jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sankt Paulsgatan

Sankt Paulsgatan er en gate på Södermalm i Stockholm. Gaten går fra Götgatan i øst til Torkel Knutssonsgatan i vest, parallelt med Hornsgatan, og er ca. 770 meter lang.
I 1647 ble Sankt Paulsgatan omtalt som Sancti Påwels gathun. Det er uklart hvor navnet kommer fra, men muligens har Maria Magdalena kyrka, som ligger i nærheten, gitt opphav til gatenavnet. Metodistkapellet Sankt Paulskyrkan er oppkalt etter gaten. Langs Sankt Paulsgatan ligger blant annet Mariatorget og van der Nootska palasset.


== Kilder ==
Stockholms gatunamn, Allmänna Förlaget, 1986
Torkel Knutssonsgatan

Torkel Knutssonsgatan er en gate i Södermalm i Stockholm. Den løper i nord-sørretning fra Söder Mälarstrand i nord til Wollmar Yxkullsgatan i sør. Gaten er ca. 700 meter lang og krysser Hornsgatan omtrent på midten.
Torkel Knutssonsgatan fikk sitt navn ved den store navneutredningen i 1885, da mange av Stockholms gatenavn ble endret. Navnet er av kategorien «fedrelandske og historiske navn». Torkel (Torgils) Knutsson var ridder, og ledet formynderregjeringen under Birger jarls umyndighetstid.
Gatens tidligere navn var Stora Skinnarviksgatan, mend forlengelsen ned til Söder Mälarstrand ble lagt til mellom 1885-89. Denne forlengelsen, også kalt «uppfartsvägen», består av en 200 meter lang avkjøring fra Söder Mälarstrand og en omfattende bergskjæring gjennom Skinnarviksberget. Det var den første praktiske veiforbindelsen mellom Riddarfjärden og Södermalm.


== Kilder ==
Stockholms gatunamn, Allmänna Förlaget, 1986
Mirko Vučinić

Mirko Vučinić  (født 1. oktober 1983 i Nikšić, Montenegro, Jugoslavia) er en montenegrinsk tidligere fotballspiller som blant annet har spilt for den italienske Serie A-klubben Juventus.


== Klubbkarriere ==
Vučinić ble raskt plukket opp av US Lecce. I sin tredje sesong for klubben (2004–05) scoret den 21 år gamle Vučinić 19 mål på 29 kamper. Etter denne suksessrike sesongen var han plaget av skader, og scoret bare ytterligere ni mål på 31 kamper.


=== Roma ===
30. august 2006 ble han utlånt til AS Roma. Den første sesongen spilte han ikke mye, blant annet på grunn av to kneoperasjoner. Oppstillingen med Francesco Totti som enslig spiss gjorde det enda vanskeligere for Vučinić å oppnå mye spilletid. Han scoret likevel tre mål for klubben, det første kom da Roma vant 1-0 mot Siena i januar 2007. Det første målet i Mesterligaen kom i kvartfinalen mot Manchester United 4. april 2007. Han scoret også det avgjørende målet mot Real Madrid i Mesterligaen.
I begynnelsen av sesongen 2007-08 kjøpte Roma ham fra Lecce. På grunn av Francesco Tottis rolle i Romas formasjon begynte Vučinić å spille som venstreving. Han scoret sitt første mål for sesongen i Mesterligaoppgjøret mot Sporting CP. I den neste bortekampen mot AC Milan på San Siro, startet Vučinić i stedet for Totti som var ute med skade, og scoret kampens eneste mål.


=== Juventus ===
1. august 2011 signerte Vučinić en fireårskontrakt med den italienske klubben juventus, verdt 15 millioner euro.


== Landslagskarriere ==
Vučinić var en av to spillere født i Montenegro som ble tatt ut til å spille for Serbia og Montenegro under VM 2006 (den andre var Dragoslav Jevrić), men 23. mai 2006 ble han skadet, og kunne ikke delta i mesterskapet.
Etter at Montenegro fikk sin uavhengighet, valgte Vučinić å spille for Montenegros landslag. Han scoret landets første landslagsmål i en vennskapskamp mot Ungarn. 


== Eksterne lenker ==
(en) Mirko Vučinić – FIFA 
(en) Mirko Vučinić – UEFA 
(en) Mirko Vučinić – Transfermarkt 
(en) Mirko Vučinić – national-football-teams.com 
(en) Mirko Vučinić – WorldFootball.net 
(en) Mirko Vučinić – FootballDatabase.eu 
(de) Mirko Vučinić – fussballdaten.de 
(en) Mirko Vučinić – Soccerway 
(en) Mirko Vučinić – EU-Football.info 
(en) Mirko Vučinić – FBref
Malaysias Grand Prix 2002

Malaysias Grand Prix 2002 var et Formel 1-løp arrangert 17. mars 2002 på Sepang International Circuit i Malaysia. Det var det andre løpet i Formel 1-sesongen 2002.


== Klassifisering ==


=== Løpet ===


== Referanser ==
Biff Henderson

James Jackson «Biff» Henderson Jr. (født 3. oktober 1946 i Durham i Nord-Carolina) er en amerikansk tv-personlighet best kjent som studiomann i «The Late Show with David Letterman» på CBS. Han fikk kallenavnet «Biff» av moren etter at en av hennes venner hadde drømt om en gutt som hadde navnet Biff.Biff Henderson begynte som studiomann for David Letterman når han startet opp med «The David Letterman Show» på NBC i 1980. Programmet var kritikerrost men slo aldri helt til og ble tatt av luften etter et halvt år. I 1982 fikk David Letterman et nytt program under navnet «Late Night with David Letterman». Dette ble sendt like etter «The Tonight Show starring Johnny Carson». Nok en gang ble Biff Henderson valgt som studiomann. Der jobbet han helt til 1993 da David Letterman valgte å gå fra NBC til CBS og «The Late Show with David Letterman».Under opptakene av Late Show with David Letterman 8. februar 2010 skadet Henderson sitt høyre kne etter at han og Letterman spilte amerikansk fotball. Programmet ventet på Super Bowl-vinner og New Orleans Saints-quarterback Drew Brees som satt fast i trafikken i Lincoln Tunnel, og for å drepe litt tid mens de ventet spilte Letterman og Henderson ball for å underholde publikum. Men det gikk galt når Henderson skulle ta imot passningen fra Letterman, og Henderson falt ned trappa fra scenen og landet i salen blant publikum. Han ble kjørt med ambulanse til Roosevelt Hospital.Når Biff Henderson entrer scenen spiller alltid Paul Shaffer and The CBS Orchestra Milestones av Miles Davis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biff Henderson hos Late Show with David Letterman
Offisielt nettsted
(en) Biff Henderson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Biff Henderson på Internet Movie Database
Phil Pfister

Phil Pfister (født 15. mai 1970 i Charleston (Vest-Virginia), Vest-Virginia) er vinner av  2006 utgaven av Verdens sterkeste mann, holdt i Sanya, Kina. Han er den første amerikanske vinner siden Bill Kazmaier vant i  1982.Før 2006, var Pfister's beste plassering i denne konkurransen to fjerdeplasser, i 1998 i Tanger, og i 2001 i Viktoriafallene, vinner i 2001 var for øvrig nordmannen Svend Karlsen. I 2007 klarte han femteplass.
‎


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Phil Pfister's offisielle hjemmeside
Videoklipp av Pfister
Vasyl Virastjuk

Vasyl Jaroslavovytsj Virastjuk (ukrainsk: Василь Ярославович Вірастюк; født 22. april 1974 i Ivano-Frankivsk, Ukraina) er en ukrainsk profesjonell utøver av konkurranseformen strongman.
Virastjuk deltok i finalene i Verdens sterkeste mann i 2003 og 2004. Han endte som nummer tre i 2003, bak vinneren Mariusz Pudzianowski og toer Zydrunas Savickas. Året etter, vant Vasyl WSM.
Etter denne seieren ble det en splittelse innenfor «strongmen»-sporten, med to forbund; IFSA og Met-Rx, som arrangerer egne adskilte  konkurranser. Pudzianowski og Phil Pfister har fortsatt å konkurrere for Met-Rx, den opprinnelige arrangøren av WSM, mens Virastjuk har en fot i begge leirer. I 2007, ble han den første til å ha vunnet WSM-tittelen i begge forbundene, med sin seier over regjerende mester i IFSA Zydrunas Savickas.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vasyl Virastyuk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
WSM

WSM kan referere til:

Verdens sterkeste mann (fra engelsk World's Strongest Man)
ISO 3166-1 alfa-3-koen for Samoa
Strongman

Strongman (engelsk for «sterk mann») er en engelsk betegnelse for kraftkarer, sirkusatleter og deltakere i moderne strongman-konkurranser. 
På 1800-tallet, før det kom en inndeling i ulike sportsgrener som eksempelvis vektløfting og styrkeløft, ble begrepet benyttet om enhver ekstrem sterk person. Det var ikke uvanlig at personer kjent for sin fysiske styrke demonstrerte sine evner som et innslag på sirkus og tilsvarende underholdning. Sent på 1900-tallet endret benevnelsen seg til å beskrive utøvere av konkurranseformen strongman eller strength athletics, som har utgangspunkt i styrkeløft og høylandsleker.
Den best kjente konkurransen innen strongman i nyere tid er Verdens sterkeste mann og Verdens sterkeste mann-superserie. Disse konkurransene har ikke vært en del av den organiserte idretten, og heller ikke underlagt de samme krav om antidoping som andre idretter. Doping har derfor vært utbredt i strongman-miljøet, selv om det i nyere tid har blitt tatt initiativ til å rydde opp.


== Trening ==
For å kunne hevde seg i denne konkurranseformen, stilles det store krav til både eksplosiv- og utholdende styrke. Det er viktig å trene styrketrening for hele kroppen, med stor fokus på basisøvelsene markløft, knebøy og benkpress, samt spesifikke øvelser som det blir konkurrert i. 


== Noen kjente strongmen ==


=== I gamle dager ===

Hermann Görner
Paul Edward Anderson
The Great Antonio
Charles Atlas
Louis Cyr
Angus Graham
Koca Yusuf
Georg Hackenschmidt
Georg Lurich
Angus MacAskill
Grutte Pier
Ivan Poddubniy
Eugen Sandow
Arthur Saxon
Alexander Zass
		


=== I nyere tid ===

Jón Páll Sigmarsson
Magnús Ver Magnússon
Jouko Ahola
Raimonds Bergmanis
Geoff Capes
Georges Christen
Dominic Filiou
Hugo Girard
Mark Henry
Terry Hollands
Svend Karlsen
Bill Kazmaier
Mark Kirsch
Jesse Marunde
Travis Ortmayer
Sławomir Orzeł
Ted van der Parre
Arild Haugen
Johnny Perry
Phil Pfister
Derek Poundstone
Mariusz Pudzianowski
Don Reinhoudt
Jamie Reeves
Glenn Ross
Žydrūnas Savickas
Magnus Samuelsson
Richard Skog
Gary Taylor
Vasyl Virastjuk
Janne Virtanen
Bruce Wilhelm
Stuart Moffat


== Se også ==
Verdens sterkeste mann
Styrkeløft
Vektløfting
Kroppsbygging
Strongwoman
Håndbak


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Strongmen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Oldtime Strongman Feats of Strength In The Modern Era
Oldtime Strongmen History and Physical Culture Site
Strongman Competition on Toronto Island Site
Kungfudo.com: a site explaining the physics behind the tricks of oldtime strongmen
Kapoider

Den kapoide rase eller kapoider (se menneskeraser) er en betegnelse som har vært brukt på urbefolkningen som var utbredt i sørlige Afrika før zuluer og boere fortrengte dem fra 1600-tallet av. Folkegrupper som i dag regnes til dem er khoisan (buskmenn og hottentotter) og delvis xhosa-stammene, som også har et betydelig innslag av bantu. Kapoidene skiller seg fra Zuluene og andre bantuer ved å være mindre av bygning, med mindre framspringende ansiktstrekk og en mer gul eller sandfarget hudfarge og en epikantisk fold i øyekroken («skjeve øyne»). De kapoide språkene er også distinkte, og omfatter spesielle kikkelyder. Xhosaene snakker et bantu-språk, men har tatt opp i seg khoisan-lydene (X-lyden i xhosa uttales med denne lyden). Genetiske undersøkelser har senere vist at disse gruppene utgjør en naturlig enhet av beslektede folkeslag.
I forhistorisk tid har kapoide folkestammer levd over store deler av den sørlige Afrika, men har blitt fordrevet fra mange av sine tidligere områder. Historisk drev ikke kapoidene med jordbruk. Buskmenn var nesten rene jegere og samlere, xhosaene drev kvegdrift og hottentottene drev en kombinasjon. Fordi kapoidene på denne måten ikke var i stand til å fø så mange mennesker per kvadratkilometer som jordbruksfolkene (zuluene og boerne) ble de fort fortrengt. I dag er xhosa den mest folkerike gruppen som er tilbake, og utgjør omtrent 18 % av befolkningen i dagens Sør-Afrika, mens buskmenn er uhyre fåtallige og finnes i dag som noen få spredte stammer i Kalahariørkenen.
Andie MacDowell

Rosalie Anderson «Andie» MacDowell (født 21. april 1958) er en amerikansk skuespiller.
Etter å ha deltatt i en serie TV-reklamer for Calvin Klein, fikk MacDowell sin filmdebut i Greystoke: The Legend of Tarzan, Lord of the Apes. I 1985 hadde hun en liten rolle i St. Elmo's Fire, men filmkarrieren lot til å ha stagnert. 
Fire år senere fikk Andie MacDowell sitt gjennombrudd i Steven Soderberghs film Sex, løgner og videotape. Størst suksess har hun opplevd med filmen Fire bryllup og en gravferd.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andie MacDowell på Internet Movie Database 
(sv) Andie MacDowell i Svensk Filmdatabas 
(da) Andie MacDowell på Filmdatabasen 
(da) Andie MacDowell på Scope 
(fr) Andie MacDowell på Allociné 
(en) Andie MacDowell på AllMovie 
(en) Andie MacDowell hos Turner Classic Movies 
(en) Andie MacDowell hos Rotten Tomatoes 
(en) Andie MacDowell hos The Movie Database
Misjonsbefalingen

Misjonsbefalingen er betegnelsen på Jesus fra Nasarets siste tale til sine disipler. Den regnes gjerne som programerklæringen for all kristen misjon. Misjonsbefalingen finnes i noe ulike versjoner i Det nye testamentet: Matteus-evangeliet 28,16-20, Markus-evangeliet 16,14-20, Lukas-evangeliet 24,44-53, Johannes-evangeliet 20,19-23 og Apostlenes gjerninger 1,4-12. Talen består delvis av et oppdrag til disiplene, og delvis av løfter knyttet til gjennomføringen av oppdraget.


== Oppdragets innhold ==
Den oftest siterte versjonen av talen er fra Matteus-evangeliet: «Meg er gitt all makt i himmel og på jord. Gå derfor ut og gjør alle folkeslag til disipler, idet dere døper dem til Faderens og Sønnens og Den hellige ånds navn og lærer dem å holde alt det jeg har befalt dere. Og se, jeg er med dere alle dager inntil verdens ende.»Gjennom historien har de fleste kirkesamfunn ansett dette som tre sentrale oppgaver i sin misjon: 1) Forkynne for alle folkeslag. 2) Døpe de som tar i mot budskapet 3) Undervise. 
Det mest radikale i denne talen var befalingen om å gå ut til alle folkeslag. Jødedommen var på mange måter en etnosentrisk religion, som ikke var forkynnende, men i hovedsak inkluderte mennesker som var født inn i religionen. Ved å befale at budskapet skulle forkynnes for alle mennesker uansett nasjonalitet, åpnet muligheten seg for at kristendommen kunne gå fra å være en jødisk sekt, til å bli en verdensomfattende religion.


== Bruk i dag ==
Misjonsbefalingens innhold gjengis helt eller delvis i formålsparagrafer og strategidokumenter for svært mange kirkesamfunn og misjonsorganisasjoner.
Lausannepakten formulerer dette slik: «Verdensevangeliseringen forutsetter at hele kirken bringer hele evangeliet til hele verden.»I sin tale til verdensbønnedagen 13. april 2008 oppfordret paven de kristne til å bruke tid til å meditere over innholdet i Misjonsbefalingen.


== Referanser ==
Pen Jakke

Pen Jakke var en hiphop-gruppe fra Fredrikstad som ble startet i 1994 og oppløst i 2001.
Gruppen ble startet da rapperne Ubåt og Sjel-Jonas, som utgjorde duoen Blazer (tidligere Blender), skulle lage musikken til en reklamefilm for Norsk Glassgjenvinning. Dette resulterte i sangen «Hekta på glass» som var deres første med norsk tekst. Etterhvert fikk de med seg Skranglebein og Fundamental fra duoen Pasifist som de hadde samarbeidet en del med. Kvartetten ga ut EP-ene De kom ridende i 1999 og Pen Jakke året etter. I 2000 kom albumet Østen, som ble deres eneste album. Albumet ble fulgt opp med EP-en Generasjon Hip Hop i 2001 hvor de blant annet samarbeidet med Apollo, Jørg-1 (fra Tungtvann), Dane (fra Klovner i kamp) og Kapabel, før de ble oppløst samme år.
Pen Jakke ble gjenforent for to utsolgte konserter på John Dee, og en siste opptreden på Månefestivalen i 2016.


== Medlemmer ==

Ubåt (Stian Neple): rap
Sjel Jonas (Jonas Bjerketvedt): DJ
Skranglebein (Per Olav Hoff Mydske): rap
Fundamental Lyd (Mathias Rødahl): rap


== Diskografi ==
De kom ridende (1999) EP
Pen Jakke (OSLOVE, 2000) EP
Østen (OSLOVE, 2000)
Generasjon Hip Hop (OSLOVE, 2001) EP


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pen Jakke på Discogs 
(no) Biografi fra Norsk pop- og rockleksikon
(no) Biografi fra Oslove
Avgudsdyrkelse

Avgudsdyrkelse betyr, i religiøs forstand, dyrkelsen av falske eller hedenske guder. I overført betydning, er det dyrkelsen av noe som, etter alminnelig oppfatning, ikke bør være gjenstand for dyrkelse.En vurdering av hvilke religiøse retninger som bedriver avgudsdyrkelse, vil være avhengig av eget ståsted. Innen en monoteistisk religion vil tilbedelse av alle andre guder enn den egne guden, som regel være å betrakte som avgudsdyrkelse. Avvik fra ortodoks lære innen en religion, for eksempel ved bruk av ulike former for avbildninger, vil også kunne oppfattes som avgudsdyrkelse.
Fenomenet avgudsdyrkelse, rettere sagt advarselen mot det, er ikke eksklusivt for monoteistisk gudsdyrking, slik det er lett å tro innen den jøde-kristne-muslimske verden. Avgudsdyrking i en fenomenologisk forstand oppstår når symbolet, eller gudebildet, navnet, representanten eller lignende tar plassen, for dét som det skal representere.
Sankt Stefanus, kristendommens første martyr, ble steinet som følge av at han holdt fram at dyrkelsen av den aller høyeste, El Shaddai, i urtempelet, Tabernaklet, var avgudsdyrkelse.I Vrådal i Telemark var det på 1700-tallet et bilde som ble kalt «Torbjørn». M.B. Landstad forteller at bildet en gang ble påført et øksehugg i «Torbjørn»s ansikt. Husbonden Onund Flateland ble bekymret for at bildet ville hevne seg for øksehugget, og etter en stund skal det ha vist seg en merkelig ild over takene på Flateland, men den ble straks slukket. Likevel tolket folk dette som et dårlig varsel. Onund Flatelands datter Jorund hadde imidlertid alltid stelt godt med bildet, og ba det om at det ikke førte ulykke over gården. Det skal «Torbjørn» angivelig ha lovet for hennes skyld, og så lenge hun levde. Jorund døde angivelig i 1749, og snart etter hennes død brant gården ned, også stuen der «Torbjørn» stod. Men noen dokumentasjon for denne brannen er aldri funnet.


== Referanser ==


== Se også ==
Fakse-Brokke


== Litteratur ==
Armstrong, Karen (1995): Historien om Gud Oslo: Gyldendal.
Bowker, John (2000): Concise Dictionary of World Religions Oxford: Oxford University Press.
Dever William G. (2005): Did God Have a Wife? – Archeology and Folk Religion in Ancient Israel. Cambridge, UK: Eerdmans.
Bibelen Oslo: Det Norske Bibelselskap.
Tanach New York: Mesorah Publications ltd, 2007.


== Eksterne lenker ==
(en) Idolatry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
The Dukes Of Stratosphear

The Dukes of Stratosphear var et band som midt på 1980-tallet forsøkte, og delvis lyktes i å blåse nytt liv i arven fra 1960-tallet med psykedelisk rock. Gruppa var et prosjekt som medlemmene av det britiske New Wave-bandet XTC moret seg med på si'. Gruppa XTC holdt seg anonyme i forhold til dette prosjektet, og det var i starten kun spekulasjoner om hvem som kunne stå bak.
Som i XTC var Andy Partridge hovedfigur og flittigste låtskriver også i denne gruppa, men også Colin Moulding bidro med flere sanger. På albumet Skylarking har forøvrig XTC kreditert The Dukes for lånet av gitarer.
Bandet gjenoppsto i studio i 2003, bare for å bidra på samlealbumet The Wish List til inntekt for «The Multiple Sclerosis Society of Great Britain». De spilte da inn sangen «Open A Can (Of Human Beans)». Sporet ble senere inkludert i Andy Partridges soloalbum Fuzzy Warbles Volume 7 (2006).


== Diskografi ==
Chips From The Chocolate Fireball. Virgin Records COMCDX11. (1987,2001) [Albumet er satt sammen av samtlige spor fra EP-en 25 O'Clock (1985) og LP-en Psonic Psunspot (1987), som begge var produsert av John Leckie.]


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Dukes Of Stratosphear på Discogs 
(en) The Dukes Of Stratosphear på MusicBrainz 
(en) The Dukes Of Stratosphear på Last.fm 
(en) The Dukes Of Stratosphear på AllMusic
Svoldergata (Oslo)

Svoldergata er en gate på Skillebekk i Bydel Frogner i Oslo. 
Gaten strekker seg fra Framnesveien og krysser Niels Juels gate, Gabels gate, Bjørn Farmanns gate og ender i Leiv Eirikssons gate.
Gaten ligger i et rolig og idyllisk område ned mot Frognerstranda uten gjennomgangstrafikk. Svoldergata har nærhet til sjøen, Aker Brygge, Solli plass, Frogner og sentrum. I tillegg ligger Bygdøy og Huk en sykkeltur unna.


== Populærkultur ==
Svoldergata er kjent fra romanen Beatles av Lars Saabye Christensen.


== Se også ==
Slaget ved Svolder


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Svoldergata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 550. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.
Beechcraft Model 18

Beechcraft Model 18, eller bare «Twin Beech», som den var best kjent som var et to-motors lav-vinget, helmetall  passasjerfly produsert av Beech Aircraft Corporation i  Wichita, Kansas fra 1937 til 1970 Det ble bygget  over 9 000 eksemplarer i 32  varianter. Flyet som var i bruk både  før, under og etter andre verdenskrig ble bygget i en rekke versjoner:

for United States Army Air Forces  som C-45 Expeditor, AT-7 Navigator, AT-11 Kansan,*
for United States Navy,  som UC-45J Navigator and the SNB-1 Kansan.Flyet har hatt en rekke bruksområder. Foruten som mindre passasjerfly har det bl.a. blitt brukt som landbruksfly og skogsbruksfly, det har blitt brukt til spredning av insektsmidler og til kunstgjødsling. Videre som brannbomber, til reklameflyvning og i utallige filminnspillinger mm. Mange er fortsatt i privat eie og høyt verdsatt som samlerobjekt og veteranfly.


== Spesifikasjoner (UC-45 Expeditor) ==


=== Dimensjoner ===
Besetning = 2
Passasjerer = 6
Lengde = 10,41 m
Vingespenn = 14,53 m
Høyde = 2,95 m
Vingeflate = 32,4 m²
Vekt uten last = 2 800 kg
Vekt lastet= 3 400 kg
Max Take-off vekt = 3 959 kg


=== Ytelser ===
Motorer 2 x =Pratt & Whitney R-985-AN-1 "Wasp Junior" hver på 450 H/k
Toppfart = 360 km/t
Rekkevidde = 1 900 km
Marsjhøyde = 7 930 m
Stigningsevne = 9.4 m/s


== Tilsvarende fly ==
Airspeed Oxford
Avro Anson
De Havilland DH 104 Dove
Edwards XMBM-1
Lockheed L-10 Electra


== Eksterne lenker ==
Beechcraft Model 18GS “Twin Beech”
We the Kings

We the Kings (tidligere «Broken Image», «De Soto») er et punkrock-band fra Bradenton, Florida i USA. De har utgitt debutalbumet med samme tittel som dem selv, i oktober 2007. De har nå signert med det uavhengige selskapet S-Curve Recorcs (eid av EMI Music).


== Medlemmer ==
Travis Clark – hovedvokal, gitar
Hunter Thomsen – gitar, vokal
Charles Trippy – bass
Danny Duncan – trommer
Coley O'Toole – gitar, keyboard


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) We the Kings – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) We the Kings på Apple Music 
(en) We the Kings på Discogs 
(en) We the Kings på MusicBrainz 
(en) We the Kings på SoundCloud 
(en) We the Kings på Spotify 
(en) We the Kings på Songkick 
(en) We the Kings på Last.fm 
(en) We the Kings på Genius — sangtekster 
(en) We the Kings på AllMusic
Basilea Schlink

Basilea Schlink (født 21. oktober 1904 som Klara Schlink i Darmstadt i storhertugdømmet Hessen i Det tyske rike, død 21. mars 2001 i Darmstadt) var en tysk grunnlegger av den lutherske organisasjonen «De evangeliske Mariasøstre» i Darmstadt.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Basilea Schlink var søster av teologiprofessor Edmund Schlink. Hennes far Wilhelm Schlink var professor i mekanikk. Etter å ha gått på gymnas i Braunschweig og Darmstadt utdannet hun seg i 1923 på Fröbelseminaret i Kassel, fra 1924 på Indremisjonens jenteskole i Berlin. 
I 1929 ble hun lærerinne ved Missionshaus Malche i Bad Freienwalde (Oder) i tysk, psykologi og kirkehistorie. Etter en opptaksprøve studerte hun fra 1930 i Berlin og Hamburg psykologi, kunsthistorie og filosofi. Studiet ble avsluttet av en religionpsykologisk avhandling om «Syndebevissthetens betydning i troskampen til tenåringsjenter».


=== Mariasøstrene ===
Schlink befant seg i det utbombede Tyskland og hadde få ressurser, men det var viktig for henne å gjøre bot for tyskernes grusomme behandling av andre folkeslag, særlig jødene. Hun var fristet til å gifte seg slik andre jenter gjorde. I stedet prioriterte hun sitt kall til å bli Mariasøster.
Den 30. mars 1947 grunnla hun sammen med Erika Madauss De evangeliske Mariasøstre i Darmstadt. I 1948 ble begge grunnleggerne og de første sju søstrene nonner. Dr. Klara Schlink kalte seg heretter Mutter Basilea og Erika Madaus kalte seg Mutter Martyria. De evangeliske Mariasøstre har i dag 11 underavdelinger over hele verden, med til sammen 209 søstre, og omkring 130 av disse befinner seg i  Darmstadt. Den norske avdelingen ligger i Arneberg i Solør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Bibsys - Schlink, Basilea