jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Love’s Gonna Live Here

«Love's Gonna Live Here» er en amerikansk sang med melodi og tekst av Buck Owens. Owens har spilt den inn. Sangen ble utgitt på single for Capitol i 1963. B-siden var «Getting Used to Losing You».


== Coverversjoner ==
The Derailers – På albumet Under the Influence of Buck (Palo Duro Records), utgitt 31. juli 2007
Emmylou Harris – På albumet Last Date, utgitt i 1982.
Wanda Jackson – På albumet The Happy Side of Wanda Jackson (Capitol), utgitt i 1969
Waylon Jennings – På albumet Waylon at JD's (Sound Limited), utgitt i desember 1964
Martina McBride – På albumet Timeless (RCA), utgitt 18. oktober 2005
Tanya Tucker – På albumet My Turn, utgitt 30. juni 2009
Dwight Yoakam – På albumet Dwight Sings Buck (New West), utgitt 23. oktober 2007


== Norsk versjon ==
Karole har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «I militæret». 


=== Innspilling ===
Three Hits. Utgitt på singlen Decca F 45001 i 1969.


== Listeplasseringer ==
Singleutgivelsen med Buck Owens ble hans andre nummer én-sang på Billboard Hot Country Singles-listen. Den tilbrakte 16 uker på toppen og totalt 30 uker på listen.


== Referanser ==
James Tavernier

James Henry Tavernier (født 31. oktober 1991) er en engelsk fotballspiller som spiller for den skotske klubben Rangers FC.


== Karriere ==
Tavernier ble en del av Leeds Uniteds ungdomssystem i en alder av ni, og spilte for Leeds i seks sesonger før han flyttet til Newcastle United. Han debuterte på reservelaget i 2008, og 22. september 2009 debuterte han for førstelaget i en ligacupkamp mot Peterborough United.Hans første kamp fra start for Newcastle kom i en annen ligacupkamp, 25. august 2010, mot Accrington Stanley, som Newcastle vant 3–2.7. januar 2011 ble Tavernier lånt ut til Gateshead i Conference National på et korttidslån, sammen med lagkamerat Jóan Símun Edmundsson. Dagen etter debuterte Tavernier for Gateshead, i 2–2-kampen mot Kidderminster Harriers. 8. februar ble Taverniers låneopphold i Gateshead forlenget frem til 9. april. Etter en rekke imponerende kamper i Gateshead-drakten, sa Gatesheads manager, Ian Bogie, at han var sikker på at Tavernier hadde en stor fotballfremtid foran seg. Selv om låneavtalen egentlig strakk seg til 9. april, ble Tavernier tilbakekalt av Newcastle 24. mars på grunn av suspensjons- og skadeproblemer i forsvar.28. juni 2014 signerte Tavernier for Wigan Athletic.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Tavernier – UEFA 
(fr) James Tavernier – LÉquipe 
(en) James Tavernier – Transfermarkt 
(en) James Tavernier – WorldFootball.net 
(en) James Tavernier – Soccerbase.com 
(en) James Tavernier – FootballDatabase.eu 
(en) James Tavernier – Soccerway 
(en) James Tavernier – PlaymakerStats.com 
(en) James Tavernier – FBref 
(es) James Tavernier – as.com
Shane Ferguson

Shane Kevin Ferguson (født 12. juli 1991) er en nordirsk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Rotherham United FC.Han debuterte for Nord-Irland i 2009.


== Karriere ==


=== Newcastle United ===
Ferguson ble tatt opp i Newcastle Uniteds ungdomsakademi i juli 2007. Året etter ble han forfremmet til reservelaget, og i juni 2009 signerte han en treårskontrakt med Newcastle.Han debuterte for A-laget som venstre-back 25. august 2010 i en bortekamp mot Accrington Stanley i den engelske ligacupen., og fikk sin første premier league-kamp mot West Ham 5. januar 2011, som innbytter for Jonás Gutiérrez i annen omgang.
Han fikk sin første Premier League start den 2. april i en 4–1-seier over Wolverhampton.


=== Nord-Irland ===
Ferguson har spilt kamper på forskjellige nivåer. A-landslagsdebuten hans kom 6. juni 2009 da han kom innpå som innbytter i en vennskapskamp mot Italia.Han ble tatt ut i Nord-Irlands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shane Ferguson – FIFA 
(en) Shane Ferguson – UEFA 
(en) Shane Ferguson – Transfermarkt 
(en) Shane Ferguson – national-football-teams.com 
(en) Shane Ferguson – WorldFootball.net 
(en) Shane Ferguson – Soccerbase.com 
(en) Shane Ferguson – FootballDatabase.eu 
(en) Shane Ferguson – Soccerway 
(en) Shane Ferguson – EU-Football.info 
(en) Shane Ferguson – FBref
House of Keys

House of Keys (mansk: Kiare as Feed) er det direktevalgte underhuset til Mans lovgivende forsamling, Tynwald; overhuset er Det lovgivende råd.


== Navnebakgrunn ==
Den eldste kjente referansen til navnet er i et dokument fra 1417, skrevet av en engelsk lærd på latin, som viser til «Claves Mann» og «Claves Legis» (Manns nøkler og Lovens nøkler). Navnets opprinnelse er omdiskutert. «Keys» viser ikke til det engelske ordet for nøkler, men er i stedet en forvrengning av det norrøne verbet kjósa («å velge»). Det er imidlertid en mer sannsynlig forklaring at det er en feiltolkning av det manske begrepet for «fireogtyve», kiare as feed (uttalt kee-air), og dette huset har alltid hatt 24 medlemmer. Det manske navnet for House of Keys er Yn Chiare as Feed, som betyr «De fire-og-tyve».


== Medlemmene ==
Medlemmene er kjent som medlemmene av House of Keys, forkortet til MHK. Borgere som er minst 16 år gamle kan stemme, men man må være minst 21 år gammel og ha vært bosatt på øya i tre år for å bli valgt. Det er tolv valgkretser basert på sheadinger (administrativt område) og lokale styringsenheter (Noen få styringsenheter er delt mellom to valgkretser). 
Hver krets sender to medlemmer, som blir valgt gjennom simpelt flertall, til House of Keys (Hver velger kan stemme på opp til to kandidater).


== Mandatperiode ==
Husets mandatperiode er vanligvis satt til fem år, men det finnes bestemmelser om at huset kan oppløses innen perioden har utløpt.


== Husets president ==
President for House of Keys («Speaker of the House of Keys», forkortet til SHK) er et medlem av House of Keys, som er valgt til å lede møtene. Han eller hun avgir stemme, men kan – i motsetningen til de andre medlemmene – avstå. Om det blir uavgjort kan presidenten imidlertid ikke avstå og må da gi sin avgjørende stemme. Presidenten fungerer også som Tynwalds visepresident.


== Forholdet mellom de to husene ==
House of Keys velger åtte av de elleve medlemmene av Det lovgivende råd. Lovforslag fremmes vanligvis ikke i rådet . Således har House of Keys mye mer makt enn Det lovgivende rådet, som utøver funksjonen som et reviderende kammer.


== «Tynwald Court» ==
House of Keys møtes rundt én gang i måneden sammen med Det lovgivende råd i et fellesmøte som kalles for «Tynwald Court». Tynwalds president, som velges av begge husene, leder både dette fellesmøtet og Det lovgivende råd. Én gang i året er imidlertid viseguvernøren  leder, og det er på Mans nasjonaldag, Tynwald-dagen.


== Nåværende medlemmer ==


== Medlemmenes lønn og betalte utgifter ==
Fra april 2006

Medlemmenes grunnlønn £34,152.00 per år
Betalte utgifter opp til £5,790.38 per år


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
House of Keys
Elections to the House, valg til Huset
Enfranchisement @ 16 years (BBC)
iomelections.com – 2006 General Election, valget i 2006
Wikisource: «Key». Encyclopædia Britannica (11. utg.). 1911. Det siste avsnittet nevner teorier i opprinnelsen til navnet «House of Keys»
Fylkesvei 35

Fylkesvei 35 (Fv35) går mellom Skjøl i Øvre Eiker og Syrbekk i Tønsberg. 


== Historie ==
Før 1. januar 2010 var veien del av riksvei 35, etter at regionreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei. Før regionreformen var Fv35 en vei i Drammen og Drammen, nå fylkesvei 27 og fylkesvei 28.
Da Vestfoldbanen ble oppgradert mellom Barkåker og Tønsberg i 2011, ble planovergangen ved Tomsbakken eliminert.
Strekningen Fossan–Kronlia i Vestfold sto ferdig 1954. Den ble bygget i traséen til den nedlagte Tønsberg–Eidsfossbanen og fikk navnet «Bispeveien». Veien fikk fast dekke i 1956.Frem til 2019 hadde veien traséer i mellom Hov og Bærenga i Ringerike, med armer til Heradsbygda og Hvervenkastet. Disse traséene hadde ingen direkte forbindelse med resten av fylkesveien, og fikk egen betegnelse fylkesvei 290.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Viken fylke ===

Øvre EikerAasveien 

Spærenveien 


=== Vestfold og Telemark fylke ===

HolmestrandEikernveien 

Bråtagata 

Eidsfossveien 

Hofveien 

Bispeveien 

TønsbergBispeveien 

Bispeveien 

Tomsbakken 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv35
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Gårdstun

Gårdstun, tun eller gårdsplass er et åpent, sentralt samlingssted innenfor et gårdsbruk. Som romlig begrep oppstår et tun når driftsbygningene blir plassert så tett at de danner et romlig fellesskap.
Samlokalisering av våningshus kan skje når en større gård blir oppdelt ved arveskifte, der bønder samler husene sine for å oppnå driftsfordeler eller for gjensidig beskyttelse. I bymiljø har portrommet og borggården lignende funksjon.
Et tradisjonelt gårdstun kan være sammensatt av ett eller to våningshus, ildhus, bur, stall, ulike typer fjøs og låve. Badstue (for tørking av korn o.a.) og smie er gjerne trukket unna av hensyn til brannfaren.
Ofte er tunets midtpunkt markert ved et tuntre.


== Historie ==
Begrepet tún er av gammelgermansk opprinnelse, og har utviklet seg ulikt i de enkelte språkavleggerne. På engelsk er town blitt betegnelsen for en samling av hus eller grend. På tysk er Zaun blitt ordet for gjerde. På nederlandsk er tuin blitt ordet for hage. På islandsk betegner nå tún en åker.
I Norge er det flere regionale byggeskikker med tun. Skikkene har også endret seg over tid. I Setesdal forekommer rekketun med innhus og uthus i hver sin rekke. På Sør- og Vestlandet forekommer klyngetun. Mot slutten av 1700-tallet utviklet det seg en byggestil på Østlandet med færre og større bygninger samlet omkring et firkantet tun. Samtidig ble det i Trøndelag bygget lukkede firkanttun. Lukkede firkanttun er også vanlig i Sverige, Danmark og Nordtyskland. I Gudbrandsdalen ble det utviklet totunsløsninger med et skille mellom inntun og uttun. Langs kysten i Nord-Norge ble det bygget sjøtun, med våningshus og uthus plassert ovenfor naust og brygge.I nyere tid er begrepet tun også brukt om andre samlinger av bygninger, som f.eks. «helsetun» og «bygdetun».


== Referanser ==
Jernmoskéen

Jernmoskéen, eller Marché de Fer på fransk, er et byggverk i Haitis hovedstad Port-au-Prince. Den ble reist i 1889 av gammelt jern. 
Den er bygd i en orientalsk arkitektonisk stil og ligner på en moské, med minareter. 
Bygget ble utstilt i Les Halles i Paris. I november 1891 ble den innviet av den haitiske president Florvil Hyppolite.
Les Halles

Les Halles (Hallene) var tidligere et stort markedssentrum for ferskvarer i det sentrale Paris, først bygd på 1100-tallet i middelalderen på kongelig befaling. Kongen ønsket å flytte denne markedshandelen bort fra Place de Grève og ut på et da ubebygd myrlendt område utenfor de daværende bymurer.
Det ble revet i 1971, på grunn av at de mange lastebilene som hver morgen transporterte markedsvarene til Les Halles forpestet luften i den indre by. Hallene ble deretter erstattet med et stort underjordisk kontor- og shoppingsentrum, Forum des Halles, i flere etasjer, på samme sted.
Forum des Halles utgjør i likhet med Centre Pompidou et stykke moderne arkitektur som kontrasterer mot de eldre bygningene som bykjernen ellers er preget av. 
De klassiske hallene er blitt skildret blant annet i Emile Zolas roman Le Ventre de Paris fra 1873.
Metrostasjonen Les Halles betjener området.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Les Halles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Les Halles – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Projet Les Halles (offisielt nettsted for en ombygningsprosjekt)
Musée d’Art Haïtien

Musée d'Art Haïtien i Port-au-Prince, hovedstaden i Haiti, er et museum for haitisk kunst. Samlingen inneholder blant annet verker av Hector Hyppolite, Philomé Obin og Robert Saint-Brice.
Korba (India)

Korba (hindi: कोरबा) er en by og et kommunestyre i den indiske delstaten Chhattisgarh. Byen er administrasjonssentrum i distriktet med samme navn. Korba er også stedet for et aluminiumsverk som opereres av det privateide Bharat Aluminium Company (BALCO). Byen er godt forbindet med tog til andre store indiske byer. Disse byene inkluderer Delhi, Mumbai, Kolkata, Chennai, Hyderabad, Bangalore, Ahmadabad og Nagpur. Korba mangler fortsatt direkte togforbindelser til prominente store byer som Bhopal, Indore, Gwalior, Ujjain, Lucknow, Kanpur, Jaipur osv. Nærmeste jernbanestasjon er Champa, mens nærmeste flyplass ligger omtrent 250 km unna i Raipur.  
Korba og Champa (et område i nærheten) er kjent for Kosa, et spesielt utvalg av silke som brukes for å produsere høykvalitets tekstiler. På grunn av sin lette vekt og skinnende stil blir kosa brukt til å lage kurta, sari, skjorter, salwar-dresser og andre festklær og hverdagslige klesplagg. 


== Geografi ==
Korba ligger i gjennomsnitt 252 moh.. Elvene Hasdeo og Ahiran renner forbi byen. Området rundt byen står for mesteparten av elektrisitetsproduksjonen i delstaten Chhattisgarh. Korba har variert klima.


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2001 hadde Korba en befolkning på 315 695 innbyggere. Menn utgjorde 52 % av befolkningen, kvinner 48 %. Gjennomsnittlig lesekyndighet i byen var da 69 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 77 % av mennene var lesekyndige, mens kun 59 % av kvinnene var det samme. 14 % av Korbas befolkning var barn under 6 år. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Korba, Chhattisgarh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Power City Korba (Webarkiv) (engelsk)
Korba: Power hub of Chhattisgarh (engelsk)
Robert Saint-Brice

Robert Saint-Brice (født 1893 i Pétionville i Haiti, død 1977) var en haitisk maler.
Han ble oppdratt som anglikaner, men som voksen etablerte han en egen voodoopraksis i Port-au-Prince. Han leide et rom hos den amerikanske maler Alex John, som han lot seg inspirere av kunstnerisk. 
Saint-Brice stil er svært særegen. Han bruker mye farge, for det meste mørkere farger. Hans motiver er som oftest religiøse og sterkt preget av voodoo.


== Referanser ==
Dains me mæ

Dains me mæ er et musikkalbum utgitt av Åge Aleksandersen & Sambandet i 1982. Den originale LP-utgivelsen var et dobbeltalbum, der side en og to besto hovedsakelig av nye sanger, mens side tre og fire besto av coverlåter og konsertopptak. 
På CD-utgivelsen er spor 1–9 de nye sangene – med unntak av spor 5 («Gamle Svarten») – og sporene 10–19 er coverlåtene og konsertopptakene. Konsertopptakene ble spilt inn under en serie konserter på Vestlandet i november 1981.


== Sporliste ==
«Dains me dæ» (Aleksandersen)
«Hain va sju» (Aleksandersen)
«Rene Reidar» (Aleksandersen)
«Barnehender» (Aleksandersen)
«Gamle Svarten» (instrumental), (Michael Carr/Hamilton Kennedy)
«Rio de Janeiro» (Aleksandersen)
«Berre liv» (Aleksandersen)
«Den finns ein sang bortom fjellet» (Aleksandersen)
«Frihelga mi» (Aleksandersen)
«Norge mitt Norge» (Aleksandersen)
«Gøril» (Aleksandersen)
«Love Minus Zero/No Limit» (Bob Dylan)
«Washed My Hands» (Gary Holderman)
«Saturday Night Cowboys» (Aleksandersen)
«Blått hav» (Aleksandersen)
«Kom bli me mæ no i natt» (Aleksandersen)
«Blue Moon of Kentucky» (Bill Monroe)
«14 pages» (Aleksandersen)
«Promised Land» (Chuck Berry)


== Medvirkende ==


=== Åge & Sambandet ===
Åge Aleksandersen – vokalist, gitar, låtskriver, produsent
Tor Evensen – bassist, kor
Lasse Hafreager – tangenter, kor, hovedvokalist på «Promised Land»
Gunnar Pedersen – gitarer, kor
Bjørn Røstad – saksofon, kor, tamburin, hovedvokalist på «Blue Moon of Kentucky»
Knut Stensholm – trommeslager


=== Andre ===
Erling Berg - kunstverk
Jan Børre Andersen - tekniker
Roger Valstad - tekniker
Ragnar Aune - tekniker
Jørn Adde - fotograf
Inge Lundereng - fotograf
Lillian Uran - fotograf


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Dains me mæ på Discogs
Heiner Brand

Heiner Brand (født 26. juli 1952 i Gummersbach i Nordrhein-Westfalen) er en tidligere tysk håndballspiller, og var den tyske landslaget håndballtrener fra 1997 til 2011. Han er den eneste personen som har vunnet Håndball-VM både som spiller og trener.


== Karriere som spiller ==
Heiner Brand sluttet seg til klubben VfL Gummersbach da han var syv år gammel. Han vant med denne klubben det tyske mesterskapet seks ganger. I 1976 var Brand en del av det vesttyske landslaget som ble nummer fire i den olympiske turneringen. Han spilte alle seks kamper og scoret tolv mål.
På landslaget spilte han totalt 131 kamper og scoret 231 mål, inkludert et straffemål. I 1978 var han medlen av landslaget som deltok i verdensmesterskapet. Hans to første mål i en landskamp scoret han i sin første kamp for Tyskland. Det var i juli 1974 mot Island.


== Karriere som trener ==
Heiner Brand var trener i VfL Gummersbach mellom 1987 og 1991, og mellom 1994 og 1996. Han trente også SG Wallau-Massenheim (1992–94). Før han ble klubbtrener var han assisterende trener for det tyske landslaget fo rmenn, som han var hovedtrener for mellom 1997 og 2011.
I oktober 2007 ble Heiner Brands kontrakt som trener for landslaget med det tyske håndballforbundet forlenget til 30. juni 2013. Men han valgte å gå av den 30. juni 2011 som resultat av at laget bare klarte en tiendeplass i EM 2010 og en ellevteplass i VM 2011, de verste plasseringene for det tyske landslaget.
Heiner Brand er kjent for sin brede bart. Da Tyskland vant Euro 2004, barberte han høytidelig av barten. Da Tyskland vant VM 2007 feiret spillere Brand ved å ta på bart.


== Personlig liv ==
Heiner Brand er gift og har to barn. Hans to eldre brødre Klaus og Jochen var også håndballspillere.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Heiner Brand, Frank Schneller (2004). InTeam. ISBN 3-937588-03-5. 
Heiner Brand, Frank Schneller (2007). Auf meine Art. ISBN 3-89533-573-8. 
Heiner Brand, Jörg Löhr (2008). Projekt Gold. ISBN 978-3-89749-797-9. 
Heiner Brand (2008). Mein Spiel, mein Stil. ISBN 978-3-89417-166-7. 


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Heiner Brand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Heiner Brand på Internet Movie Database 
(de) Heiner Brand – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Heiner Brand – Olympedia 
(en) Heiner Brand – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Alfonso La Marmora

Alfonso Ferrero, Cavaliere La Marmora (født 18. november 1804 i Torino i kongedømmet Sardinia, død 5. januar 1878) var en italiensk general og politiker (historiske høyre). La Marmora var statsminister i Kongedømmet Sardinia og Kongedømmet Italia. 
Alfonso La Marmoras bror Alessandro La Marmora grunnla den italienske hæren som nå kalles Bersaglieri.


== Liv og virke ==
La Marmora ble født i Torino i 1804. Han gikk inn i Sardinias hær i 1823. 


=== Karrière i Kongeriket Sardinia ===
I mars 1848 var han kaptein i hæren og forfremmet til major da beleiringen av Peschiera startet. Han greide 5. august 1848 å få Karl Albert av Sardinia løslatt fra de revolusjonære i Milano. I oktober 1848 ble han forfremmet til general og utnevnt til krigsminister.
I 1859 deltok La Marmora i krigen mot Østerrike. I juli 1859 ble han utnevnt til statsminister i kongedømmet Sardinia. Han ble 1860 sendt til Berlin og St. Petersburg for å tilrettelegge for Italias samling. 


=== Kongeriket Italia ===
Etter dette var han guvernør i Milano og kongelige løytnant i Napoli før han i september 1864 etterfulgte Marco Minghetti som statsminister for Italia. La Marmora fikk endret omfanget av September-traktaten av 15. september 1864 inngått med Napoleon III av Frankrike. Han krevde i et notat full handlefrihet for Italia. Dette dro utenriksminister Emilio Visconti-Venosta senere fordel av etter okkupasjonen av Roma i 1870.I april 1866 inngikk Marmora allianse med Preussen mot Keiserdømmet Østerrike. Da den tredje italienske frigjøringskrig mot Østerrike brøt ut i juni 1866 ledet han hæren. Han kan i stor grad klandres for den nølende opptreden i de første fasene av den italienske invasjonen, som til tross for det den italienske overlegenheten førte til nederlaget i slaget ved Custoza, 23. juni 1866. Han ble anklaget for forræderi av sine landsmenn (særlig av andre generaler i Italia) og for falskneri av prøysserne. Han publiserte i sitt forsvar av sin taktikk en rekke dokumenter med tittelen «Un po 'più di luce sugli eventi dell'anno 1866» («Mer lys på hendelsene i 1866»). Dette medførte irritasjon i Tyskland, og han ble anklaget for å røpe Italias statshemmeligheter.
La Marmora ble i 1867 sendt til Paris for å motvirke en fransk innmarsj i Roma.Han døde i Firenze 5. januar 1878. Hans forfatterskap inkluderer blant annet «Un episodio di Risorgimento italiano» (1875) og «Il Segreto di stato nel Governo costituzionale» (1877)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfonso La Marmora – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Opplysninger om La Marmora på internettsiden til Italias deputertkammer
Katalysator (album)

Katalysator er et musikkalbum utgitt av Åge Aleksandersen i 2008.


== Sporliste ==
«Katalysator» (Aleksandersen)
«Høstsang» (Aleksandersen)
«Janne Ahonens smil» (Aleksandersen)
«Rebecca» (Aleksandersen)
«Lyst» (Aleksandersen)
«Elske dæ» (Johnny Madsen: norsk tekst Åge Aleksandersen)
«Lørdagsbarn» (Aleksandersen)
«Monster» (Aleksandersen)
«Den gamle sangen» (Aleksandersen)
«Rabalder» (Aleksandersen)
«Hverdagsbønn» (Aleksandersen)


== Medvirkende ==


=== Åge & Sambandet ===
Åge Aleksandersen – vokalist, låtskriver, produsent, gitar
Bjørn Røstad – saksofon, tamburin, kor, vokal
Gunnar Pedersen – gitarer, banjo, kor
Terje Tranaas – piano, keyboard, orgel, trekkspill, kor
Steinar Krokstad – trommeslager, kor
Morten Skaget – bassist, kor
Skjalg Raaen – gitarer, kor, banjo


=== Andre medvirkende ===
Kirsti Huke - sang på Rebecca
Anna Baadsvik - strykearrangement på Den gamle sangen
Hilde Gimse - 1. fiolin på Den gamle sangen
Ola Lindseth - 2. fiolin på Den gamle sangen
Birgit H. Andersen - bratsj på Den gamle sangen
Joakim Munkner - cello på Den gamle sangen
Sturla Samuelsen - tekniker
Morten Wasa Fagervik - tekniker
Joar Blækkan - miksing
Frank Trana - coverdesign
Åge-boks 2

Åge-boks 2 er den andre delen av Åge Aleksandersens to samlebokser som ble utgitt 21. mars 2009


== Plater ==
Din dag (1993)
Med hud og hår (1995)
Fredløs – Dylan på norsk (1997)
Flyg av sted (1999)
Gamle ørn (2000)
Linedans (2002)
To skritt frem (2005)
4 skritt tilbake (2005)
Snöharpan (2006)
Katalysator (2008)
Bonus:
Ett sted i Norge II - Live 1991 - 2006 (2009)
Ett sted i tiden II - Demoer & andre rariteter 1985 - 2007 (2009)
Augusta av Mecklenburg-Güstrow

Augusta, hertuginne av Mecklenburg-Güstrow (født 27. august 1674, død 9. mai 1756) var en tysk prinsesse, søster til dronning av Danmark og Norge Louise av Mecklenburg-Güstrow. 
Augusta var datter av hertug Gustav Adolf av Mecklenburg-Güstrow (1633–1695) og Magdalena Sibylla av Slesvig-Holsten-Gottorp (1631–1719), og gjennom sin mor barnebarn av Frederik III av Slesvig-Holsten-Gottorp. Hun forble ugift, bodde sammen med moren på Güstrow til denne døde, og fikk siden Dargun slott i apanasje. Som sine søstre var hun interessert i pietismen og lærte seg både gresk og hebraisk for å kunne lese skriften på originalsprogene. Hun var tett knyttet til Christian VI og hans dronning Sophie Magdalene.Augusta er begravet i fyrstekapellet i Güstrow katedral.


== Referanser ==