jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Monkey Do

Monkey Do er debutalbumet til den norske musikkgruppen Uncle Deadly, som er det andre soloprosjektet til Kaizers Orchestra-medlem Geir Zahl.
I motsetning til Kaizers – som synger på norsk – har Zahl valgt å fremføre tekstene på engelsk. Zahl sier selv han er opptatt av å skrive gode, effektive, melodiøse rett-på-sak låter, og de ni sporene på Monkey Do er et resultat av det. Zahl sier selv at plata er et overskuddsprosjekt, og at han ikke forventer noe stort av det.


== Innspilling ==
Albumet er spilt inn i Stavanger, i Morten Abels hjemmestudio, «Elektrolüd». Med seg i studio har Geir Zahl hatt en fast kjerne bestående av Børge Fjordheim (teknikk og tromming), Christer Knutsen (gitarer og tangenter av alle slag) og Morten Abel på gitar, bass og støvsuging.
Ellers medvirker store navn som blant annet Janove Ottesen, Thom Hell og Thomas Dybdahl.


== Utgivelse ==
CD-versjonen av albumet ble trykket opp i kun 2000 eksemplarer, men albumet er ellers tilgjengelig digitalt. Albumet lå tre uker på VG-lista i 2010, med nummer åtte som beste plassering.


== Sporliste ==
«Be Carefull What You Wish For» (Geir Zahl) – 3:28
«The Subphoena Girl» (Geir Zahl/Christer Knutsen) – 2:28
«The Game» (Geir Zahl) – 2:38
«I Don't Mind» (Geir Zahl) – 3:48
«Until You Start Dreaming» (Geir Zahl/Christer Knutsen) – 2:33
«Sneakin' Up» (Geir Zahl) – 4:01
«Songs About God» (Geir Zahl) – 4:35
«Some Call That Love» (Geir Zahl) – 3:51
«Uncle Deadly's Lament» (Geir Zahl) – 4:46


== Medvirkende ==


=== Uncle Deadly ===
Geir Zahl - sang, gitar, låtskriver, produsent
Christer Knutsen - gitarer, bass, klokkespill, steelgitar, orgel, piano, låtskriver, produsent, tekniker
Morten Abel - gitarer, bass, fransk radio, produsent
Børge Fjordheim - trommer, perkusjon, fløyte, cembalo, orgel, kor, programmering, miksing, produsent, tekniker


=== Øvrige ===
Renate Engevold - fiolin på Be Careful What You Wish For, Until You Start Dreaming
Britt Synnøve Johansen - kor på The Subpoena Girl, The Game, I Don't Mind, Some Call That Love
Hans Egil Løe Abelsnes - kor på The Subpoena Girl, The Game, I Don't Mind, Some Call That Love
Janove Ottesen - kor på The Subpoena Girl, The Game, I Don't Mind, Some Call That Love, piano/horn/produsent/kor på Sneakin' Up
Thomas Helland - kor på The Subpoena Girl, I Don't Mind, Some Call That Love
Thomas Dybdahl - akustisk gitar på Uncle Deadly's Lament
Even Ormestad - bassgitar på Uncle Deadly's Lament, tekniker
Inge Riska - miksing
Chris Sansom - mastering
Bjørn Myreze - artwork


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Uncle Deadly på Myspace
Uncle Deadly på Last.fm
Uncle Deadly på Facebook
Kjetil Melkersen

Kjetil Melkersen (født 20. september 1966 i Bergen) er en norsk musiker og gitarist. Han er best kjent som tidligere gitarist i det norske rockebandet CC Cowboys fra Fredrikstad, hvor han var med fra 1996, da han overtok gitaren til Trond Berg, til 1998 da bandet valgte å ta en pause. Melkersen startet karrieren i Uncle Sams WigWam Party, et rockband fra Bergen som startet vinteren 1987. Dette bandet ble siden til The Rambelins som signerte med plateselskapet EMI høsten 1992 i Oslo. The Rambelins rakk to utgivelser på EMI før de gav seg; Into the Woods (1993), som ble nominert til Spellemannprisen, og Spirit and Soul (1994). The Rambelins var det første norske bandet som spilte på bransjetreffet South By South-West i Austin i Texas (1995).


== Diskografi ==


=== The Rambelins ===
Into the Woods (1993)
Spirit and Soul (1994)
The Rambelins (1994)
Spirit and Soul (1994)


=== CC Cowboys ===
Himmeltitter (1996)
Ekko: CC Cowboys Beste (1998)
40 beste (2011)


=== Uncle Sam's Wig-Wam Party ===
Life's Cool (1990)
Uncle Sam's Wig-Wam Party (1990)


=== Andre deltagelser ===
Giftige løgner: Giftige løgner (1992)
Norske sleivspark: Norske sleivspark (1994)
TVNorge: Heia Tufte! (2005)
Sony Music: Fotballhits (2010)


== Eksterne lenker ==
(en) Kjetil Melkersen på Discogs
Trond Berg (musiker)

Trond Berg (født 30. mai 1957) er en norsk musiker og gitarist. Han er aller best kjent som tidligere gitarist i rockebandet CC Cowboys. Han er kanskje den gitaristen som er best kjent fra bandets historie. Han ble med i bandet i 1989 og forlot bandet i 1996. Han deltok på bandets fem første CD-er.


== Diskografi ==


=== CC Cowboys ===
Blodsbrødre (1990)
Rock'n roll ryttere (1991)
Tigergutt (1992)
Persille & panser (1994)
Himmeltitter (1996)
Ekko: CC Cowboys Beste (1998)
40 beste (2011)


=== Andre deltagelser ===
Øivind «King Kong» Johannessen: Plankerock/17 kilometer hjemmefra (1982)
Electra/Amnesty International/Solid Productions: Rock, Love and Understanding (1991)
Leonard Cohen-hyllest: Hadde månen en søster – Cohen på norsk (1993)


== Eksterne lenker ==
(en) Trond Berg på Discogs 
(en) Trond Berg på MusicBrainz
Bojan Kosić

Bojan Kosić (født 14. desember 1990 i Nikšić) er en montenegrinsk alpinist. Han var Montenegros eneste deltager under vinter-OL 2010 i Vancouver, og dermed også den første som representerte Montenegro som en selvstendig nasjon i et vinter-OL.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bojan Kosić – Olympedia 
(en) Bojan Kosić – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bojan Kosić – FIS (alpint)
Knut Lanseng

Knut Erik Øye Lanseng (født 3. april 1948 i Oslo) er en norsk musiker og trommeslager.
Lanseng begynte sin musikalske karriere i bandet Bogeys fra Høybråten i 1963. Bandet skiftet navn til Almigthies i 1966. Han har vært spilt i Whimsical Spesians, Promenaden, Kinda fra Oslo, The Firebeats & Ingjerd Helen fra 1974 til 1980. Ottar Big Hand Johansen fra 1980, hvor det utviklet seg til Claudia Big Hand & Casino fra 1983 hvor han var med til 1986, Senere Claudia Schot & The scauts. Bjølsen Valsemølle, Trond Grandlund fra 1986 til 1990. Bill Booth Band fra 1983 til 1990. Texas Twisters fra 1990 til 2010. Colin John band fra 1997 til 2005. Spiller i dag i Bankers fra Sigdal sammen med Erik Gabrielsen og Rune Rømo, Firebeats og Texas Twisters. Han har spilt på en mengde plater i sin karriere.


== Diskografi ==


=== The Firebeats ===
Taste of Hits (1975)
Firebeats & Ingjerd Helén (1976)
Firebeats Again (1978)
Firebeats Inc 2 (2013)


=== Claudia/Big Hand/Casino ===
Will the Circle Be Unbroken (1983)
Fools Never Learn (1984)
Oh Yeah! (1985)
Honky Tonk Night – The Best of Claudia/Big Hand/Casino (2010)Black Dogs 1988


=== Texas Twisters ===
Loud'n Proud (1994)
I Hear You Knocking (1996, single)
Lonesome Blues (2000)
Where Eagles Fly (2011)


=== Andre deltagelser ===
Ottar Johansen: Good Ol’ Boys (1981)
Lillian Askeland og Ottar Johansen: Rett fra hjertet (1982)
Big Hand Records: Country Saloon (1983)
Lillian Askeland: Lillian Askeland (1983)
Vidar Lønn Arnesen: Countryfest i kveld (1984)
Gone at Last: Gone at Last (1985)
Bjølsen Valsemølle: På ørnevinger (1986)
Trond Granlund: The Ride (1986)
Slagerfabrikken: Opphøgde potteter (1986)
That's Entertainment: Rock'n'Roll Stowaways (1988)
Trond Granlund: Pleasure and Tears (1992)
Ottar «Big Hand» Johansen: 30 Years On the Road (1995)
Bjølsen Valsemølle: Soria Moria (1996)
J.T. Lauritsen & The Buckshot Hunters: My Kind of Blues (1999)
Ottar «Big Hand» Johansen: Mitt liv er Country Music (2001)
Trond Granlund: På vei til rock'n'roll (2001)
Ottar «Big Hand» Johansen: Topp 20 (2015)
Trond Granlund: 50 år på veien Vol. 2 (2016)
Reidar Berglie

Reidar Berglie (født 27. august 1951, død 18. september 2014 i Oslo) var en norsk musiker og saksofonist. Han var saksofonist i det norske rockebandet Bjølsen Valsemølle fra 1979 til 1983 og igjen fra 1996 til 1999. Han deltok også på plata Over elva som ble innspilt og utgitt i 2007. Han spilte også i en periode saksofon og fløyte i rockebandet Salt & Pepper Band.


== Diskografi ==
Bjølsen Valsemølle: Fem på midnatt (1982)
Sequence: Russisk disko (1982, single)
Bjølsen Valsemølle: Soria Moria (1996)
Bjølsen Valsemølle: Danse på snø (1999)
Bjølsen Valsemølle: Over elva (2007)
Geir Stordal

Geir Stordal (født 2. juni 1954 i Bergen) er en norsk musiker og bassist. Han er best kjent som tidligere bassist i rockebandet Bjølsen Valsemølle på 1990-tallet. Han overtok bassen etter at Rune Haukum slutta etter comebackturneen i 1996. I 1999 deltok han på albumet Danse på snø som ble utgitt samme år. Han medvirker i showgruppen Leifene.


== Diskografi ==
Ragnar Hovland & Atle Hansen: Trøysteslaus Hotell (1986)
Cato Sanden: Living Today (1986)
Cato Sanden: Best of Cato Sanden (1992)
Trond Granlund: Trond Granlund's Hillbilly Cats – 20th Years Anniversary Live Smuget '92 (1993)
Roger Midtsian: Tonight (1994)
Trond Granlund: Tida er'e ingen som kan snu (1995)
Trond Granlund & Bjelleklang: Himmelvogna/Og sola går ned (1997)
Trond Granlund: Bilder inni hue (1997)
Bjølsen Valsemølle: Danse på snø (1999)
Bergen Records: Bergen Roots History (1999)
Universal Music: Oslo – Oslo!!! 19 kjære Oslo-sanger (2000)
Trond Granlund: Østkantfolk (2000)
Trond Granlund: Høyt, lavt og langt (2003)
Trond Granlund: En litt forvirra fyr (2005)
Trond Granlund: 50 år på veien (2014)
Budd & The Kid Skaters: Skateboard (2015)
Trond Granlund: 50 år på veien Vol. 2 (2016)
Den frie republikken Schwarzenberg

Den frie republikken Schwarzenberg (tysk: Freie Republik Schwarzenberg) er et navn som brukes om et uokkupert område i det vestlige Sachsen som eksisterte i flere uker etter den tyske kapitulasjonen den 8. mai 1945.
Navnet ble egentlig første gang brukt av Stefan Heym i novellen Schwarzenberg fra 1984. Novellen bygger på historiske hendelser, og navnet er derfor tatt i bruk som en informativ benevnelse.
Etter Tysklands overgivelse ble Schwarzenberg, Landkreis Stollberg og Aue i Erzgebirge likevel ikke okkuperte, av ukjente grunner. Anti-fascistiske grupperinger dannet en lokal regjering i 21 byer og landsbyer, som eksisterte i 42 dager inntil Den røde armé okkuperte området den 24. juni 1945.
Det har vært spekulert i hvorfor både sovjetiske og amerikanske styrker i utgangspunktet valgte å ikke okkupere området. En forklaring kan være at disse to supermaktene hadde blitt enige om å stanse ved bankene til elven Mulde. Flere elver har dette navnet, og fordi Schwarzenberg ligger mellom dem, kan en misforståelse være hovedårsaken.


== Litteratur ==
Volker Braun: Das unbesetzte Gebiet. (Erzählung) Suhrkamp, Frankfurt a. M. 2004. ISBN 3-518-41634-0.
Jochen Czerny (Hrsg.): Republik im Niemandsland. Ein Schwarzenberg-Lesebuch, Rosa-Luxemburg-Stiftung Sachsen, Schkeuditz, 1997, ISBN 978-3-929994-94-0
Werner Groß: Die ersten Schritte. Der Kampf der Antifaschisten in Schwarzenberg während der unbesetzten Zeit Mai/Juni 1945. Schriftenreihe des Deutschen Instituts für Zeitgeschichte Berlin: Studien zur Zeitgeschichte, Band 1, Rütten & Loening, Berlin 1961.
Stefan Heym: Schwarzenberg (Roman). Bertelsmann, München 1984. ISBN 3-570-00140-7.
Johannes Arnold: Aufstand der Totgesagten  (Historischer Roman). Mitteldeutscher Verlag Halle (Saale) 1969. ISBN 3-354-00279-4.
Lenore Lobeck: Die Schwarzenberg-Utopie: Geschichte und Legende im „Niemandsland“. Evangelische Verlagsanstalt, Leipzig 2004. ISBN 3-374-02231-6.
Lenore Lobeck: Schwarzenberg, in: Matthias Donath und André Thieme: Sächsische Mythen. Menschen – Orte – Ereignisse. Edition Leipzig, Leipzig 2011 (Sonderausgabe der Sächsischen Landeszentrale für politische Bildung 2011), S. 301–310.
Lenore Lobeck: Die Schwarzenberg-Legende: Geschichte und Mythos im „Niemandsland“. Evangelische Verlagsanstalt, Leipzig 2018. ISBN 978-3-374-05494-7.
Gareth Pritchard: Niemandsland: A History of Unoccupied Germany, 1944–1945. Cambridge University Press, Cambridge 2012. ISBN 978-1-107-01350-6.
Justus H. Ulbricht: Vom „Niemandsland“ zur „Freien Republik Schwarzenberg“,. in: Sächsische Heimatblätter 59 (2013), Heft 3, S. 182–187.
Kjetil Andreassen

Kjetil Andreassen (født 14. mars 1974) er en norsk musiker, arrangør, komponist og gitarist. Han er utdannet ved Musicians Institute CA, USA og ved Musikkonservatoriet i Tromsø (rytmisk gitar). Han har jobbet som musikklærer i grunnskolen, på videregående og i kulturskolen. Som frilansmusiker har Kjetil Andreassen jobbet innen de fleste musikalske sjangere med Tromsø Storband, Rikskonsertene, Forsvarets Musikkorps Nord-Norge, Neograss, Lisa Stokke, Finnero, Jardar Johansen, KM Myrland, Funkyshit (USA), Heidi Solheim og Anne Nymo Trulsen. Dette i tillegg til en rekke revy og teaterproduksjoner. Han er i dag best kjent som gitarist i det norske rockebandet Blått & Rått. Han overtok gitaren da Steinar Steffensen i desember 2007 forlot bandet etter å ha vært i bandet i ca. 16 år. I 2015 tok han over gitaren i Banana Airlines da Roy Stenersen døde.
Kjetil Andreassen er eier og daglig leder ved Tromsø Musikkskole As, som ble startet 1. januar 2009. I tillegg jobber Andreassen som foreleser og produsent for en rekke forskjellige kulturarrangementer og seminarer.


== Diskografi ==


=== Blått & Rått ===
Kjøter (2009)
Så lenge det er live (2011)
Stifinner (2013)
Peace, Love & kråkegull (2018)Singler«Samme sang» (2009)
«Fredløs» (2012)
«Mona» (2013)
«Herrens hus» (2017)
«Barbeint» (2018)


=== Neograss ===
Overtru fra Yttersia (2012)
Live in Tromsø 2012 (2012)


=== Deltar på ===
KM Myrland: Nattmårra (2007)
Tromsø Big Band: In Traffic (2011)
Lena Jinnegren & Henrik Sandnes: Jula kommer (2014)
Kenneth Henriksen ft. FK Senja a-lag: Æventyrgutan (2015)
Outlasted: Into the Night (2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Kjetil Andreassen på Discogs
Lars Barmen

Lars Barmen (født 3. februar 1963) er en norsk kokk fra øya Barmen i Selje kommune.
Han lærte kokkefaget i Åndalsnes, var lærling ved Hotell Alexandra i Molde, før han startet ved Bagatelle i 1984. Etter debut på Norges kokkelandslag i 1988 og forfremmelse til soussjef, meldte han i 1989 overgang til Ole Peter Rostads gjenåpnede Restaurant Kastanjen og var 1991-92 ved Gastronomisk Institutt i Stavanger. Deretter tilbrakte Barmen sesongene 1992-94 i Østen som frilans, vesentlig i Singapore og i samarbeid med Frank Næsheims Snorre Food.
Tilbake i Oslo var han kaptein for Restaurant Lipp på Hotel Continental, en innsats han i 1997 ble kåret til Årets kjøkkensjef for. Samme året han tok over som TV-kokk i NRK med eget program, Barmeny, som varte i fire år, og ekspert i Kokkekamp fra 1998 til 2003. Deretter har han arbeidet mest som frilanser med opptredener og kurs.
Han gav navn til to viner for Arcus i 2008; en hvit Pinot Grigio fra Lombardia og en rød Sangiovese fra Toscana.
I 2010 var han en av ti kjendiser som deltok i TV-programmet 71° nord.


== Premier ==
Årets kulinariske fiskeekspert 1987 ga 25 000 kroner for Dampet laks og pastaposer i karribuljong som han TV-debuterte i Fjernsynskjøkkenet med 24. mars 1987
Norges kokkelandslag 1988-2000.  Flere medaljer i Kokke-OL.
Bocuse d'Or: Finalist i Norge 1991 og 1998
Årets kjøkkensjef 1997 ga 20 000 kroner og pokal
Nr. 5 i 71° nord på TV 2


== Bibliografi ==
The best of Norwegian seafood (2001) ISBN 9788248901969
Koke ute, fire årstider i verdens største kjøkken (2004) ISBN 9788248903352
Barmens grill (2004) ISBN 9788248903833
Barmens kjøkkenskole (Kagge Forlag, 2005) ISBN 9788248905271
Norsk mat (2005) ISBN 9788248905578
Norsk mat med ny vri (2009) ISBN 9788248908661


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Barmen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lars Barmen på Internet Movie Database
Aulus Avillius Flaccus

Aulus Avilius Flaccus (død 39 e.Kr.) var en romersk prefekt i Egypt som ble utpekt av keiser Tiberius i år 32 e.Kr.
Flaccus’ styre endte med en massakre av jøder i Alexandria i 38. I henhold til en del redegjørelse kan han faktisk ha oppmuntret til opptøyene som førte til utbruddet av vold og drap på de jødiske innbyggerne. I henhold til den jødiske filosofen Filon, som selv deltok i en diplomatisk reise til Roma i år 40 for å klage på behandlingen av jødene, ble Flaccus senere arrestert og til sist henrettet for sin andel i denne hendelsen.
Flaccus var født i Roma og var en equites, ridder – en rang under senator, og fra 32 til 38 e.Kr. var han prefekt i Egypt. Han var barndomsvenn med de to sønnene til Marcus Vipsanius Agrippa: Gaius og Lucius Cæsar, og i tillegg en venn av den romerske keiseren Tiberius. Flaccus var anklageren av Agrippina den eldre, mor til den senere keiser Caligula, på grunn av sitt problematisk forhold til Tiberius. Flaccus sto på Tiberius Gemellus’ side (sønnesønn av Tiberius) og derfor imot Caligula.
Fra 32 til 38 var Flaccus prefekt i Egypt, utnevnt av Tiberius. Han bodde i Alexandria som hadde en stor andel av jøder og grekere. Han autoriserte reisningen av keiserstatuer i synagogene under påbudet at keiseren skulle æres som en gud, og da jødene protesterte mot denne uhørte krenkelsen av deres gudshus sendte Flaccus ut et edikt som slo fast at jødene var fremmede og utlendinger i byen. Det førte til at det var en nærmest offisiell tillatelse til å gjøre som man ville med den jødiske befolkningen. Grekerne stormet da jødiske hjem og jagde jødiske familier, mishandlet disse og drepte mange på bestialsk vis. I løpet av disse massakrene fratok Flaccus jødenes romerske statsborgerskap og fikk 38 medlemmer av deres eldre ledere offentlig pisket. Opptøyene mot jødene utviklet seg til den største pogrom, jødeforfølgelse, som er kjent fra antikken.En måned etter opptøyene ble Flaccus avsatt av Caligula, ikke for hans overtredelser mot jødene i Alexandria, men snarere for at han var hatet som en venn av Tiberius. Han ble anklaget for forræderi mot Romerriket, sendt i eksil til Andros i Hellas, og henrettet der i år 39.
Den viktigste kilden til Flaccius’ liv er den jødiske filosofen Filon av Alexandria i hans verk In Flaccum.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Der Neue Pauly. Bd. 2, Sp. 371.
Bringmann, Klaus: Geschichte der Juden im Altertum. Vom babylonischen Exil bis zur arabischen Eroberung. Klett-Cotta, Stuttgart 2005, ISBN 3-608-94138-X, ss. 218 ff., 241–245.
Rutledge, Steven H.: Imperial inquisitions. Prosecutors and informants from Tiberius to Domitian. Routledge, London 2001, ISBN 0-415-23700-9, s. 201–202.
Ute Schall: Die Juden im Römischen Reich. Pustet, Regensburg 2002, ISBN 3-7917-1786-3, S. 179, S. 198 f., s. 355.
Smallwood, E. Mary: The Jews under Roman rule. From Pompey to Diocletian. Brill, Leiden 1976, ss. 236 ff.
Yavetz, Zvi: Judenfeindschaft in der Antike. C. H. Beck, München 1997, ss. 104 ff.
Gimse ungdomsskole

Gimse ungdomsskole er en ungdomsskole i Melhus kommune i Trøndelag. Skolen har 375 elever og 45 ansatte (2017). Skolen ligger i samme område som Gimse skole og Melhus videregående skole. Rektor ved Gimse ungdomsskole er Ola Indergård (2017).


== Klasser ==
Ungdomsskolen har det «normale» klassesystemet som andre skoler; elevene er fordelt på to «15-grupper» som i de fleste timene har undervisning sammen i «30-grupper», men i noen timer hver for seg.


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside
Maria Haraldsdatter

For Harald Gilles datter med samme navn, se Maria Haraldsdatter (Gille)Maria Haraldsdatter (født ca. 1046, død 25. september 1066) var datter av Harald Hardråde og Ellisiv av Kyiv.
Da kong Harald seilte på hærtokt mot England i 1066, etterlot han sin nye kone Tora Torbergsdatter og døtrene Maria og Ingegerd på Orknøyene. Kong Harald skal ha lovet Maria bort til høvdingen Øystein Orre, som var med ham på hærtoktet, der begge mennene falt. Ifølge Heimskringla døde hun på Orknøyene samme dag og stund som hennes far ble drept i slaget ved Stamford Bridge.
Maria Haraldsdatter er den første kjente norske kvinnen med navnet Maria.


== Referanser ==
Damsgårdstunnelen

Damsgårdstunnelen  er en veitunnel i Bergen, Hordaland. Den består av to løp på hhv. 2360 og 2342 meter. Tunnelen går gjennom Damsgårdsfjellet fra Lyngbø til Gyldenpris i sentrum og videre ut på Puddefjordsbroen. Løpet som fører den østgående trafikken ble åpnet i 1992, mens det andre løpet åpnet 30. april 1993.Damsgårdstunnelen er en del av riksvei 555 fra Hjellestad i Bergen, via Sund til Bergen sentrum. Den gjennomsnittlige daglige trafikken gjennom tunnelen var 36 555 biler i 2009, som er en oppgang fra 29 336 i 2000.
Det er planlagt en omfattende oppgradering av Damsgårdstunnelen for å tilfredsstille moderne sikkerhetskrav. Arbeidet er planlagt å pågå i perioden høsten 2023–høsten 2025.


== Trafikkutvikling ==
Årsdøgntrafikken i tunnelen siden 2010.


== Galleri ==


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Stondalstunnelen

Stondalstunnelen er en veitunnel på fylkesvei 50 i Aurland kommune i Vestland. Tunnelen går gjennom Grindsfjellet mellom Låvisdalen og Stondalen. Den er 2 240 meter lang. Tunnelen ble tatt i bruk for allmenn trafikk i juli 1974, men var ferdigsprengt flere år tidligere i forbindelse med kraftutbygging av Aurlandsvassdraget.


== Se også ==
Berdalstunnelen
Veitunneler i Norge
Coptopsyllidae

Coptopsyllidae er en gruppe (familie) som hører til ordenen lopper (Siphonaptera). Som andre lopper er de parasitter som lever i bolene eller reirene til varmblodige dyr. Lopper regnes til de vingede insektene til tross for at alle artene er helt vingeløse.


== Utseende ==


== Liv og utvikling ==
Disse loppene er knyttet til gnagere i gruppen ørkenrotter (Gerbilinae), og finnes dermed bare i tørre steppe- og halvørken-områder der disse lever. Loppene er aktive om vinteren.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i den palearktiske sone med flest arter i Asia og Nord-Afrika. I Europa er det kjent tre arter fra Ukraina og det sørlige Russland.


== Systematisk inndeling ==
Klassifikasjonen følger [1].

Ekte insekter (Ectognatha)
Vingede insekter
Holometabole insekter
Mecopteriformia
Antliophora
Ordenen lopper, Siphonaptera
Underordenen Pulicomorpha
Overfamilien Coptopsylloidea
Familien Coptopsyllidae
Slekten Coptopsylla Jordan & Rothschild, 1908 – 19 arter, tre i Øst-Europa
Coptopsylla afghana Lewis, 1973
Coptopsylla africana Wagner, 1932
Coptopsylla arax Isayeva-Gurvich, 1950
Coptopsylla bairamalienis Wagner, 1929
Coptopsylla bairamaliensis Wagner, 1928
Coptopsylla barbarae Lewis, 1973
Coptopsylla bondari Ioff, 1946
Coptopsylla caucasica Isayeva-Gurvich, 1950
Coptopsylla iranica Farhang-Azad, 1966
Coptopsylla janiceae Lewis, 1973
Coptopsylla joannae Lewis, 1964
Coptopsylla lamellifer Wagner, 1895
Underart Coptopsylla lamelifer subsp. arax Isajeva-Gurvich, 1950
Underart Coptopsylla lamellifer subsp. ardua Jordan & Rothschild, 1915
Underart Coptopsylla lamellifer subsp. dubinini Ioff, 1950
Underart Coptopsylla lamellifer subsp. formozovi Darskaya, 1988
Underart Coptopsylla lamellifer subsp. lamellifer
Underart Coptopsylla lamellifer subsp. rostrata Ioff & Tiflov, 1934
Underart Coptopsylla lamellifer subsp. tarimensis Yu Xin, Ye Ruiyu & Cao-Hanli, 1990
Underart Coptopsylla lamellifer subsp. tilufanensis Yu, Liao & Ruiyu, 1999
Coptopsylla macrophthalma Ioff, 1950
Coptopsylla mesghalii Farhang-Azad, 1966
Coptopsylla mofidii Farhang-Azad, 1966
Coptopsylla neronovi Farhang-Azad, 1972
Coptopsylla olgae Argyropulo, 1946
Underart Coptopsylla olgae olgae Argyropulo, 1946
Underart Coptopsylla olgae wachschi Labunets et Kafarskaya, 1961
Coptopsylla smiti Hubbard, 1956
Coptopsylla trigona Ioff, 1946
Coptopsylla wassiliewi Wagner, 1932


== Kilder ==
Klassifikasjon av familien, med liste over artene
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Coptopsyllidae i Encyclopedia of Life 
(en) Coptopsyllidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Coptopsyllidae hos Fauna Europaea 
(en) Coptopsyllidae hos NCBI 
Coptopsyllidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life - Lopper, (Siphonaptera) engelskspråklig, med bilder.
Norsk Entomologisk forening For den som er insektinterresert.