jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dmitrij Jazov

Dmitrij Timofejevitsj Jazov (russisk: Дмитрий Тимофеевич Язов; født 8. november 1924 i Omsk oblast, død 25. februar 2020) var den siste som ble utnevnt til marskalk av Sovjetunionen (28. april 1990) før landets sammenbrudd. Jazov var også den eneste sovjetiske marskalken som var født i Sibir.Fra 1979 til 1980 kommanderte Jazov den sovjetiske sentrale styrkegruppen i Tsjekkoslovakia. Han ledet militærdistriktet Den fjerne østen da han sommeren 1986, ifølge Time, gjorde inntrykk på generalsekretær Mikhail Gorbatsjov, som førte til senere forfremmelser. Jazov var Sovjetunionens forsvarsminister fra mai 1987, og var kandidat til medlemskap i politbyrået. Han var ansvarlig for at OMON-kommandoenheter ble sendt til Latvia og Litauen tidlig i 1991. Under augustkuppforsøket i 1991 var Jazov medlem av statskrisekomitéen, noe han ble tiltalt og frikjent for i 1994.


== Referanser ==
Mitraljøse

Mitraljøse er et maskingevær med høy skuddtakt montert på en tung fot, med tett skuddstråle og stor presisjon. Det norske forsvarets bruken av ordet avviker fra mange språk, særlig tysk og fransk der begrepet mitraljøse og maskingevær mer eller mindre synonymer, men i norsk militær bruk samsvarer mitraljøse med det som på engelsk kalles «heavy machine gun». Ordet mitraljøse beskriver derved rollen våpnet har, ikke nødvendigvis typen våpen eller kaliber. Dette dekker både maskingevær i vanlig riflekalibre med tung fot og maskingevær med grove kalibre slik som 12,7 mm.


== Opprinnelse og utvikling ==

Den rekyldrevne, enkeltløpede mitraljøsa ble oppfunnet i 1884 av H.S. Maxim. Maskingevær var i utgangspunktet tenk på som en ren produsent av skudd, under tanken om at det var volumet av skudd i lufta som ville være avgjørende. På grunn av den kontinuerlig høye skuddtakten ble løpet så varmt at det ble ødelagt. De første våpnene ble derved utstyrt med en vannkolbe for å holde løpet kaldt. Dette gjorde samtidig våpnet så tungt at det var vanskelig å frakte rundt, og de tidlige Maxim maskingeværene ble som regel anbrakt i faste stillinger. Det var i denne rollen maskingevær opprinnelig fikk betegnelsen som mitraljøse på norsk.
Under siste halvdel av 1. verdenskrig ble luftavkjølte lette maskingevær tatt i bruk. Disse fikk på norsk betegnelsen «maskingevær», selv om de brukte samme ammunisjon som de tyngre og mer fastmonterte våpnene. Det var slike stabile, hurtigskytende våpen som kunne holde på i time etter time som var med å gjøre skyttergravskrigen på vestfronten til et slikt blodbad. Etterhvert som maskingevær i tyngre kalibre ble utviklet, ble alle tunge våpen ment brukt montert på kjøretøyer eller i fastmonterte stillinger betegnet mitraljøse, mens infanterivåpen (ofte de samme modellene) ment å fraktes rundt av én eller to mann betegnet maskingevær.
Mitraljøsa blir montert på affutasje, er luft- eller vannavkjølt, vekt 30–75 kg, kaliber 6,5–15 mm, skuddtakt 400–600 skudd/min, patrontilførsel fra bånd el.l. med opptil 250 patroner i båndet, praktisk skuddvidde opptil 4000 m. Våpenet kan også skyte med indirekte retning. Luftvernmitraljøser har ofte dobbeltaffutasje eller firling.


== Mitraljøser i det norske forsvaret ==

Norge hadde tidligere Hotchkiss mitraljøse (luftkjølt), avløst av vannkjølt Colt-mitraljøse, modell 1929, kaliber 7,62 mm. Norsk infanteri fikk senere to typer Browning luftkjølt mitraljøse, en lett M 1919 A4, kaliber 7,62 mm, og en tung, kaliber 12,7 mm. Den lette M 1919 A4 er etter hvert erstattet med MG 3 (maskingevær) som i mitraljøseversjon blir montert på en trefot. Den tunge mitraljøsa kan benyttes både mot bakkemål og mot luftmål ved skifte av affutasje. Tyngre mitraljøser hører med til væpningen i mange typer stridsvogner og fly. Dersom kaliberet er 20mm eller større er prosjektilet stort sett granater med egen sprengladning. Om slike våpen brukes uttrykket maskinkanon i stedet.


== Etymologi ==
Ordet kommer av (fransk: mitrailleuse) som er avledet av mitraille, som betyr 'jernskrap'..


== Referanser ==
Human Rights Foundation

Human Rights Foundation (HRF) er en ideell organisasjon hvis mål «er å sørge for at frihet er både bevart og fremmet» i Nord- og Sør-Amerika.  The Human Rights Foundation ble grunnlagt i 2005 av Thor Halvorssen. Hovedkontoret ligger i New York City, New York, USA.


== Virksomhet ==
Human Rights Foundation sitt mål er å «samle mennesker – uansett deres politiske, kulturelle og ideologiske retninger – i fellessaken om å forsvare menneskerettigheter og fremme liberal demokrati i Nord- og Sør-Amerika.  Vårt mål er å sørge for at frihet både bevares og fremmes.»Los Angeles Times-skribent Patrick Goldstein beskriver organisasjonen som «respektert», mens HRF har blitt kalt en CIA-frontorganisasjon av Jean Guy Allard i Granma, den offisielle avisen i Cuba .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Human Rights Foundation website
Human Rights Foundation Bolivia Blog
Nie Rongzhen

Nie Rongzhen (forenklet kinesisk: 聂荣臻, tradisjonell kinesisk:  聶榮臻; pinyin: Niè Róngzhēn; Wade-Giles: Nieh Jung-chen; født 29. desember 1899 i Jiangjin i provinsen Sichuan i Kina, død 14. mai 1992 i Beijing) var en framstående kinesisk, kommunistisk militær leder og en av Folkerepublikken Kinas ti stormarskalker (yuanshuai; 元帥).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Nie Rongzhen ble født i Jiangjin i Sichuan, nær og nå en del av Chongqing, og tilhørte en kosmopolitisk og meget velstående familie. Han fikk en god utdannelse.


=== I utlandet ===
I 1920 dro Nie til Europa sammen med en gruppe kinesiske studenter på et mellomstatlig arbeid-studie-program.  Her studerte han teknikk i Charleroi i Belgia, og møtte også Zhou Enlai, som ble hans mentor. Zhou rekrutterte ham i 1921, da han vvar på gjennomreise i Charleroi. Nie Rongzhen ble medlem av Det kinesiske kommunistpartiet i 1923.


=== Militær ===
Etter å ha studert ved Den sovjetiske røde armés militæruniversitet og militærakademiet i Whampoa, brukte Nie sin tidlige karriere som politisk offiser i Whampoas politiske departement, hvor Zhou tjente som visekommandant for Folkets frigjøringshær.
Under den andre kinesisk-japanske krig ble Nie først tildelt posten som visedivisjonskommandant for Åttende Rutearmés 115. divisjon, som hadde Lin Biao som kommandant, og sent i 1930-åra fikk han kommandoen over et område nær Yan Xishans base i Shanxi.
Han kommanderte Nord-Kina-militærregionen under den kinesiske borgerkrigen, og sammen med hans nestkommanderende Xu Xiangqian beseiret han Fu Zuoyis styrker i Tianjin, nær Beijing. Under Koreakrigen var Nie med på å ta høykommandoens beslutninger og planlegging av militæroperasjoner, og delte ansvaret for krigsmobiliseringen.
Nie ble gjort til marskalk i 1955 og ledet senere Folkerepublikken Kinas atomvåpenprogram. Han var tidlig skeptisk til kulturrevolusjonen, og ble et offer for utrenskingen av en del eldre partifolk som da fant sted.


== Litteratur ==
Donald W. Klein og Anne B. Clark: Biographic Dictionary of Chinese Communism 1921-1965, Cambridge, Mass. 1971, Harvard East Asian series, 0073-0491 ; 57 (engelsk). ISBN 0-674-07410-6.


== Eksterne lenker ==
Artikkel i Folkets Dagblad
Long March leaders
US Naval War College
Gråkollen batteri

Gråkollen batteri, også kjent som Grååsen batteri, ligger på vestsiden av Glomma i Indre Østfold kommune. Batteriet inngår i Glommenlinjen, et forsvarssystem bygget opp under de usikre forholdene som ledet frem til unionsoppløsningen i 1905.
Sammen med Høytorp og Trøgstad fort, Fossum brogalleri, Langenes batteri, Skorås søndre batteri, Skorås nordre batteri, Kjellås batteri og Staås batteri utgjorde dette Fossumavsnittet. 
Gråkollen batteri ble bygget som en støtte til Langnes batteri som ble ansett for å være for svakt og ha en utsatt beliggenhet. Sammen skulle Fossumavsnittet hindre overgang over Glomma langs aksen Mysen-Oslo på avsnittet fra Langenes jernbanebro til fergestedet ved Grønsund. 
Batteriet er bygget som et forberedt batterianlegg for fire kanoner i tiden 1902-03. Det inngår fire separate standplasser for 10,5 cm feltartilleri. I front og på sidene av standplassene er det et lavt brystvern oppbygget i natursten, sand og grus. Bak og noe lavere er standplassene sammenbundet av en vollgang. Mellom kanonene er det i vollgangen innbygd doble ammunisjonsnisjer. I 1918 ble fløykanonstandplassene ombygget for oppstilling av luftvernkanoner til beskyttelse av blant annet Kykkelsrud kraftverk. Bak høyre fløy finner et siktebord i granitt.
Anlegget er fredet og fortsatt i Forsvarets eie. 


== Kilder ==
Landsverneplan for Forsvaret: Gråkollen batteri


== Eksterne lenker ==
«Gråkollen batteri». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Murchisonmedaljen

Murchisonmedaljen, Murchison Medal, er en medalje som er delt ut av Geological Society of London siden 1873.
Medaljen ble innstiftet av den skotske geologen Roderick Murchison (1792–1871), som også testamenterte midler til et professorat i geologi ved Edinburghs universitet. Murchisonmedaljen anses å være likeverdig med Lyellmedaljen.


== Liste over mottakere av Murchisonmedaljen ==


== Eksterne lenker ==
Geological Society – Murchison Medal
Variety

Variety er et amerikansk bransjeblad for underholdningsindustrien som ble lansert av Sime Silverman i New York i 1905. I 1933 lanserte Silverman Daily Variety i Hollywood. Begge utgavene utgis fortsatt. Tidsskriftet eies av Reed Business Information, en underavdeling av Reed Elsevier.


== Historie ==

Variety ble lansert i 1905 av Sime Silverman. Hovedkvarteret lå i New York. Tidsskriftet skulle dekke vaudeville og ble utgitt ukentlig i perioder. Da filmindustrien fikk økende popularitet, lanserte Silverman Daily Variety. Denne avisen hadde hovedkvarter i Hollywood og ble utgitt daglig. Kort tid etter lanseringen av Daily Variety døde Silverman. Sønnen hans, Sidne, etterfulgte han som forlegger for begge utgavene. Da han døde i 1950, ble sønnen hans, Syd, hovedarving til det som da het Variety Inc. Formynderen Harold Erichs styrte firmaet de neste seks årene. Da tok Syd, som var uteksaminert fra Princeton University, over driften. I 1987 solgte han firmaet til Cahners Publishing (nå Reed Elsevier) for 64 millioner dollar.


== Utgivelser ==
Variety gis ut ukentlig og distribueres internasjonalt med en bred dekning av filmer, fjernsyn, teater, musikk og teknologi, skrevet for ledere i underholdningsindustrien. Daily Variety, som har hovedkvarter i Los Angeles, leverer nyheter fra filmindustrien i Hollywood og teaterscenen på Broadway. Daily Variety Gotham, ble lansert i 1998 og er New York-utgaven av tidsskriftet. Denne utgaven fokuserer mest på underholdningsindustrien på USAs østkyst. Den produseres tidligere på kvelden enn Los Angeles-utgaven, slik at den kan leveres i New York allerede den påfølgende morgenen. Variety.com er Internett-versjonen av Variety, og var en av de første nettavisene som tok betaling for å få tilgang da den ble lansert i 1998. 


== Beliggenhet ==
På slutten av 2008 flyttet Variety sine Los Angeles-kontorer til et høyhus på Wilshire Blvd midt i Miracle Mile-området. Høyhuset ble kalt Variety Building og har et rødt og opplyst skilt med Variety-logoen på toppen på bygningens nord- og sørside. Det har 31 etasjer og 360 graders utsikt over byen.  


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Variety (magazine) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Megachilini

Bladskjærerbier (Megachilini) er en gruppe solitære bier som tilhører gruppen buksamlerbier (Megachilinae). De er viktige for bestøvningen av planter.  Gruppen omfatter blant andre verdens største bie, den svært sjeldne, opptil 39 mm lange Megachile (Chalicodoma) pluto . I alt er det kjent ca. 1900 arter, slekten Megachile alene har ca. 1400.


== Utseende ==
Middelsstore til store, ofte brede og kraftige bier. Hodet er gjerne stort og bredt, ofte med ganske store mandibler (overkjever). 
Kroppen er bred, bakkroppen oval. Forvingen har to lukkede celler i den ytre delen (submarginalceller). Beina er ganske kraftige, ofte med tette, utstående hår.
Slekten Coelioxys har en spisst kjegleformet bakkropp.


== Levevis ==
Bladskjærerbiene er solitære bier som bygger reir i tunneler i treverk. Disse reirene forer de med avskårne plater av blader, for eksempel fra rosebusker, derav det norske navnet. Et reir av en rosebie (Megachile centuncularis) kan bestå av en lang gang i råtten ved, med 10 – 15 larvekammere etter hverandre, hvert forsynt med en klump av pollen til mat for larven. Kamrene er skilt med plugger av blader. Ikke alle artene skjærer blader, de store artene i underslekten Chalicodoma bruker i stedet harpikser som de samler inn fra planter i reirbyggingen. Slekten Coelioxys er gjøkbier som legger sine egg i reirene til sine slektninger i slekten Megachile.
Megachile-artene er ivrige blomsterbesøkere, og fordi deres transportmekanisme for pollen (på buken) er ganske ineffektiv, må de besøke svært mange blomster for å få samle inn en viss mengde pollen, de er dermed utmerkede pollinatorer, særlig fordi de gjerne konsentrerer seg om én enkelt planteart. Arten Megachile rotundata blir brukt i pollinering av lusern, ved at man lager til kunstige reirplasser for biene som til gjengjeld sørger for effektiv pollinering.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen vepser, (Hymenoptera)
Gruppen stilkvepser, Apocrita
Gruppen broddvepser, Aculeata
Overfamilien Apoidea
Familien bier, Apidae (i vid forstand)
buksamlerbier, Megachilinae
bladskjærerbier, Megachilini
Slekten Coelioxys Latreille, 1809 – ca. 470 arter, 28 arter i Europa
Slekten Megachile Latreille, 1802 – ca. 1400 arter, 100 arter i Europa, blant andre:
Underslekten Chalicodoma Lepeletier, 1841 – 18 arter i Europa
Megachile (Chalicodoma) pluto Wallace, 1859 – verdens største bie
Underslekten Megachile (i snever forstand)
rosebie, Megachile centuncularis
Megachile lagopoda (Linnaeus, 1761) – en sjelden og truet art i Norge
Slekten Radoszkowskiana Popov, 1955 – fire arter


== Kilder ==
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr: [1]
Michener, C.D. (2000) The bees of the world. Megachilidae. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Megachilini hos Fossilworks 
(en) Megachilini hos ITIS 
(en) Megachilini hos NCBI 
(en) Kategori:Megachilini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Megachilini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av nordamerikanske arter: [3]
Swedish Open

Swedish Open er en ATP-turnering i tennis som inngår i 250 Series og spilles årlig i Båstad i Sverige. Turneringen spilles på grus og blir som regel avholdt andre uken i juli. Turneringen spilles på Båstad tennisstadion, som ligger med utsikt over Laholmsbukten i tilknytning til Hotell Skansen. Båstad tennisstadion har gjennomgått omfattende om- og påbygginger ferdigstilte i 2001 og i 2007. 
Turneringen omfatter i dag herresingel og herredobbel. Fra turneringens første år, 1948 til og med 1990, var også kvinnesingel og kvinnedobbel med i turneringen. Turneringen for kvinner returnerte i 2009 og ble holdt frem til 2017.


== Historie ==
Turneringen er blant de eldste tennisturneringene i verden da den ble etablert som internasjonal turnering i 1948 gjennom et samarbeid mellom Båstad Malens Tennissällskap (BMTS) og Svenska Tennisförbundet (SvTF). Siden den gangen har turneringen blitt arrangert hvert år.


=== Tittelsponsorer ===
I og med den kommersielle verdien i turneringen, navngis turneringen etter tittelsponsoren.
De siste tittelsponsorene:


== Resultater ==


=== Herresingel (1948-) ===


=== Herredobbel (1970-) ===


=== Damesingel (1948-1990) ===


=== 2009-2017 ===


=== Damedobbel 1957-1990 ===


=== 2009-2017 ===


== Utmerkelser ==


=== International Series Tournament of the Year ===
Turneringen har fått utmerkelsen «International Series Tournament of the Year» hvert år i perioden 2002-2007. Utmerkelsen blir avgjort med avstemning blant spillerne i ATP-touren og turneringen er den første som har fått utmerkelsen seks år på rad.


=== Kilder ===
Björn Hellberg, Svenska Tennisförbundet 100 år, Svenska Tennisförbundet, Stockholm, 2006. ISBN 91-631-8820-1


== Se også ==
Tennisveckan


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Swedish Open – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Swedish Open – ATP 
(en) Swedish Open – WTA 
(en) Swedish Open – WTA
Coq Rouge – Rød Hane

Coq Rouge (norsk tittel: Rød hane) er den første boken fra Jan Guillou om Carl Hamilton. 


== Bakgrunn ==
Romanfiguren Carl Hamilton ble lansert av Jan Guillou i 1973, da han – sammen med kollegaen Peter Bratt – avslørte Informationsbyrån (IB), og deres omfattende overvåking av venstreradikale svensker gjennom etterkrigstiden, kjent som IB-affären. For sin rolle i avsløringen ble Guillou dømt til fengsel for spionasje. Hans mål med Hamiltonbøkene var å skrive det han kunne om etterretningsverden selv om han ikke hadde lov til det.Kodenavnet «Coq Rouge», kommer fra en prat mellom Näslund og hans israelske motpart etter et møte i Frankrike med alle sikkerhetsorganene i Europa. Näslund sier at Hamilton er stolt som en hane og en kommunist noe israeleren svarer med «Hvorfor ikke kalle ham Rød Hane, Coq Rouge?».En venn av Guillou, Gabriel Oxenstierna var inspirasjonen til Hamilton. Oxenstierna var greve og sosialist. Grunnen til navnevalget Hamilton var fordi det var mange med adelsnavnet Hamilton, men ikke så mange Oxenstierna.


== Handling ==
Carl Gustaf Gilbert Hamilton ble født inn i den svenske adelen, men frastøtte seg familiens holdninger og ble medlem av Clarté og Vietnam-aktivist. Han gikk inn i forsvaret med formål å infiltrere systemet for å styrke det. Under treningen for å bli angrepsdykker, fikk han et tilbud av «DG» (forkortelse for Den Gamle), en pensjonert sjef i den svenske etterretningstjenesten, men fremdeles aktiv). Staten skulle betale for en dobbel utdanning for ham i USA: han skulle studere IT åpent og spionasje i hemmelighet (treningen inkluderte et opphold hos Navy SEALs) i fem år. Han aksepterte og ble det nyeste våpenet i den svenske etterretningstjenesten.
Etter tilbakekomsten fra USA som løytnant (i reservestyrken) og greve, er det ikke plass til ham hos den militære etterretningstjenesten på grunn av politiske forandringer i Sverige. Han blir midlertidig plassert hos Säkerhetspolisen (Säpo), under direktør Henrik P. Näslund, som Hamilton hater.
Sammen med to andre Säpo-politifolk, får han i oppgave å etterforske mordet på en høytstående Säpo-offiser. Mordet var profesjonelt utført, med få spor og en vag beskrivelse av morderen. Palestinske terrorister blir mistenkt siden offeret jobbet med en sak om Sort september, og kanskje hadde informasjon om et kommende terrorangrep. I Oslo følger politiet en mann med samme beskrivelse som morderen. Etterforskningen tar Hamilton med fra Stockholm til Oslo, Beirut, Rødehavet, kysten av Israel og tilbake til Stockholm for den store finalen ved den uoffisielle palestinske ambassaden.


== Referanser ==
Jaspur Vang

Jaspur Vang (født 1960) er en færøysk politiker (Sb.) og polititjenestemann.
Han har arbeidet som politibetjent både i København og på Færøyene. I 2010 ble han sysselmann og politidistriktssjef på Suðuroy. Vang har også hatt verv i det færøyske politiets fagforening.Vang var innvalgt i kommunestyret på Tvøroyri for en fellesliste fra 2005 til 2012. Han var varamann til Lagtinget i perioden 2008–2011, som representant for Sambandsflokkurin, men møtte fast hele perioden, så lenge Johan Dahl satt i regjeringen. Vang var formann i Lagtingets kontrollkomité.


== Referanser ==
Høyås batteri

Høyås batteri ligger på åsen nord for Solli veikryss på E6 i Råde kommune. Batteriet er et av de mange befestningsanlegg som ble bygget forut for unionsoppløsningen 1905 og ble bygget i 1902 som forhåndsplanlagt batteristilling for artilleriet.
Anlegget er delt i to enkle batteristillinger med plass til fire kanoner i den nedre stillingen og to i den øvre i nord. Begge stillingene er ganske enkle – en planert plass med et lavt brystvern av tilhogd sten med jordfylling på toppen. Fundamentet etter siktebordet finnes fortsatt i den nedre batteristillingen. Skuddretningen er mot syd og dekker E6 ved Solli for fremrykning fra Sarpsborg mot Moss eller fra Greåker langs Visterflo.
Batteriet inngår som en del av den tilbaketrukne linjen mellom Råde og Moss. Ved anlegg av batteriet ble det også bygget en egen batterivei som forbinder Høyåsbatteriet i sør med batteriet på Gyllerås batteri og den fortsetter videre nordover til Vetaåsen batteri, som ligger sørøst for Vannsjø.
Anlegget er fortsatt i Forsvarets eie.


== Kilder ==
Nasjonale Festningsverks nettsted: Høyåsbatteriet


== Eksterne lenker ==
(en) Høyås batteri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Høyås batteri». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Katrin Dahl Jakobsen

Katrin Elisabeth Dahl Jakobsen (født 20. mai 1951 i Tórshavn) er en færøysk politiker (Jv.) og lærer.
Hun gikk Trondheim lærerhøgskole og arbeidet som grunnskolelærer i Norge før hun flyttet tilbake til Færøyene i 1984. Hun ble da lærer ved Eysturskúlin i Tórshavn.Hun er enke etter Martin Jakobsen (1951–2007), kalt Martin á Bakka, en av gründerne av havbruksselskapet Bakkafrost, der hun stadig er medeier. Konsernsjef Regin Jacobsen er deres nevø.Jakobsen var innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy 1998–2004, 2. vara 2004–2008 og på nytt innvalgt fra Færøyenes felles valgkrets 2008–2011. Hun var formann i Lagtingets kulturkomité 1998–2000 og Lagtingets næringskomité 2008–2011. Hun søkte ikke gjenvalg til tinget i 2011.Jakobsen var medlem av kommunestyret i Tórshavn 2005–2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Katrin Dahl Jakobsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Katrin Dahl Jakobsen» (færøysk). Lagtinget.
Jordskjelvet i Songpan og Pingwu 1976

Jordskjelvet i Songpan og Pingwu i 1976, med magnituden 7,2, rammet fylkene Songpan og Pingwu nord i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina den 16. august 1976. Sterke etterskjelv på 6,7 og 7,2 fulgte i samme område den 22. og den 23. august. Jordskjelvet kostet 41 mennesker livet.


== Referanser ==
Avalon

Avalon (walisisk: Ynys Afallon; antagelig fra afal, «eple») er en legendarisk øy som opptrer i legendene om kong Arthur, britisk helt fra middelalderen. Øya opptrer for første gang i Geoffrey av Monmouths pseudohistoriske krønike Historia Regum Britanniae («Historien om kongene i Britannia») fra 1136. Det skjer på det sted hvor kong Arthurs sverd Excalibur ble smidd og senere hvor Arthur ble tatt over til for å bli behandlet for sine sår etter slaget ved Camlann. Avalon var fra en tidlig dato knyttet til mystiske handlinger og skremmende skikkelser som eksempelvis Morgan le Fay.


== Etymologi ==
Geoffrey av Monmouth kalte øya på latin for Insula Avallonis i sitt verk fra 1136. I den senere verket Vita Merlini («Livet til Merlin», ca 1150) kalte han den for Insula Pomorum, «eplenes øy». Navnet er generelt antatt å være av walisisk opprinnelse (skjønt gammelkornisk eller gammelbretonsk er også mulig), avledet fra gammelwalisisk abal, «eple», eller aball, «epletre» (i senere mellomwalisisk er det stavet aval, avall; på moderne walisisk som afal, afall). På bretonsk er eple stavet som «aval» / «avaloù» i flertall. Det er også mulig at tradisjonen om en «epleøy» blant britene var påvirket av irske legender om en øy i en andre verden og som var stedet hvor Manannán mac Lir og Lugh, Emain Ablach (også det gammelirske navnet for øya Man i Irskesjøen), hvor Ablach betyr «Har epletrær»  – avledet fra gammelirske aball («eple») — og er tilsvarende til mellomirske navnet Afallach som ble benyttet for å erstatte navnet Avalon i middelalderens walisiske oversettelser av franske og latinske fortellinger om kong Arthur). Alle er etymologisk beslektet med det galliske rotordet *aballo- (som funnet i stedsnavnet Aballo/Aballone, i dag Avallon i Bourgogne eller i det italienske etternavnet Avallone) og er avledet fra felleskeltiske *abal-, «eple», som er beslektet på urindoeuropeisk nivå til engelske apple, norske eple, russiske яблоко (jabloko), latviske ābele, og videre.


== Referanser ==