jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Oodinium

Oodinium er en gruppe mikroskopiske parasittiske fureflagellater. De lever på fisk i både salt- og ferskvann.
En av artene har også blitt observert på forskjellige nesledyr.
Verten utvikler vanligvis små gule eller gylne støvaktige prikker på hodet, finnene og kroppen.
Oodinium kan ligne på hvitprikk, men prikkene er mindre, og gule.
I ett av stadiene svømmer parasitten rundt og leter etter en passende vert. Den fester seg til huden på verten og danner et hardt skall som beskytter den mot det ytre miljøet mens den eter på fiskens hudceller. Dette er cystestadiet som er synlig på fisken. Etter noen få dager synker cysten til bunnen hvor den slipper ut en ny generasjon av frittsvømmende parasitter. Den må da finne en vert innen 48 timer, ellers vil den dø.


== Eksterne lenker ==
(en) Oodinium – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Oodinium i Encyclopedia of Life 
(en) Oodinium i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oodinium hos ITIS 
Oodinium – detaljert informasjon på Wikispecies 
https://web.archive.org/web/20080726165617/http://www.skepticalaquarist.com/docs/health/othprotist.shtml
SG Dynamo Dresden

SG Dynamo Dresden er en tysk fotballklubb fra Dresden i Sachsen. SG står for "Sportgemeinschaft" som betyr sportsklubb.
Klubben ble grunnlagt 12. april 1953.
Dynamo Dresden var en storklubb under DDR da de vant serien 8 ganger og cupen 7 ganger. Etter Berlinmurens fall og sammenslåing av tysk fotball kvalifiserte Dynamo Dresden seg for spill i Bundesliga. I 1995 begynte en nedgangstid for klubben som etter hvert rykket så langt ned som fjerde divisjon i tysk seriesystem. Dette var mye på grunn av økonomiske problemer som førte til en relativ kollaps. 
Klubben spiller i gule og svarte drakter. Fra 1990 til 2007 het klubben  1. FC Dynamo Dresden.


== Meritter ==
DDR-mester: 1953, 1971, 1973, 1976, 1977, 1978, 1989, 1990
FDGB-cup vinner: 1971, 1977, 1982, 1984, 1985, 1990


== Plasseringer ==


== Kjente spillere ==
Uwe Rösler
Hans-Jürgen Dörner
Eduard Geyer
Jens Jeremies
Ulf Kirsten
Olaf Marschall
Klaus Sammer
Matthias Sammer
Alexander Zickler
Johnny Ekström
Tore Andreas Gundersen


== Se også ==
Dresdner SC
Song


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Dynamo Dresden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) SG Dynamo Dresden – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Iconoclast (Part 1: The Final Resistance)

Iconoclast (Part 1: The Final Resistance) er Heaven Shall Burns femte studioalbum. Det ble utgitt i 28. januar 2008 i Europa og i Amerika 5. februar av Century Media. Albumet lekket ut på nettet tidlig desember 2007, nesten to måneder før det ble utgitt.


== Sporliste ==
«Awoken (Intro)» (1:29)
«Endzeit» (4:18)
«Like a Thousand Suns» (3:46)
«Murderers of All Murderers» (3:55)
«Forlorn Skies» (4:51)
«A Dying Ember» (6:57)
«Joel» (5:04)
«A Quest for Resistance» (4:51)
«Black Tears» (3:06)
«The Bombs of My Saviours» (4:22)
«Against All Lies» (5:09)
«The Disease» (2:47)
«Equinox» (3:10)
«Atonement» (4:35)


== Kilder ==
(en) Iconoclast (Part 1: The Final Resistance) på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Iconoclast (Part 1: The Final Resistance) på MusicBrainz 
(en) Iconoclast (Part 1: The Final Resistance) på AllMusic
Luis Aragonés

José Luis Aragonés Suárez  (født 28. juli 1938 i Hortaleza, Madrid, død 1. februar 2014) var en spansk fotballspiller og trener, senest for Fenerbahce. Aragonés tilbrakte det meste av karrieren, både som spiller og trener, i Atlético Madrid. Han var en viktig spiller på det suksessrike Atlético-laget i 1960- og 70-årene. Laget vant La Liga fire ganger, kom til finalen i Serievinnercupen 1973/74, og vant Intercontinental Cup. Mellom 1964 og 1974 spilte han 265 La Liga-kamper for Atlético og scoret 123 mål. Aragonés trente klubben i fire perioder. Han spilte også for flere andre klubber, først og fremst Real Betis, og spilte 11 kamper for Spanias landslag, og scoret tre mål. I tillegg til Atlético, trente han også sju andre La Liga-klubber.


== Tidlig karriere ==
Aragonés startet karrieren hos CD Getafe i 1957. I 1958 signerte han kontrakt med Real Madrid, men greide aldri å spille seg til plass på seniorlaget. Han tilbrakte det meste av tiden i Real Madrid på utlån til andre klubber, blant annet Recreativo de Huelva og Hércules CF, og spilte for AD Plus Ultra, Real Madrids reservelag. I 1960 gikk han til Real Oviedo og debuterte i Primera Division. Fra 1961 til 1964 spilte han for Real Betis, der han scoret 33 mål på 86 ligakamper.


== Atlético de Madrid ==
I Atlético var Aragonés kanskje best kjent som frisparkspesialist. Han scoret ofte, og i 1970 delte han toppscorertrofeet (Pichichi) med en annen Atlético-spiss, José Eulogio Gárate og Amancio. I 1974 scoret han utligningsmålet i uavgjortoppgjøret mot Bayern München i finalen i serievinnercupen, før de tapte 4-0 i returkampen. Etter at Aragonés la opp som spiller, ble han for første gang utpekt til trener for Atlético i 1974.


== Spanias landslag ==
Under VM 2006 vant Spania alle sine tre kamper i gruppespillet, og møtte Frankrike i 16-delsfinalen. Etter at de tok ledelsen ved David Villa, tapte de 1–3 etter mål fra Frank Ribéry, Patrick Vieira og Zinedine Zidane. Spania kvalifiserte seg til EM 2008, men det ble kunngjort at Vicente Del Bosque overtar som landslagstrener etter EM-sluttspillet. Aragonés avsluttet sin karriere som landslagstrener med å føre Spania til EM-gull – Spanias første mesterskapstittel i fotball på 44 år.


== Meritter ==


=== Klubb (som spiller) ===
 Atlético Madrid
La Liga: 1966, 1970, 1973
Copa del Generalísimo: 1972


=== Som manager ===
 Atlético Madrid
La Liga: 1977
Copa del Rey: 1976, 1985, 1992
Intercontinental Cup: 1974
Supercopa de España: 1985
 FC Barcelona
Copa del Rey: 1988
 Spania
Europamesterskapet i fotball: 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Luis Aragonés – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Luis Aragonés – FIFA 
(en) Luis Aragonés – Transfermarkt 
(en) Luis Aragonés – national-football-teams.com 
(en) Luis Aragonés – FootballDatabase.eu 
(en) Luis Aragonés – EU-Football.info 
(en) Luis Aragonés – EU-Football.info (manager) 
(tr) Luis Aragonés – Mackolik.com
Fana Sparebank

Fana Sparebank er en selvstendig sparebank med kontorer på Nesttun, i Bergen sentrum og på Os. Banken ble etablert i 1878, og har i dag en forvaltningskapital på 30 milliarder NOK (Q2 2022 ), og betjener både person- og bedriftsmarkedet. 
Konsernet består av Fana Sparebank, Fana Sparebank Eiendom og Fana Sparebank Boligkreditt, samt lavpriskonseptene Himla Eiendomsmegling og Himla Banktjenester. Totalt har konsernet ca. 135 ansatte. Administrerende direktør er Lisbet K. Nærø, og styreleder er Peter Frølich.
Fana Sparebank er aktiv i finansklyngen Finance Innovation, og bidrar til lokalmiljøet i Bergen med gavemidler til næringsliv, organisasjoner og ildsjelder. Fana Sparebank har stort fokus på samfunnsansvar, og var en av få norske banker som signerte FNs klimainitiativ innen finans i 2019. Banken er klimanøytral, og arrangerer hvert år Nattevandring for FNs bærekraftsmål. Banken har også samarbeid med flere organisasjoner i regionen, blant annet Kirkens Bymisjon , VilVite og Bergen og Hordaland Turlag. 


== Datterselskap og tilknyttede selskap ==
Fana Sparebank Eiendom AS er et heleid selskap av Fana Sparebank. Det er en veletablert aktør i det lokale eiendomsmarkedet i stor Bergen. 
Fana Sparebank Boligkreditt AS er et heleid datterselskap av Fana Sparebank med konsesjon til å drive kredittforetakvirksomhet.
Norne Security ble etablert i 2008 med hovedkontor i Bergen. Selskapet har tre forretningsområder; netthandel, aksjemegling og corporate finance. Selskapet eies av tretten andre frittstående sparebanker og Fondfinans. 
Brage Finans er et finansieringsselskap med hovedkontor i Bergen som ble stiftet i 2010. Banken er representert på eiersiden i selskapene sammen med en rekke andre sparebanker i Norge.
Eiendomskreditt AS ble etablert i 1997 og er et frittstående kredittforetak som eies av 85 sparebanker fra hele landet. 
I tillegg er også Fana Sparebank medeier i kredittforeningen for Sparebanker 


== Eksterne lenker ==
Fana Sparebank
Fana Sparebank Eiendom
Fana Sparebank Bedrift
Samfunnsansvar
Organisasjon
Cessna 182 Skylane

Cessna 182, som markedsføres med tilnavnet Skylane, er et fireseters lett småfly med en motor. Det er standardfester for å montere to barneseter i bagasjeområdet bak de fire setene. Modellen ble lansert i 1956 og er blitt den nest mest produserte flymodellen etter Cessna 172. Flyet har fast understell, men det er laget en versjon med innfellbart hjulunderstell. 


== Utvikling ==
Cessna 182 ble lansert i 1956 som nesehjulsversjon av halehjulsflyet Cessna 180. I 1957 kom modellen 182A som var det første som fikk tilnavnet Skylane. I senere modeller er vinduene og motoren blitt større. 
I 1980 ble produksjonen stoppet på grunn av de amerikanske produktansvarslovene, men da denne loven ble forandret tidlig i 1990-tallet ble produksjonen startet igjen. Siden 2005 leveres flyet med multifunksjonsskjermer i dashbordet, såkalt glasscockpit, som standardutstyr i stedet for tradisjonelle instrumenter.
Cessna 182 har blitt bygget på lisens i Argentina av DINFIA (med kortkode A182), og i Frankrike av Rheims Aviation, som F-182.


== Konstruksjon ==
Cessna 182 er et helmetallfly for det meste av aluminium. Enkelte deler som tuppen av vingene og fremre del av cowlingen (motorpanseret) er av glassfiberepoxy eller termoplast. Vingen har samme form som den mindre Cessna 172 og de større Cessna 205 og Cessna 206 og har vingeprofilen  NACA 2412. Det er små forskjeller på flap og balanseror mellom disse modellene.


== Motorer ==
Motoren er sekssylindret boksermotor på 230 eller 235 HK , 170 eller 175 kW. Flyene leveres med motorer fra motorprodusentene Lycoming, Continental eller SMA. Den sterkeste motoren er utstyrt med turbo.


== Propell ==
Vanligvis benyttes tobladet konstanthastighetspropell, det vil si propell med vridbare blad. Som del av støydempingstiltak kan det monteres tre eller firebladet propell.


== Modellforandringer ==
182  – 1956 – den første
182A – 1957 – modell med bedre ytelse. Skylane navnet benyttet for første gang.
182B – 1959 – ekstra ventilasjonsdeksler på cowlingen (panseret).
182C – Ny bakoverrettet vertikal haleflate og nytt tredje sidevindu.
182E – Nytt bakvindu og lavere bakre flykropp.
R182 – 1977 – Ny modell med innfellbare hjul.
182G – ovale sidevinduer bak.
182P – Nytt hjulunderstell med rørprofiler i stedet for tykke fjærblad.
182M – 1967 – testmodell med større vingebjelke og uten stag.
182Q – 1973 – Større halefinne.
T182 – motor med turbo
182S – 1996 – første modell etter opphold av produksjonen.
182T – 2001 – dagens modell med innsugningsmotor.
T182T – 2001 – dagens modell med turbomotor.


== Militære brukere ==

 Fem L-182 i den Canadiske hær brukt til 1970


== Eksterne lenker ==
Produsentens hjemmeside for Cessna 182 Skylane
Airliners.net - Cessna 182 Skylane
– PilotFriend.com: Oversikt over de fleste modellene av Cessna 182.
DeepOcean

DeepOcean Subsea selskap med kontorer i UK, Mexico, Brasil, Singapore,Nederland, Aberdeen og Norge. Selskapet gjennomfører undervannstjenester innen inspeksjon, vedlikehold, og reparasjoner for oljevirksomheten over hele verden. Selskapet ble etablert i 1999 og opererer 19 spesialfartøyer for avanserte operasjoner på havbunnen, deriblant ROV og kabellegging.
DeepOcean utfører også arbeide i SURF (Installation of Subsea Umbilicals, Flexibles and Flowlines)  


== Eksterne lenker ==
Selskapets hjemmeside
Eddie Jackson

Eddie Jackson (født 29. januar 1961 i Robstown, Texas) er en amerikansk bassgitarist i progressiv metal bandet Queensrÿche.


== Bakgrunn ==
Eddie gikk på «Cornish College of the Arts» i Seattle hvor han møtte Scott Rockenfield og Michael Wilton. Michael og Scott spilte i et band med navn «Cross+Fire», de fikk med seg Eddie og Chris DeGarmo og byttet navn til «The Mob». I 1982 møtte de Geoff Tate, og Queensrÿche ble dannet.
Eddie er kjent for å spøke på albumomslag


== Diskografi ==


=== Studioalbum med Queensrÿche ===
Queensrÿche (1983)
The Warning (1984)
Rage for Order (1986)
Operation: Mindcrime (1988)
Empire (1990)
Promised Land (1994)
Hear in the Now Frontier (1997)
Q2K (1999)
Tribe (2003)
Operation: Mindcrime II (2006)
Take Cover (2007) (coveralbum)
American Soldier (2009)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eddie Jackson på Discogs 
(en) Eddie Jackson på MusicBrainz 
(en) Eddie Jackson på Encyclopaedia Metallum 
(en) Eddie Jackson på Songkick
Scott Rockenfield

Scott Rockenfield (født 15. juni 1963 i Seattle, Washington) er trommeslager for  progressiv metal bandet Queensrÿche.


== Bakgrunn ==
I sjette klasse deltok Scott på et tromme- og perkusjonskurs, og siden da var hans skjebne ganske klar. Etter kurset kjøpte han seg en skarptromme og spilte ved alle anledninger. Han var ikke interessert i å ta timer, men spilte bare det han følte for. Han spilte på den samme skarptromme inntil året han fylte 14 år, da fikk han et slagverk i julepresang. Etter han var ferdig på gymnas i 1981, gikk han på «Cornish College of the Arts» i Seattle hvor han møtte Eddie Jackson og Michael Wilton. Michael og Scott spilte i et band med navn «Cross+Fire», de fikk med seg Eddie og Chris DeGarmo og byttet navn til «The Mob». I 1982 møtte de Geoff Tate, og Queensrÿche ble dannet. De spilte inn det selvtitulerte debutalbumet med penger han hadde tjent på deltidsjobber. Albumet ble utgitt på eget forlag, «206 Records».
Eddie har også spilt med Paul Speer, også fra Seattle, i et prosjekt kalt «Rockenfield/Speer». Han spiller også i bandet «Slave To The System» sammen med tidligere Queensrÿche gitarist Kelly Gray.
I 1996 giftet han seg med Misty, de har tre barn sammen.


== Diskografi ==


=== Studioalbum med Queensrÿche ===
Queensrÿche (1983)
The Warning (1984)
Rage for Order (1986)
Operation: Mindcrime (1988)
Empire (1990)
Promised Land (1994)
Hear in the Now Frontier (1997)
Q2K (1999)
Tribe (2003)
Operation: Mindcrime II (2006)
Take Cover (2007)
American Soldier (2009)


=== Rockenfield/Speer ===
TELEVOID (1999)
Hells Canyon (1999)


== Soloprosjekt ==
-X- Chapter (2002)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Scott Rockenfield på Internet Movie Database 
(en) Scott Rockenfield på Discogs 
(en) Scott Rockenfield på MusicBrainz 
(en) Scott Rockenfield på Encyclopaedia Metallum
Språk i Mexico

Det snakkes et stort antall språk i Mexico. Mexico er det landet i verden med flest spansktalende; av de 112,3 millioner innbyggerne snakker de fleste spansk. Det fins ingen erklæring som sier at spansk er landets offisielle språk, selv om det de facto har denne rollen. Fra og med 1992 definerer den meksikanske grunnloven landet som «flerkulturelt». Myndighetene har registrert 62 indianske språk, som ifølge Ley de los Derechos Lingüísticos («Loven om språklige rettigheter») av 2001, regnes som «nasjonalspråk» og er likestilte med spansk.Inndelinga av de indianske språka i Mexico pleier vanligvis å gruppere dialekter som ikke er innbyrdes forståelige, sammen som ett språk. For eksempel regner de meksikanske myndighetene nahuatl som ett språk, selv om mange av dialektene er svært forskjellige. Noen lingvister regner mange av dialektene som egne språk, og tallet på antall språk i Mexico kan dermed høynes til over 100.


== Spansk ==
Selv om spansk ikke regnes som offisielt språk i Mexico, har bruken av språket i undervisning og offisielle dokumenter gjort det til de facto offisielt språk i landet. Litt over 99 % av innbyggerne snakker språket, enten som morsmål eller som andrespråk.
Spansken som snakkes i Mexico (kalt meksikansk-spansk), skiller seg fra variantene som snakkes i andre spansktalende land. I Mexico brukes et stort antall lånord fra nahuatl og andre indianske språk. Fonologisk sett har meksikansk-spansk også flere særegenheter.


== Indianske språk ==
Med over 6 millioner talere av indianske språk, er Mexico, nest etter Peru, landet med flest talere av amerindiske språk i Amerika. I forhold til antall innbyggere er andelen imidlertid mindre enn i land som Guatemala (42,8 %), Peru (35 %), Ecuador (9,4 %) og Panama (8,3 %). I 2010 snakka 6 695 228 personer over 5 år i Mexico et indiansk språk. Dette utgjør 6,6 % av befolkninga. 14 % av de som snakker et indiansk språk, snakker ikke spansk. Det eneste indianske språket i Mexico som snakkes av over én million mennesker, er nahuatl. Nahuatl ligger på fjerdeplass på lista over indianske språk med flest talere i Amerika, etter quechua, aymara og guaraní. Delstaten med flest talere av indianske språk er Oaxaca, etterfulgt av Chiapas.Antall talere av indianske språk i Mexico har økt de siste åra, men den relative andelen i forhold til landets innbyggertall faller, noe som illustreres av denne tabellen:


=== Liste over indianske språk i Mexico ===
Dette er ei liste over de indianske språka som snakkes i Mexico, sortert etter antall brukere. Talla er fra 2005. Språkas navn på seg selv står i parentes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
INEGIs oversikt over antall talere av indianske språk i Mexico (2010)
INALI – Catálogo de las lenguas indígenas nacionales (HTML)
INALI – Catálogo de las lenguas indígenas nacionales (PDF)
Maritime Mobile Service Identity

Maritime Mobile Service Identity, forkortet MMSI, er en tallkode på ni siffer som unikt identifiserer maritimt radiokommunikasjonsutstyr, dette er typisk plassert i et fartøy eller på en radiostasjon på land.
Denne koden tildeles samtidig med radiokallesignalet til fartøyet. Tallkoden tillater direkte automatisk oppkall over maritim VHF radio og over maritime kanaler i kortbølgebåndene som betjenes av kystradiostasjonene.
Radiokommunikasjonsutstyr for større fartøyer inkluderer ofte også et Automatisk identifikasjonssystem som kringkaster skipets posisjon, kurs og fart hentet fra GPS.


== Se også ==
IMO-nummer
Big Dumb Face

Big Dumb Face er et amerikansk band dannet av Wes Borland etter at han forlot bandet Limp Bizkit. 
Musikkstilen er påvirket av gamle låter av Frank Zappa. Musikken er for det meste eksperimentell rock og alterativ rock, men tekstene inneholder mye humor. 
Nåværende medlemmer er Wes Borland (gitar og vokal), Scott Borland (gitar), Kyle Weeks (vokal), Greg Isabelle (trommer) og Chris Gibbs (bass). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Big Dumb Face på Discogs 
(en) Big Dumb Face på MusicBrainz 
(en) Big Dumb Face på Songkick 
(en) Big Dumb Face på Last.fm
Hans Sloane

Hans Sloane (født  16. april 1660, død 11. januar 1753) var en engelsk lege, samler og naturforsker.


== Ettermæle ==
Hans viktigste kjøp var William Courtens kolleksjon, den store botaniske kolleksjonen til Leonard Plukenet og den enorme samlingen av variert innhold fra James Petiver. I tillegg hadde han sin egen samling fra Jamaica og noe fra England, men størsteparten tilegnet han seg via kjøp og bytte. Da han døde i 1753 etterlot han seg et enormt Kuriositetskammer som fylte både huset hans og nabohuset. Han utpekte i alt 63 boforvaltere. Blant boforvalterne fantes det representanter for familien, adelsfolk, medlemmer av House of Commons, Fellows av Royal Society, biskoper, forretningsmenn, antikvarer og naturhistorikere. Deres oppgave var å sørge for at samlingen forble hel og selge den til kongen av Storbritannia for £20 000. Hvis de mislykkes i å interessere kongen, skulle de prøve å selge den til Royal Society, University of Oxford, College of Physicians i Edinburgh og forskjellige utenlandske akademier. Hvis alt gikk galt, gav Sloane boforvalterne lov til å dele opp samlingen. Alt gikk heldigvis bra, og til tross for at kongen ikke virket interessert, ble Parlamentet med på å kjøpe samlingen. Sammen med Robert Bruce Cottons bibliotek og Harley-manuskriptene (kjøpt fra 1. og 2. jarl av Oxford) utgjorde den utgangspunktet for British Museum. Senere ble den også i stor grad utgangspunktet da de naturhistoriske samlingene ble gitt egne lokaler på South Kensington i 1881.


=== Åpenhet ===
I motsetning til de aller fleste andre museer før 1800-tallets demokratiserende prosesser var svært få museer åpne for publikum på 1700-tallet. Til en viss grad, levde de fortsatt i ånden til 1600-tallets kuriositetskammer; de var lukket for publikum, og kun svært få forskere ble gitt adgang til samlingene. Til Hans Sloanes samling ble derimot gjester mottatt med takk. Det var derimot ikke bare var å gå inn, slik som kan forventes på et moderne museum. Det var allikevel veldig uvanlig, og en del av arven etter Sloane. I det lange testamentet står det klart at samlingen skal holdes samlet, for å være tilgjengelig til de som måtte ønske det. Da kongen av Storbritannia grunnla British Museum (se over), la de nye forvalterne til grunn at samlingen skulle beholdes "ikke bare for den lærde og nysgjerriges inspeksjon og underholdning, men for generell bruk og nytte for publikum".


== Trivia ==
Autornavnet Sloane brukes innenfor biologi.
Sloane Square i London er oppkalt etter ham, da hans arvinger eide området plassen ligger på.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Sloane – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hans Sloane – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Hjortnes

Hjortnes i Oslo er en tidligere byløkke som har navn etter den første eieren, sorenskriver og assessor Johan Hiort, som i 1738 fikk bevilling for det som da var et øde steinrøysområde, og som strakte seg fra Drammensveien og ned til Filipstad.
Løkken ble senere solgt til kjøpmann Hans Eriksen som bebygget løkkens høyeste punkt, dagens Drammensveien 50. Dette ble revet i 1930-årene da løkken ble bebygget med leiegårder.
I dag er området et bolig og havnestrøk, og begrenses vanligvis til å ligge mellom Filipstad og Skarpsno. Kaianleggene ble bygget ut i 1950-årene og utviklet videre utover på 1960-tallet. Det planlegges nå en større boligutbygging i disse områdene.
Sétif

Sétif er en by i Algerie. Byen er hovedstaden i provinsen Sétif og ligger omtrent 110 km vest for Constantine. Sétif har omtrent 250 000 innbyggere. Siden byen ligger 1096 meter over havet kommer det av og til snø om vinteren. Likevel er sommeren veldig varm og temperaturen kommer ofte over 40°C. Sétif er et sentrum for korn- og kveghandel, men byen har også en del industri. 
Sétif ble bygd ved ruinene av den gamle byen Sitifis, som ble grunnlagt av romerne. Byen ble okkupert av franskmennene i 1838. Under et opprør den 8. mai 1945 mistet 104 mennesker livet.
Observatoriet (andre betydninger)

Det er flere artikler som omhandler ulike observatorier:

Observatoriet (UiO) i Oslo
Solobservatoriet på Harestua på Hadeland
Greenwich-observatoriet i sør for London i Storbritannia
Parisobservatoriet i Paris i Frankrike
Fabra-observatoriet i Barcelona i Catalonia
Cincinnati-observatoriet, i Cincinnati i Ohio
Mespilus

Mespilus er ei slekt i rosefamilien. Artene er løvfellende trær og busker, og frukten er en kjernefrukt. Ekte mispel (M. germanica) er et frukttre som er blitt dyrket i Europa og Vest-Asia siden oldtiden. Mespilus canescens ble oppdaget i Arkansas i USA i 1990 og er sannsynligvis en hybrid mellom ekte mispel og en hagtornart. Noen botanikere mener at Mespilus ikke kan opprettholdes som egen slekt, og at den bør slås sammen med hagtornslekta (Crataegus).


== Litteratur ==
J. B. Phipps (1990). «Mespilus canescens, a new rosaceous endemic from Arkansas». Systematic Botany. 15 (1): 26–32. ISSN 1548-2324. doi:10.2307/2419013. 
D. Potter m.fl. (2007). «Phylogeny and classification of Rosaceae» (PDF). Plant Syst. Evol. 266 (1–2): 5–43. ISSN 1615-6110. doi:10.1007/s00606-007-0539-9. 
E.Y.Y. Lo og M.J. Donoghue (2012). «Expanded phylogenetic and dating analyses of the apples and their relatives (Pyreae, Rosaceae)». Mol. Phylogenet. Evol. 63 (2): 230–243. ISSN 1055-7903. doi:10.1016/j.ympev.2011.10.005. 


== Eksterne lenker ==
(en) Mispel i Encyclopedia of Life 
(en) Mispel i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Mispel hos Artsdatabanken 
(sv) Mispel hos Dyntaxa 
(en) Mispel hos ITIS 
(en) Mispel hos NCBI 
(en) Mispel hos The International Plant Names Index 
(en) Mispel hos Tropicos 
(en) Kategori:Crataegus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Crataegus sect. Mespilus – detaljert informasjon på Wikispecies