jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den rumenske folkerepublikks stjerneorden

Den rumenske folkerepublikks stjerneorden (rumensk: Ordinul Steaua Republicii Populare Române) var en rumensk orden. Den ble innstiftet 12. januar 1948 og var Folkerepublikken Romanias fornemste utmerkelse. Den rumenske folkerepublikks stjerneorden ble tildelt for politiske, vitenskapelige, kulturelle eller sosiale fortjenester av Romania. Ordenen ble også tildelt utlendinger. Tildeling fant sted etter bestemmelse av statsrådet. Den rumenske folkerepublikks stjerneorden ble avskaffet etter Nicolae Ceaușescus fall i 1989.
Sammen med andre ordener erstattet Den rumenske folkerepublikks stjerneorden Romanias kongelige ordensvesen, etter at monarkiet ble styrtet. Ordenen går tilbake til Stjerneordenen, innstiftet i 1887 av kong Karl I, og kan anses som en videreføring av denne. I 1998 ble Stjerneordenen gjenopprettet under sitt opprinnelige navn fra 1877. Tildelinger av Den rumenske folkerepublikks stjerneorden mellom 1947 og 1989 anerkjennes offisielt ikke som tilsvarende tildeling av Stjerneordenen.


== Inndeling ==
Den rumenske folkerepublikks stjerneorden var inndelt i fem grader:

1. klasse
2. klasse
3. klasse
4. klasse
5. klasse


== Insignier ==
Ordenstegnet for Den rumenske folkerepublikks stjerneorden besto av en rødemaljert femtagget stjerne med blå kanter. Midtmedaljongen dannes av en laurbærkrans. I ordenstegnet for 1. og 2. klasse bar midtmedaljongen innskriften «30 Decembrie 1947». Dette er datoen for kong Mikael I av Romanias abdikasjon. For 3., 4. og 5. klasse bar midtmedaljongen innskriften «RPR», for «Republica Populară Romînă», med datoen for kongens abdikasjon på baksiden. Stjernen var satt på en stjerne i gull eller sølv, også denne med grupper av fem stråler. Ordenstegnet var i det store og hele identisk for alle klasser, men varierte i størrelse, metall og måten ordenstegnet ble båret på. For 1. og 3. klasse var stjernen i gull. For 2. og 4. klasse var den i sølv, mens den var i bronse for 5. klasse. Ordensbåndet var rødt.


== Tildeling ==
Den rumenske folkerepublikks stjerneorden ble tildelt både militære og sivile. Ordenen ble tildelt som belønning for innsats innen politikk, kultur, vitenskap og samfunnsliv forøvrig, samt for innsats til fremme av det rumenske folks interesser og for oppbygningen av Folkerepublikken Romania. Ordenen ble også tildelt utlendinger, blant annet i diplomatisk og protokollær sammenheng. Ordenens 1. klasse ble tildelt andre lands statsledere i forbindelse med statsbesøk.


== Norske innehavere ==
Kong Olav var innehaver av 1. klasse av Den rumenske folkerepublikks stjerneorden.


== Kilder ==
(da) Poul Ohm Hieronymussen og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966.
(en) «People's Republic of Rumania» i Robert Werlich: Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 353.
Jakta

Jakta er et fjell i Sunnmørsalpene på grensen mellom  Ørsta og Volda kommuner på Sunnmøre i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 588 meter over havet. Fjellet ligger øst for Hjørundfjorden rett nord for bygda Viddal.
Den 21. august 1896 stod de to britene H. C. Bowen og Cecil W. Patchell på toppen. Disse er de første kjente bestigerne av Jakta.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jakta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Jakta – 1588moh hos peakbook.org
Jakta from Norang/Øye, Sep 16 2006 - reiselogg med mange bilder av Jakta
Tidsmaskinen (roman)

Tidsmaskinen  (engelsk tittel The Time Machine) er en dystopisk science fictionroman av H. G. Wells. Boken ble første gang utgitt i 1895, og ble utgitt på norsk for første gang i 1974 i Lanterne science fiction (oversatt av Nils Nordberg), samt en gang i 1987 i Disney Junior Bokklubb (oversatt av Peter Lorentzen).


== Handling ==
Boken handler om opplevelsene til en mann som bare kalles for Tidfareren, som har konstruert en tidsmaskin og reist inn i fremtiden til år 802701. Her finner han et tilsynelatende harmonisk samfunn med enkle, spedbygde og infantile etterkommere etter dagens mennesker. Eloiene, som er navnet de har gitt seg selv, gjør ikke noe annet enn å leke, spise frukt og sove. De verken dyrker mat eller utfører noen form for produksjon. En dag oppdager Tidfareren ut at det finnes enda en etterkommer etter nåtidsmennesket, skapninger kalt morlocker, som bor under jorden og i stor grad skiller seg fra de som bor på overflaten. I den videre handlingen forsøker han å finne årsaken til hvorfor menneskerasen har utviklet seg i to retninger, samt å finne tidsmaskinen som plutselig er forsvunnet. 


=== Utelatt del ===
Før den ble utgitt som bok, var historien blitt publisert som føljetong fra januar til mai i magasinet New Review samme år. Etter at den utkom i bokform, ble en del av kapittel 11 utelatt der hovedpersonen gjør et stopp enda lengre inn i fremtiden. Her befinner han seg plutselig i et hedelignende landskap med sparsom vegetasjon, der noen pelskledde og hoppende dyr beiter på gresset. Ved første øyekast ligner de kaniner eller små kenguruer, men da han bestemmer seg for å fange et eksempler for videre undersøkelser og dreper en med en stein, oppdager han at de har umiskjellig menneskelige trekk. Trolig er det snakk om enda en art av menneskets fjerne etterkommere, mest sannsynlig utviklet fra morlockene eller eloiene. Med ett kommer det et enormt skolopenderlignede dyr mot ham, et tegn på at leddyrene har overvunnet begrensningene som tidligere forhindret dem i å vokse seg nevneverdig store, og han tar dekning i tidsmaskinen og reiser videre. 


== Film ==
Tidsmaskinen har blitt filmatisert flere ganger, sist i 2002.
Hongwei

Hongwei  (forenklet kinesisk: 宏伟区; tradisjonell kinesisk: 宏偉區; pinyin: Hóngwěi Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Liaoyang i den kinesiske provinsen Liaoning. 
Det har et areal på 59,06 km² og teller 110 000 innbyggere (2004). 


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Changzheng (长征街道), Xincun (新村街道), Gongnong (工农街道), Guanghua (光华街道)Storkommune:

Shuguang (曙光镇)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Gongchangling

Gongchangling (kinesisk: 弓长岭区, pinyin: Gōngchánglǐng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Liaoyang i den kinesiske provinsen Liaoning. 
Det har et areal på 288 km² og teller 90 000 innbyggere (2004). 


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Tuanshanzi (团山子街道), Anping (安平街道), Sujia (苏家街道)Storkommune:

Tanghe (汤河镇)Kommune:
Anping (安平乡)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Taizihe

Taizihe (forenklet kinesisk: 太子河区; tradisjonell kinesisk: 太子河區; pinyin: Tàizǐhé Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Liaoyang i den kinesiske provinsen Liaoning. 
Det har et areal på 148 km² og teller 120 000 innbyggere (2004). 


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Wangshuitai (望水台街道), Xinhua (新华街道)Storkommune:

Qijia (祁家镇)Kommuner:

Dongningwei (东宁卫乡), Dongjingling (东京陵乡)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Xinglongtai

Xinglongtai (kinesisk: 兴隆台区, pinyin: Xīnglóngtái Qū) er et bydistrikt i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina. Det tilhører byprefekturet Panjin. 
Det har et areal på 194 km² og teller ca. 380 000 innbyggere (2004). 
Det er sete for Panjins lokalregjering.


== Administrative enheter ==
Zhenxing (振兴街道), Xinglong (兴隆街道), Bohai (渤海街道), Xingong (新工街道), Yulou (于楼街道), Gaosheng (高升街道), Shuguang (曙光街道), Youyi (友谊街道), Hongcun (红村街道), Ping'an (平安街道), Xinsheng (新生街道), Huanxi (欢喜街道), Shencai (沈采街道), Cicai (茨采街道), Jincai (锦采街道), Xinghai (兴海街道), Xingsheng (兴盛街道), Chuangxin (创新街道).


== Eksterne lenker ==
Infoside
Shuangtaizi

Shuangtaizi (kinesisk: 双台子区, pinyin: Shuāngtáizi Qū) er et bydistrikt i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina. Det tilhører byprefekturet Panjin. 
Det har et areal på 62 km² og teller ca. 190 000 innbyggere (2004). 


== Administrative enheter ==
Subdistrikter: 

Dongfeng (东风街道), Shengli (胜利街道), [Liaohe (辽河街道), Hongqi (红旗街道), Jianshe (建设街道), Shiyou (石油街道), Huagong (化工街道), Shuangsheng (双盛街道), Tiedong (铁东街道).


== Eksterne lenker ==
Infoside
Yinzhou (Tieling)

Yinzhou (kinesisk: 银州区; pinyin: Yínzhōu Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Liaoning. Det tilhører byprefekturet Tieling. 
Det har et areal på 203 km² og teller 340 000 innbyggere (2004). 


== Administrative enheter ==
Underdistrikter:

Hongqi (红旗街道), Gongren (工人街道), Tongzhong (铜钟街道), Chaihe (柴河街道), Tiedong (岭东街道), Tiexi (岭西街道), Liaohai (辽海街道)Kommune:

Longshan (龙山乡)Økonomisk utviklingssone:

Tieling økonomiske utviklingssone (铁岭经济开发区)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Qinghe (Tieling)

Qinghe (kinesisk: 清河区; pinyin: Qīnghé Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Liaoning. Det tilhører byprefekturet Tieling. 
Det har et areal på 423 km² og teller 100 000 innbyggere (2004). Her ligger Qinghe-demningensom demmer opp et stort reservoar med frodig parkskog i sør, og i byen ligger Qinghe kullkraftverk.


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Xiangyang (向阳街道), Hongqi (红旗街道)Storkommuner:

Zhangxiang (张相镇), Yangmulinzi (杨木林子镇）Kommune:

Niejia for mandsjuene (聂家满族乡)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Zhanqian

Zhanqian (kinesisk: 站前区) er et bydistrikt i byprefekturet Yingkou i den kinesiske provinsen Liaoning. Det har et areal på 70 km² og teller 260 000 innbyggere (2004).


== Eksterne lenker ==
Infoside
Xishi

Xishi (kinesisk: 西市区) er et bydistrikt i byprefekturet Yingkou i den kinesiske provinsen Liaoning. Det har et areal på 20 km² og teller 160 000 innbyggere (2004).


== Eksterne lenker ==
Infoside
Bayuquan

Bayuquan (kinesisk: 鲅鱼圈区) er et bydistrikt i byprefekturet Yingkou i den kinesiske provinsen Liaoning. 
Det har et areal på 268 km² og teller 343 000 innbyggere (20|0).


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Honghai 红海街道, Haixing 海星街道, Wanghai 望海街道, Haidong 海东街道,Storkommuner:

Xiongyue 熊岳镇, Lutun 芦屯镇, Hongqi 红旗镇.


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===
Hada-banen, en høyhastighetsbane åpnet i 2012, går gjennom området fra Harbin til Dalian.


== Eksterne lenker ==
Infoside
Laobian

Laobian (kinesisk: 老边区, pinyin: Lǎobiān Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Yingkou i den kinesiske provinsen Liaoning. 
Det har et areal på 305 km² og teller 130 000 innbyggere (2004).


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Laobian (老边街道), Chengdong (城东街道)Storkommuner:

Lunan (路南镇), Liushu (柳树镇), Laobian (老边镇), Erdaogou (二道沟镇)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Fritjof Loen

Fritjof Loen (født 31. juli 1972) er en norsk telemarkskjører og lokalpolitiker. Han representerer Høyre i kommunestyret i Stor-Elvdal, og er leder for Atna Idrettslag.


== Meritter ==
VM i telemarkskjøring
bronse i  klassisk i 1994 og 1997
sølv i storslalåm i 1999. Han vant også NM i klassen storslalåm i 1999.
NM i telemarkskjøring
Seier storslalåm i 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fritjof Loen – FIS (telemarkskjøring)
Karisk skrift

Karisk skrift ble brukt til å skrive oldtidsspråket karisk, et av de anatoliske språk. Skriften er kjent fra tekster tilbake til 600-tallet f.Kr. 
Skriften gjør seg bemerket ved at tegnene er hentet fra det greske alfabetet, men at tegnene står for en helt annen uttale enn på gresk. Den regnes for å være beslektet med lykisk skrift.


== Eksterne lenker ==
(en) Carian alphabet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lykisk skrift

Lykisk skrift ble brukt til å skrive lykisk, et av de anatoliske språk. Skriften hadde tegn for 29 lyder, og var basert på det greske alfabetet.


== Eksterne lenker ==
(en) Lycian alphabet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gone Troppo

Gone Troppo er et studioalbum av George Harrison spilt inn og utgitt i 1982.  Det skulle bli Harrisons siste studioalbum på fem år, hvori han kom til å ha et lengre fravær fra innspillingskarrieren sin, med bare tilfeldige innspillinger til filmer.
Innen 1980 begynte Harrison å merke at det musikalske miljøet var blitt annerledes. Hans kommersielle appell hadde minket med Somewhere in England fra 1981, som ikke klarte å selge til gull enda den inneholdt John Lennon-hyllesten og hiten «All Those Years Ago». Med ett album igjen i platekontrakten sin, bestemte Harrison seg for å bli ferdig med det og spilte inn Gone Troppo (et australsk slanguttrykk som betyr «sint/gal») og ga det ut uten å bli med i noen form for promotering, for å vise sin misnøye med statusen til musikkindustrien.
Gone Troppo – med coverdesign av hans venn «Legs» Larry Smith (tidligere Bonzo Dog Doo Dah Band) – ble sett på av de fleste som en flopp, og nådde nummer 108 i USA og kom ikke inn på de britiske listene. Det ble det dårligst selgende studioalbumet Harrison ga ut.
I 2004 ble Gone Troppo remasteret og gjenutgitt både separat og som en del av samleboksen The Dark Horse Years 1976-1992 på Dark Horse Records med ny distribusjon av EMI, med et bonusspor, en demoversjon av «Mystical One».


== Sporliste ==
Alle sanger av George Harrison, unntatt hvor annet står.

«Wake Up My Love» – 3:34
«That's the Way It Goes» – 3:34
fremført av Joe Brown på Concert for George som en av Harrisons få senere sanger
«I Really Love You» (Leroy Swearingen) – 2:54
En cover av U.S. top-40 hit sangen fra 1961, originalt innspilt av The Stereos
«Greece» (Instrumental) – 3:58
med tale av George
«Gone Troppo» – 4:25
«Mystical One» – 3:42
«Unknown Delight» – 4:16
«Baby Don't Run Away» – 4:01
«Dream Away» – 4:29
Dukket opp i Terry Gilliam-filmen Time Bandits
«Circles» – 3:46
En sang originalt komponert i 1968 og laget demo av for mulig inkludering på White AlbumGone Troppo ble remasteret og gjenutgitt i 2004 med bonussporet:
    11. «Mystical One» (Demo Versjon) – 6:02


== Personell ==
Dave Mattacks – trommer
Mike Moran – synthesizer, keyboard, synthesizer-bass, piano
Sarah Ricor – bakgrunnsvokal
Radina Sloan – bakgrunnsvokal
Legs Larry Smith – design
Henry Spinetti – trommer
Willie Weeks – bass-gitar
Pico Pena – bakgrunnsvokal
Gary Brooker – synthesizer
Herbie Flowers – bass-gitar
Jon Lord – synthesizer
Jim Keltner – perkusjon, trommer
Vicki Brown – bakgrunnsvokal
Ray Cooper – perkusjon, rhodes, effekter, produsent, marimba, glockenspiel
William «Bill» Greene – bassvokal, bakgrunnsvokal
Alan Jones – bass-gitar
Neil Larsen – piano
Joe Brown – bakgrunnsvokal
George Harrison – synthesizer, bass-gitar, gitar, mandolin, vokal, marimba, bakgrunnsvokal, jaltarang, produsent
Bobby King – bakgrunnsvokal
Billy Preston – orgel, piano, keyboard, bakgrunnsvokal, synthesizer
Syreeta – bakgrunnsvokal


== Lister ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gone Troppo på Discogs 
(en) Gone Troppo på MusicBrainz
Busta Rhymes

Trevor Tahiem Smith jr. (født 20. mai 1972), bedre kjent under artistnavnet Busta Rhymes, er en amerikansk rapper, produsent and skuespiller.


== Diskografi ==
The Coming (1996)
When Disaster Strikes... (1997)
E.L.E. (Extinction Level Event): The Final World Front (1998)
Anarchy (2000)
Genesis (2001)
It Ain't Safe No More... (2002)
The Big Bang (2006)
Back on My B.S. (2009)
Year of the Dragon (2012)
Extinction Level Event 2 (2021)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Busta Rhymes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Busta Rhymes på Internet Movie Database 
(sv) Busta Rhymes i Svensk Filmdatabas 
(da) Busta Rhymes på Filmdatabasen 
(da) Busta Rhymes på Scope 
(fr) Busta Rhymes på Allociné 
(en) Busta Rhymes på AllMovie 
(en) Busta Rhymes hos The Movie Database 
(en) Busta Rhymes hos Internet Broadway Database 
(en) Busta Rhymes på Apple Music 
(en) Busta Rhymes på Discogs 
(en) Busta Rhymes på Discogs 
(en) Busta Rhymes på MusicBrainz 
(en) Busta Rhymes på SoundCloud 
(en) Busta Rhymes på Spotify 
(en) Busta Rhymes på Songkick 
(en) Busta Rhymes på Last.fm 
(en) Busta Rhymes på Genius — sangtekster 
(en) Busta Rhymes på AllMusic 
(en) Busta Rhymes på AllMusic 
Busta Rhymes på Twitter 
Busta Rhymes på Facebook 
Busta Rhymes på Instagram 
Busta Rhymes på YouTube 
Busta Rhymes på YouTube 
Busta Rhymes på Myspace
EM i turn for menn 1965

Det 6. europamesterskapet i turn for herrer ble arrangert i Antwerpen i Belgia i 1965.


== Resultater ==


=== Individuell mangekamp ===


=== Apparatfinaler ===


==== Frittstående ====


==== Bøylehest ====


==== Ringer ====


==== Hopp ====


==== Skranke ====


==== Svingstang ====


== Medaljeoversikt ==


== Se også ==
Europamesterskapet i turn 1965 for kvinner


== Eksterne lenker ==
Resultater sammenlagt
Resultater enkeltapparater
Sosialhjelp

Sosialhjelp er en form for understøttelse som kan ytes, dersom der ikke finnes annen tilgjengelig hjelp i form av trygd eller annet. Gjennom tidene har slike ytelser vært hjemlet i forskjellige lover, som «Forsorgsloven» og «Lov om sosial omsorg». Ytelsene har variert med hva lovgivere og kommuner har sett som riktig og nødvendig, men har vanligvis gått på å sørge for et minstemål av mat, klær og tak over hodet.
Sosialhjelpen har røtter i kristendommens allmissebegrep, og var ukjent i Norden før dette.


== Historisk ==
I vikingtiden var det ætten som hadde plikt til å ta vare på sine. Ble en familie uten forsørger, og samtidig ætteløs, var det spørsmål om noen så seg tjent med å ta inn noen i sine husstander. Totalt uønskede individer ble enten sendt i utlæg eller hogd ned, slik at vedkommende kunne sikres plass i Valhall.
Etterhvert som kristendommen fikk rotfeste ble det klostrene som fikk ansvaret for den sosiale omsorgen. Reformasjonen førte til at det ble kongens myndigheter som skulle styre dette. Ansvaret ble etterhvert forflyttet til lokale styrer, slik at fattigstyre eller forsorgsstyre ble en del av det kommunale apparatet.


== Sosialhjelp i Norge i dag ==
Offentlig sosialhjelp tildeles i Norge gjennom NAV. Vilkårene for dette er fastsatt i «Lov om sosiale tjenester i arbeids- og velferdforvaltningen» (Lov 2009-12-18 nr 131).Følgende sosiale tjenester inngår i NAV-kontorenes obligatoriske oppgaver:

Opplysning, råd og veiledning, herunder økonomisk rådgivning
Økonomisk stønad
Midlertidig botilbud
Individuell plan
Kvalifiseringsprogram med tilhørende stønadI 2013 mottok ifølge Statistisk sentralbyrå 120 775 personer sosialhjelp i Norge. For 49 152 var dette viktigste kilde til livsopphold. Totalt ble det utbetalt 5,12 milliarder kroner i sosialhjelp dette året.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne-Lise Seip Sosialhjelpstaten blir til : norsk sosialpolitikk 1740-1920, 1984 ISBN 82-05-14843-0
Anne-Lise Seip Veiene til velferdsstaten norsk sosialpolitikk 1920-75  ISBN 82-05-21930-3
EM i turn for menn 1967

Det 7. europamesterskapet i turn for herrer ble arrangert i Tammerfors en Finland i 1967.


== Resultater ==


=== Individuell mangekamp ===


=== Apparatfinaler ===


==== Frittstående ====


==== Bøylehest ====


==== Ringer ====


==== Hopp ====


==== Skranke ====


==== Svingstang ====


== Medaljeoversikt ==


== Se også ==
Europamesterskapet i turn 1967 for kvinner


== Eksterne lenker ==
Resultater sammenlagt
Resultater enkeltapparater
EM i turn for menn 1969

Det 8. europamesterskapet i turn for herrer ble arrangert i Warszawa i Polen i 1969.


== Resultater ==


=== Individuell mangekamp ===


=== Apparatfinaler ===


==== Frittstående ====


==== Bøylehest ====


==== Ringer ====


==== Hopp ====


==== Skranke ====


==== Svingstang ====


== Medaljeoversikt ==


== Se også ==
Europamesterskapet i turn 1969 for kvinner


== Eksterne lenker ==
Resultater sammenlagt
Resultater enkeltapparater
Arild Bergstrøm

Arild Bergstrøm (født 9. oktober 1947) er billedkunstner og var tidligere direktør for Nordisk Kunstnarsenter i Fjaler.
Han utdannet seg ved Kunst- og håndverkskolen i Bergen, og senere ved Jan van Eyck-konservatoriet i Nederland. Bergstrøm debuterte på Vestlandsutstillingen i 1970, og har siden blant annet vært representert der og på Høstutstillingen flere ganger.
På 1970-tallet var Bergstrøm medlem av den kjente «Lyn-gruppa», som besto av unge Bergenskunstnere. Sammen med disse hadde han en mengde utstillinger flere steder i Norge og i utlandet.
Har hatt separate utstillinger i Sogn & Fjordane Fylkesgalleri/Kunstmuseum, Hordaland kunstsenter, ved gallerier i Porsgrunn og Haugesund, og har deltatt på flere utstillinger i utlandet, blant annet i Aachen i Tyskland, og på Ungdomsbiennalen i Paris.
Bergstrøm flyttet i 1973 til Færøy i Solund hvor han bodde og arbeidet fram til 1995, da han ble direktør for det nyetablerte Nordisk Kunstnarsentar på Dalsåsen i Dale i Sunnfjord.


== Referanser ==
Boa (klesplagg)

Boa er et langt, smalt sjal eller en krave for damer. Den er oftest laget av pels eller fjær, for eksempel fra struts. Plagget er formet som en slange og bæres løst eller slynget som et skjerf om halsen og over skuldrene. 
Boaer kom på moten på 1800-tallet, og bæres særlig sammen med finere kjoler og formelt dameantrekk. Tilsvarende skjerf av pelsverk kan også kalles stola. Skinnstolaer med dyrehoder, for eksempel av rev eller mink, bæres oftest til ytterklær. 
Betegnelsen boa kommer fra fransk som igjen har hentet ordet fra det latinske ordet for «slange».


== Se også ==
Krage
Stola
Skjerf
Sjal


== Eksterne lenker ==
(en) Feather boas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Castrum Danorum

Castrum Danorum (latin for «Danskenes borg»; estisk nåværende navn Toompea loss; tidligere sannsynligvis kalt Taani linn) er en borg på kalksteinsbakken Toompea i den sentrale delen av Tallinn, Estlands hovedstad. I perioden da deler av Estland var dansk (1206–1645) var det navnet på hele byen.


== Historie ==

Den første befestning på stedet, bygd av tre, menes å ha vært bygd på høyden enten på 900-tallet eller 1000-tallet av innbyggerne i det gamle estiske område Revalia (Rävala), og omtales i visse finske kilder som Kesoniemi. Det utgjorde sannsynligvis ett av de første bebodde områder av det som skulle bli til Tallinn.
Etterhvert ble borgen utbygd og i stor grad ombygd i stein. Det første steintårnet må ha vært på plass allerede i rundt 1220.I juli 1219 ble borgen overtatt av danske korsriddere anført av Valdemar Seier. Ifølge legenden falt det første Dannebrog ned fra himmelen under slaget ved Lyndanisse, og synet av flagget inspirerte de danske tropper til seier. Legenden har også relevans for det norske flagget, ettersom det er modellert etter det danske forbilde.
Danskene overtok byen og borgen, og borgen ble deretter omtalt som Castrum Danorum (Danskenes borg). Én hypotese vil at navnet ble overført til det oldestiske språk som Taani(n) linna, og senere forkortet til byens moderne navn Tallinn.Fra 1227 til 1237 kontrollerte sverdbroderordenen (Broderskapet av Kristi Riddere i Livland) borgen. De hadde innledet sine angrep på de estiske stammer i 1216. Disse korsridderne fortsatte med utvidelsen av den. 
Borgen, som har gjennomgått mange ombygninger, er stadig et sentralt punkt i Tallinn, og med Pikk Hermann-tårnet øverst dominerer det slottshøyden Toompea. Den 12. desember 1918 ble den estiske trikoloren for første gang offisielt heist som Estlands nasjonalflagg over dette tårnet. Et annet av tårnene, kalt Kiek in de Kök, er også vel kjent. Det er særlig kraftig og var velegnet som kanonstilling. Det har sitt (plattyske) navn fra det forhold at de soldater som var bilettert dit derfra kunne kikke inn i kjøkkener i bygårdene nedenfor høyden. 
Det romslige borgområdet huser i dag det estiske parlament.


== Eksterne lenker ==
История и архитектура Замка Тоомпеа Beskrivelse på russisk av borgens historie og arkitektur.
EM i turn for menn 1971

Det 9. europamesterskapet i turn for herrer ble arrangert i Madrid i Spania i 1971.


== Resultater ==


=== Individuell mangekamp ===


=== Apparatfinaler ===


==== Frittstående ====


==== Bøylehest ====


==== Ringer ====


==== Hopp ====


==== Skranke ====


==== Svingstang ====


== Medaljeoversikt ==


== Se også ==
Europamesterskapet i turn 1971 for kvinner


== Eksterne lenker ==
Resultater sammenlagt
Resultater enkeltapparater