jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Storelva (Burfjorden)

Storelva (nordsamisk: Čalašjåkka eller Buvrovuon-johka) er ei elv i Kvænangen kommune i Troms og Finnmark. Nedbørfeltet, som er på 186,37 km², ligger på østsida av fjorden Kvænangen. Elva renner i hovedsakelig nordvestlig retning gjennom Burfjorddalen, og munner ut innerst i Burfjorden, en sidearm til Kvænangen. Elva er 31,3 kilometer lang og middelvannføringen ved munningen er 5,55 m³/s.
Europavei 6 går langs de nedre delene av vassdraget, og oppover dalen går det vei til de nedlagte Middavarre gruver. Ved munningen ligger bygda Burfjord.
Elva er varig vernet mot kraftutbygging gjennom Verneplan II for vassdrag.Storelva er åpen for fiske etter vanlige offentlige regler, fra utløpet i havet oppover langs elva like til den nederste av to laksetrapper. Vassdraget over er totalfredet som gyte- og oppvekstområde for anadrome laksefisker.


== Referanser ==
Daniel Böhm

Daniel Böhm (født 16. juni 1986 i Clausthal-Zellerfeld) er en tysk tidligere skiskytter. Han representerte klubben SC Buntenbock.
Böhm debuterte i europacupen den 3. desember 2005, og han tok sin første seier bare åtte dager senere, på jaktstarten i Obertilliach. Han har fire europacupseire (per 10. april 2009), hvorav en gullmedalje på jaktstarten i Europamesterskapet i 2009. 
Da han debuterte i verdenscupen i sesongen 2008/09 med en 29.-plass på sprinten i Oberhof, hadde han allerede tatt seks medaljer i juniorverdensmesterskap og europamesterskap. Böhm fikk sitt store gjennombrudd i sitt andre verdenscuprenn, normaldistansen i Vancouver, hvor han ble nummer to, kun slått av franske Vincent Jay. Jay skjøt fire fulle hus, mens Böhm måtte tåle en bom og endte 19 sekunder bak franskmannen. Han ble nummer 59 i verdenscupen sammenlagt i debutsesongen.
Under Vinter-OL 2014 i Sotsji var Böhm med på Tysklands lag som tok sølv på stafetten.


== Meritter ==
(Per 10. april 2009)


=== Juniorverdensmesterskap ===


=== Europamesterskap ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Böhm – Olympics.com 
(en) Daniel Böhm – Olympic.org 
(en) Daniel Böhm – Olympedia 
(en) Daniel Böhm – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Daniel Böhm – Tysklands olympiske komité 
(en) Daniel Böhm – IBU 
(en) Daniel Böhm – biathlon.com.ua 
Daniel Böhms hjemmeside (tysk)
Dangerous Journeys

Dangerous Journeys er et rollespill skapt av Gary Gygax, skaperen av Dungeons & Dragons-systemet. Dangerous Journeys ble opprinnelig lansert som Dangerous Dimensions, men ble endret til Dangerous Journeys fordi Tactical Studies Rules (TSR) hevdet at DD-forkortelsen ville bli for lik D&D, som i Dungeons & Dragons. Selv som tittelen ble endret gikk TSR til søksmål mot utgiveren Game Designers' Workshop, noe som førte til at utviklingen av spillet ble stoppet.


== Referanser ==
Rådstue

Rådstue er en historisk betegnelse på et rådhus, bygningen hvor stedets sentraladministrasjonen lå. Rådstuene hadde en rådssal hvor byrådet hadde sine møter. I tilknytning til rådstuen lå gjerne rettssal og politistasjon med arrestrom for varetektsfanger. Arresten kunne også fungere som dårekiste og fengsel for soning av korte fengselsstraffer.
Diamonds in the Rough

Diamonds in the Rough er et konsertalbum av Avenged Sevenfold som ble utgitt den 16. september 2008, sammen med DVD-en Live in the LBC, som var Avenged Sevenfolds første konsert-DVD. Albumet inneholder sanger som ikke ble utgitt på albumet i 2007 og tre cover-sanger fremført av Avenged Sevenfold på konserter. På albumet finnes også to av sangene som var på Avenged Sevenfold-albumet, men med en liten vri. CLA-mixa «Almost Easy» og en alternativ versjon av «Afterlife». 


== Sporliste ==
«Demons» – 6:16
«Girl I Know» – 4:26
«Crossroads» – 4:33
«Flash of the Blade» (Iron Maiden cover) – 4:05
«Until the End» – 4:46
«Tension» – 4:51
«Walk» (Pantera cover) – 5:24
«The Fight» – 4:09
«Dancing Dead» – 5:54
«Almost Easy» (CLA Mix) – 3:57
«Afterlife» (Alternativ versjon) – 5:55
«St. James» – 5:02
«Set Me Free» – 6:21
«4:00 AM» – 5:01
«Lost It All» – 3:52
«Paranoid» (Black Sabbath cover) – 2:43


== Eksterne lenker ==
(en) Diamonds in the Rough på Discogs 
(en) Diamonds in the Rough på Discogs 
(en) Diamonds in the Rough på MusicBrainz
Old Carthusians

Old Carthusians kan blant annet vise til:      

Old Carthusians FC, en engelsk fotballklubb.
Old Carthusians er også et navn som blir brukt om tidligere elever ved Charterhouse School.
Roscrea

Roscrea (irsk:  Ros Cré ) er en irsk by i Tipperary i provinsen Munster, i den sydvestlige del av Irland med en befolkning (inkludert omegn) på 5 896 innbyggere i 2006. Byen har 4 910 innbyggere.Navnet Ros Cré, Cre sin skog, kommer av det gamle kvinnenavnet Cre. 
Fra gammelt av var Roscrea en viktig handelsby. I dag produseres mest kjøttvarer og legemidler.


== Historie ==

Roscrea ble bygget nær et gammelt kloster. Eldste delen av klosteret som fremdeles står er et rundt tårn med en dør 4,6 meter over bakken. Det vanlige koniske taket på tårnet er borte siden det var ødelagt av kanonild i 1798.
Book of Dimma er en bok fra det 8. hundreåret med evangeliene og en Missa Infirorum. Den tilhørte klosteret, men oppbevares nå i Trinity College i Dublin. Den oppbevares i et skrin av bronse med sølvbeslag med keltiske ornamenter.


== Transport ==
Byen ligger nær krysset mellom N7 mellom Dublin og Limerick og N62 mellom Athlone og Horse and Jockey hvor den krysser hovedveien N8 mellom Dublin og Cork. N7 mellom Dublin og Limerick er under utbygging til fire felts motorvei på hele strekningen og blir lagt utenom byen.
Byen er godt dekket med bussforbindelse og jernbane. Roscrea jernbanestasjon åpnet i 1857. 


== Næringsliv ==
Byen har flere restauranter, hoteller og forretninger. Det er noe industri, men lite tilgang på godt betalte jobber. Det er ikke uvanlig å pendle til Dublin eller Limerick for arbeid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roscrea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Roscrea Rugby Club
Bergens gamle rådstue

Bergens gamle rådstue, i middelalderen kalt Stevnestova, lå omtrentlig på dagens Nikolaikirkeallmenningen på Bryggen i Bergen. I tilknytning til rådstuen lå byens vinkjeller, som fungerte både som lager og skjenkested. Rådstuen ble trolig bygget som en stor toetasjes murbygning omkring år 1300. Kun ruinene etter vinkjelleren er igjen i dag, under et parkeringshus i Rosenkrantzgaten.


== Historie ==
Stevnestova ble bygget som lokale for byrådet i Bergen, og er første gang nevnt i 1315. Bygningen lå strategisk plassert langs Breida-almenningen, midt blant bryggegårdene.
Rådmennene hadde flere praktiske, administrative og rettslige oppgaver i forbindelsen med driften av byen. De skulle blant annet påse at byggeforskriftene ble overholdt og ha tilsyn med handel. Rådmennene satt også på rettigheter i forhold til utsalg av vin fra vinkjelleren.  
Mot slutten av 1400-tallet ble vinkjelleren leid ut til hanseatene.
Rådstuen var i bruk til rundt 1560, da funksjonene gradvis ble flyttet til Christoffer Valkendorfs tidligere privatbolig på Rådstuplass, det som i dag kalles det gamle rådhuset.
Den gamle rådstuen gikk med i den store bybrannen i 1702.


== Nyere tid ==
Ruinene etter vinkjelleren ble avdekket årene 1908–09, da Christian Koren-Wiberg gjennomførte arkeologiske utgravninger på Bryggen.


==== Informasjonsfilm ====
Rådstuen har i nyere tid blitt "digitalt gjenreist" på grunnlag av arkeologiske tolkninger av vinkjeller-ruinen. Filmen Rådstuen og Vinkjelleren i middelalderens Bergen fra 2011 var et samarbeid mellom Byantikvaren i Bergen og arkikon, med støtte fra Riksantikvaren og DNB.


==== Bergen Anno 1320 – en digital tidsreise ====
Bergens gamle rådstue (Stevnestova og vinkjelleren) er en del av prosjektet Bergen Anno 1320, et digitalt hjelpemiddel for å orientere seg i middelalderens Bergen, slik det kan ha sett ut i tiden omkring 1320 (se ekstern lenke nedenfor). Stevnestova og vinkjelleren ble prelansert under Middelalderuken 2019 i forbindelse med feiringen av Bryggens 40-årsjubileum som verdensarvsted. Bergen Anno 1320 er et samarbeid mellom Byantikvaren i Bergen, arkikon og Universitetet i Bergen, som en del av aktivitetene innenfor Middelalderklyngen. Prosjektet er støttet av Riksantikvaren. Visningene er lagt ut som en del av nettressursen Grind, Universitetet i Bergens portal for formidling av kultur- og naturhistorie.


== Se også ==
Det gamle rådhus
Bergen rådhus


== Eksterne lenker ==
Bergens gamle rådstue (Stevnestova) og vinkjelleren på www.grind.no
Bergen byleksikon på nett, om Bergens gamle rådstue
«Bergens gamle rådstue». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Prosjekt Bryggen: Bryggenleksikon om Stevnestova (Rådstuen, rådhuset)
NRK om Bergens gamle rådstue
Film om Rådstuen og Vinkjelleren i middelalderens Bergen
Aimée Beekman

Aimée Beekman (født 20. april 1933 i Tallinn i Estland) er en estisk forfatterinne.


== Liv og virke ==
Aimée Beekman ble i 1956 uteksaminert fra Allunionsinstituttet for kinematografi. Fra 1956 til 1960 arbeidet hun ved det sovjetiske filmselskapet Tallinnfilm. Siden 1956 har hun også virket som forfatter.
Etter noen noveller og en reisebok oppnådde hun sitt litterære gjennombrudd med sin første roman Väikesed inimesed («Små mernnesker»). Her skildrer hun barndomsminner fra en arbeiderbydel i Tallinn i 1930-årene. I 1970-årene beskjeftiget hun seg til dels med feministisk tematikk, noe som var nytt i det daværende Sovjetunionen. 
Aimée Beekman var gift med den estiske forfatteren og litteraturoversetteren Vladimir Beekman (1929–2009).


== Romaner i utvalg ==
Väikesed inimesed (1964)
Kaevupeegel (1966)
Valgete vareste parv (1967)
Kartulikuljused (1968)
Väntorel (1970)
Vanad lapsed (1972)
Kuradilill (1974)
Viinakuu (1975)
Sugupuu (1977)
Valikuvõimalus (1978)
Tihnik (1980)
Vabajooks (1982)
Proovielu (2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aimée Beekman på Internet Movie Database
Gianna Nannini

Gianna Nannini (født 14. juni 1954 i Siena) er en italiensk rock/pop-sanger, musiker og låtskriver.
Gianna er storesøster til tidligere Formel 1-fører Alessandro Nannini. Hun studerte piano i Lucca og komposisjon i Milano.
Hun platedebuterte i 1976 med albumet som bar hennes eget navn. Hun fikk sin første hit i 1979 med singelen America og albumet California, som slo igjennom i flere europeiske land. I italia ble hun for alvor berømt i 1984, da hun ga ut sitt sjette album, Puzzle, som nådde topp 10 i Italia, Vest-Tyskland, Østerrike og Sveits. I 1986 fikk hun en hit med Bello e impossibile, og samleplata Maschi e altri fra 1987 solgte over en million eksemplarer.
I 1990 sang hun fotball-VMs offisielle sang, Un'estate italiana, sammen med Edoardo Bennato.
Hun tok eksamen i filosofi ved Universitetet i Siena i 1994. Året etter deltok hun i en protest organisert av Greenpeace ved den franske ambassaden i Roma, mot den franske regjeringens beslutning om å foreta atomprøvesprengninger på Mururoa.
I 2004 ga hun ut samlealbumet Perle, der alle sangene var innspilt på nytt, i nye arrangementer. Albumet Grazie kom ut i februar 2006 og gikk til topps på den italienske albumlista. Også samlealbumet GiannaBest fra 2007 gikk til topps i Italia. I 2007 ga hun også ut albumet Pia come la canto io, med sanger fra en pop-opera basert på figuren Pia de' Tolomei fra Dantes epos Den guddommelige komedie. 
En akustisk versjon av sangen Meravigliosa Creatura ble i 2008 brukt i en reklame for Fiat Bravo. Sangen og reklamen ble så populære at de bragte albumet Perle tilbake på topp 50, og Fiat brukte senere Gianna Nanninis sang Aria i en annen Fiat Bravo-reklame.


== Diskografi ==
Gianna Nannini (1976)
Una radura (1977)
California (1979)
G.N. (1981)
Sconcerto Rock (filmmusikk) (1981)
Latin lover (1982)
Puzzle (1984)
Tutto live (live) (1985)
Profumo (1986)
Maschi e altri (samlealbum) (1987)
Malafemmina (1988)
Scandalo (1990)
Giannissima (live) (1991)
X forza e X amore (1993)
Dispetto (1995)
Bomboloni (samlealbum) (1996)
Cuore (1998)
Momo alla conquista del tempo (filmmusikk) (2002)
Aria (2002)
Perle (samlealbum) (2004)
Grazie (2006)
Pia come la canto io (2007)
GiannaBest (samlealbum) (2007)
Giannadream – Solo i sogni sono veri (2009)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Gianna Nannini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gianna Nannini på Internet Movie Database 
(sv) Gianna Nannini i Svensk Filmdatabas 
(fr) Gianna Nannini på Allociné 
(en) Gianna Nannini på AllMovie 
(en) Gianna Nannini hos The Movie Database 
(en) Gianna Nannini på Discogs 
(en) Gianna Nannini på MusicBrainz 
(en) Gianna Nannini på Songkick 
(en) Gianna Nannini på Last.fm 
(en) Gianna Nannini på Genius — sangtekster 
(en) Gianna Nannini på AllMusic 
Gianna Nannini på Twitter 
Gianna Nannini på Facebook 
Gianna Nannini på Instagram 
Gianna Nannini på YouTube 
Gianna Nannini på YouTube 
Gianna Nannini på Myspace
August Sabbe

August Sabbe (1909–1978) var en estisk motstandskjemper fra Võrumaa. Han var formentlig den siste av de estiske skogsbrødrene, en motstandsbevegelse mot den sovjetiske okkupasjonen av de baltiske landene.Sabbe vokste opp på landsbygda og tjenestegjorde som soldat i Estlands hær og frivillig i Estlands forsvarsliga. Han flyktet til skogs etter at landet ble okkupert av Sovjetunionen og Tyskland under den andre verdenskrig, så han ikke kunne tvangsutskrives til militærtjeneste av okkupasjonsmakten. Han deltok i en motstandsgruppe av «skogsbrødre», og etter at denne brøt sammen i 1952, levde han i skjul i skogen alene.I 1978, i en alder av 69, ble Sabbe funnet ved bredden av Võhandu av to KGB-agenter, forkledt som fiskere. Da de skulle pågripe ham, druknet han i elven. Det er uklart om han begikk selvmord, omkom ved et uhell under flukt, eller ble druknet av KGB-agentene.


== Referanser ==
Fleskum

Fleskum er en gård sør for Dælivannet i Bærum kommune. Christian Skredsvigs kone Maggie f. Plahte fikk den av sin far. Gården er i dag i privat eie.
Fleskumsommeren, i 1886, samlet kunstnere seg på Christian Skredsvigs gård Fleskum i Bærum. I tillegg til verten var det Gerhard Munthe, Eilif Peterssen, Harriet Backer, Kitty Kielland og Erik Werenskiold.
Johan Nicolai Mohn

Johan Nicolai Mohn (født 4. juli 1960) er barokkoboist og blokkfløytist, ansatt i Oslo Musikk- og Kulturskole siden 1994 og administrativ leder for barokkensemblet Barokkanerne.
Johan Nicolai har studert blokkfløyte ved Universitetet i Oslo med Tom Tofteberg (1982) og ved Norges Musikkhøyskole med Hans Olav Gorset (1986). Våren 1989 tok han eksamen ved Det Kongelige Konservatorium i Den Haag efter to års barokkobostudier med Ku Ebbinge. 
Foruten jevnlige opptredener med Barokkanerne, har Johan Nicolai blant annet spilt med Bachcollegium Stockholm, Bardu Barokk, Concerto Copenhagen, Drottningholm Barokkensemble, Norsk Barokkorkester og Wasa Barokkorkester.
Våren 2003 mottok han Oslo kommunes Kulturstipend for sitt arbeid med Blokkfløytistene St. Sunniva, et blokkfløyteorkester med omkring 60 medlemmer fra 7 – 25 år. I Oslo Musikk- og Kulturskole er han også initiativtager og dirigent for Gateorkesteret, et prosjektorkester for barn, som opptrer hvert år under RÅDHUSKONSERTEN i Musikk- og Kulturskolens uke i Oslo.
Han er oldebarn av Ragnvald Hvoslef, som sammen med ektefelle overtok villaen Nøisomhed i 1917. Mohn overtok selv eiendommen sammen med sin bror.


== Referanser ==
Deutsche Messe

Deutsche Messe er en messearrangør i Hannover i Tyskland. I Tyskland finnes messearrangører også i Frankfurt, Köln, Düsseldorf, München, Berlin, Nürnberg, Essen, Stuttgart og Leipzig. Av disse er Deutsche Messe den største og har et utstillingsareal på 496.000 m² som er fordelt på 27 store messehaller.
Hannover Messe er navnet på ei varemesse som arrangeres hvert år i april med utstillere innen industriteknikk. Ligna er navnet på ei messe som arrangeres for produsenter innen trevareindustrien.
I Tyskland finnes også noen friluftsmesser, i München, Bremen, Berlin og Köln.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Deutsche Messe AG – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ovule

Ovule eller frøemne er strukturen som gir opphav til og som inneholder de kvinnelige reproduktive celler som man finner i en frøplante. Innerst i ovulen, finnes megagametofytten som produserer eggceller for befruktning. I ovulen finnes også et integument og megasporangium.
Petter Skauen

Petter Skauen (født 11. september 1944) er en norsk fredsarbeider. Han ble utdannet ved Det norske Diakonhjem i 1968. Han arbeidet fra 1972 til 1978 for Kirkens Nødhjelp med bistandsarbeid i Ecuador. I Guatemala arbeidet han fra 1978 frem til 1999 der han spilte en aktiv rolle i arbeidet som førte til fredsavtalen som ble underskrevet i Oslo i 1996. I forbindelse med fredsarbeidet har Petter Skauen vært kritisk til USA sitt manglende engasjement for at folk i Mellom-Amerika skulle kunne få et bedre liv. «Amerikanerne hadde nøkkelen til et bedre liv i Mellom-Amerika, men de vil ikke bruke den», sa Petter Skauen. 
Fra 1999 ble Petter Skauen engasjert av Utenriksdepartementet i samarbeid med Kirkens Nødhjelp for å arbeide med freds- og forsoningsarbeid på Haiti og i Den dominikanske republikk. I 2006 fikk han Blanche Majors Forsoningspris og i begrunnelsen sto det «at han får prisen for sin evne og vilje til å skape arenaer der stridende parter kan møtes». 


== Priser ==
1995: Brobyggerprisen
1996: Hjelp til selvhjelp-prisen  for sitt engasjement for befolkningen i Latin-Amerika.
2006: Blanche Majors Forsoningspris
2010: Østfoldprisen, Østfold fylkeskommunes hederspris


== Kilder ==
www.strommestiftelsen.no Hjelp til Selvhjelp-prisen i 1996
Mysen Rotary klubb om Petter Skauen
www.nytid.no i forbindelse med fredsavtalen for Guatemala
Kysten Rundt

For det norske TV-programmet fra 1988 med Vera Kvaal og Harald Tusberg, se Kysten RundtKysten Rundt er en norsk hurtigmat- og kafékjede. Etter stiftelsen i 1997 nærmer kjeden seg 250 medlemmer.


== Eksterne lenker ==
Nettside
Den store brennevinsdagen

Den store brennevinsdagen i Lofoten ble feiret 25. mars, på Marimesse om våren.
Denne dagen samlet fiskerne seg til en fest der det ble drukket brennevin – dog ikke så mye at de ikke rodde fiske dagen etter. Det var også andre tradisjoner knyttet til dagen, spesielt kjent er hansingen. Det innebar at førstereisgutten, skårungen, skulle spandere brennevin på de andre i båtlaget. Første års høvedsmann skulle spandere høvedsmanns hans, og de som rodde fiske for siste gang skulle spandere stavhans. Når det gjaldt stavhansen, ville det alltid være noe uklart – de fleste mente nok at de ville ro fiske ett år til. Gamlingene som ikke lenger dro på vinterfiske, markerte gjerne brennevinsdagen med en dram hjemme.
Festen har tradisjoner langt tilbake i tid, og må ha tilknytning til gammel feiring av Vårfrumesse eller Marimesse, som var helligdag fram til festdagsreduksjonen i 1770. Lokalt ble mange av de gamle helligdagene holdt som halvhelligdager minst 150 år etter 1770.
Festen kan også ha sammenheng med at det i slutten av mars var kommet så langt ut i fisket at fiskerne hadde fått en del penger mellom hendene. Fra rundt 20. mars var skreien blitt gytemoden og løs på rogna, slik at den ikke lenger var brukbar til salting. Fiskerne kunne da selge det de hadde lagt ned av rogn, og de fikk for første gang noen kroner for vinterstrevet.
Mot slutten av 1800-tallet styrket avholdsbevegelsen sin stilling blant folk, brennevinsforbruket gikk ned, og markeringen av 25. mars og Vårfru'mess' som en brennevinsdag ble mer måteholden.


== Kilder ==
Peder A. Hansteen: Den store brennevinsdagen 25. mars, Årbok for Helgeland 1984.
Axel Coldevin (1980). Dønna bygdehistorie
Hansing

Hansing (jf. å hanse, å gi hans) er den trakteringen førstereisgutter gir resten av båtlaget når de er tatt opp i laget. Ordet er avledet av det lavtyske ordet hensen som betyr betale avgift for å bli opptatt i et laug, og har sammenheng med det høytyske ordet hanse, som kan bety gruppe, følge eller (handels)selskap.
I eldre dansk språk ble ordet å hønse brukt når den nyopptatte ga penger eller traktering til de andre medlemmene i et laug. Ordet hans eller hansing er brukt om trakteringen en sjømann ga kameratene første gang han passerte ekvator. Blant fiskerne, i Lofoten spesielt i forbindelse med feiringen av den store brennevinsdagen, innebar hansingen at skårungen skulle spandere brennevin på de andre i båtlaget. Tilsvarende skulle første års høvedsmann spandere høvedsmanns hans, og en som hadde ny båt skulle spandere båthans. De som rodde fiske for siste gang skulle spandere stavhans.
Johan Bojer bruker i Den siste viking begrepet hamse, hamsing. Ellers er også ord som handse, handsing, hønse eller hønsing brukt om det samme fenomenet.
Hansing er også forbundet med andre opptaksseremonier, ofte slik at den som blir opptatt blir ydmyket eller latterliggjort for resten av gruppa.


== Kilder ==
Peder A. Hansteen: Den store brennevinsdagen 25. mars, Årbok for Helgeland 1984.
Falk og Torp 1903: Etymologisk ordbog over det norske og det danske sprog Faksimileutg. Bjørn Ringstrøms antikvariat 1992 ISBN 82-90520-16-6
Hans i nynorskordboka
Liban Abdi

Liban Ali Abdi (født 1988 i Burco, Somalia) er en norsk fotballspiller som for tiden spiller for den saudiarabiske klubben Ettifaq FC. Han spilte tidligere for den ungarske klubben Ferencvaros, den engelske klubben Sheffield United, den portugisiske klubben Olhanense og Académica.


== Bakgrunn ==
Liban Abdi er født i Somalia og tilbrakte sin barndom i Oslo der han først gikk på barneskole og deretter på Haugenstua skole. Han flyttet til England etter ungdomsskolen.


== Karriere som spiller ==


=== Sheffield United ===
Liban Abdi er den første spiller av somalisk herkomst som har fått proffkontrakt av Sheffield United. Etter å ha prøvespilt for Newport Pagnell og Bukinham Town ble han plukket opp av United etter at han flyttet til Sheffield. Dette skjedde med støtte fra Football Unites, Racism Divides-programmet.
Han signerte en toårs kontrakt sommeren 2008 og ble deretter lånt ut til Blades sin søsterklubb Ferencváros den neste sesongen for å få erfaring.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liban Abdi – Transfermarkt 
(en) Liban Abdi – WorldFootball.net 
(en) Liban Abdi – FootballDatabase.eu 
(en) Liban Abdi – Soccerway 
(en) Liban Abdi – Fora De Jogo 
(en) Liban Abdi – Tyrkias fotballforbund 
(en) Liban Abdi – FBref 
(es) Liban Abdi – as.com 
(en) Profil på LevskiSofia.info
Andrus Ansips første regjering

Andrus Ansips første regjering ble innsatt 13. april 2005 etter at den var godkjent av Riigikogu med støtte fra 53 av 101 representanter. Regjeringen ble satt sammen etter pragmatiske beregninger. Regjeringen hadde ministere fra det frimarkedsliberale Eesti Reformierakond, det populistiske Eesti Keskerakond og fra landbrukspartiet Eestimaa Rahvaliit. 
Eesti Reformierakond og Eestimaa Rahvaliit deltok også i den forrige regjeringen ledet av Juhan Parts, fra det konservative partiet Res Publica. Parts leverte inn sin avskjed 24. mars 2005 etter at hans innenriksminister Ken-Marti Vaher, også han medlem av partiet Res Publica, ble avsatt av Riigikogu.


== Ministere ==
Andrus Ansip, Reformierakond – statsminister
Mailis Reps, Keskerakond – undervisnings- og vitenskapsminister
Rein Lang, Reformierakond – justisminister
Jaak Jõerüüt, deretter Jürgen Ligi, Reformierakond – forsvarsminister
Villu Reiljan, deretter Rein Randver, Rahvaliit – miljøvernminister
Raivo Palmaru, Keskerakond – kulturminister
Edgar Savisaar, Keskerakond – økonomi- og samferdselsminister
Ester Tuiksoo, Rahvaliit – landbruksminister
Aivar Sõerd, Rahvaliit – finansminister
Paul-Eerik Rummo, Reformierakond – innbyggerminister
Jaan Õunapuu, Rahvaliit – regionalminister
Kalle Laanet, Keskerakond – Innenriksminister
Jaak Aab, Keskerakond – sosialminister
Urmas Paet, Reformierakond – utenriksminister