jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Adilabad (distrikt)

Adilabad (telugu: ఆదిలాబాదు జిల్లా, urdu: آدل آباد ضلع) er et distrikt i den indiske delstaten Telangana. Distriktets hovedstad er Adilabad. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 2 737 738 innbyggere i distriktet, mot 2 488 003 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 27,68 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,80 % i 2011 mot 15,14 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 942 i 2011 mot 962 i 2001. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Adilabad district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Totens blad

Totens Blad er en avis som retter seg til lesere i kommunene Østre Toten og Vestre Toten. Avisa kom første gang ut med et prøvenummer 9. juni 1928. Opplaget er på ca. 12.600 eksemplarer. 
Totens Blad eier også Gjøviks Blad.
Totens Blad har i dag ni ansatte. Avisen har kontor i Lena sentrum. Totens Blads ansatte produserer innholdet til både Totens Blad og Gjøviks Blad. Totens Blad finnes både som nettavis og som papiravis, mens Gjøviks Blad kun utgis i papirformat.


== Historikk ==
Under andre verdenskrig ble avisa stoppet, da redaktør Olaf Rossow ikke ville rette seg etter ordrene fra okkupasjonsmakten. I 1989 gikk avisa konkurs, men ble kort tid etter startet igjen av avisa Samhold. I 1991 ble avisa lagt ned. Høsten 1998 startet utgivelsene igjen, og da kom Totens Blad som gratisavis.


== Sjefredaktører ==
Olaf Rossow
Reidar Rossow/Odd Magne Sæther
Jan Eivind Sandhaug/Arve Kaland
Lars Smedsrud
Jon Olav Andersen.


== Referanser ==


== Se også ==
Artikkel om Totens Blad på lokalhistoriewiki
https://www.totensblad.no/category/nyheter/
James O. Davidson

James Ole Davidson (født 10. februar 1854 i Årdal, død 16. desember 1922 i Wisconsin) var den 21. guvernøren av staten Wisconsin i USA. Han ble født som Jens Ole Davidson i Årdal i Sogn og Fjordane i Norge, og var sønn av Ole Davidson og Ingabor J. Davidson. Han utvandret, sammen med resten av familien, til Amerika som attenåring i 1872, og åpnet en skredderforretning i det lille stedet Soldiers Grove, Wisconsin. Som immigrant angliserte han fornavnet Jens til James.
Han ble valgt Soldiers Groves landsbyrepresentant to ganger, og ble senere valgt inn i Wisconsins delstatsforsamling. Han satt der som republikaner i tre perioder, fra 1893 til 1899. Davidson var en progressiv republikaner, som støttet Robert M. La Follette sr. sine idéer. Davidson ble valgt til delstatens finansminister i 1898 og 1900. I 1902 og 1904 ble han valgt viseguvernør for La Follette. Den 1. januar 1906 trakk La Follette seg som guvernør for å være senator, og Davidson ble dermed fungerende guvernør. Davidson ble gjenvalgt uten motstand i 1908, men valgte å ikke stille som kandidat i 1910. Han ble sittende i flere delstatskomitéer etter sin tid som guvernør, og var aktiv i politikken helt til sin død.
Han var gift med Helen M. Bliss, og hadde to barn med henne. James O. Davidson døde i desember 1922 av lungebetennelse og hjerteproblemer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi hos Wisconsin State History Association
James O. Davidson hos National Governors Association
James Ole Davidson på Find A Grave
Liste over Wisconsins guvernører

Listen over Wisconsins guvernører teller 46 guvernører av staten Wisconsin, USA.


== Se også ==
Wisconsin
Nizamabad (distrikt)

Nizamabad (telugu: నిజామాబాదు జిల్లా, urdu: نظام آباد ضلع) er et distrikt i den indiske delstaten Telangana. Distriktets hovedstad er Nizamabad. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 2 552 073 innbyggere i distriktet, mot 2 345 685 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 23,03 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,51 % i 2011 mot 14,39 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 946 i 2011 mot 959 i 2001. 


== Inndelinger ==


=== Mandaler ===
I Telangana er mandal det tredje administrative nivået, under staten og distriktene. Nizamabad distrikt har 36 mandaler. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nizamabad district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Karimnagar (distrikt)

Karimnagar (telugu: కరీంనగర్ జిల్లా, urdu: کریم نگر ضلع) er et distrikt i den indiske delstaten Telangana. Distriktets hovedstad er Karimnagar. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 3 811 738 innbyggere i distriktet, mot 3 491 822 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 26,08 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 8,47 % i 2011 mot 13,34 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 937 i 2011 mot 937 i 2001. 


== Inndelinger ==


=== Mandaler ===
I Telangana er mandal det tredje administrative nivået, under staten og distriktene. Karimnagar distrikt har 58 mandaler. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Karimnagar district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Medak (distrikt)

Medak (telugu: మెదక్ జిల్లా) er et distrikt i den indiske delstaten Telangana. Distriktets hovedstad er Sangareddi. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 3 031 877 innbyggere i distriktet, mot 2 670 097 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 24,02 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 11,50 % i 2011 mot 15,08 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 954 i 2011 mot 964 i 2001. 


== Inndelinger ==


=== Mandaler ===
I Telangana er mandal det tredje administrative nivået, under staten og distriktene. Medak distrikt har 45 mandaler. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Medak district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Snuff

Snuff er en engelsk betegnelse på snus, en type tobakk i pulverform som i tørr tilstand sniffes som «luktsnus» gjennom nesa eller som i form av dipping tobacco eller moist snuff, «våt snus», legges under leppa.
Tørr snuff er laget av malte tobakksblader, gjerne tilsatt smak av mentol, frukt eller krydder. 
Ifølge danske helsemyndigheter er snuff ikke like skadelig som røyketobakk, men ethvert tobakksprodukt har risiko for utvikling av kreft. Snuff inneholder på lik linje med andre tobakksprodukter nikotin som er vanedannende.


== Se ==
Snus, pulvertobakk
Skrå, skrå- eller tyggetobakk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Snuff (tobacco) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Per Erik Wahlund

Per Erik Wahlund (født 24. juli 1923, død 30. januar 2009 i Uppsala) var en svensk litteratur- og teaterkritiker, forfatter og oversetter. Han har framfor alt oversatt til svensk fra engelsk og tysk, men også fra japansk, og blant annet gjort poesitolkninger. Han har en æresdoktorgrad i filosofi fra Uppsala.
Wahlund har utgitt egen poesi, alltid på bunden versemål. Han ble ansett for å være det svenske språkets fremste forfatter av angelsaksiske essays. Velkjent er hans interesse for allehånde kuriositeter. Bøkene hans handler også uvanlig mye om antikvariater.
Wahlund debuterte som forfatter i det litterære tidsskriftet Sesam i 1946/47 og ble tildelt Frödingstipendiet i 1972.


== Bibliografi ==
Demoiselle 1991
Återspegling 1990
Sortirepliker 1986
Förbindelser 1984
Landkänning 1981
Familjebok 1980
Frändskaper 1979
Tre samtal om främlingens liv i Japan 1978
Lövfällning 1978
Kosthåll 1977
Sverigeresan 1976
Självstudier 1974
Vederkvickelser 1973
Vägmöten 1973
Lekverk 1972
Röstlägen 1971
Kammarrådinnans konterfej och andra äreminnen 1970
Översättarens fröjder och bekymmer 1970
Ridåfall 1969
Osed och ordsed 1968
Japansk dagbok 1968
Holbergs Jeppe 1968
Londonpromenader 1967
Om teaterkritik 1966
En Holbergmonolog 1966
Avsidesrepliker 1966
Bordssamtal 1964
Flaskskepp 1962
Scenväxling 1962
Ressällskap 1956
Turist i Bagdad 1955
En Gulliverkommentar 1955
Luftspegling 1952
Sluten ungdom 1948
Japansk sommar 1948
Kammarmusik 1944
Vakttjänst 1942
Kurs på Jamaica 1938


== Priser og utmerkelser ==
1990 – Lotten von Kræmers pris
1981 – De Nios Vinterpris
1972 – Gustaf Fröding-stipendiet
1971 – Elsa Thulins översättarpris
1957 – Boklotteriets stipendiater 1957


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Per Erik Wahlund, 1923–2009», av Skans Kersti Nilsson i Svenskt översättarlexikon
Dödsruna i SvD
Trachylepis aurata

Trachylepis aurata er en stor skink med ganske kraftige lemmer, gyllen rygg, og store, svarte flekker i to linjer på siden av kroppen. Utbredelsen omfatter Tyrkia, og de greske øyene Kastellorizo, Kos, Rhodos, Samos og Symi. Den finnes sannsynligvis også i nordlige deler av Syria og Irak.
Det vitenskapelige navnet var tidligere Mabuya aurata. Den nærstående Trachylepis septemtaeniata lever lenger sør og øst, og ble tidligere regnet som en underart av T. aurata.


== Eksterne lenker ==
(en) Trachylepis aurata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Trachylepis aurata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lacerta aurata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Jiří Moravec, Michael Franzen, Wolfgang Böhme (2006) Notes on the taxonomy, nomenclature and distribution of the Trachylepis (formerly Mabuya) aurata (Linnaeus, 1758) complex Proceedings of the 13th Congress of the Societas Europaea Herpetologica pp. 89–93
Amphibians and Reptiles of Europe – Levant Skink
TrekNature – Trachylepis aurata (Levant Skink) Arkivert 11. oktober 2008 hos Wayback Machine.
Petros Lymberakis, Varol Tok, Ismail H. Ugurtas, Murat Sevinç, Göran Nilson, Ferdi Akarsu, Uğur Kaya (2008) Trachylepis aurata i IUCN 2009. IUCN Red List of Threatened Species
Deran Sarafian

Deran Sarafian (født 17. januar 1968) er en amerikansk regissør innenfor film og TV.
Sarafian har laget flere episoder av FOX serien House. Han har også laget en episode i Lost, og har regissert for CSI: Crime Scene Investigation, CSI: Miami, CSI: NY, Cold Case, The District, Without a Trace, Buffy the Vampire Slayer, House, M.D. og Nash Bridges.
Sarafian er sønn av regissøren Richard C. Sarafian og broren til Tedi Sarafian, Damon B. Sarafian og Richard Sarafian, Jr. Sarafian er gift med skuespilleren Laurie Fortier, og sammen har de et barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Deran Sarafian på Internet Movie Database 
(sv) Deran Sarafian i Svensk Filmdatabas 
(da) Deran Sarafian på Filmdatabasen 
(fr) Deran Sarafian på Allociné 
(en) Deran Sarafian på AllMovie 
(en) Deran Sarafian hos The Movie Database
LittleBigPlanet

LittleBigPlanet, av og til forkortet til LBP og utviklet under tittelen The Next Big Thing, er et puzzle-plattformspill for PlayStation 3 utviklet av Media Molecule og utgitt av Sony Computer Entertainment Europe.
I LittleBigPlanet kontrollerer spilleren små avatarer, kalt Sack-personer på grunn av deres utseende, gjennom et sett av plattformbaner. Spillet inneholder et utvalg av forhåndslagde nivåer som spillerne kan utforske, men brukertilpasning vektlegges i like stor grad: spilleren kan endre på avatarens utseende og personlige rom og kan bygge egne objekter og nivåer som så kan deles og spilles online som en del av LittleBigPlanet-nettverket.
Spillet skulle opprinnelig slippes ut i siste halvdel av oktober 2008, men ble utsatt noen dager før utgivelsen på grunn av at en av sangene i spillet innholdt strofer fra Koranen. Spillet ble sluppet i Nord-Amerika og Japan i slutten av oktober, i Europa i uken som begynte 3. november, og i Norge 7. november. Spillet blir sett på som en viktig tittel for Sony og PlayStation 3, og spillet fikk svært positiv kritikk fra anmeldere, som roste spillets presentasjon inkludert grafikken, fysikken og lyden i tillegg til spillbarheten og satsingen på brukergenerert innhold og onlinemuligheter. Spillet er et av de høyest rangerte spillene for PlayStation 3 på samlingssider for spillanmeldelser.


== Handling ==
Spillet dreier seg om spillerens kontroll over en liten karakter, kjent som en "Sackboy" på forskjellige plattformer. Selv om spillet har et sett med forhåndsbygde nivåer som spilleren kan utforske, er spillets tilpassbare natur like viktig. Etter å ha våget seg gjennom hagene, blir Sackboy sendt av en konge gjennom en ubåt til Savannah for å møte Zola Lion King.
Men Sackboy krasjer med ubåten i en av Zolas kreasjoner, og en Wobbly Ape sender Sackboy til Zola, som går med på å tilgi Sackboy dersom spilleren gjennomfører ett par oppdrag for dem. Sackboy møter også King Croc som avslører at Meerkat Mamma beskylder ham for å ha spist Meerkat Mums sønn, Stripy Tail.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell side for spillet (internasjonal side)
LittleBigWorkshop – Offisiell side for LittleBigPlanet-spillere
Media Molecules LittleBigPlanet-side
LittleBigPlanet på det offisielle PlayStation-nettstedet Arkivert 29. juni 2009 hos Wayback Machine.
LittleBigPlanet Wiki på Wikia
Old Funeral

Old Funeral var et death metal-band fra Bergen.
Old Funeral var blant de tidligste death metal-bandene i Norge da de startet opp i 1988. I 1992 ble bandet oppløst, men da flere av bandmedlemmene i senere tid har gjort seg kjente i andre band og prosjekter har også Old Funeral fått en viss anerkjennelse. Bandet var inspirert av Carcass og Morbid Angel.


== Medlemmer ==


=== Siste medlemmer ===
Tore Bratseth – Gitar
Thorlak – Bass
Jørn Inge Tunsberg – Gitar
Jan Atle Åserød («Padden») – Trommer, vokalist


=== Tidligere medlemmer ===
Varg Vikernes – Gitar
Olve «Abbath» Eikemo – Bass, vokalist
Harald «Demonaz» Nævdal – Gitar
Jon Erik «Tyr» Torgersen – Trommer


== Diskografi ==
The Fart That Should Not Be (Demo, 1989)
Abduction of Limbs (Demo, 1990)
Devoured Carcass (EP, 1991)
Join the Funeral Procession (Samlealbum, 1998)
The Older Ones (Samlealbum, 1999)
Grim Reaping Norway (Konsertalbum, 2002)
Our Condolences (1988-1992) (Samlealbum, 2013)


== Referanser ==


== Kilder ==
(en) Old Funeral hos Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) Old Funeral på Discogs 
(en) Old Funeral på MusicBrainz 
(en) Old Funeral på Encyclopaedia Metallum 
(en) Old Funeral på AllMusic
Via Mala

Viamala eller Via Mala (retoromansk for «dårlig vei») er navnet på et beryktet veistykke langs Hinterrhein mellom Thusis og Zillis-Reischen i den sveitsiske kantonen Graubünden.
En dyp slukt danner den vanskeligste passasjen langs Untere Strasse fra Chur til alpepassene Splügen og San Bernardino.


== Historie ==
Helleristninger i Carschenna viser at det allerede i bronsealderen (ca. 1500 f.Kr.) gikk en kløvsti over Alpene gjennom disse traktene.
I romertiden førte en vei fra Milano til Lindau over San Bernardino-passet gjennom Via Mala, men det er uklart om den var farbar med vogner.


== Eksterne lenker ==
(en) Via Mala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verein KulturRaum ViaMala
(de) Sykkelturer gjennom Via Mala, med bilder
(de) Reiser gjennom Sveits og Via Mala
Vikafjorden

Vikafjorden er navnet på flere fjorder i Norge:

Vikafjorden (Dønna) – en fjord i Dønna kommune i Nordland.
Vikafjorden (Åfjord) – en arm av Linesfjorden i Åfjord kommune i Sør-Trøndelag.
Vikafjorden (Vaksdal) – en arm av Veafjorden i Vaksdal kommune i Hordaland.
Vikafjorden (Bømlo) – en fjord i Bømlo kommune i Hordaland.
Vikafjorden – ei vik i Samsjøen i Ringerike kommune i Buskerud.
Vikafjorden (Vaksdal)

Vikafjorden er en arm av Veafjorden i Vaksdal kommune i Vestland. Den fortsetter som Bolstadfjorden og totalt er fjordene 16 kilometer lange. Selve Vikafjorden er 4,5 kilometer lang. Fjorden har innløp mellom Hyrni i nord og Solarås ved Stamnes i sør. Den ytterste delen av fjorden heter bare Sundet. Like innenfor Stamnes ligger Fethaugen. På andre sida av Fethaugen ligger gården Vik, som fjorden er oppkalt etter. Litt lengre øst ligger Straume, ved den smale Bolstadstraumen og på den andre sida starter Bolstadfjorden som går inn til Bolstadøyri.Ved Straume ligger også steinalderbosetningen Skipshelleren.


== Referanser ==
Birgitta Trotzig

Birgitta Trotzig, (født Kjellén 11. september 1929 i Göteborg, død 14. mai 2011) var en svensk forfatter og kritiker, som fra 1993 satt på stol nummer 6 i Svenska Akademien.


== Biografi ==
Birgitta Kjellén ble født i Göteborg som datter til lektor Oscar Kjellén og hans hustru Astri, født Rodhe. Hun vokste opp i Kristianstad. Etter artium i 1948, giftet hun seg med Ulf Trotzig. Da hun i 1951 debuterte gjorde hun det med navnet Birgitta Trotzig. Debuten skjedde med novellesamlingen Ur de älskandes liv. Fire år seinere konverterte hun til katolisismen.
Trotzig var bosatt i Frankrike mellom 1955 og 1972 og var medlem av Samfundet De Nio fra 1967 til 1993. Hun ble innvalgt i Svenska akademien i 1993 som etterfølger til Per Olof Sundman.
Trotzig fikk Aftonbladets litteraturpris i 1961. I 1966 ble hun tildelt Frödingstipendet.


== Forfatterskap ==
Trotzigs språk har sterkt driv og særpreg, er ofte dunkelt og vanskelig tilgjengelig, men med en skarphet som trenger dypt ned i den leseren som er mottakelig for hennes prosa. Sentrale tema i hennes bøker er skyld og frigjørelse, ofte med en kristen klangbunn, og balansegangen mellom etikk og estetikk. På grunn av sin katolisisme utmerker hun seg blant samtidige forfattere.
Blant Trotzigs bøker kan nevnes romanen Dykungens dotter, hun har også skrevet prosadiktsamlinger.


== Bibliografi ==
Gösta Oswald 2000
Dubbelheten 1998
Tal på Övralid 6 juli 1997, 1998
Sammanhang 1996
Per Olof Sundman 1993
Porträtt 1993
Dykungens dotter 1985
Anima 1982
Berättelser 1977
I kejsarens tid 1975
Sjukdomen 1972 (filmatisert 1979 som Kejsaren)
Teresa 1969
Ordgränser 1968
Sveket 1966
Levande och döda 1964
Utkast och förslag 1962
En berättelse från kusten 1961
Ett landskap 1959
De utsatta 1957
Bilder 1954
Ur de älskandes liv 1951 (novellesamling)


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem er det 1961
Presentasjon ved Svenska akademiens hjemmeside, siden lest 3. september 2008


== Eksterne lenker ==
(en) Birgitta Trotzig – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Birgitta Trotzig på Internet Movie Database 
(sv) Svenska Akademien - Birgitta Trotzig
(sv) Libris søk
Vikafjorden (Bømlo)

Vikafjorden er en liten fjord på vestsida av Bømlo i Vestland, like nord for Espevær. Den er to kilometer lang og går nordøstover på sørsida av Gissøya og inn til gården Vestre Vika. Fjorden har innløp mellom søre Gissøyskaget på Gissøya og Dyrneset på Bømlo. På østsida av Gissøya går søre Gissøysundet nordover til nordre Gissøysundet, som ligger på østsida av Nordra Gissøya. Inne i fjorden ligger Marlaukholmane.


== Referanser ==
LBP

LBP kan vise til:

Libanesisk pund, ISO 4217-koden for valutaen i Libanon
LittleBigPlanet, et videospill for PlayStation 3
Lumbago, en diagnose og samlebetegnelse for smerter i korsryggen
Lothian and Borders Police
Lengde mellom perpendikulærene, et mål for et skips lengde
Lester Bowles Pearson, tidligere statsminister i Canada
Statsarkivet i Bergen

Statsarkivet i Bergen, Årstadvegen 22, er en del av Arkivverket og tar hånd om eldre arkivmateriale fra statlige organ på lokalt og regionalt nivå i Hordaland og Sogn og Fjordane. Institusjonen ble opprettet i 1885, og ble frem til 1919 kalt Stiftsarkivet i Bergen. Statsarkivet i Bergen hadde de geistlige arkivene fra Sunnmøre til 1929, og materiale for Rogaland til det ble opprettet eget statsarkivkontor i Stavanger i 1949.


== Bygningen ==

Frem til 1921 holdt statsarkivet til i Klosteret 17 i skolebygningen Bethlehem. Sommeren 1921 flyttet statsarkivet til Årstad til en nyoppført bygning tegnet av arkitekt Egill Reimers. 
Bygningen er oppført i stein og med tydelig inspirasjon fra eldre steinbygninger i Bergen og den er gitt en klosterpreg muligens inspirert fra den tidligere adressen, og av arkitektens arbeid med restaureringen av Selje kloster. I trappeoppgangen i en nisje er det plassert en St. Sunniva statue utført av Wilhelm Rasmussen, og malt av Axel Revold.
Bygningen fikk i 1924 Houens fonds diplom for god arkitektur.


== Stifts-/statsarkivarer ==
1885-1903: Cand. jur. Thomas Brown Lie Hermansen (1853–1903)
1903-1933: Dr. philos. Just Bing (1866–1954)
1934-1960: Cand. philol. Einar Jansen (1893–1960)
1960-1971: Cand. jur. Ragnvald Martin Samdal (1908–1976)
1971-1995: Cand. philol. Egil Øvrebø (1928–2011)
1995-  : Cand. philol. Yngve Nedrebø (1954–)


== Andre verdenskrig ==
Under andre verdenskrig 1940-1945 ble arkivene (stort sett) flyttet ut, og bygningen brukt av de tyske okkupasjonsstyrkene som kontor for generalen for de tyske landstridskreftene (Herman Tittel 1940-1941, Bruno Ortner 1941-1942, Kurt Badinski 1942-1943, Hans Wagner 1943-1944, Karl von Beeren 1944 og Johann de Boer 1944-1945) på Vestlandet, for bykommandanturet og den tyske feltkrigsretten. Tyskerne tok mange bygninger på Årstad, og bygde et større bunkersanlegg, panservogngarasje og en brakke for det tyske militærpolitiet på tomten til statsarkivet.


== Nybygging ==
I 1975 ble det oppført en konserveringspaviljong tegnet av arkitekt Peter Helland-Hansen på grunnmuren til Tyskerbrakken, og i 1992–1993 ble det bygd et magasintilbygg  tegnet av arkitekt Hans Jacob Hansteen. Den samlede magasinkapasiteten er i 2005 om lag 15 000 hyllemeter. Nytt bygg med utvidet magasinkapasitet, nå med 34 000 hyllemeter, er fullført i september 2011 og rehabilitering og ombygging av bygget fra 1921, fullført høsten 2012.


== Andre arkiv ==
I 2001 kom Lepraarkivene i Bergen, som er å finne ved Bergen byarkiv, Stiftelsen St. Jørgen, Norsk Medisinsk fødselsregister og Statsarkivet i Bergen, inn på UNESCOs liste «Memory of the World».


== Litteratur ==
Statsarkivet i Bergen. Dokumentene forteller (Riksarkivaren, skriftserie 16, 2004)
Bergensposten, 1998-. http://www.arkivverket.no/arkivverket/Arkivverket/Bergen/Nettartikler/Bergensposten ISSN 1501-4436


== Eksterne lenker ==
Arkivverkets hjemmeside
Bergen byleksikon på nett, om Statsarkivet
Memory of the World index
Statsarkivet i Bergen på Lokalhistoriewiki
Kunsthistorie.com