jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Presidentvalget i El Salvador 1977

Presidentvalget i El Salvador 1977 ble avholdt i El Salvador 20. februar 1977. Valget ble vunnet av General Carlos Humberto Romero, som fikk 67,30% av stemmene. Han representerte partiet Partido Conciliación Nacional. Hans motkandidat var Ernesto Claramount Rozeville fra partiet Unión Nacional Opositora.


== Resultat ==
Det endelige valgresultatet ble følgende:


== Se også ==
Liste over El Salvadors presidenter
Coosje van Bruggen

Coosje van Bruggen (født 6. juni 1942 i Groningen i Nederland, død 10. januar 2009 i Los Angeles) var en nederlandsk-amerikansk kunstner og skulptør.
Hun arbeidet sammen med ektemannen sin Claes Oldenburg og laget enorme skulpturer av hverdagslige ting som sikkerhetsnåler, et stempel og klesklype.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Coosje van Bruggen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Korsgård skole

Korsgård skole er en barneskole ved Korsegården i Askim i Indre Østfold kommune. Skolen ligger rett i utkanten av tettbebyggelsen i Askim. Den er omringet av skogsområder, dyrket mark og tettbygde strøk. Skolen har anslagsvis 300 elever fra 1.–7. trinn.


== Historie og anlegg ==
Den eldste delen av Korsgård skole ble bygget i 1956. Skolen var da en videreføring av Dehli skole som lå like ved der Korsgård ligger nå. I 1974 kom det to tilbygg med klasserom og aktivitetsfløy. Disse fløyene inneholder klasserom, gymnastikksal, svømmehall, musikkrom og skolekjøkken og saler for sløyd og tegning og tekstilforming.
I 2008-09 ble skolen totalrenovert, og sto ferdig i mars 2009. Skoleåret 2009–10 var det første hele skoleåret med totalrenovert skolebygg.
Det ble også anlagt fotballbane ved skolen på 80-tallet, for det da nyoppstartede Korsgård IL
Skolen er nå delt inn i tre bygg:

A-bygget huser skolefritidsordning, administrasjonen, lærerværelset, samt basene for 1.–4. trinn.
B-bygget er aktivitetsbygget og inneholder gymsal, bibliotek, naturfagsrom, IKT-rom, musikkrom, sløydsal og formingsrom og kjøkken som brukes i faget Mat og helse. I kjelleren finnes garderober og et svømmebasseng som per juli 2009 ikke er i drift.
C-bygget huser arbeidsplasser, IKT-rom og baser for 5.–7. trinn.Samtlige baser er utstyrt med interaktive tavler, som gir muligheter for variert og moderne undervisning.
Uteområdet er stort og gir muligheter for variert lek og undervisning. Skolen har egen Scansisløkke og skatepark. I tillegg disponerer skolen et skogsområde som er flittig i bruk i både undervisning og friminutt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Korsgård skoles hjemmeside
Lillevann

Lillevann er et tjern i Voksenåsen i Oslo. Bekken fra Lillevann renner videre mot Bogstadvannet via Strømsdammen.


== Referanser ==


== Se også ==
Lillevannsskogen (Oslo)
Lillevann stasjon
Stob Choire Claurigh

Stob Choire Claurigh (skotsk gælisk: Stob Choire Clamhraidh) er et skotsk fjell som befinner seg 16 km øst for Fort William i Lochaber-distriktet i regionen Highland.
Fjellet er en del av fjellkjeden Grey Corries, som består av en 8 km lang rygg som ikke når under 800 moh. og har tolv topper, hvorav fire oppnår status som munro. Stob Choire Claurigh er det høyeste av disse, og er med sine 1 177 moh. den femtende høyeste munro og den ellevte høyeste marilyn i Storbritannia.
Den høyeste delen av fjellet er sammensatt av lys grå kvartsitt og steinur, noe man lett kan se fra landsbyene Spean Bridge og Roybridge, og veien A86 mellom disse.
Sune Jacobsen

Herluf Sune Jacobsen (født 6. januar 1952 i Skopun) er en færøysk politiker (Sb.) og lærer.
Han var innvalgt på Lagtinget fra Vágar fra 1988 til 1990, deretter varamann i flere perioder og fast møtende for Ivan Johannesen fra 1994 til 1998. I sin siste periode var Jacobsen formann i Lagtingets skattekomité.Han har vært medlem av kommunestyret i Sørvágur fra 1976 til 1984 på nytt fra 2005. Han var borgermester i Sørvágur fra 2009 til 2016. Han var styremedlem i Føroya Kommunufelag fra 1977 til 1979.Han gikk Føroya Læraraskúli og arbeidet som lærer i Sørvágur.


== Referanser ==
Sommer på jorda

«Sommer på jorda» som også er kjent under navnet («Langesund-sangen») er en sang som ble utgitt av på Postgirobygget på samlealbumet Best av alt (Capitol 7243 590100 2) fra 2003.
Teksten er skrevet av Jan Vincents Johannessen, og ble tonesatt av Arne Hurlen. De to møtes under et opphold på Wrightegaarden.


== Musikere ==
Arne Hurlen
Nils Petter Time
Gunnar Westgaard
Erik Widding
Øyvind Kolset


== Referanser ==
Cool Men (film)

Cool Men er en amerikansk musikk–komedie–dramafilm fra 2008 regissert av Malcolm D. Lee. Den var skrevet av manusforfatterne Robert Ramsey og Matthew Stone. Hovedrollene ble spilt av Samuel L. Jackson, Bernie Mac, Sharon Leal, Isaac Hayes og John Legend.
Bernie Mac og Isaac Hayes døde henholdsvis 9. og 10. august 2008; dødsfallene hadde ikke noe med hverandre å gjøre. Regissøren sa at filmen hadde blitt kraftig redigert for å gjøre den mindre kvass, som et uttrykk for respekt overfor de to skuespillerne.
Filmen hadde premiere 7. november 2008. I Norge fikk den aldersgrense 15 år.


== Handling ==
De to soulsangerne Louis (Samuel L. Jackson) og Floyd (Bernie Mac), som ikke har snakket med hverandre på tyve år, går nølende med på å dra på gjenforeningsturné rundt i USA for å hedre den nylig avdøde sangeren Marcus Hooks (John Legend), som de i gamle dager var korister for. Med på turneen blir den vakre unge sangerinnen Cleo (Sharon Leal), som vi får vite har en voldelig kjæreste. I begynnelsen antas hun å være Floyds datter, men i virkeligheten er det Louis som er faren hennes. Underveis melder problemene seg, blant annet dukker Cleos kjæreste (Affion Crockett) opp, med ambisjoner om å bli gangsta-rapper. Floyd roter seg bort i Rosalee (Jennifer Coolidge), og neste morgen innser han at dét trolig ikke var noen god idé. Så står deres store gjenforeningskonsert i Apollo Theater for døren. Dette blir skjelsettende for både Louis og Floyd, som klarer å finne tilbake til vennskapet som de mistet for tredve år siden.


== Distributører ==
Filmen ble distribuert av Dimension Films og Metro-Goldwyn-Mayer.


== Inntjening ==
Filmen tjente inn $ 67,082,391.


== Rolleliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cool Men på Internet Movie Database 
(sv) Cool Men i Svensk Filmdatabas 
(da) Cool Men i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Cool Men på Allociné 
(nl) Cool Men på MovieMeter 
(en) Cool Men på AllMovie 
(en) Cool Men på Turner Classic Movies 
(en) Cool Men på Rotten Tomatoes 
(en) Cool Men på Metacritic 
(en) Cool Men på Box Office Mojo 
Soul Men – offisiell hjemmeside
Lanterne rouge

Lanterne rouge (fransk: Rød lanterne) er navn gitt den deltakeren som er sist i sammendraget i sykkelløp, som eksempel Tour de France. Uttrykket kommer av den røde lykten som hang bakerst på tog for at konduktøren skulle kontrollere at ingen av koblingene var løsnet. Den røde lanternen er således den som ligger sist i feltet, i hvert fall tidsmessig.


== Lanterne rouge i Tour de France ==
Belgiske Wim Vansevenant er den eneste syklisten som har kommer sist i Tour de France tre ganger (2006, 2007 og 2008)

1903  Arsène Millocheau
1904  Antoine Deflotrière
1905  Clovis Lacroix
1906  Georges Bronchard
1907  Albert Chartier
1908  Henri Anthoine
1909  Georges Devilly
1910  Constant Collet
1911  Lucien Roquebert
1912  Maurice Lartigue
1913  Henri Alavoine
1914  Henri Leclerc
1915-1918 – ikke avholdt på grunn av første verdenskrig
1919  Jules Nempon
1920  Charles Raboisson
1921  Henri Catelan
1922  Daniel Masson
1923  Daniel Masson
1924  Victor Lafosse
1925 Fernand Besnier
1926  André Drobecq
1927  Jacques Pfister
1928  Edouard Persin
1929  André Léger
1930  Marcel Ilpide
1931  Richard Lamb
1932  Rudolf Risch
1933 Ernest Neuhard
1934  Antonio Folco
1935  Willi Kutschbach
1936  Aldo Bertocco
1937  Aloyse Klensch
1938  Janus Hellemons
1939  Armand Le Moal
1940-1946 ikke avholdt på grunn av andre verdenskrig
1947  Pietro Tarchini
1948  Vitorio Seghezzi
1949  Guido De Santi
1950  Fritz Zbinden
1951  Abdel-Kader Zaaf
1952  Henri Paret
1953  Claude Rouer
1954  Marcel Dierkens
1955  Tony Hoar
1956  Roger Chaussabel
1957  Guy Million
1958  Walter Favre
1959  Louis Bisiliat
1960  Herrero Berrendero
1961  André Geneste
1962  Augusto Marcaletti
1963  Willy Derboven
1964  Anatole Novak
1965  Joseph Groussard
1966  Paolo Manucci
1967  Jean-Pierre Genet
1968  John Clarey
1969  André Wilhelm
1970  Frits Hoogerheide
1971  Georges Chappe
1972  Alain Bellouis
1973  Jacques-André Hochart
1974  Lorenzo Alaimo
1975  Jacques Boulas
1976  Aad van den Hoek
1977  Roger Loysch
1978  Philippe Tesnière
1979  Gerhard Schönbacher
1980  Gerhard Schönbacher
1981  Faustino Cuelli
1982  Werner Devos
1983  Marcel Laurens
1984  Gilbert Glaus
1985  Manrico Ronchiato
1986  Ennio Salvador
1987  Mathieu Hermans
1988  Dirk Wayenberg
1989  Mathieu Hermans
1990  Rodolfo Massi
1991  Rob Harmeling
1992  Fernando Quevedo
1993  Edwig Van Hooydonck
1994  John Talen
1995  Bruno Cornillet
1996  Jean-Luc Masdupuy
1997  Philippe Gaumont
1998  Damien Nazon
1999  Jacky Durand
2000  Olivier Perraudeau
2001  Jimmy Casper
2002  Igor Flores
2003  Hans De Clerq
2004  Jimmy Casper
2005  Iker Flores
2006  Wim Vansevenant
2007  Wim Vansevenant
2008  Wim Vansevenant
2009  Jawheni Hutarovitsj
2010  Adriano Malori
2011  Fabio Sabatini
2012  Jimmy Engoulvent
2013  Svein Tuft
2014  Cheng Ji
2015  Sébastien Chavanel
2016  Sam Bennett
2017  Luke Rowe
2018  Lawson Craddock
2019  Sebastian Langeveld
2020  Roger Kluge
2021  Tim Declercq
2022  Caleb Ewan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://tdflr.blogspot.no/
Finnsnesvannet

Finnsnesvannet er et lite vann (ca. 15 dekar) midt i Finnsnes. Sammen med Arvid Hanssens plass er vannet Lenvik kommunes tusenårssted. Vannet er kjent for de små flytende husene som settes ut hver sommer. Det er en fontene i vannet. I tilknytning til Finnsnesvannet ligger en utescene. I mørketiden tennes dessuten hvert år «Adventsparken», en lysdekorasjon som strekker mellom trærne i parken rundt vannet.


== Eksterne lenker ==
(en) Finnsnesvannet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gisundet

Gisundet (navnet betyr det krokete sundet) er et ca. 35 km langt sund i Troms og Finnmark fylke, omkranset av et bølgende kulturlandskap. Særlig på østsiden er det gode jordbruksområder. Sundet strekker seg fra Solbergfjorden i sør til Malangen i nord og skiller øya Senja fra fastlandet. Gisundet trafikkeres av Hurtigruten og utgjør hovedleia for skipstrafikken innenskjærs mellom Harstad og Tromsø. Flere steder gjør sundet krappe svinger, og ved Leiknesodden må skipene langt ut fra land på grunn av en endemorene som stikker ut i sundet. Dette har gjort at det har vært mange grunnstøtinger i Gisundet, og det er nå laget en plan hvor det skal brukes 130 millioner kroner for å mudre en del av de vanskeligste områdene fra 2009 til 2014.Det har vært bro over sundet, mellom Finnsnes og Silsand siden 1972. Gisundbrua krysser Gisundet like nord for Finnsnes. Den er 1147 meter lang og har et hovedspenn på 142,5 meter. Det var dessuten fergeforbindelse mellom Bjorelvnes og Gibostad fram til 1985.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Gisundet hos Troms fylkeskommune.
Bilde av Gibostad i den nordre enden av Gisundet
Musikkpaviljongen i Bergen

Musikkpaviljongen befinner seg i Byparken i Bergen, mellom Ole Bulls plass, Festplassen, Telegrafbygningen og Permanenten. 


== Historie ==
Paviljongen ble kjøpt som byggesett i støpejern og gitt i gave til Bergen kommune av forretningsmann og konsul F. G. Gade (1830–1904). Musikkpaviljongen ble levert av Vulkan, Jernstøberi & Mek i Christiania og oppført i «Byens Park» i 1888. Søylenes baser bærer også inskripsjonen Vulkan Christiania 1888. I likhet med Ole Bulls villa Lysøen, preges musikkpaviljongen stilmessig av historisme inspirert av maurisk arkitektur. 


== Restaurering ==
I 1999-2000 ble Musikkpaviljongen restaurert av Sivilarkitektene Andersen og Irgens AS, ved Per Morten Ekerhovd og K. H. Irgens. Musikkpaviljongen leies i dag ut av Bergen kommune.


== Litteratur ==
K. H. Irgens, Musikkpaviljongen i Byparken, Bergen, Gamle Bergen Årbok 2000, s. 69-79.


== Eksterne lenker ==
Leie av kommunale byrom til arrangement
International Traditional Karate Federation

International Traditional Karate Federation (ITKF), kjent i japan som Kokusai Dentō Karate Renmei, er et internasjonalt styrende organ for tradisjonell karate. ITKF følger læren om shotokan fra grunnlegger Gichin Funakoshi. Denne organisasjonen ble grunnlagt av Hidetaka Nishiyama.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Arvid Berglind

Arvid Berglind (født 4. januar 1924, død 7. juli 2009) var en norsk jernbanearbeider og politiker (Ap) som var fylkesordfører i Buskerud fra 1972. Han ble gjenvalgt for perioden 1976 til 1979, da var det direkte valg til fylkestinget for første gang.  
Berglind startet sin politiske karriere i kommunestyret på Ringerike, og derfra kom han med i fylkespolitikken, fra 1964. Han var i fylkessammenheng særlig opptatt av sykehuspolitikk.Berglind satt også i styret i Norske Kommuners Sentralforbund. Han var jernbanearbeider av yrke og ansatt i Norges Statsbaner.Han var gift med Anne-Lise (f. 1928).


== Referanser ==
Sergej Kovaljov

Sergej Adamovitsj Kovaljov (russisk Сергей Адамович Ковалёв; født 2. mars 1930, død 9. august 2021) var en russisk menneskerettighetsaktivist, politiker og sovjetisk dissident og politisk fange. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sergey Adamovich Kovalyov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sergej Kovaljov hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Liste over fylkesordførere i Buskerud

Liste over fylkesordførere i Buskerud viser fylkesordførere fra 1976, som var første gang man hadde direkte valg til fylkestinget. Før valget i 1975 ble fylkestinget satt sammen av representanter valgt av kommunestyrene i fylket.


== Kilder ==
Organisasjonskart for Buskerud fylkeskommune
Kåre Rodahl

Kåre Rodahl (født 17. august 1917, død 10. juli 2008) var  lege og professor ved Norges idrettshøgskole
Rodahl hadde flere forskerstillinger innen arktisk fysiologi og medisin i USA 1950–65,
Forut for sitt virke med arktisk medisin deltok Rodahl i en dansk vitenskapelig ekspedisjon til Nord-Grønland sommeren 1947.
Under andre verdenskrig var Rodahl fallskjermhopper i de norske styrker i Storbritannia.


== Bibliografi ==
Tre år som fallskjermhopper (1945)
Et år under breen (1946)
Nytt land under vingene (1948)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kåre Rodahl på Internet Movie Database 
(no) Mer om Kåre Rodahl fra SNL
Nettbuss Nordfjord-Ottadalen

Nettbuss Nordfjord-Ottadalen, tidligere Fjord1 Nordfjord-Ottadalen ble etablert fra 1. januar 2005. Selskapet ble etablert ved fusjon av Nordfjord og Sunnmøre Billag og Ottadalen Billag. På dette tidspunktet var Ottadalen Billag et datterselskap av Nordfjord og Sunnmøre Billag, som igjen var eid av Fjord1.


== Virksomhet ==
Selskapet har hatt en omfattende virksomhet persontrafikk med buss fra Måløy i vest, Bergen Oslo i sør, Trondheim i nord og Gudbrandsdalen/ Lillehammer i øst. Rutenettet omfattet lokaltrafikk i Nordfjord og deler av Sunnmøre, Ottadalen, deler av Gudbrandsdalen, dessuten Gausdal og Lillehammer-området. I tillegg var det en rekke ekspressbussruter fra disse områdene til Bergen, Trondheim og Oslo, blant annet Nordfjordekspressen. Disse rutene gikk i regi av NOR-WAY Bussekspress og Nettbuss express.
Selskapet drev tidligere også godstrafikk – både lokalt og langtransport. Fra 1. januar 2008 ble denne trafikken lagt til Fjord1 Transport.
Nettbuss kjøpte 51 prosent av aksjene i selskapet høsten 2011 og fra 1. januar 2012 ble navnet endret til Nettbuss Nordfjord-Ottadalen AS.
Etter at selskapet ved nyttår 2014 og sommeren 2014 mistet begge sine tidligere ruteområder, drev selskapet kun med tur- og ekspressbusskjøring.
1. mai 2015 ble selskapet fusjonert inn i Nettbuss Ekspress AS, siden 1. januar 2016 kjent som Nettbuss Travel AS.


== Referanser ==
Ottadalen Billag

Ottadalen Billag var et rutebil- og transportselskap med hovedkontor på Otta og med ruteområde i Ottadalen og deler av Gudbrandsdalen. I 2005 gikk det inn i Fjord1 Nordfjord-Ottadalen.


== Historie ==
Selskapet var en fortsettelse av virksomheten som ble drevet av Ottadalen kommunale billag (OKB). Dette var en omorganisering av OKB ved at det interkommunale selskapet ble omgjort til aksjeselskap fra 1. januar 1985 med de tidligere eierkommunene som aksjonærer. Som del av omorganiseringen ble selskapets hovedbase flyttet til Otta. På slutten av 1990-tallet ble Ottadalen Billag kjøpt opp av Nordfjord og Sunnmøre Billag.
Det hadde gjennom tidene vært utstrakt samarbeid mellom Ottadalen kommunale billag og Nordfjord og Sunnmøre Billag om persontrafikken mellom Otta og Nordfjord. Vinteren 1988 opprettet selskapene Nordfjordekspressen – en gjennomgående ekspressbussrute Måløy – Oslo gjennom hele ruteområdet. 9. desember 2002 startet selskapet opp Gudbrandsdalekspressen på strekninga Bismo i Skjåk - Lillehammer - Hamar - Gardermoen - Oslo. Begge ekspressbussrutene var en del av NOR-WAY Bussekspress' rutenett.
21. august 2000 fikk Ottadalen Billag utvidet sitt ruteområde for persontrafikk da selskapet fikk overta en rekke ruter som Norgesbuss hadde i Gausdal, Sør-Gudbrandsdal og Lillehammer-området.Selskapet ble fusjonert med Nordfjord og Sunnmøre Billag 1. januar 2005 og navnet ble endret til Fjord1 Nordfjord-Ottadalen.


== Referanser ==
Ole Juul (forfatter)

Ole Juul (født 10. oktober 1918 i Kolding, død 17. april 2009) var en dansk journalist, forfatter og motstandsmann under den andre verdenskrig.
Ole Juul var journalist i Ålborg og bonde i Vejle. På den måten fikk han kontakt med Kai Holbech, som satte ham i forbindelse med det illegale bladet De Frie Danske. Gjennom det deltok han noe i motstandsaktiviteter og jødetransporter til Sverige.
I oktober 1943 måtte han selv flykte til Sverige.
Ole Juul har skrevet en lang rekke bøker, blant annet debutromanen De røde Enge, som også er filmatisert som De røde Enge. Juul hadde en rolle i filmen som sabotør og den vant Gullpalmen ved filmfestivalen i Cannes. Dessuten har han skrevet en gutteboksserie, Jesper-bøgerne. 


== Bibliografi ==


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1951 – Emma Bærentzens Legat


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Ole Juul (forfatter) på bibliografi.dk
Nordfjordekspressen

Nordfjordekspressen er navnet på ekspressbussruta Måløy – Nordfjordeid – Stryn – Skjåk – Otta – Lillehammer – Oslo lufthavn – Oslo. Ruta var opprinnelig en del av NOR-WAY Bussekspress' rutenett med rutenummer 147, men ble 1. mai 2013 en del av Nettbuss express med rutenummer NX147. 4. januar 2016 ble rutenummeret endret til NX146, mens det i forbindelse med omprofileringen til Vy express er VY146 fra 24. april 2019. Ruta kjøres av Vy Buss.


== Historie ==
Det hadde gjennom tidene vært utstrakt samarbeid mellom Ottadalen Billag (tidligere Ottadalen kommunale billag) og Nordfjord og Sunnmøre Billag om persontrafikken mellom Otta og Nordfjord. Tidligere skjedde samarbeidet via Grotli. Her måtte passasjerene bytte buss. OKB trafikkerte Grotli – Otta, mens strekningen Grotli og vestover til Nordfjord og Måløy ble kjørt av Nordfjord og Sunnmøre Billag. Da Strynefjellet ble helårsvei opprettet de to selskapene en gjennomgående rute Måløy – Otta i korrespondanse med togene på Dovrebanen.
Vinteren 1988 fikk selskapene konsesjon til å kjøre helt fram til Oslo. Da opprettet selskapene Nordfjordekspressen med rutenummer 147 i NOR-WAY Bussekspress' rutenett, og gav de reisende gjennomgående ekspressbusser Måløy – Oslo. Først var det bare én avgang pr. dag i hver retning, men senere utvidet med nattavgang i november 1993 og ettermiddagsavgang i juli 1997.I 2005 ble de to samarbeidende selskapene bak Nordfjordekspressen slått sammen og fikk navnet Fjord1 Nordfjord-Ottadalen. Selskapet ble senere kjøpt opp av Nettbuss, og fra 1. januar 2012 kjent som Nettbuss Nordjord-Ottadalen. 1. mai 2013 trakk Nettbuss ruta ut av NOR-WAY og fortsatte den som en del av Nettbuss express med rutenummer NX147. Våren 2015 ble selskapet fusjonert inn i Nettbuss Ekspress AS, som 1. januar 2016 endret navn til Nettbuss Travel AS. Dette selskapet ble igjen fusjonert inn i morselskapet 1. januar 2019.
Fra 4. januar 2016 ble ettermiddagsavgangene fjernet, samtidig som det ble satt opp korrespondanse mellom Stryn og Ulsteinvik for morgenavgangene i form av Møre-ekspressen. Samtidig fikk begge rutene også felles rutenummer NX146.


== Referanser ==
The 88

The 88 er et amerikansk rock/pop-band fra Los Angeles, California. 
Bandet er kjent gode og energifylte konsertopptredener.
The 88 består av vokalist, gitarist, og låtskriver Keith Slettedahl, Adam Merrin som spiller keyboard og er låtskriver, og trommeslageren Anthony Zimmitti. Bandet har tiltrukket oppmerksomhent siden det ble dannet i 2003. The 88 spiller mye lokalt, men har også vært åpningsband for blant annet  Smashing Pumpkins. 
Bandets fengende melodier har funnet et voksende publikum, gjennom Tv, film, og Internett.


== The 88 i fjernsynet ==
The 88 har sanger i mange populære fjernsynsserier som The O.C, Grey's Anatomy, One Tree Hill, Numb3rs, og Gossip Girl. Bandet hadde også sangen "Coming Home" i en reklamefilm for den amerikanske varehusgiganten Sears.


== Diskografi ==
Kind of Light (Juni, 2003) EMK/Mootron Records
Over and Over (September, 2005) EMK/Mootron Records
 Not Only... But Also (Oktober, 2008) Island Records


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The 88 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The 88 på Discogs 
(en) The 88 på MusicBrainz 
(en) The 88 på Songkick 
(en) The 88 på Last.fm 
(en) The 88 på Last.fm 
(en) The 88 på AllMusic 
(en) The 88 hos MySpace
Spean Bridge

Spean Bridge er en landsby i regionen Highland i Skottland.
Landsbyen har fått sitt navn fra brua over elva Spean på general Wades militære vei mellom Fort William og Fort Augustus, ikke fra brua som ble bygget i 1819 av Thomas Telford. Telfords bru er nå en del av veien A82 og ligger midt i landsbyen.
Spean Bridge ligger i Great Glen, og er knyttet sammen med Inverness i nord og Fort William i sør med veien A82, mens A86 går østover til den møter A9 ved Kingussie. Landsbyen er betjent av Spean Bridge stasjon med rute til London, og mellom 1903 og 1933 ble det tilbudt en sidesportjeneste til Fort Augustus.
Fra 1942 til 1945 trente kommandosoldater og amerikanske elitesoldater i området, fra basen ved Achnacarry.
Litteraturåret 1918

Litteraturåret 1918 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1918.


== Prisvinnere ==
Otto Benzons Forfatterlegat tildeles Jóhann Sigurjónsson
Holger Drachmann-legatet tildeles Helge Rode og Johannes V. Jensen
Pulitzerprisen for romanen tildeles Ernest Poole for Hans familie


== Hendelser ==
Pulitzerprisen for romanen etableres


== Nye bøker ==


=== Skjønnlitteratur ===
De kloge jomfruer av Sigrid Undset
En döds memoarer av Hjalmar Bergman
Gråns: en by som varit av Ottilia Adelborg
Juvikingar av Olav Duun
 Kilden av Gabriel Scott
«Soldatens hjemkomst» (The Return og the Soldier) av Rebecca West
Tarr av Wyndham Lewis
Åsa-Hanna av Elin Wägner


=== Sakprosa ===
Den proletariske revolusjon og renegaten Kautsky av Vladimir Lenin.
Sproget i Fare av Knut Hamsun
Træningsboken


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
1001 Bøker du bør lese før du dør av Peter Boxall, oversatt av Kjell Olav Jensen, ISBN 978-82-458-0835-3