sefr darajeh på Internet Movie Database
Ung frue forsvunnet

Ung frue forsvunnet er en norsk dramafilm fra 1953 regissert av Edith Carlmar. Hovedrollene spilles av Astri Jacobsen, Adolf Bjerke, Lalla Carlsen, Wenche Foss, Espen Skjønberg og Guri Stormoen. Filmen er i sort-hvitt.


== Handling ==
Dosent Berger (Adolf Bjerke) kommer hjem fra en fjelltur og oppdager at hans unge frue, Eva (Astri Jacobsen), er forsvunnet. Hushjelpen har verken hørt eller sett noe til fruen siden den dagen dosenten reiste. Det Berger ikke vet om sin kones fortid er at hun har vært forfallen til narkotika og at hennes forsvinning skyldtes et tilbakefall. I desperasjon oppsøker hun sin gamle venn, den forfalne farmasøyt Møller (Espen Skjønberg) som tidligere har ledet henne inn i misbruk.
På overflaten så ekteskapet ut til å gå bra, men ingen forsto hvor sterkt det pinte den unge kvinnen å føle seg åndelig underlegen sin mann.


== I rollene ==
Astri Jacobsen ...  Eva Berger
Adolf Bjerke ...  Arne Berger, dosent
Lalla Carlsen ...  Johanne Antonsen, hushjelpen
Kåre Siem ...  Dr. Krogh
Vesla Christensen ...  Ingrid Lindstrøm
Wenche Foss ...  Tora Haug, kriminalkonstabel
Espen Skjønberg ...  Einar Møller, farmasøyt
Nanna Stenersen ...  Birgit Lie, farmasøyt og venninne
Egil Hjorth-Jenssen ...  Olsen
Guri Stormoen ...  Thea
Signe Bernau ...  En nysgjerrig nabo
Lisbeth Bull ...  Jourhavende kriminalkonstabel
Bjarne Hansen ...  Politisjåføren
Arne Hestenes ...  Politifullmektigen
Kåre Løwing ...  En utålmodig mann


== Sang ==
«Kom, kom, kom» (Melodi: Kristian Hauger) – først fremført av John Weyer Larsen, så av Astri Jacobsen.


== Eksterne lenker ==
(en) Ung frue forsvunnet på Internet Movie Database 
(no) Ung frue forsvunnet hos Filmfront 
(sv) Ung frue forsvunnet i Svensk Filmdatabas 
(en) Ung frue forsvunnet på AllMovie 
(en) Ung frue forsvunnet på Rotten Tomatoes