jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Francis Sullivan

Francis Sullivan (født 7. juli 1917, død 5. januar 2007) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Sullivan ble olympisk mester i ishockey i vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada i OL-turneringen.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3–3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng; de tapte én kamp 2–4 til Sverige.
Sullivan ble både olympisk mester og verdensmester i ishockey i 1952; OL-turneringen i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Gull i ishockey  Canada


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Francis Sullivan – Olympedia 
(en) Francis Sullivan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Francis Sullivan – databaseOlympics.com (arkivert)
Ole Jonny Friise

Ole Jonny Friise (født 3. juli 1941) er en norsk tidligere bandy- og fotballspiller fra Drammen. Han representerte Strømsgodset og tok seks NM-titler i bandy i perioden 1962–70. Han spilte 51 kamper for det norske landslaget og var kaptein da Norge tok VM-sølv i 1965. I fotball ble han cupmester i 1969 og 1970 og seriemester i 1970.


== Bandy ==
Friise spilte i forsvaret hele karrieren og var kjent som en kompromissløs, fysisk tøff og god senterhalf som gjerne spilte på grensen av det tillatte. Han debuterte på Strømsgodset som 19-åring i 1960 og fikk sin første landskamp mot Sverige i 1961. Han var en ledertype og var kaptein både på klubb- og landslag, blant annet på sølvlaget fra Bandy-VM i 1965. Han var den første norske spiller som oppnådde 50 kamper med flagget på brystet og fikk totalt 51 landskamper. Friise spilte aktivt til han var rundt 40 år, og han ble senere trener, både for Strømsgodset, Mjøndalen og Drafn.


== Fotball ==
Selv om Ole Jonny Friise er to ganger norgesmester, seriemester og var med på fire opprykk med Strømsgodset i fotball, spilte han bare 48 obligatoriske kamper på klubbens førstelag, fra 1961 til 1970. Friise var målvakt, men var for det meste reserve for Inge Thun. Da Thun var i militæret i 1965, spilte Friise samtlige kamper i en sesong som ble kronet med opprykk fra 3. divisjon. Friise ble regnet som en pålitelig og allsidig spiller. Han spilte faktisk om lag fem sekunder som angriper mot Viking i 1970, og han spilte to kamper som høyreback i 1967.


== Meritter ==
6 Norgesmesterskap i bandy, 1962, 1963, 1965, 1967, 1968 og 1970.
Sølv i Bandy-VM 1965.
51 landskamper.
Norges Bandyforbunds bragdmerke.
Seriemester i fotball 1970.
2 Norgesmesterskap i fotball, 1969 og 1970.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ole Jonny Friise i Store norske leksikon
Ut av kontroll med sola i auan

Ut av kontroll med sola i auan er et musikkalbum utgitt av D.D.E. sommeren 2009.


== Sporliste ==
«Ut av kontroll» (Viken/Wien) 3:39
«Ridder i ei storbynatt» (Viken/Wien) 3:38
«Lange late daga» (Viken) 4:09
«Lykkelig» (Viken) 3:25
«Får æ by dæ på en pinni» (Viken) 3:25
«Ingenmannsland» (Viken/Wien) 3:56
«Himmel'n i haue» (Viken) 3:54
«Når ordet e sagt» (Viken/Mokkelbost) 4:03
«Vismann» (Viken/Wien) 4:09
«Du må kyss no'n froska» (Viken/Mokkelbost) 2:31
«Stille stund for to» (Viken/Mokkelbost) 3:07


== Medvirkende ==


=== D.D.E. ===
Bjarne Brøndbo – vokalist, trekkspill, piano
Frode Viken – gitarer, kor, låtskriver
Eskil Brøndbo – trommeslager, kor, perkusjon
Arnt Egil Rånes – gitarer, kor, mandolin
Bård Jørgen Iversen – orgel, piano, trekkspill
Eivind Berre – bassist, kor


=== Andre medvirkende ===
Ronny Wikmark – spikerpiano, wurlizer, mellotron, perk fløyte, orgel, piano, minimoog, synth, klokkespill, produsent, melodika, clavinet, farfisa
Oskar Lindberg – vibrafon, kor
Skjalg Raaen – harlor gitar, pedal steel
Pär Edwardson – kor
Håvard Soknes – korpsstortromme, tamburin
Olav Wien – tekstforfatter
Rolf Mokkelbost – tekstforfatter


== Eksterne lenker ==
Ut av kontroll med sola i auan
Elverum kunstgalleri

Elverum Kunstgalleri er et privateid galleri som ble åpnet i Elverum 25. november 200. Det lå sentralt i Elverum, Høsten 2014 flyttet galleriet til  Stortorget på Hamar, under navnet Galleri EKG.  Galleriet arrangerer salgsutstillinger og har i tillegg kommisjonssalg av et utvalg av malerier, grafikk, keramikk, skulptur og glasskunst.
Elverum Kunstgalleri er medlem av Hedmark reiseliv. Galleriet hadde følgende spesialutstillinger i Elverum: 

Festspillutstillinger:
"Brød i fryseren" 2006
Mona Grønstad og Giske Sigmundstad 2007
Hilde Grønstad Sunde 2008
Therese Nortvedt 2009
"Bukke nikke neie", Eli Hovdenak 2010
Christopher Rådlund 2011
Bjørg Thorhallsdottir 2012
Rally VM-kunstutstilling "Reisen til Monte Carlo" med Morten Gran 2007
"Skog i kunsten – kunst i skogen" samarbeidsprosjekt med Norsk Skogmuseum 2009I forbindelse med Margrethe Munthes 150-årsjubileum i 2010 ble hennes sangbok, illustrert av Eli Hovdenak, lansert i galleriet.
På Hamar har galleriet arrangert en rekke separatutstillinger, av bl.a:

Harald Lyche
Elisabeth Werp
Frank Brunner
Ingri Egeberg
Anette Hveem Narum
Janne Gill Johannessen


== Eksterne lenker ==
Elverum Kunstgalleriets nettside
Göte Almqvist

Göte Almqvist (født 25. juni 1921 i Skellefteå, død 21. desember 1994) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Almqvist vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige  og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3.
Almqvist ble verdensmester i ishockey 1953. Han spilte 52 landskamper for sveriges herrelandslag i ishockey.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1953  Zürich/Basel -  Gull i ishockey  Sverige
1954  Stockholm -  Bronse i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Göte Almqvist – Olympedia 
(en) Göte Almqvist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Göte Almqvist – Sveriges olympiske komité 
(en) Göte Almqvist – Eurohockey.com
Rune Johansson

Rune Johansson (født 23. august 1920 i Stockholm, død 30. desember 1998) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz og 1952 i Oslo.
Johansson vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige  og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3. 
Johansson ble verdensmester i ishockey 1953. Han spilte 103 landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1953  Zürich/Basel -  Gull i ishockey  Sverige
1947  Praha -  Sølv i ishockey  Sverige
1951  Paris -  Sølv i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rune Johansson – Olympedia 
(en) Rune Johansson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Rune Johansson – Sveriges olympiske komité 
(en) Rune Johansson – Eurohockey.com 
(en) Rune Johansson – Eliteprospects.com
Phillips Petroleum Company

Phillips Petroleum Company var et olje- og gassfirma, grunnlagt i 1917. Den 30. august 2002 fusjonerte det med Conoco Inc. til ConocoPhillips. 
Selskapet ble grunnlagt i 1917 i Bartlesville i Oklahoma av L.E. Phillips og hans bror Frank Phillips. I 1954 bestemte den amerikanske høyesterett i saken Phillips Petroleum vs. Staten Wisconsin at det var staten som skulle regulere prisene for gass.Senere på året i 1954 forsøkte selskapet Mesa Petroleum å overta Phillips i et fiendtlig oppkjøp. Phillips avverget oppkjøpet, men måtte øke sin belåning.
Under prøveboring i oktober 1969 oppdaget Phillips den første oljen i Nordsjøen i norsk sektor på Ekofiskfeltet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
ConocoPhillips Firmahistorie
No går det så det suse

No går det så det suse er et musikkalbum av den norske musikkgruppa D.D.E., utgitt i 2007. Albumet inneholder en ny sangtekst av bandets gamle tekstforfatter Idar Lind, Som nylagt is om høsten


== Sporliste ==
«No går det så det suse» (Viken) 3:22
«Æ veit at tia går» (Viken/Mokkelbost) 3:04
«Som nylagt is om høsten» (Viken/Lind) 3:24
«Eeepepepep!! hit, men ikke lenger» (Viken) 3:06
«Du vekke dyret» (Viken) 3:25
«Et utsletti respateksbord» (Viken/Wien) 3:47
«Terningen e kasta» (Viken/Wien) 2:54
«Som stakkars houdini» (Viken/Wien) 4:28
«Æ tåle trøkket» (Viken/Olsen) 3:15
«Kjør på, peis på» (Viken/Wien) 3:33
«Æ kan bli om du tør» (Viken/Olsen) 3:47
«Sistemann sløkke og løse» (Viken) 3:32


== Medvirkende ==


=== D.D.E. ===
Bjarne Brøndbo – vokalist, trekkspill, piano
Eskil Brøndbo – trommeslager, kor, perkusjon
Frode Viken – gitarer, låtskriver, kor, vokal
Arnt Egil Rånes – gitarer, mandolin, banjo, kor
Bård Jørgen Iversen – tangenter, kor, trekkspill
Eivind Berre – bass, kor


=== Andre medvirkende ===
Trond Nagell-Dahl – piano
Terje Olsen – tekstforfatter
Svein Gundersen – produsent
Rolf Mokkelbost – tekstforfatter
Idar Lind – tekstforfatter
Olav Wien – tekstforfatter


== Eksterne lenker ==
(en) No går det så det suse på Discogs 
(en) No går det så det suse på MusicBrainz 
(no) No går det så det suse på Rockipedia
Lars Pettersson

Lars Pettersson er også navnet på en finsk professor i kunsthistorie 1918–1993Lars Pettersson (født 19. mars 1925, død 8. mai 1971) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Pettersson vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige  og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3. Pettersson spilte alle ni kampene og scoret seks mål. 


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1949  Stockholm -  Sølv i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Pettersson – Olympedia 
(en) Lars Pettersson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Lars Pettersson – Sveriges olympiske komité 
(en) Lars Pettersson – Eurohockey.com 
(en) Lars Pettersson – Eliteprospects.com
You Are the Sunshine of My Life

«You Are the Sunshine of My Life» er en amerikansk popsang fra 1973 med melodi og tekst av Stevie Wonder. Han spilte den inn og produserte den i november 1972 og utgav den på singlen Tamla T 543232 F i mars 1973. Dette var den andre singlen hentet fra albumet Talking Book . Singleversjonen av sangen skilte seg fra albumversjonen ved at blåsere ble lagt til i mixen.
De to første linjene i sangen ble sunget, ikke av Wonder, men av Jim Gilstrap og Lani Groves.
«You Are the Sunshine of My Life» åpnet 194 Radio City 21. oktober 1974.
Wonder vant en Grammy Award for Best Male Pop Vocal Performance for den. 
Magasinet Rolling Stone rangerte «You Are the Sunshine of My Life» som nummer 281 på listen over The 500 Greatest Songs of All Time.


== Coverversjoner ==
Det har blitt spilt inn mer enn 25 coverversjoner av sangen, innbefattet versjoner med Acker Bilk, Shirley Bassey, Petula Clark, Richard Clayderman, Perry Como, Ray Conniff, Ferrante & Teicher, Ella Fitzgerald, Engelbert Humperdinck, Tom Jones, Morgana King, Liza Minnelli, Wenche Myhre, Anita O'Day, Frank Sinatra, Mel Tormé, The Ventures og Pauline Wilson.
Sacha Distel og Brigitte Bardot har spilt inn en coverversjon på fransk som duett. Den franske tittelen er en eksakt oversettelse av originaltittelen: «Tu Es Le Soleil De Ma Vie». Teksten ellers er ganske forskjellig på fransk.
Khalil Fong, en Hongkong-basert soulsanger, tok med sangen på sitt album Timeless, utgitt i august 2009.


== Norsk versjon ==
Kari Neegaard (Kari Diesen dy) har  skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Du gir meg solskinn i mitt liv». 


=== Innspilling ===
Anne Lise Gjøstøl og Vidar Ottersen. Utgitt på singlen Columbia GN 1884 i 1973.


== På film og TV ==
I 1982 var Wonders versjon med i episoden Jim's Inheritance i den amerikanske TV-serien Taxi.Melodien er også med i krigsdramaet Jarhead fra 2005.


== Listeplasseringer ==
Sangen ble Wonders tredje nummer én-sang på Billboard Hot 100-singlelisten og hans første nummer én på Billboard Adult Contemporary-listen. Den nådde også en tredjeplass på Billboard R&B Singles-listen.


== Referanser ==
Thord Flodqvist

Thord Flodqvist (født 5. august 1926, død 15. mars 1988) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Flodqvist vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var målvakt på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige  og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3.
Flodqvist ble verdensmester i ishockey to ganger, 1953 og 1957.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1953  Zürich/Basel -  Gull i ishockey  Sverige
1957  Moskva -  Gull i ishockey  Sverige
1954  Stockholm -  Bronse i ishockey  Sverige
1958  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thord Flodqvist – Olympedia 
(en) Thord Flodqvist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Thord Flodqvist – Sveriges olympiske komité 
(en) Thord Flodqvist – Eurohockey.com
Göte Blomqvist

Göte Blomqvist (født 11. januar 1928, død 28. februar 2003) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Blomqvist vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige  og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3.
Blomqvist ble verdensmester i ishockey 1953. Han spilte 67 landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey i perioden 1947–1957.


== OL-medaljer ==
1952  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1953  Zürich/Basel -  Gull i ishockey  Sverige
1954  Stockholm -  Bronse i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Göte Blomqvist – Olympedia 
(en) Göte Blomqvist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Göte Blomqvist – Eurohockey.com 
(en) Göte Blomqvist – Eliteprospects.com
Fjerdingen (Oslo)

Fjerdingen er et navn på et tidligere strøk i Oslo. Det var opprinnelig en forstadsbebyggelse nord for Vaterland, som i dag er borte. Her lå fra 1807 noen fattigstuer som ble kalt Fjerdingstuene. Imidlertid har dagens bebyggelse i det samme området ikke fått noe nytt strøksnavn, slik det er med mange mindre områder i sentrumsranden (ytterkant av sentrum). Navnet Fjerdingen brukes fremdeles i dokumenter, men er lite kjent og brukt blant befolkningen i byen.
Fjerdingen avgrenses av Brugata og Lilletorget i sør (noen vil regne bebyggelsen langs nordsiden av Brugata til Vaterland), Storgata i vest, og Akerselva i øst og nord og av strøkene Vaterland i sør, Hausmannsområdet i vest, Tøyen i nord og øst, og Grønland i sørøst. Fjerdingen er  det nordøstligste sentrum av Oslo, og ligger i Bydel Grünerløkka.
Gatene i dagens strøk har navn etter den tidligere bebyggelsen. Christian Krohgs gate het til 1896 Fjerdingens Gade. Slåmotgangen, Nedre Vaskegang og Øvre Vaskegang har alle navn fra 1700 / 1800-tallet.
Ellers går den østligste delen av Hausmanns gate øst-vest gjennom midt i strøket. Av institusjoner og organisasjoner finner man her

Legevakten i Oslo (Storgata 40)
Redd Barna (Storgata 38)
PRIO – Institutt for fredsforskning (Hausmanns gate 7)
Prinds Christian Augusts Minde, Storgata 36
Westerdals Oslo School of Arts, Communication and Technology (Christian Krohgs gate 32)
Folkeuniversitetet (Christian Krohgs gate 34)
Oslo Røde Kors (Christian Krohgs gate 15) og Norges Røde Kors (Hausmanns gate 7)


== Eksterne lenker ==
(en) Fjerdingen, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lørdag e’det fæst

Lørdag e'det fæst er et musikkalbum utgitt av Sie Gubba i 2002. Albumet var produsert av Simen Eriksrud.


== Sporliste ==
«Sommersang» (Almås/Flakne)
«Odelsgut'n» (Flakne)
«Lørdag e'det fæst» (Almås/Flakne)
«Finast jenta» (Almås/Flakne)
«Stuggudal & Hommelvik» (Almås/Flakne)
«Soldat» (Almås/Flakne)
«Fæst oppi Åla» (Almås/Flakne)
«Som en engel» (Almås/Flakne)
«Kebabrestaurant» (Almås)
«Torpedo» (Almås/Flakne)


== Medvirkende ==


=== Sie Gubba ===
Magne Almås – gitar, vokalist, låtskriver
Ola Dragmyrhaug – trekkspill, gitar, tamburin, kor
Ingar Engan – fele, kor, gitar
Bjørn Lillevold – trommeslager, kor
Hans Skogaas – bassist, kor


=== Andre medvirkende ===
Simen Eriksrud – produsent, tangenter, snedige lyder
Torstein Flakne – gitar, låtskriver, kor
Jon Krogstad – bass
Rune Nordal – mastering
Hans Inge Moan - omslagsfoto
SMJansen Design - omslagsdesign


== Eksterne lenker ==
«Lørdag e' det fæst (2002)», Rockipedia
Leszek Engelking

Leszek Engelking (født 2. februar 1955 i Bytom i Øvre Schlesien i Polen, død 22. oktober 2022) var en polsk dikter, forfatter, kritiker, litteraturhistoriker og oversetter.


== Bibliografi ==
Szczęście i inne prozy, 2007
Autobus do hotelu Cytera, 1979
Haiku własne i cudze, 1991
Mistrzyni kaligrafii i inne wiersze, 1994
Dom piąty, 1997
I inne wiersze, 2000
Muzeum dzieciństwa, 2011
Komu kibicują umarli?, 2013
Suplement, 2016


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leszek Engelking – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Leszek Engelking – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Bykar

Bykar er et musikkalbum utgitt av Sie Gubba i 2003. Dette var den siste med Bjørn Lillevold som trommeslager.


== Sporliste ==
«Selbudråka» (Almås/Øien) 3:46
«Bykar» (Almås) 3:47
«BMW'n» (Almås) 2:52
«I såmmår kjæm du att» (Almås/Engan/Flakne) 3:27
«Avløsar'n» (Almås) 3:11
«Hæla i taket» (Almås) 2:21
«Kan du høre vind'n suse» (Almås) 4:02
«Sol over Trøndelag» (Almås) 3:57
«Golfbanen på mo'n» (Almås/Flakne) 3:56
«Siste dag» (Almås) 4:17
«Karklen» (Almås) 2:56
«Fjellrypa» (Almås/Engan) 3:37


== Medvirkende ==


=== Sie Gubba ===
Magne Almås – vokalist, låtskriver, gitar, kor, produsent, mix
Ingar Engan – produsent, kor, fele, låtskriver, gitar
Hans Skogaas – vokal, kor, bassgitar
Ola Dragmyrhaug – trekkspill, tamburin, gitar
Bjørn Lillevold – trommer


=== Andre medvirkende ===
Reidulf Wormdal – synth og orgel
Harry Elvedal – banjo
Kim Ramberghaug – foto
Rune Nordal – mix
Kastellet gård

Kastellet gård var opprinnelig en husmannsplass under Nordseter gård, fra 1750-årene. 
I 1813 ble en flott hovedbygning oppført, i kombinasjon med den gamle bygningen fra 1700-tallet. Huset er i laftet tømmer, med ytre panel av nyere dato.
I 1832 ble gården kjøpt av Jørgen Wright Cappelen, grunnleggeren av J. W. Cappelens forlag.
Kastellet er i dag totalrenovert innvendig og utvendig og er et sjeldent hus i Oslo-sammenheng, og ett av de aller eldste større hus som er bevart i Nordstrand bydel. Fra innsiden kan man fremdeles beundre originale brede furugulv og tømmervegger.  
Huset har i dag adresse Kastellveien 2 D, og befinner seg nedenfor Ekebergveien, rett syd for Kastellet trikkeholdeplass.


== Eksterne lenker ==
Bekkelagshøgda lokalhistoriske forening
Sven Tumba

Sven Tumba (født som Sven Olof Gunnar Johansson 27. august 1931 i Stockholm, død 1. oktober 2011 i Stockholm) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo, 1956 i Cortina d'Ampezzo, 1960 i Squaw Valley og 1964 i Innsbruck.
«Tumba» Johansson vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.
Tolv år senere, under vinter-OL 1964 i Innsbruck vant han en sølvmedalje med Tre Kronor som ble nummer to bak Sovjetunionen. Tumba ble turneringens toppscorer med åtte mål.Tumba ble verdensmester i ishockey tre ganger, 1953 og 1957 og 1962. I løpet av 17 år spilte 245 landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey og scoret 186 mål. Han vant åtte svenske mesterskap i ishockey i perioden 1954-1963 med Djurgårdens IF.
Han spilte også fotball i Allsvenskan med Djurgårdens IF og ble i 1959 svensk mester. Han spilte en landskamp for Sveriges herrelandslag i fotball, mot Norge i Oslo i 1956.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Sølv i ishockey  Sverige
1952  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1953  Zürich/Basel -  Gull i ishockey  Sverige
1957  Moskva -  Gull i ishockey  Sverige
1962  Colorado Springs -  Gull i ishockey  Sverige
1963  Stockholm -  Sølv i ishockey  Sverige
1954  Stockholm -  Bronse i ishockey  Sverige
1958  Oslo -  Bronse i ishockey  Sverige
1965  Tammerfors -  Bronse i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Sven Tumba – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Sven Tumba – Olympedia 
(en) Sven Tumba – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Sven Tumba – Sveriges olympiske komité 
(en) Sven Tumba – Transfermarkt 
(en) Sven Tumba – national-football-teams.com 
(en) Sven Tumba – Eurohockey.com 
(en) Sven Tumba – Hockeydb.com 
(en) Sven Tumba – Eliteprospects.com 
Sven Tumba död (Aftonbladet 1. oktober 2011)
Ingvild Wedaa Tennfjord

Ingvild Wedaa Tennfjord (født 27. april 1977) er en norsk journalist, sommelier og vinkjenner.  


== Jobb ==
Tennfjord er vinjournalist i A-magasinet, Bergens Tidende, Fædrelandsvennen, Stavanger Aftenblad og Adresseavisen, og når nær 1 million lesere ukentlig med spalten «Vinskolen». Høsten 2013 ble hennes første bok Skål! Få nese for vin uten å få nesa i sky publisert på Kagge forlag. Boken har så langt kommet i tre opplag, og er Bragepris-nominert.Høsten 2014 kom bok nummer to, Bobler. Høsten 2015 kom, Perfekte Viner. Den gikk rett inn på bokhandlernes bestselgerliste, som første vinbok noensinne. Bok nummer fire heter Norges Beste vinkjøp. I 2017 slapp hun oppfølgeren Norges Beste Vinkjøp 2018. I 2019 kom boka Snarveien til vin. Tennfjord har tidligere arbeidet blant annet i Dagens Næringsliv, NRK og Dagbladet Magasinet, der hun i perioden 2007–2012 skrev portrettintervjuet «På Tomannshånd». Hun er kjent for å ha en knapp, direkte og humoristisk stil og benytter i stor grad dialog i tekstene sine.
Siden 2005 har Tennfjord vært kåsør i Norgesglasset på NRK P1. Oktober 2015 var hun også gjest på Nytt på nytt.


== Utdanning ==
Tennfjord har mellomfag i medievitenskap fra Universitetet i Bergen og journalistutdanning fra Høgskulen i Volda.
Før hun ble journalist, arbeidet hun som  teaterlærer, ekstravakt på gamlehjem, bartender og budeie.


== Priser ==
I 2006 ble Tennfjord tildelt Arne Hestenes' journalistpris for god portrettjournalistikk. I 2013 ble boka Skål nominert til Brageprisen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingvild Wedaa Tennfjord – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ingvild Wedaa Tennfjord på Internet Movie Database 
Tid for Tænnis. Kåseri i Norgesglasset hos NRK
Hestenesprisen 2006. Juryens begrunnelse. hos Filmweb