jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Praktvannymfer (overfamilie)

Praktvannymfer (Calopterygoidea) er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata). Praktvannymfer regnes blant de mest primitive delgruppene blant insektene.  
Praktvannymfer er de  «små», vanligvis mye mindre enn øyenstikkere og libeller.  Men de er allikevel langt større enn de fleste andre insekter.  Kroppen er mellom 40 og 100 millimeter hos de fleste artene. Størrelsen varierer mellom de ulike artene. 
Praktvannymfer har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). 
Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
De er utbredt i hele verden unntatt i Antarktis og Arktis.  De fleste arter finnes i varmere strøk. 


== Systematisk inndeling ==

ordenen øyenstikkere, (Odonata)
delgruppe vannymfer (Zygoptera)
overfamilie praktvannymfer (Calopterygoidea)
familie Amphipterygidae – ikke i Europa
familie Diphlebiidae – ikke i Europa
familie Chlorocyphidae – ikke i Europa
familie Heliocharitidae – ikke i Europa
familie Polythoridae – ikke i Europa
familie Epallagidae (= Euphaeidae) - bare én art i Europa
familie praktvannymfer (Calopterygidae) – finnes i Europa, to norske arter.


== Kilder ==
Fauna Europa (2004) Fauna Europaea version 1.1,  www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr.
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9
Calopterygoidea - http://www.taxonomy.nl


== Eksterne lenker ==
(en) praktvannymfer – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) praktvannymfer i Encyclopedia of Life 
(en) praktvannymfer hos Fauna Europaea 
(en) praktvannymfer hos Fossilworks 
(en) praktvannymfer hos NCBI 
(en) Kategori:Calopterygoidea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Calopterygoidea – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Fenakistiskop

Fenakistoskopet var en tidlig animasjonsenhet som ble brukte synsbedrag for å skape en illusjon av bevegelse. Det ble oppfunnet i 1832 av franskmannen Joseph Plateau i Genève, og samme år av Simon Ritter von Stampfer i Wien, uavhengig av hverandre. Det kan regnes som, sammen med laterna magica, etterhvert filmprosjektøren.
Metallvannymfer (overfamilie)

Metallvannymfer (Lestoidea) er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata). Metallvannymfer regnes blant de mest primitive delgruppene blant insektene.
Metallvannymfer er de «små», vanligvis mye mindre enn øyenstikkere og libeller.  Men de er allikevel langt større enn de fleste andre insekter.  Kroppen er mellom 40 og 100 millimeter hos de fleste artene. Størrelsen varierer mellom de ulike artene.
Metallvannymfer har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier).
Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
De er utbredt i hele verden unntatt i Antarktis og Arktis.  De fleste arter finnes i varmere strøk.


== Systematisk inndeling ==

ordenen øyenstikkere, (Odonata)
delgruppe vannymfer (Zygoptera)
overfamilie   metallvannymfer, (Lestoidea)
familie metallvannymfer (Lestidae) – finnes i Europa, to arter i Norge
familie Lestoideidae – bare i Queensland, Australia, nå gjerne regnet til Hypolestidae
familie Megapodagrionidae – ikke i Europa
familie Perilestidae – ikke i Europa
familie Pseudolestidae – ikke i Europa
familie Chorismagrionidae – bare én art i Queensland, Australia
familie Synlestidae – ikke i Europa
familie Hypolestidae – ikke i Europa


== Kilder ==
Fauna Europa (2004) Fauna Europaea version 1.1,  www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr.
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9
Lestoidea - http://www.taxonomy.nl


== Eksterne lenker ==
(en) Metallvannymfer hos Fauna Europaea 
(en) Metallvannymfer hos NCBI 
Lestoidea (superfamilia) – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Ulykken

Ulykken er en norsk film fra 2009. Den var spillefilm-debuten til regissør Marcelino Martin Valiente, som også hadde ideen til filmen - og skrev manus sammen med Morten Thomte.


== Handling ==
Jonas er en suksessfull bil-selger med et stort hus, og en vellykket familie. Men i løpet av bare noen få dager blir imidlertid jobben, hjemmet og familien tatt fra ham en etter en, og han vikles inn i et garn fylt med kraftig motgang. Alt begynner med en gutt som blir påkjørt. Et vitne forteller politiet at kjøretøyet var en svart Audi. Jonas kobles til en identisk bil i forbindelse med hans siste bil-salg, og han blir umiddelbart politiets mistenkte nummer en. Jonas forsøker å bevise sin egen uskyld, men dette øker alle mistankene mot ham.
Jonas mister etter hvert jobben, familiens tillit, og sin egen frihet. Han forsøker å begynne sin egen etterforskning for å renvaske seg selv. Men desto mer han forsøker å finne sannheten, jo mer ødelegger han forholdet til sine nærmeste og sine omgivelser. Ensom og helt alene befinner Jonas seg plutselig utenfor sine kjente rammer.


== Skuespillere ==
Lars Arentz-Hansen som Gerhard
Hassan Brijany som Baran.
Ulla Marie Broch som Andrea.
Anders Dahlberg som politi-inspektør.
Sven Nordin som Espen.
Rune Temte som Jonas.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ulykken på Internet Movie Database 
(no) Ulykken i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(en) Ulykken på AllMovie 
(en) Ulykken på Rotten Tomatoes
Blåvannymfer (overfamilie)

Blåvannymfer (Coenagrionoidea) er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata). Blåvannymfer regnes blant de mest primitive delgruppene blant insektene.
Blåvannymfer er de  «små», vanligvis mye mindre enn øyenstikkere og libeller.  Men de er allikevel langt større enn de fleste andre insekter.  Kroppen er mellom 40 og 100 millimeter hos de fleste artene. Størrelsen  kan varierer mellom de ulike artene. I Mellom- og Sør-Amerika finnes noen store vannymfer i familiegruppen Pseudostigmatidae, som kan ha vingespenn på opptil 140 millimeter.
Blåvannymfer har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier).
Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
De er utbredt i hele verden unntatt i Antarktis og Arktis.  De fleste arter finnes i varmere strøk.


== Systematisk inndeling ==

ordenen øyenstikkere, (Odonata)
delgruppe vannymfer (Zygoptera)
overfamilie   blåvannymfer, (Coenagrionoidea)
familie Isostictidae – ikke i Europa
familie Platystictidae – ikke i Europa
familie Protoneuridae – ikke i Europa
familie fjærbeinvannymfer (Platycnemididae)
familie blåvannymfer (Coenagrionidae)
familie Pseudostigmatidae – ikke i Europa


== Kilder ==
Fauna Europa (2004) Fauna Europaea version 1.1,  www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr.
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9
Coenagrioidea - http://www.taxonomy.nl


== Eksterne lenker ==
(en) Blåvannymfer (overfamilie) – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Blåvannymfer (overfamilie) i Encyclopedia of Life 
(en) Blåvannymfer (overfamilie) hos Fauna Europaea 
(en) Blåvannymfer (overfamilie) hos Fossilworks 
(en) Blåvannymfer (overfamilie) hos NCBI 
(en) Kategori:Coenagrionoidea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Coenagrionoidea – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Siorapaluk

Siorapaluk (Hiurapaluk på inuktun) er ei bygd i Avannaata kommune, nordvest på Grønland. Bygda hadde 42 innbyggere i 2018.Bygda ligger ca. 200 km fra Qaanaaq. Navnet betyr «liten sandstrand», og gjenspeiler at det ligger en sandstrand her. 
Dette er en av verdens nordligste bosettinger. Det er ikke den nordligste bosettingen som finnes, men det hevdes at det er den nordligste «naturlige bosettingen», siden bosettinger som er lenger nord er ubebodde militære stasjoner, forskningsstasjoner m.m.Pr. 2005 bodde det 87 mennesker her. Innbyggerne her snakker både den nordlige dialekten inuktun («thulespråket») og kalaallisut («vanlig grønlandsk»). De har egen skole, varmeverk og elektrisitetsverk. Det er nær forbindelse mellom de som bor her og kanadiske inuitter, fordi de i stor grad er etterkommere etter de eskimoene som flyttet hit ved å reise over Smith Sund rundt 1880. De er vel så nært knyttet til kanadiske eskimoene, som til de lenger syd på Grønland.Det er gode fangst- og fiskemuligheter i dette området, særlig etter sel, hvalross, rødrev, hare og alkekonge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.arktiskebilleder.dk Historiske bilder fra Siorapaluk.
www.fallingrain.com Vær og kart over Siorapaluk.
www.turistqaanaaq.gl Bilder fra Siorapaluk.
Fiskegarn

Fiskegarn eller fiskenett er et nett som brukes ved fiske til å fange eller innesperre og samle fisk. De blir normalt laget ved å knyte en relativt tynn tråd om til et nett av masker som knytes til en flyteline i topp og synkeline i bunn slik at det står loddrett i vannet. Nyere fiskegarn lages normalt av nylon eller andre polyamider. Nett av organiske polyamider, slik som ull eller silke, ble brukt inntil nylig og er fortsatt vanlig i noen områder. Et garn har typisk søkker nederst og flytere øverst for å stå loddrett i vannet. Søkkene er nå oftest av bly og flyterne, kavlene, av plastskum eller hule plastsylindre. På eldre garn var flyterne ofte laget av kork eller glasskuler (kalt garnkuler).
Eksempler på garn er fjordgarn/torskegarn, trollgarn, krabbegarn.


== Se også ==
Kavl


== Litteratur ==
Karlsen, Kjeldsberg, Sandnes, Hay, Juul (red.): Båten, bruket og fangsten ISBN 978-82-8090-020-3
Australian Open 1992

Australian Open 1992 ble arrangert i Melbourne 13. – 26. januar og er en Grand Slam-turnering i tennis. Singleturneringen for herrer ble vunnet av amerikaneren Jim Courier og dameturneringen av Monica Seles fra Jugoslavia 


== Menn ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Kvinner ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
ITF Menn, Kvinner
Skykoblingsprosess

Skykoblingsprosess er en kobling mellom skyer og overflatetemperaturen der ei endring av temperaturen på overflata fører til ei endring i skyene, som igjen kan enten forsterke eller minske den opphavelige temperaturendringa.
En økning i temperaturen nær overflata kan f.eks. øke fordampninga. Dette kan igjen føre til et mer vidstrakt skydekke. Økt skydekke kan så minske solstrålinga som når bakken, og dermed gi lavere overflatetemperatur igjen. Det er et eksempel på negativ tilbakekobling og inkluderer ikke langbølget stråling eller adveksjon i havet eller atmosfæren, som en ògså må ta hensyn til i det totale klimasystemet.
Pontiac Trans Am

Pontiac Trans Am (produsert 1969 til 2002) er en amerikansk sportsbil som ble produsert av Pontiac. 
Bilen er en Pontiac Firebird med «Transam pakke», det vil si en mere luksuriøs bil enn en standard Firebird. På slang sies det Transam, selv om dette kun er en utstyrspakke levert av Pontiac på en Firebird. Bilen Transam er oppkalt etter Transam kuppen, men hadde helt til i 1984 for stor motor for å kunne delta. Bilen ble de første årene levert med en V8 på 6,6 liter, eller 400 kubikktommer.
I 1969 ble det ikke produsert mange biler med Transam pakke, kun 697 stk., alle med 345 hk. Utstyret som vises utvendig på 1969 er doble scoop fremst på panseret (lenger frem enn på Formula 400-utgaven), spoiler på koffertluken og utbygde falske luftinntak på fremskjermene (også de større enn på Formula 400-utgaven) og en «leppe» (spoiler) under steinbrettet framme. Bilene ble levert med topp moderne Goodyear dekk. Bilen presterte 14,1 sek. på 1/4 miles, eller 402 meter og 103 miles/h i slutthastighet, og 5,7 sek 0-60 mils/h. Innvendig ble det levert det samme utstyret i både standard Firebird, Espirit og Formula 400.
1977-modellen av Trans Am ble produsert i ca. 400 000 eksemplarer. Den hadde om lag 420 hk og bakhjulstrekk.
Dette var også den første fabrikk-lakkerte bilen med sort og gull tema.I 1984 (1500 produserte) kom Transam med 305 motor på 190 hk og Recaroseter, men da med katalysator og obligatorisk blyfri bensin. I 1989 (20-årsjubileum) kom den eneste serieproduserte bilen som var godkjent av Transam kuppen. Den trengte ingen modifikasjoner, det var bare å ta den med på banen og kjøre. Tre av dem ble brukt i løp. Bilen var da utstyrt med en turboladet 3,8 liters V6 som var oppgitt til 250 hk. Det er den raskeste av alle Transam som er produsert. Den gjorde 0–60 miles/h på 4,6 sek. og kjører kvartmilen på lave 13 sek, som er raskere enn en Corvette. Men den var dyr og kostet da 41 000 USD, og ble ikke akkurat noen bestselger.
Pontiac Trans Am har vært med i en rekke filmer, som Old school og Rocky II, men er kanskje best kjent fra Smokey and the Bandit-filmene, samt
tv-serien Knight Rider med David Hasselhoff.
Bjørn Amundsen

Bjørn Amundsen (født 1957) har siden  1995 vært  dekningsdirektør i Telenor Norge. Amundsen har i disse årene dekningsansvaret både 1G 2G 3G 4G og 5G mobilnettet til Telenor .Amundsen har vært en sentral medspiller for mange norske utkantkommuner og fra årsskiftet 2007-2008 til lanseringen av en utbyggingsmodell med «spleiselag» mellom kommuner og mobiloperatører, også omtalt som Haga modellen etter statsråd Auslaug Haga.

Bjørn Amundsen har også spilt en sentral rolle når det skjer store hendelser i mobilnettene i Norge ]Han har stor reiseaktivitet i norske kommuner, med opp mot 200 årlige reisedøgn regnes han for å være blant dem som kjenner Norges geografi best.[ Amundsen har også hatt ansvar for mobildekning på Svalbard, i både norske og russiske bosetninger og områdene rundt Longyearbyen . Han bruker også mye av sin tid for markedsovervåkning av andre operatørers dekning og kontakt med norske medier.

Amundsen er styremedlem i Telenor Kystradio og styreleder i MOVAR IKS siden  januar 2019


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dekningsfantomet er ikke som direktører flest - Dagbladet 29. desember 2012.
Teknisk Ukeblad: På polferd med Amundsen
Mobilsjef lytter seg fram, november 2007
Millardbeløp for å tette mobil-hull, september 2007
Dekning på Edgeøya, august 2006
Atles kamp ga Jomås mobilseier, juli 2006
Telenor med EDGE-dekning, februar 2006
Mobildekning på Røvær, juni 2005
Telenor lanserer 3G på Svalbard, mars 2005
Telenor svarer og 3G, desember 2004
Bruk lang antenne, august 2004
Økt mobilkapasitet på Quartfestivalen, juli 2003
Smøla vil ha bedre mobilsamband, januar 2003
Fylkesvei 683 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 683 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 683 (Hedmark)
Fylkesvei 683 (Nordland)
Hasundgot Stadion

Hasundgot Stadion er hjemmebanen til Hasundgot IL. Banen ligger midt mellom Gjerdsbakk og Sundgotmarka i Ulstein kommune og er bygget på et myrområde tidlig på 80-tallet. I tillegg til hjemmelagets kamper ble stadionet brukt som treningsbane for IL Hødd, spesielt den siste sesongen de var i Tippeligaen.
Tilskuerrekorden er ukjent, men da Hasundgot var i 3. og 4. divisjon på 80- og 90-tallet var det flere hundre tilskuere på hjemmekampene.


== Eksterne lenker ==
Hasundgot Idrettslag nettsted
Hasundgot Stadion, webkamera
Hasundgot Idrettslag på Facebook
Fylkesvei 731 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 731 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 731 (Nordland)
Fylkesvei 739 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 739 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 739 (Nordland)
Fylkesvei 739 (Rogaland)
Fylkesvei 739 (Østfold)
Qaanaaq museum

Qaanaaq museum er et museum i byen Qaanaaq, som ligger i Qaanaaq kommune, helt nordvest på Grønland.
Museumsbygningen er oppdageren Knud Rasmussen og Peter Freuchens handelsstasjon (Thule Handelsstasjon), som er flyttet fra Uummannaq (Dundas) til Qaanaaq. 


== Eksterne lenker ==
Bilder fra museet
Fotografi fra 1909, som henger på museet
Fylkesvei 762 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 762 i de følgende fylkene:

Nord-Trøndelag (primær fylkesvei)
Fylkesvei 762 (Nordland)
Fylkesvei 762 (Rogaland)
Fylkesvei 763 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 763 i de følgende fylkene:

Nord-Trøndelag (primær fylkesvei)
Fylkesvei 763 (Nordland)
Fylkesvei 763 (Østfold)
Aamir Khan

Aamir Khan (født 14. mars 1965 i Mumbai) er en indisk skuespiller som blant annet spiller hovedrollen i den kjente Bollywood-filmen Lagaan. Khans røtter er fra Afghanistan, og han begynte som skuespiller allerede som barn. I tillegg til å være skuespiller er han filmprodusent og manusforfatter.
Han mottok den indiske utmerkelsen Padma Shri for sitt kunstneriske virke i 2003.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Aamir Khan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aamir Khan på Internet Movie Database 
(sv) Aamir Khan i Svensk Filmdatabas 
(da) Aamir Khan på Filmdatabasen 
(da) Aamir Khan på Scope 
(fr) Aamir Khan på Allociné 
(en) Aamir Khan på AllMovie 
(en) Aamir Khan hos Rotten Tomatoes 
(en) Aamir Khan hos The Movie Database 
Aamir Khan på Facebook 
Aamir Khan på Instagram
Köthen (Anhalt)

Köthen er en by i Sachsen-Anhalt i Tyskland. Det ligger nord for Halle (Saale) og sør for Magdeburg.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Köthen (Anhalt) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Köthen (Anhalt) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 583 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 583 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 583 (Nordland)
Fylkesvei 583 (Rogaland)
Fylkesvei 583 (Vest-Agder)
Fylkesvei 583 (Østfold)
Fylkesvei 612 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 612 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 612 (Akershus)
Fylkesvei 612 (Nordland)
Fylkesvei 616 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 616 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 616 (Akershus)
Fylkesvei 616 (Nordland)
Fylkesvei 616 (Rogaland)
Sogn og Fjordane (primær fylkesvei)
Arendals Fossekompani

Arendals Fossekompani ASA er et privateid, børsnotert selskap med forretningskontor og https://no.wikipedia.org/w/index.php?title=Arendals_Fossekompani&action=editadministrasjon i Arendal. Selskapet er et industrielt investeringsselskap med en rekke investeringer i datterselskaper og tilknyttede selskaper, hvor målet er å bidra til verdiskapning. Selskapet driver dessuten kraftproduksjon i de heleide Bøylefoss og Flatenfoss I/II kraftstasjoner i Froland kommune i Aust-Agder. Bøylefoss er den største kraftstasjonen i Arendalsvassdraget. Selskapet har i begynnelsen av 2023 2200 ansatte i 27 land. Benjamin Kristoffer Golding er ansatt som administrerende direktør.


== Historikk ==
Arendals Fossekompani ASA ble stiftet 30. januar 1896. Selskapets opprinnelige formål var utnytte mulighetene i vannkraften i Arendalsvassdraget. Vannfallene Bøylefossen i Froland og Flatenfossen på grensen mellom Froland og Åmli ble kjøpt av selskapet etter stiftelsen.
Bøylefossen kraftstasjon ble påbegynt i 1911 og den første elektriske kraften ble levert sommeren 1913. Samme år ble selskapet notert på Oslo Børs. Kraften fra Bøylefoss kraftstasjon ble utgangspunktet for etableringen av Arendal Smelteverk og Det Norske Nitridaktieselskap på Eydehavn ved Arendal.
Selskapet utviklet seg etter vært fra et rent kraftselskap til industrielt investeringsselskap, da det foretok investeringer i annen type virksomhet. På slutten av 1960-tallet ble derfor selskapets formålsparagraf endret til også å omfatte drift eller deltakelse, direkte eller indirekte, i annen industriell virksomhet eller forretningsforetak, herunder investering i fast eiendom.


== Investeringer ==
Kraftvirksomheten førte med tiden til at Arendals Fossekompani opparbeidet betydelig kapital, hvilket ga anledning til å foreta betydelige industrielle og finansielle investeringer gjennom årene, hovedsakelig i norske selskaper. I 1992 ble datterselskapet Markedskraft etablert. På 2000-tallet ble flere selskaper kjøpt opp. Blant annet Scanmatic AS (2004), Norsk Vekst AS (2007), Powel (2009), WWMC (2010), Cogen (2011) Glamox (2012) og Tekna (2013).
Konsernets hadde en omsetning på rundt 6,5 milliarder i 2016. De største aksjonærene (77,48%) er Ulfoss Invest AS (26,27 %), Havfonn AS (26,02 %) og Must Invest AS (25,19 %). Selskapets styre ledes av Trond Westlie.


== Arkivbilder ==
Bilder fra utbyggingen av selskapets kraftproduksjon befinner seg på KUBEN i Arendal. Bildene som er fra 1910-1930-tallet viser utbyggingen av damanlegg, strømlinjer og lignende. Bildene er lagret på glassplater, men er digitalisert og tilgjengelige på Digitalt museum.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kraft og børs. Arendals Fossekompani 1896 – 1996. Red. Kristian Folkman.


== Eksterne lenker ==
Selskapets hjemmesider
Fossekompaniets bilder på Aust-Agder kulturhistoriske senter
(no) Arkiv etter Arendals Fossekompani på Arkivportalen
Svend Auken

Svend Gunnarsen Auken (født 24. mai 1943 i Århus, død 4. august 2009 i København) var en dansk politiker som representerte Socialdemokratiet. Han var medlem av Folketinget fra 1971, og partileder for Socialdemokraterne 1987–1992. Siden 2001 var Auken medlem av Folketingets presidium.
Auken hadde studieopphold ved Washington State University, USA 1961-1962 og ved Institut d'Etudes Politiques, Paris 1965–1966. Han tok eksamen i statsvitenskap i 1969, og ble straks ansatt som amanuensis ved Institut for Statskundskab ved Aarhus Universitet. 
Fra 1975 var han medlem av Danmarks Nationalbanks representantskap, fra 1983 også av styret. Han ble i 1975 formann for Folketingets arbeidsmarkedskomite og nestleder i Socialdemokratiets folketingsgruppe. I 1977 ble han leder for Folketingets utvalg for fysisk planlegging.
Han ble nestformann i partiet i 1985 og to år senere overtok han som partiformann etter Anker Jørgensen, et verv Auken hadde inntil Poul Nyrup Rasmussen ble partileder i 1992. Auken har også ledet flere komiteer i den nordiske sosialdemokratiske samarbeidskomiteen SAMAK. Han var visepresident i Den sosialistiske internasjonale (SI) i årene 1988-92, og leder for de europeiske sosialdemokraters miljøutvalg fra 1994. 
Fra 25. januar 1993 til 27. november 2001 var Auken dansk miljøvernminister under regjeringen til Poul Nyrup Rasmussen. I denne posisjonen ledet han også FN-konferansen Miljø for Europa i Århus i 1998. 
Hans søster er Margrete Auken.


== Bibliografi ==
Forsvaret til debat, 1970,
Økonomisk politik – Politisk økonomi, 1972,
LO – magt eller afmagt, 1972,
EF – hvad nu, 1973,
Marxisme (Danmarks Radio), 1975,
Midt i strømmen, 1982, samt OECD-rapport om fransk ungdomsarbejdsløshed, Paris, 1984.
Vilje til forandring, 1988,
Socialdemokratiets prinsipprogram Det ny århundrede, 1991
Europa – en chance for miljøet, 1994,
Et godt miljø giver gode arbejdspladser. Miljø, beskæftigelse og velfærd: en socialistisk vision, 1995.
Debattboken Den demokratiske udfordring, 1995.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svend Auken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Svend Auken på Internet Movie Database 
(da) Svend Auken på Filmdatabasen 
(en) Svend Auken hos The Movie Database 
(en) Svend Auken hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(da) Svend Auken hos Folketinget