jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kalvøysund festning

Kalvøysund Festning, også kalt «HKB 34./979 Flostaöen», var et tysk kystfort ved Kalvøysund på Flosterøya i Arendal kommune, bygget under andre verdenskrig. Det skulle dekke det østre innløpet til Arendal, og var på 42 dekar.


== Historie ==
Anlegget ble etablert i 1941 under navnet «HKB 34./979 Flostaöen» og bestod av et 50-talls bygninger og bunkere. Fra mai 1941 til august 1944 sto det fire stykk 10,5 cm K332(f) kanoner av fransk opprinnelse (Canon de 105 L mle 1936 Schneider) på fortet. Disse ble byttet ut med fire 10,5 cm K331(f) kanoner («Canon de 105 mle 1913 Schneider») fra februar 1945, også disse franske. Rekkevidden var 11 000 til 12 000 meter. Hovedbunkeren er av typen regelbau R636, som var vanlige i norske kystfort under krigen.
Oppføringen av anlegget medførte at noen fikk eiendommen sin konfiskert, andre måtte innkvartere tyske soldater i over et år, til de fikk bygget sine egne soldatbrakker. Timelønnen for tyskerarbeidet var kr 1,97. En labyrint av tunneler er nå avstengt, men den største tunnelen med tre haller disponeres av Flosta pistolklubb. Her er det aldri blitt avfyrt skudd, annet enn på øvelser og den gang et britisk fly bombet Møkkalasset fyr helt på slutten av krigen.Etter krigen ble festningen drevet av det norske forsvaret inntil den ble avviklet 1. juli 1959. Det var to øvelser på fortet etter krigen, i 1948 og 1954.  Staten overtok området 15. april 1953. I 1960 ga Forsvaret disposisjonsretten til Statens Friluftsråd, som i 1967 overlot denne til Moland kommune, som senere ble slått sammen med Arendal kommune. I dag er anlegget et friområde, og benyttes mye av lokalbefolkningen.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
B.O. Johansen, Per Kjell Kristiansen, Arvid Svein Marthinussen og Kåre Steinsland: Det sjømilitære forsvar på Agder 1945-2000, ISBN 8292217118


== Eksterne lenker ==
Tyske kystfort i Norge Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Atlantikwall - Battery H.K.B. 34./979 Flostaöen
Sorbé

Sorbé eller sorbet er en frossen matrett som blir brukt både som mellomrett og dessert. Den vanligste måten å lage sorbé, er med sukkerlake, smak (frukt-/bærpuré, champagne, sitron eller annet) og eggehvite. 
Det sies at sorbeten oppsto i det første århundret da keiser Nero sendte mange slaver til fjells for å hente snø, som ble blandet med honning eller vin. 
Senere utviklet franskmennene retten til en kulinarisk rett. Det blir i dag laget sorbet med smak av det meste, fra tradisjonell, slik som sitron, til mer uventet, som bacon.
Sui Xinmei

Sui Xinmei (tradisjonell kinesisk: 隋 新梅, født 29. januar 1965) er en tidligere  kinesisk friidrettsutøver som konkurrerte i kulestøt. Hennes fremste prestasjon er sølvmedalje i OL i Atlanta i 1996, samt gullmedalje under VM innendørs i 1991 i Sevilla.
Xinmei sin personlige rekord på 21.66 meter, fra Beijing i 1990, plasserer henne på tiendeplass på «Ti på topp i verden»  Kulestøt. Hun ble i 1991 utestengt i to år etter en positiv test på anabole steroider.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sui Xinmei – Olympics.com 
(en) Sui Xinmei – Olympic.org 
(en) Sui Xinmei – Olympedia 
(en) Sui Xinmei – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sui Xinmei – World Athletics 
(en) Sui Xinmei – Track and Field Statistics
Return to Yggdrasill

Return to Yggdrasill er den første DVD-en til det norske progressive black metal bandet Enslaved.


== Sporliste ==
«Bounded by Allegiance» (6:44)
«Ascension» (6:33)
«The Voices» (5:59)
«Lunar Force» (6:53)
«Isa» (3:36)
«Jotunblod» (4:17)
«Return to Yggdrasil» (6:16)
«The Crossing» (10:00)


== Kilder ==
Return to Yggdrasill hos Encyclopaedia Metallum
Ruun

Ruun (utgitt 2006) er det niende studioalbumet til det norske progressive black metal bandet Enslaved.


== Sporliste ==
«Entroper» (6:21)
«Path to Vanir» (4:25)
«Fusion of Sense and Earth» (5:00)
«Ruun» (6:49)
«Tides of Chaos» (5:16)
«Essence» (6:18)
«Api-vat» (6:57)
«Heir to the Cosmic Seed» (4:55)


== Artister ==
Ivar Bjørnson – gitar
Grutle Kjellson – bass, vokal
Arve Isdal – gitar
Cato Bekkevold – trommer
Herbrand Larsen – keyboard, vokal


== Kilder ==
Ruun hos Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) Ruun på Discogs 
(en) Ruun på MusicBrainz
Natasja Sjnajder

Natasja Sjnajder (russisk Наташа Шнайдер, engelsk Natasha Shneider; født 22. mai 1956 i Moskva, død 2. juli 2008) var en sovjetisk musiker. Hun var mest kjent som keybordspiller og vokalist i musikkgruppen Eleven, og var partneren til Alain Johannes som også spilte i Eleven. Hun spilte også vestrehåndt bassgitar på gruppens tre første album. Sjnajder og Johannes var en del av Queens of the Stone Age for innspillingen i 2005 av Lullabies to Paralyze og på turneen knyttet til den. Tidligere bandtilhørigheter inkluderer Desert Sessions, Black Russian og Walk the Moon. Hun var en viktig medvirkende til Chris Cornells 1999 soloalbum, Euphoria Morning.
Sjnajder var også skuespiller i to filmer hvor hun spilte rollen som den russiske kosmonauten Irina Yakunina i 2010 (1984) og den tidligere polske utvekslingsstudenten Wanda Yakubovska i filmen Spiker (1986), samt en mindre rolle i TV-seriene Miami Vice og Hill Street Blues.
Hun også skrev og fremføret sin egen sang, «Who's in Control», for 2004 actionfilmen Catwoman og spilte cembalo på Louis XIVs 2008 sporet Guilt By Association. 
2. juli 2008 ble en melding ble lagt ut på Sweethead-siden på MySpace hvor Natasjas tidligere bandsamarbeidspartner Troy Van Leeuwen er et medlem og som også var en nær personlig venn.

Natasja Schneider, musician extraordinaire, former actress, singer of the ground-breaking band Eleven, and one-time Queens Of The Stone Age keyboard player, died today at 11:11am of cancer. She was a brilliant, beautiful, and ballsy woman who will be missed deeply by all those who knew her. Send your loving thoughts her way in the universe.

En tilsvarende melding ble senere lagt ut på Gearslutz forum som annonserte opprettelsen av Natasja Sjnajder Memorial Fund.Den følgende meldingen erstattet senere hovedsiden på qotsa.com:

On July 2nd, at 11:11 AM, Natasja Sjnajder passed away. She ended her time in this Life with the style and poetry that she lived all the days previous, crossing over while held in the arms of her closest and dearest. No words can encapsulate the unwaivering strength she provided, adversities she overcome, the talents she possessed & nutured, the sharpness of her wit nor the beautiful complexity of her intellect. We are so thankful for her influence & the gift of her friendship.A celebration of Natasja Sjnajder will be held in Hollywood at the Henry Fonda Theatre on Saturday, Aug 16th. Further details will be released shortly. All proceeds of the benefit and donations made will go to the relieve the burden of Natasja's fight against cancer. To donate, go to NatasjaSjnajder.org 
Now is all we have. May you all make the most of it.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Natasja Sjnajder på Internet Movie Database 
(en) Natasja Sjnajder på AllMovie 
(en) Natasja Sjnajder hos The Movie Database 
(en) Natasja Sjnajder på Discogs 
(en) Natasja Sjnajder på MusicBrainz 
(en) Natasja Sjnajder på Encyclopaedia Metallum 
(en) Natasja Sjnajder på Last.fm 
(en) Natasja Sjnajder på AllMusic 
Natasha Shneider memorial fund
Asbjørn Hansen (fotballspiller)

For flere ved samme navn, se Asbjørn HansenAsbjørn Hansen (født 29. mai 1930, død 25. mars 2017) var en norsk landslagskeeper i fotball og cupmester for Sparta Sarpsborg i 1952. Hansen fikk totalt 52 A-landskamper for Norge.
Han gikk under kallenavnet «tigern i buret».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Asbjørn Hansen – Olympedia 
(en) Asbjørn Hansen – FIFA 
(en) Asbjørn Hansen – Transfermarkt 
(en) Asbjørn Hansen – national-football-teams.com 
(en) Asbjørn Hansen – WorldFootball.net 
(en) Asbjørn Hansen – EU-Football.info 
(no) Asbjørn Hansen – Norges Fotballforbund 
(en) Asbjørn Hansen på Eu-Football.info
Olympisk rekordhistorikk på 50 m fri

Olympisk rekordhistorikk på 50 m fri svømming noteres kun for langbane (50 meter basseng).


== Menn ==


== Kvinner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svømming under Sommer-OL 2012
BBCs dekning av Sommer-OL 2008
BBCs dekning av Sommer-OL 2004


== Andre OL-svømmerekorder ==
Zjizdra (elv)

Zjizdra (russisk: Жиздра) er ei elv i Kaluga oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Oka, og er 223 km lang, med et tilsigsfelt på 9170 km². Elva er frosset over fra slutten av november til vårløsningen starter i april. 
De største sideelvene er Resseta, Vytebet, Bryn og Serena.
Ved elva ligger byene Kozelsk og Zjizdra.
Faråni

Faråni (også skrevet Faråna og Faråne) er en elv i Valle kommune i Agder. Den kommer fra Myklevatnet på sørsiden av Brokke-Suleskarvegen (Fylkesvei 45) og har utløp i Otra ved Faremo like nord for Rysstad. I forbindelse med kraftutbyggingen i Otra ble det på Furestøyl bygget en liten dam som leder vannet fra Faråni gjennom en overføringstunnel fra Furestøyl til Brokke kraftverk.
For det meste er derfor det gamle elveløpet tomt for vann, det sildrer bare en liten bekk i elveleiet, som består av glatt fjell med store jettegryter. Vannet blir godt oppvarmet på varme sommerdager, og Faråni har vært et populært utfartsområde for lokalbefolkningen. På grunn av fare for tilbakeslag fra kraftverket og påfølgende flom er det ikke sikkert, og det har vært dødsulykke ved bading i området.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Johs. Bjørkeli: Fanget bak vannmassene Artikkel i Fædrelandsvennen 8. januar 2005
Otra Krafts uttalelse av 23.08.99 til NVEs innstilling (Faråni omtalt helt på slutten av dokumentet
Clash by Night

Clash by Night er et teaterstykke av Clifford Odets. Tittelen er hentet fra Matthew Arnolds dikt «Dover Beach» (1867). Teaterstykket handler om en kvinne som er ulykkelig i ekteskapet og innleder et forhold til sin ektemanns bestekamerat. Det hadde premiere på Broadway i 1941, med Tallulah Bankhead, Lee J. Cobb og Joseph Schildkraut i hovedrollene, og ble avsluttet etter 49 forestillinger. Teaterstykket ble filmatisert i 1952, med Barbara Stanwyck, Paul Douglas og Robert Ryan i hovedrollene.


== Handling ==
Den polsk-amerikanske snekkeren Jerry Wilenski bor i et lite hus i et arbeiderklasseområde på Staten Island sammen med sin kone, Mae, som han har vært gift med i sju år. De fikk nylig datteren Gloria sammen. Jerry er snill, men ikke spesielt intelligent, og Mae kjeder seg  og er ulykkelig i ekteskapet. Sommeren 1941 kommer Jerrys bestekamerat, Earl Pfeiffer, på besøk fra Manhattan. Jerry inviterer ham til å bo i et ledig rom i huset. Mae og Earl innleder et forhold, noe som ender med at Jerry dreper Earl.


== Oppsetninger ==


=== Premiere på Broadway ===
Teaterstykket hadde premiere på Belasco Theatre på Broadway 27. desember 1941 og ble avsluttet 7. februar 1942, etter 49 forestillinger. Det ble produsert av Billy Rose og regissert av Lee Strasberg.Opprinnelige rolleinnehavere:

Tallulah Bankhead som Mae Wilenski
Lee J. Cobb som Jerry Wilenski
Joseph Schildkraut som Earl Pfeiffer
Katherine Locke som Peggy Coffey
Seth Arnold som Vincent Kress
Robert Ryan som Joe W. Doyle
John F. Hamilton som Jerrys farTeaterstykket ble utgitt i bokform av Random House i 1942.


=== Øvrige ===
Teaterstykket hadde nypremiere på Theater 3 i New York i februar 1998, med Jodie Markell som Mae Wilenski, Michael DellaFemina som Jerry Wilenski og Tom Gilroy som Earl Pfeiffer. Teaterstykket ble satt opp på The Artistic Home i Chicago i mars 2006.


== Filmatisering ==

Teaterstykket ble filmatisert som Utladning i 1952, med Barbara Stanwyck, Paul Douglas, Robert Ryan og Marilyn Monroe i hovedrollene. Regien var ved Fritz Lang. Manuset, skrevet av Alfred Hayes, skilte seg fra teaterstykket på flere områder. Handligen er flyttet til Monterey i California. Jerry er en italiensk-amerikansk fisker og har etternavnet D'Amato. Earl blir heller ikke drept av Jerry på slutten.


== Fjernsyn ==
John Frankenheimer regisserte en episode av Playhouse 90 basert på teaterstykket. Episoden ble sendt 13. juni 1957 på CBS, med Kim Stanley, E. G. Marshall og Lloyd Bridges i hovedrollene. William Durkee skrev manuset, som stort sett var tro mot teaterstykket. Den 14. juli 1959 ble enda en versjon av teaterstykket sendt på BBC, med Patricia Neal og Sam Wanamaker i hovedrollene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clash by Night på Internet Broadway Database
Jaroslav Plašil

Jaroslav Plašil (født 5. januar 1982) er en tsjekkisk tidligere fotballspiller.


== Klubbkarrieren ==
18 år gammel fikk Plašil kontrakt med den franske klubben AS Monaco i 2000. De første to sesongene spilte han bare 8 kamper fra start, og ble deretter utlånt til Ligue 2-klubben US Créteil. Etter godt spill for Créteil returnerte Plašil til Monaco på begynnelsen av 2003-sesongen, og de neste fire årene hadde han fast plass i startoppstillingen. I sesongen 2003/04 var han med på Monacos vei til finalen i Mesterligaen. Denne sesongen fikk Plašil en nettkjenning i målkalaset mot Deportivo de La Coruña, som Monaco vant hele 8–3.  I 2007 forlot Plašil Monaco og signerte en fireårskontrakt med den spanske klubben CA Osasuna.


== Landslagskarrieren ==
Plašil spilte for Tsjekkia under EM 2004, VM 2006 og EM 2008.


=== EM 2008 ===
15. juni, i Tsjekkias siste kamp i Gruppe A mot Tyrkia, scoret Plašil i det 62. minutt og økte lagets ledelse til 2-0. Dermed trodde de fleste at Tsjekkia ville gå til kvartfinalen mot Kroatia. Tyrkia slo imidlertid tilbake og scoret tre mål i løpet av det siste kvarteret, og dermed gikk Tyrkia videre på bekostning av Tsjekkia.
Han ble tatt ut i Tsjekkias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jaroslav Plašil – FIFA 
(en) Jaroslav Plašil – UEFA 
(en) Jaroslav Plašil – Transfermarkt 
(en) Jaroslav Plašil – national-football-teams.com 
(en) Jaroslav Plašil – WorldFootball.net 
(en) Jaroslav Plašil – FootballDatabase.eu 
(en) Jaroslav Plašil – Soccerway 
(en) Jaroslav Plašil – EU-Football.info 
(en) Jaroslav Plašil – FAČR 
(en) Jaroslav Plašil – FBref 
(cs) Jaroslav Plašil på FAČRs offisielle hjemmeside
Jeg – en Bulldozer

Jeg – en Bulldozer (originaltittel: Lo chiamavano Bulldozer) er en italiensk actionkomedie med Bud Spencer fra 1978. Regi er ved Michele Lupo.


== Handling ==
En tidligere amerikansk fotballspiller kalt "Bulldozer" (Spencer) har forlatt sporten på grunn av for mye fusk i kulissene, så nå lever han som fisker i en italiensk havneby. Han merker snart at ikke alt på stedet er idyll. I byen ligger nemlig en amerikansk militærbase og at forholdet mellom soldatene og den lokale ungdommen er anstrengt. Etter en del tumulter påtar han seg å trene ungdommene til en kamp mot et lag fra den amerikansk militærbasen. 


== I rollene ==
(utvalg)

Bud Spencer: Bulldozer
Raimund Harmstorf: Sesjant Kempfer
Joe Bugner: Orso
Reinhard Kolldehoff :Oberst
Nando Paone: Ghigo
Enzo Santaniello: Tojo
Giovanni Vettorazzo: Spitz
Ottaviano dell'Acqua: Gerry
Marco Stefanelli: Tony
Totò Mignone: Tonys far


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jeg – en Bulldozer på Internet Movie Database 
(no) Jeg – en Bulldozer hos Filmfront 
(sv) Jeg – en Bulldozer i Svensk Filmdatabas 
(fr) Jeg – en Bulldozer på Allociné 
(nl) Jeg – en Bulldozer på MovieMeter 
(en) Jeg – en Bulldozer på AllMovie 
Norsk Videocover fra 1982 (CCV) (Rarecultcinema)
Det europeiske kringkastingsområdet

Det europeiske kringkastingsområdet er definert av Den internasjonale telekommunikasjonsunion (ITU) som:

Det europeiske kringkastingsområdet vestlige avgrensning går ved den vestlige grensen til Region 1, den østlige ved lengdegraden 40° øst for Greenwich og den sørlige ved breddegraden 30° nord, slik at det omfatter den nordlige delen av Saudi-Arabia og deler av landene som omkranser Middelhavet innenfor disse grensene. I tillegg er Armenia, Aserbajdsjan, Georgia og de deler av Irak, Jordan, Syria, Tyrkia og Ukraina som ligger utenfor de ovennevnte grensene, inkludert i det europeiske kringkastingsområdet.Den vestlige grensen til «Region 1» er trukket vest for Island, i midtre deler av Atlanterhavet. Med definisjonen ovenfor omfatter kringkastingsområdet også landområder utenfor det europeiske kontinentet. Samtidig var Armenia, Aserbajdsjan og Georgia definert utenfor området frem til 2007, da kringkastingsområdet ble omdefinert og utvidet under den internasjonale kommunikasjonskonferansen WRC-07.Grensene i Det europeiske kringkastingsområdet sammenfaller i stor grad med regionene som ble bundet sammen og betjent av telegrafkabler på 1800- og 1900-tallet. Grensene avgjør også om et land kan søke aktivt medlemskap i Den europeiske kringkastingsunion (EBU), siden unionen krever at medlemmer må ligge innenfor Det europeiske kringkastingsområdet eller være medlemmer av Europarådet. For å kunne delta i Eurovision Song Contest, må deltakerlandene være et aktivt medlem i EBU. Per desember 2017 har EBU 73 aktive medlemmer fra 56 land samt 33 assosierte medlemmer fra 21 land og 7 deltakermedlemmer.Kasakhstan det eneste ITU-medlemslandet med territorium i Europa som ikke ligger i kringkastingsormådet. Kasakhstan kan likevel søke om medlemskap i Europarådet.


== Referanser ==
Operación Triunfo

Operación Triunfo er en spansk, tv-sendt talentkonkurranse som gikk på TVE fra 2001 til 2011. Formatet er på mange måter en krysning av flere andre kjente talent- og reality-serier, slik som Big Brother, Star Search, Voces en Función og Idol. På verdensbasis har programmet blitt kjent som Star Academy. Programmet prøver å finne den neste store sangstjernen i et land ved å la en gruppe sangtalenter synge sine versjoner av kjente sanger (først og fremst engelske og spanske sanger, men også sporadisk på italiensk og portugisisk), med rådgivning fra profesjonelle, samt en rektor, slik som på en skole.
I første tre sesongene som ble produsert av TVE ble programmet brukt til å velge sangeren og sangen som skulle representere Spania i Eurovision Song Contest. De tre finalistene sang tre sanger hver, og seerne stemte på den sangen de likte best.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Operación Triunfo på Internet Movie Database
Nederlandse Omroep Stichting

Nederlandse Omroep Stichting (ofte forkortet NOS, norsk oversettelse: nederlandsk kringkastingsstiftelse) ble stiftet 29. mai 1969 og er en av de nederlandske kringkasterne i det nederlandske kringkastingssystemet Nederlandse Publieke Omroep. NOS erstattet landets tv-kringkaster Nederlandse Televisie Stichting og radiokringkasteren Nederlandse Radio Unie i 1969.
NOS er ikke en medlemsorganisasjon, slik en del av de andre organisasjonene er, og har som lovfestet hovedoppgave å kringkaste sport og nyheter. Videre faller rapportasjer med hensyn til politikk og kongehuset under NOS. 
Nederlandse Omroep Stichting sysselsetter rundt 700 journalister og andre medarbeidere i produksjonsarbeidene relatert til fjernsyn, radio, tekst-tv og diverse nettsteder.
Ved siden av produksjon av programmer, har NOS også ansvaret for å koordinere sendinger og prosjekter mellom de ulike kringkasterne i systemet. Dette kan for eksempel skje ved katastrofer, store ulykker og store begivenheter. Andre eksempler er temasendinger og ligende i forbindelse med valg, Olympiske leker, Tour de France, Eurovision Song Contest og sendinger fra begivenheter som kongelige bryllup og begravelser.


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Nederlandse Omroep Stichting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hilversum

Hilversum er en kommune og by i den nederlandske provinsen Noord-Holland. Den ligger i regionen 't Gooi og er den største byen i området med om lag 85 000 innbyggere. Den er omgitt av lyngheilandskap, skoger, enger, innsjøer og mindre landsbyer. Hilversum er en del av Randstad, et av de største storbyområdene i Europa.Hilversum ligger om lag 30 km sørøst for Amsterdam og 25 km nord for Utrecht.
Byen blir ofte kalt «mediabyen» siden de største kontorene for nasjonal radio og fjernsyn i Nederland ligger her. Radio Nederland, som har vært på kortbølgeradio over hele verden siden 1920-årene har basen sin her. I Hilversum ligger også store komplekser med lyd- og fjernsynsstudioer, i tillegg til studio og kontorer for alle de nederlandske rikskringkastingsorganisasjonene og flere kommersielle TV-selskaper. 
Hilversum var vertskap for Eurovision Song Contest da Nederland var ansvarlig for arrangementet i 1958.
Hilversum er dessuten kjent for det arkitektonisk viktige Raadhuis (rådhus) tegnet av Willem Dudok (1884–1974).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Hilversum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hilversum – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Jacqueline Boyer

Jacqueline Boyer (født Jacqueline Ducos; 23. april 1941) er en fransk chanson- og  slagersangerinne.
Moren hennes, Lucienne Boyer, var en chanson-sanger som ble verdensberømt for sin tolkning av sangen «Parlez moi d'amour». Faren Jacques Pills var også en velkjent sanger. Som datter av to artister tilbrakte hun hele barndommen i kulissene da foreldrene reiste rundt og opptrådte, og hun drømte selv om å bli en sanger. Denne drømmen gikk i oppfyllelse da hun stod på scenen sammen med Marlene Dietrich som 15-åring, og suksessen førte til at hun trente opp stemmen sin enda mer. I 1960 kom det virkelige gjennombruddet, da hun deltok i Eurovision Song Contest for Frankrike. Med sangen «Tom Pillibi» (komponert av André Popp og med tekst av Pierre Cour) gikk hun helt til topps, noe hun også gjorde i den franske chanson-konkurransen med sangen «Le coq d’or» samme år.


== Biografi ==
Boyer var bare 18 år da hun vant Eurovision Song Contest 1960, som vil si at hun var den første tenåringen til å vinne. Hennes far deltok i Eurovision Song Contest 1959, hvor han representerte Monaco. Han kom i siste plass. 
Etter Lys Assias død i 2018, er Boyer fra og med 2021, 61 år etter seieren, den lengstelevende vinnende sangerinnen i Eurovision Song Contest (men ikke den eldste etter alder). 
Boyer giftet seg i 1960 med den franske sangeren og komponisten François Lubian. Han døde i 2011.
I 1966 ble Boyer alvorlig skadet i en bilulykke og hun ble tvunget til å avbryte karrieren.
I 1970 gjorde hun comeback med et nytt album og i 1972 opptrådte hun på underholdningsinstitusjonen Olympia i Paris. Det ble også nye turneer i Tyskland, USA, Japan og Storbritannia. 
I 1976 opptrådte hun igjen på Olympia, denne gangen sammen med moren Lucienne Boyer. 
I 1979 forlot Jacqueline Frankrike for å satse på en karriere i USA under pseudonymet Barbara Benton. I 1983 ble det første albumet, "Life is new," gitt ut, og året etter albumet "Time and time again." Suksessen uteble imidlertid og hun returnerte til Frankrike, hvor hun i 1988 ga ut et nytt album, "Jacqueline Boyer." Hun fortsatte å turnere og gi ut plater. I 2005 hyllet hun moren Lucienne Boyer i et show kalt Parlez-moi d'amour, som er Lucienne Boyers mest kjente innspilling.


== Sangografi ==
Tom Pillibi
Gouli Gouli Dou
Grüss mir die Liebe (1960)
Mitsou (1963)
Mon Cher Robert
Der Pianist hat keine Ahnung
Happy Sing Song
Hongkong Mädchen
Suleika
Ganz in der Näh' von den Champs-Elysees
Butterfly
Jacques mit dem Frack
Hör das Signal, Korporal
Little Little China-Girl
Mademoiselle
Was in Cannes begann
Oh, chérie, je t'aime (1968)
Der Mond vom Fudschijama
Mein Herz sagt oui (1968)
Mucho Amore (1969)
Very Good c'est si bon (1969)


== Filmografi ==
Caravan
Das Rätsel der grünen Spinne
Gauner-Serenade
Der Nächste Urlaub kommt bestimmt
Diabolo menthe


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jacqueline Boyer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jacqueline Boyer på Internet Movie Database 
(en) Jacqueline Boyer hos The Movie Database 
(en) Jacqueline Boyer på Discogs 
(en) Jacqueline Boyer på MusicBrainz 
(en) Jacqueline Boyer på Genius — sangtekster