jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Berit Nyheim

Berit Nyheim (født 27. februar 1959) er en norsk musiker og korist fra Trøndelag, hun har jobbet med blant annet Terje Tysland.
Hun deltok i Melodi Grand Prix 1981 med sangen «Rock'n Roll», som kom på tiende og sisteplass.


== Diskografi ==
Folkeeie (Trola,1981), med Kjell Bjørklund
Kvirrevitt-dansen (The Birdiesong) (Polydor, 1982), med TellusSinglerRock'n'Roll/Nå har du smakt din egen medisin (1981), med Ivar Gafseth
Kvirrevitt/dansen (The Birdiesong) (1981), med Tellus


=== Deltar på ===
Futura: Pop på pulsen (1979)
Continental Records: Glad jul (1979)
Fjord: Fjordkassetten '82 (1982)
Romilla Records: Trondhjæm, Trondhjæm, at æ reist ifra dæ... (1984)
Castberg & Co: You Say... (1985)
Gary Holton & Casino Steel: We Did It Our Way (1986)
Terje Tysland: Gutta på by'n (1987)
Gluntan: På sølvfuglens vinger (1987)
Terje Tysland: Kainn æ få lov (1988)
Ola Uteligger: Sorgens Bar (1989)
Gluntan: Gluntan på sitt beste 2 (1990)
Terje Tysland: Værra me mæ hjæm (1990)
Gluntan: Syng med Gluntan (1990)
Gluntan: Gluntan's gull 3 & 4 (1995)
Ola Uteligger: Fire fine lænestola (1997)
Hans Rotmo: Spæll åt mæ – Oppsummering av Hans Rotmos musikk: 1974–2003 (2003)
Bugges Firo: 40 år på norske scener (2007)
Holton & Steel: Anthology (2010)
Nicolae Neagoe

Nicolae Neagoe (født 2. august 1941 i Sinaia) er en tidligere rumensk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble.
Neagoe vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1968 i Grenoble. Sammen med Ion Panțuru kom han på tredjeplass i toerbob bak Italia og Vest-Tyskland. Det var Romanias første og hittil eneste medalje de vunnet i et vinter-OL.


== Æresbevisninger ==
Æresborger av Sinaia


== OL-medaljer ==
1968  Grenoble -  Bronse i bobsleigh, toerbob  Romania


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicolae Neagoe – Olympedia 
(en) Nicolae Neagoe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nicolae Neagoe – databaseOlympics.com (arkivert)
Roaldsand dyrefredningsområde

Roaldsand dyrefredningsområde er et biotopvern på øya Vigra i Giske kommune, Møre og Romsdal. Området ble vernet i 1988 for å ta  vare på fuglelivet i et våtmarksområde. 
Området omfatter flere langgrunne sandstrender, til dels med flyvesand. Stranda ligger åpent til mot nordøst uten beskyttelse fra holmer eller skjær.
Det er påvist 95 plantearter i området, flere av dem er sjeldne. Området er raste- og overvintringsområde for trekkfugler. 12 observerte arter er av regional betydning, 6 arter er av nasjonal betydning. 
Verneområdet er delt av flyplassen på Vigra. Det er et populært fritids- og utfartsområde, og brukes mye i undervisningssammenheng.
Området er ett av 6 naturvernområder som inngår i ramsarområdet Giske våtmarksystem, som ble etablert i 1996.


== Eksterne lenker ==
(no) Roaldsand dyrefredningsområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Hans Candrian

Hans Candrian (født 6. mars 1938, død 9. januar 1999) var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble og 1972 i Sapporo.
Candrian vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i firerbob bak Italia og Østerrike. De andre på laget var Jean Wicki, Willi Hofmann og  Walter Graf.
Candrian vant også fire VM-medaljer i bobsleigh, to sølv og to bronse.


== OL-medaljer ==
1968  Grenoble -  Bronse i bobsleigh, firerbob  Sveits


== Eksterne lenker ==
(de) Hans Candrian – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Hans Candrian – Olympics.com 
(en) Hans Candrian – Olympedia 
(en) Hans Candrian – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hans Candrian – TheSports.org
Willi Hofmann

Willi Hofmann (født 27. desember 1940) var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble.
Hofmann vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i firerbob bak Italia og Østerrike. De andre på laget var Jean Wicki, Hans Candrian og  Walter Graf.


== OL-medaljer ==
1968  Grenoble -  Bronse i bobsleigh, firerbob  Sveits


== Eksterne lenker ==
(en) Willi Hofmann – Olympedia 
(en) Willi Hofmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Walter Graf

Walter Andreas Graf (født 3. mars 1937) er en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble.
Graf vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i firerbob bak Italia og Østerrike. De andre på laget var Jean Wicki, Hans Candrian og Willi Hofmann.


== OL-medaljer ==
1968  Grenoble -  Bronse i bobsleigh, firerbob  Sveits


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Graf – Olympics.com 
(en) Walter Graf – Olympic.org 
(en) Walter Graf – Olympedia 
(en) Walter Graf – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Jean Wicki

Jean Wicki (født 18. juni 1933) var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble og 1972 i Sapporo.
Wicki vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i firerbob bak Italia og Østerrike. De andre på laget var Hans Candrian, Willi Hofmann og  Walter Graf.
Fire år senere, under vinter-OL 1972 i Sapporo, ble Wicki olympisk mester i bobsleigh. Sammen med Edy Hubacher, Hans Leutenegger og Werner Camichel vant han vant firerbob og i toerebob fikk han bronse.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Gull i bobsleigh, firerbob  Sveits
1968  Grenoble -  Bronse i bobsleigh, firerbob  Sveits
1972  Sapporo -  Bronse i bobsleigh, toerbob  Sveits


== Eksterne lenker ==
(de) Jean Wicki – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jean Wicki – Olympics.com 
(en) Jean Wicki – Olympedia 
(en) Jean Wicki – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jean Wicki – databaseOlympics.com (arkivert)
Rørvikvågen dyrefredningsområde

Rørvikvågen dyrefredningsområde er et biotopvern på øya Vigra i Giske kommune, Møre og Romsdal. Området ble vernet i 1988 for å ta  vare på fuglelivet i et våtmarksområde. 
Vågen er ei større langgrunn vik med store tidevannsområder. Flere bekker har utløp i vågen, og sammen med driv-voller av tang og tare gir dette grunnlag for stor næringsproduksjon. Den innerste delen av vågen efr skjermet av et belte med rullestein. Her er det dammer og laguner. Vågen er raste-, hekke- og overvintringsområde for våtmarksfugl. Her er observert 21 fuglerarter av regional betydning, 13 av nasjonal betydning og 5 arter av internasjonal interesse. Det foregår ornitologiske studier og undervisning i området. Området er delvis truet av beitetrykk fra husdyr. 
Området er ett av 6 naturvernområder som inngår i ramsarområdet Giske våtmarksystem, som ble etablert i 1996.


== Eksterne lenker ==
(no) Rørvikvågen dyrefredningsområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Rørvikvatnet naturreservat

Rørvikvatnet naturreservat er et naturreservat på øya Vigra i Giske kommune, Møre og Romsdal. Området ble vernet i 1988 for å ta  vare på et viktig våtmarksområde. 
Rørvikvatnet  er et lite og grunt tjern omgitt av myr og dyrka mark. Det er en hekke- og trekklokalitet for våtmarksfugler. To fuglearter som hekker her er av internasjonal interesse, 6 arter er av nasjonal og 11 observerte arter (hvorav 8 hekkende) er av regional interesse. Landskapet har til dels rik vegetasjon der det finnes skjellsand i dagen, og et flyvesandområde er forholdsvis unikt for landsdelen.
Reservatet ligger like sør for Ålesund lufthavn, Vigra. Det er ferdselsforbud i området i perioden april til august.
Området er ett av 6 naturvernområder som inngår i ramsarområdet Giske våtmarksystem, som ble etablert i 1996.


== Eksterne lenker ==
(no) Rørvikvatnet naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Wolfgang Zimmerer

Wolfgang Zimmerer (født 15. november 1940) var en vesttysk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo og 1976 i Innsbruck.
Zimmerer ble olympisk mester i bobsleigh under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Sammen med Peter Utzschneider vant han toerbob foran sine landsmenn Horst Floth og Pepi Bader. Han var også med på den vesttyske firerboben som kom på tredjeplass.
Zimmerer ble verdensmester fire ganger, i firerbob 1969 i Lake Placid i toerbob i 1973 i Lake Placid og i både toer- og firerbob i 1974 i St. Moritz.
Han er alpinistene Maria Höfl-Riesch und Susanne Rieschs onkel.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Gull i bobsleigh, toerbob  Vest-Tyskland
1976  Innsbruck -  Sølv i bobsleigh, toerbob  Vest-Tyskland
1972  Sapporo -  Bronse i bobsleigh, firerbob  Vest-Tyskland
1976  Innsbruck -  Bronse i bobsleigh, firerbob  Vest-Tyskland


== Eksterne lenker ==
(de) Wolfgang Zimmerer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Wolfgang Zimmerer – Olympics.com 
(en) Wolfgang Zimmerer – Olympedia 
(en) Wolfgang Zimmerer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Wolfgang Zimmerer – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Wolfgang Zimmerer – TheSports.org
Synesvågen naturreservat

Synesvågen naturreservat er et naturreservat på øya Vigra i Giske kommune, Møre og Romsdal. Området ble vernet i 1988 for å ta  vare på et viktig våtmarksområde. 
Området er ei langgrunn vik med artsrik havstrand og store tidevannsbanker og sandgrunner. På nord- og østsiden er det strandeng med små dammer, og med overgang til et flatt myrlandskap. Det vurderes som en av de mest verneverdige havstrendene i fylket. Vågen er både raste- og overvintringsområde, og det er sett flere hekkende fuglearter av regional betydning; i alt 17 arter har en av sine viktigste regionale forekomst her, mens én art har en av sine viktigste nasjonale lokaliteter her. 
Området ligger godt til rette for studier og undervisning og for observasjon av direkte fugletrekk. 
Reservatet er ett av 6 naturvernområder som inngår i ramsarområdet Giske våtmarksystem, som ble etablert i 1996.


== Eksterne lenker ==
(no) Synesvågen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Fjellet p-hus

Fjellet p-hus, eller Fjellet Parkeringshus, er et parkeringsanlegg inne i fjellet tildels under Tromsø sentrum. Det har plass til 900 biler. Det er fem innganger/utganger til tunnelanlegget, tre av disse er i tilknytning til sentrumsgater og er tillatt for fotgjengere («Sentrum nord», «Sentrum» og «Sentrum sør»). De to andre er i tilknytning til veitunnelen Sentrumstangenten og er bare for personbiler.

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Fjellet P-hus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tromsø parkering om Fjellet p-hus
The Way Up

For Ann-Margrets studioalbum, se On the Way Up, for Chris de Burghs studioalbum, se This Way Up.The Way Up er det ellevte studioalbumet til den grammyvinnende jazzgruppen Pat Metheny Group, utgitt i 2005 av plateselskapet Nonesuch Records. Albumet består av totalt en enkelt låt, men er delt inn i fire spor for navigeringens skyld. Gruppen vant blant annet en Grammy for «Beste Samtidsjazz-innspilling» i forbindelse med albumet. Som en eneste lang singel med mye improvisasjon forklarer gitaristen i gruppen Pat Metheny albumet som «our most ambitious undertaking ever as a group». Arbeidet til Steve Reich og Eberhard Weber, som Pat Metheny har jobbet med, skal ha påvirket hvordan utgivelsen ble. I tillegg til alle de involverte på utgivelsen ble musikeren Nando Lauria med gruppen på deres konsertturné. Albumet er gruppens hittil siste utgivelse (per 2009).


== Sporliste ==


== Besetning ==
Pat Metheny – Akustisk gitar, Elektrisk gitar, Synthgitar
Lyle Mays – Piano, Keyboard
Steve Rodby – Bass, Cello
Cuong Vu – Trompet, vokal
Gregoire Maret – Munnspill, perkusjon
Antonio Sanchez – Trommer
Gjesteopptreden på albumet:

Richard Bona – Perkusjon, vokal
Dave Samuels – Perkusjon


== Priser og nominasjoner ==


== Se også ==
Pat Methenys diskografi


== Referanser ==


== Litteratur ==
Metheny, Pat (2005). The Way Up Complete Score Song Book. Hal Leonard Corporation. ISBN 0634096990. 


== Eksterne lenker ==
(en) The Way Up på Discogs 
(en) The Way Up på MusicBrainz 
(en) The Way Up på AllMusic 
Pat Methenys offisielle hjemmeside
Arctopsychinae

Arctopsychinae er en gruppe (familie)  av insekter som hører til ordenen vårfluer (Trichoptera). Mange inndelinger regner denne gruppen som en egen familie, Arctopsychidae. Larvene lever i rennende ferskvann. De voksne lever ikke langt fra vannet de vokser opp i, men kan fly et godt stykke.   
Det er én art i Norge og litt over 50 i verden.


== Utseende ==


== Levevis ==
Larvene lever i kalde, klare bekker med steinbunn. De spinner fangstnett og filtrerer ut føde fra vannet, men er også rovdyr som kan angripe ganske store insektlarver, særlig fjærmygglarver.


== Utbredelse ==
Familien har hovedtyngden av sin utbredelse i Øst-Asia og Nord-Amerika. I Europa finnes det bare én art, Arctopsyche ladogensis.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Holometabole insekter (Holometabola, «insekter med fullstendig forvandling»)
Vårfluer (Trichoptera)
Gruppen Annulipalpia – larvene i denne gruppen lager fangstnett og spinner seg et hus de kan trekke seg tilbake til.
Familien Hydropsychidae Curtis, 1835
Underfamilien Arctopsychinae Martynov, 1924 – noen ganger regnet som en egen familie
Slekten Arctopsyche McLachlan, 1868 – 25 arter. I Europa:
Arctopsyche ladogensis (Kolenati, 1859) – østlig art i Norge
Slekten Maesaipsyche – 3 arter, Sørøst-Asia
Slekten Parapsyche Betten, 1934 – 25 arter


== Kilder ==
Ottesen, P.S. (red.) 1993 Norske Insektfamilier og deres artsantall. NINA utredning 055, 40 sider.
Solem, J.O. og Andersen, T. (1996) Trichoptera, Vårfluer. Side 172-180 i: Aagaard, K. og Dolmen, D. (red.): Limnofauna norvegica. Tapir, Trondheim. ISBN 82-519-1214-8


== Eksterne lenker ==
(sv) Arctopsychinae hos Dyntaxa 
(en) Arctopsychinae hos ITIS 
(en) Arctopsychinae hos NCBI 
Arctopsychinae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life - Vårfluer - engelskspråklig. Med fine bilder.
Bildegalleri over nordamerikanske arter
Rhyacophilidae

Rhyacophilidae er en gruppe (familie)  av insekter som hører til ordenen vårfluer (Trichoptera).  Larvene lever i ferskvann. De voksne lever ikke langt fra vannet de vokser opp i, men kan fly et godt stykke.   
Det er to arter i Norge og omtrent 700 i verden, av disse regnes nær 500 til den store slekten Rhyacophila.


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige vårfluer. Forvingene er nokså store og litt tilspissede, med korte hår. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Hodet har punktøyne (ocelli). Maksillarpalpene består av fem ledd, de to innerste er korte og tykke, det andre leddet nærmest kuleformet. De tre ytterste leddene er lange og tynne. Beina har lange sporer: tre på frambeina og fire på mellom- og bakbeina.
Larvene er oftest grønne på farge, inndelingen i kroppssegmenter er svært tydelig. Kroppen er bredest på midten. Hodekapselen er lengre enn bred, med kraftige kjever (mandibler).


== Levevis ==
Larvene lever i kalde, klare bekker. De lager seg ikke noe hus eller fangstnett, men vandrer fritt omkring på bunnen på leting etter mat.
Larvene er rovdyr som særlig spiser larver av fjærmygg og knott, også andre vårfluelarver.


== Utbredelse ==
Rhyacophilidae forekommer i alle verdensdeler. De fleste artene lever på den nordlige halvkulen.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Holometabole insekter (Holometabola, «insekter med fullstendig forvandling»)
Vårfluer (Trichoptera)
Gruppen "Spicipalpia" – trolig ikke en naturlig gruppering
Familien Rhyacophilidae Stephens, 1836
Slekten Fansipangana Mey, 1996
Slekten Himalopsyche Banks, 1940
Slekten Philocrena Lepneva, 1956
Slekten Rhyacophila Pictet, 1834 – i Norge:
Rhyacophila fasciata Hagen, 1859 – Østlandet
Rhyacophila nubila (Zetterstedt, 1840) – vanlig over hele Norge
Rhyacophila obliterata McLachlan, 1863 - nylig funnet for første gang fra Norge, fra Finnmark


== Kilder ==
Andersen, T. og Hagenlund, L.K. 2012. Caddisflies (Trichoptera) from Finnmark, northern Norway. Norwegian Journal of Entomology 59: 133-154.
Ottesen, P.S. (red.) 1993 Norske Insektfamilier og deres artsantall. NINA utredning 055, 40 sider.
Solem, J.O. og Andersen, T. (1996) Trichoptera, Vårfluer. Side 172-180 i: Aagaard, K. og Dolmen, D. (red.): Limnofauna norvegica. Tapir, Trondheim. ISBN 82-519-1214-8


== Eksterne lenker ==
(en) Rhyacophilidae i Encyclopedia of Life 
(en) Rhyacophilidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rhyacophilidae hos Artsdatabanken 
(sv) Rhyacophilidae hos Dyntaxa 
(en) Rhyacophilidae hos Fauna Europaea 
(en) Rhyacophilidae hos Fossilworks 
(en) Rhyacophilidae hos ITIS 
(en) Rhyacophilidae hos NCBI 
(en) Kategori:Rhyacophilidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhyacophilidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri over larver og voksne, ved Tom Murray
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life - Vårfluer - engelskspråklig. Med fine bilder.
NAIS

NAIS kan vise til

Norsk Forening for Kunstig Intelligens – en interesseorganisasjon
Norges Skytterforbunds NAIS-medalje – et ferdighetsmerke/medalje
Norwegian Aeronautical Information System – et informasjonssystem for norsk luftfart
Heptadekagon

I geometri er en heptadekagon en polygon med sytten sider og vinkelsum 2700°. En regulær heptadekagon har like lange sider og like store vinkler tilnærmet lik 158,82°. Schläfli-symbolet er {17}.
For en regulær heptadekagon med sidelengde t er arealet gitt ved følgende formel: 
  
    
      
        A
        =
        
          
            17
            4
          
        
        
          t
          
            2
          
        
        cot
        ⁡
        
          
            π
            17
          
        
      
    
    {\displaystyle A={\frac {17}{4}}t^{2}\cot {\frac {\pi }{17}}}
  
Polygonen kan konstrueres ved hjelp av passer og linjal. Dette ble bevist av Carl Friedrich Gauss i 1796, og metoden for selve konstruksjonen ble utviklet av Johannes Erchinger noen få år senere. Konstruksjonen er vist i følgende animasjon:
Nardocenteret

Nardo Centeret er et kjøpesenter på Nardo i Trondheim. Senteret har dagligvareforretning, kiosk, apotek, bakeri, solsenter, frisør, restaurant, blomsterforretning og Nardosletta Legesenter samt ulike behandlingstilbud innen helse. Tidligere lå det et postkontor her (opprinnelig Nardosletta postkontor, senere Nardo postkontor), men det er blitt erstattet av post i butikk, og det er nå en restaurant i postlokalene. Senteret er et populært møtested i bydelen.
Senteret ble bygget på midten av 1980-tallet av aktørene K. Eliassen, Eva Borgen & Johs. Fuglstad som slo seg sammen da Nardo-krysset/Omkjøringsveien skulle bygges om og utvides. Nardo Centerets adresse er Hans Baucks vei 1 som også omtales lokalt som Nardosletta.  Senteret er lett tilgjengelig med gratis parkeringsplass og gode bussforbindelser. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Sånn e livet – live 10 år

Sånn e livet – live 10 år er det sjette albumet av musikkgruppa Sie Gubba, utgitt 2. januar 2008. Albumet inneholder 15 låter fra de fem platene de har gitt ut, og konsertalbumet ble innspilt i sommerfestivalen i Selbu i 2007. Konserten ble også filmet og utgitt på en DVD som ble solgt på Sie Gubba's daværende nettbutikk.


== Sporliste ==
«Lynx'n» (Almås)
«Bykar» (Almås)
«I såmmår kjæm du att» (Almås/Engan/Flakne)
«Aldri forseint te rock'n'roll» (Almås)
«Attom Berghøgda» (Almås)
«Helg, 240 og fest» (Almås, 2004, uutgitt)
«Odelsguten» (Flakne)
«Finast jenta» (Almås/Flakne)
«Fæst oppi Åla» (Almås/Flakne)
«BMW'n» (Almås)
«Sånn e livet» (Øien)
«Soldat» (Almås/Flakne)
«Sommerfestival» (Almås)
«Fjellrypa» (Almås/Engan)
«Stuggudal & Hommelvik» (Almås/Flakne)


== Musikere ==
Petter Øien – vokalist, akustiskgitar, miks
Magne Almås – elgitar, kor, sang på «Helg, 240 og fest» og «Fæst oppi Åla»
Hans Skogaas – vokal, bassist, sang på «Attom Berghøgda»
Ola Dragmyrhaug – kor, akustiskgitar, trekkspill og tamburin
Ingar Engan – fele, kor
Tommy Folstadli – trommeslager


== Ellers medvirkende ==
Kriss Kristensen - miks
Tony Waade - miks
Ola Johansen - mastring
Idar Sambu - foto
Wenche E. Martin - coverdesign
French only

French only er den fjerde soloplata fra Åge Aleksandersen og ble utgitt i 1979. Den inneholdt blant annet Prudence-klassikeren «14 Pages». Plata solgte 30 000 eksemplarer og ble gjenutgitt på CD i Åge Aleksandersens oppsamlingsutgivelse Åge-boks 1 (2009).
Produsent på French only var Ole A. Sørli.


== Sporliste ==
«Kvalmen» (Aleksandersen) 4:05
«Hold kjeft spis is» (Aleksandersen) 3:56
«Evig liv» (Aleksandersen) 5:27
«Hemmeligheta» (Aleksandersen) 3:05
«Cleaners Work» (Aleksandersen) 4:29
«Lørdagskveill'n» (Aleksandersen) 4:47
«Gøril» (Aleksandersen) 4:08
«14 Pages» (Aleksandersen) 4:17
«Stanga haue i væggen» (Aleksandersen) 3:59
«Aftens med Colombo» (Aleksandersen) 3:49


== Medvirkende ==


=== Åge & Sambandet ===
Åge Aleksandersen – vokalist, gitar og låtskriver
Gunnar Andreas Berg – gitarist
Tor Evensen – bassist
Knut Stensholm – trommeslager
Bård Svendsen – keyboard, orgel, trekkspill og piano


=== Andre ===
Bjørn Alterhaug - bass
Ove Stokstad - saksofon/klarinett
Asmund Bjørken - trekkspill
Per Gunnar Lauritzen - saksofon
Svein Strugstad - kor
John Pål Inderberg - saksofon
Roger Valstad - tekniker
Jan Børre Andersen - road team
Arve Skjegstad - road team


== Eksterne lenker ==

(en) French only på Discogs
Frisøya

Frisøya er en øy som ligger i Tromøysund, i munningen av Neskilen på Eydehavn.
Øya skal ha navnet sitt etter sjøfolk fra Friesland som brukte denne havna. Den ble benyttet til lagring av trelast som skulle til utlandet. Det har tidligere vært gruvedrift på øya, da hovedsakelig med utvinning av jernmalm. Anders Henriksen Friisø som var fra øya, startet opp Friisøen Skibsverft på øya rundt 1850. Han bygget 30 skip frem til 1906, da skipsbyggingen opphørte. 17 av disse på bygd på Frisøya. Fra 1884 var det også gjestgiveri på øya, men dette ble nedlagt da eieren døde kun fire år senere, i 1888. Johannes Frisø var øyas siste beboer, og han flyttet fra øya i 1965. I 1971 ble bygningene brent ned under en brannøvelse holdt av Arendal Smelteverk. 
Da Det Norske Nitridaktieselskap starta utbygging i Bukkevika på Eydehavn ble en fyrlykt som sto på Bukkevikskjær fjernet. Istedenfor ble det satt opp en ny rett over sundet på østsiden av Frisøya i 1929. Fyrlykta står der den dag i dag (2012).
Arendal kommune kjøpte Frisøya da de også kjøpte areal i Bukkevika av Saint-Gobain CM for utbygging av Arendal havn, som var ferdig i 2008. Det gjorde at øya ble friområde for allmennheten.


== Kilder ==
Berntsen, Harald: Trekk av Stokkens historie ca. 1600-1962, 1981, ISBN 8299078709
Archaeology & Conservation Services – De gamle jerngruvene i Neskilen ved Arendal


== Eksterne lenker ==
Fyrlykta på Frisøya
Astrid Hansen

Astrid Hansen (født 8. januar 1984) er en norsk tegneserieskaper, mest kjent for sine korte historier uten tittel i tegneseriebladet Nemi.
Hansen mottok Sproingprisen 2006 i kategorien «Beste debutserie».
I 2009 kom Hansen på femteplass i Dagbladets tegneseriekonkurranse med serien Sjofel. Fra desember 2009 ble Sjofel trykt som fast serie i Nemi.


== Eksterne lenker ==
Astrid Hansens Deviantart galleri
Astrid Hansens hjemmeside