jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lynemouth kraftverk

Lynemouth kraftverk  er et varmekraftverk i Lynemouth i Northumberland i det nordlig-sentrale Storbritannia, ved elva Trent. Det har en installert produksjonskapasitet på 420 MW, fordelt på tre blokker på ca. 140 MW hver. Anlegget leverer strøm til et nærliggende aluminiumsverk som eies av Alcan. 
Brenselkilden er kull fra lokale gruver. Anlegget ble utbygd omkring årene 1967–1972. Operatør er selskapet Scottish and Southern Energy plc. Det er kalksteinbasert renseanlegg som gir biproduksjon av gips.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 802 000 tonn, mens det samme årets kvote som var 2,795 mill tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Power Plants in Northern England».
Didcot kraftverk

Didcot kraftverk  er et varmekraftverk i Oxfordshire i det sørlig-sentrale Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 3 372 MW, fordelt på fire blokker på ca. 500 MW hver, samt det nyere Didcot-B med 2 x 686 MW blokker med gassturbiner fra 2000. 
Brenselkilden er kull og naturgass. Anlegget ble utbygd omkring årene 1968–1973. Operatør er selskapet RWE Power plc. 
Utslippet av CO2 er 9,5 millioner tonn i 2007.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 5 183 000 tonn, mens underanlegget Didcot B ble bygget opp på gassfyring og økte sitt utslipp fra 2,952 mill. tonn til 3,308 mill. tonn CO2 fra 2007 til 2008.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Power Plants in Southern England».
IndustCards – «CCGT Plants in South England».
Kingsnorth kraftverk

Kingsnorth kraftverk  er et varmekraftverk i Kent i det sørlige Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 940 MW, fordelt på fire blokker på ca. 500 MW hver. 
Brenselkilden er kull og naturgass. Anlegget ble utbygd omkring årene 1969–1973. Operatør er selskapet E.ON UK plc. 
Utslippet av CO2 er 8,9 millioner tonn i 2007.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 6 405 000 tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kingsnorth Power Station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
IndustCards – «Coal-Fired Power Plants in Southern England».
Cockenzie kraftverk

Cockenzie kraftverk er et varmekraftverk i East Lothian i Skottland, Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 000 MW, fordelt på fire blokker på ca. 500 MW hver. 
Brenselkilden er kull. Anlegget ble utbygd omkring årene 1965–1968. Operatør er selskapet ScottishPower plc. Fra 2004 fyres det også med biomasse.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 4 8382 000 tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Power Plants in Scotland».
Longannet kraftverk

Longannet kraftverk  var et varmekraftverk i East Lothian i Skottland, Storbritannia. Det hadde en installert produksjonskapasitet på 2 400 MW, fordelt på fire blokker på ca. 600 MW hver. Det var gjort investeringer i utslippsreduserende teknologi, særlig for NOX-utslipp.
Brenselkilden var kull. Anlegget ble utbygd omkring årene 1966–1971. Operatør var selskapet ScottishPower plc. 
Utslippet av CO2 var 10,1 millioner tonn i 2007.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 5 871 000 tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Power Plants in Scotland».
Uskmouth kraftverk

Uskmouth kraftverk  er et varmekraftverk i Monmouthshire i Wales, Storbritannia. Anlegget har hatt opp mot 2 000 ansatte. Det har en installert produksjonskapasitet på 360 MW, fordelt på tre blokker på ca. 120 MW hver. Ved anlegget Uskmouth (1956) er seks små blokker nedlagt, mens Uskmouth-B (1962) drives videre med betydelige oppgraderinger og NOX-rensing.
Brenselkilden er kull og biomasse. Operatør er selskapet Uskmouth Power plc. 
De totale CO2-utslippene ble doblet i 2008 og var ca. 1 261 300 tonn, mens det samme årets kvote var 0,89 mill tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Power Plants in Wales».
Aberthaw kraftverk

Aberthaw kraftverk  er et varmekraftverk i Glamorgan i Wales, Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 455 MW, fordelt på tre blokker på ca. 500 MW hver. 
Brenselkilden er kull, antrasitt og biomasse. Anlegget ble utbygd omkring årene 1970–1979. Operatør er selskapet RWE Power plc. 
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 7 028 000 tonn.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Coal-Fired Power Plants in Wales».
King’s Lynn kraftverk

King's Lynn kraftverk  er et gasskraftverk og såkalt kraftvarmeverk nær King's Lunn i Norfolk, sørøstre Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 325-350 MW, med årsproduksjon omkring 900 GWh. Det drives kogenerasjon med levering av fjernvarme.
Brenselkilden er naturgass. Anlegget ble utbygd omkring årene 1995–1997. Operatør er selskapet Centrica Energy plc. Anlegget har 40 ansatte.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 836 941 tonn, betydelig over 2007-nivået og langt mer enn kvotemålet.


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Plants in East England & the Midlands».
Kreis Reichenbach

Kreis Reichenbach var en Landkreis som eksisterte i Bezirk Karl-Marx-Stadt i Den tyske demokratiske republikk. Kretsen ble opprettet i 1952 fra deler av de tidligere kretsene Amtshauptmannschaft Plauen, Amtshauptmannschaft Auerbach og Amtshauptmannschaft Zwickau.
Fra 1990 til 1996 fortsatte den å eksistere som Landkreis Reichenbach innenfor Fristaten Sachsen. Den 1. januar 1996 ble den slått sammen med Landkreis Auerbach, Landkreis Klingenthal, Landkreis Oelsnitz og Landkreis Plauen til den nye Vogtlandkreis.
Kawęczyn kullkraftverk

Kawęczyn kullkraftverk  er et kullkraftverk i Warszawa, i det sentrale Polen. Det har en installert produksjonskapasitet på 605 MW fordelt på 3 blokker. Anlegget ble utbygd omkring 1983–2005. Brenselstypen er  kull. Skorstenen er hele 300 meter høy. Operatør er Vattenfall.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Elektrociepłownia Kawęczyn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kreis Oelsnitz

Kreis Oelsnitz var en Landkreis som eksisterte i Bezirk Karl-Marx-Stadt i Den tyske demokratiske republikk. Kretsen ble opprettet i 1952 fra den tidligere kretsen Amtshauptmannschaft Oelsnitz. I 1952 ble deler av denne skilt ut som Kreis Klingenthal, og den resterende kretsen fortsatte å eksistere under navnet Kreis Oelsnitz.
Fra 1990 til 1995 fortsatte den å eksistere som Landkreis Oelsnitz innenfor Fristaten Sachsen. Den 1. januar 1996 ble den slått sammen med Landkreis Auerbach, Landkreis Klingenthal, Landkreis Reichenbach og Landkreis Plauen til den nye Vogtlandkreis.
Kreis Klingenthal

Kreis Klingenthal var en Landkreis som eksisterte i Bezirk Karl-Marx-Stadt i Den tyske demokratiske republikk. Kretsen ble opprettet i 1952 fra deler av de tidligere kretsene Amtshauptmannschaft Oelsnitz og Amtshauptmannschaft Auerbach.
Fra 1990 til 1996 fortsatte den å eksistere som Landkreis Klingenthal innenfor Fristaten Sachsen. Den 1. januar 1996 ble den slått sammen med Landkreis Auerbach, Landkreis Oelsnitz, Landkreis Reichenbach og Landkreis Plauen til den nye Vogtlandkreis.
Kreis Auerbach

Kreis Auerbach var en Landkreis som eksisterte i Bezirk Karl-Marx-Stadt i Den tyske demokratiske republikk. Kretsen ble opprettet i 1952 da deler av den tidligere kretsen Amtshauptmannschaft Auerbach ble skilt ut som Kreis Klingenthal og Kreis Reichenbach.
Fra 1990 til 1996 fortsatte den å eksistere som Landkreis Auerbach innenfor Fristaten Sachsen. Den 1. januar 1996 ble den slått sammen med Landkreis Klingenthal, Landkreis Oelsnitz, Landkreis Reichenbach og Landkreis Plauen til den nye Vogtlandkreis.
Slaget ved Inkerman

Slaget ved Inkerman var et militært oppgjør mellom  russiske styrker på den ene siden og franske og britiske styrker på den andre. Slaget sto 5. november 1854, og var en del av Krimkrigen som varte fra 1853 til 1856.


== Bakgrunn ==
De engelsk, franske og tyrkiske styrkene gikk i land på i Jevpatoria på Krim den 14. september 1854. Kort tid etter hadde de omringet festningen Sevastopol, og holdt den beleiret i nesten et år. Russerne forsøkte å bryte beleiringen ved hjelp av en unnsetningsstyrke fra Bessarabia, og dette førte 25. oktober 1854 til slaget ved Balaklava, men slaget endte uten en avgjørende seier, og russerne var fortsatt beleiret.


== De allierte armeene ==
Den britiske armeen (Lord Raglan)
Kavaleridivisjon (Lord Lucan)
1. Infanteridivisjon (George, hertug av Cambridge) 1 331 mann
2. Infanteridivisjon (John L. Pennefather) 2 956 mann
3. Infanteridivisjon (Richard England) 281 mann
4. Infanteridivisjon (George Cathcart) 2 217 mann
Lett divisjon (George Brown) 649 mannDen franske armeen (Bosquet)
Brigade Bourbaki 2 115 mann
Brigade d'Autemarre 3 670 mann
Tropper under Monet 2 432 mannTroppestyrkene viser hvor mange soldater enhetene satte inn i slaget, ikke deres nominelle styrke.


== Den russiske armeen ==
Den keiserlige russiske armé (Mensjikov)
Korps Soimonov 19 000 mann
10. division
16. division
17. division / 1. brigade
Korps Paulov 16 000 mann
11. division
17. division / 2. brigade
Korps Gortschakow 22 000 mann (ved Balaklava)


== Slaget ==

5. november 1854 forsøkte de beleirede russerne å gjøre et utfall mot de britiske troppene som sto ved Inkerman. De avanserte i tre avdelinger: mens general Gortsjakov skulle binde de franske styrkene ved Balaklava med 22 000 mann, angrep generalene Soimonov og Paulov britene ved Inkerman med tilsammen 35 000 mann.
Russerne forsøkte å falle britene i flanken ved å besette høyden ved den nordlige enden av de britiske stillingene. Britene svarte ved å dreie frontlinjen og gå over til å forsvare seg. I omtrent tre timer med bitre kamper holdt ca. 8 000 britiske soldater stillingen mot rundt 30 000 russere før franske zouaver og styrker fra fremmedlegionen angrep russerne på deres flanke, og tvang dem til tilbaketrekning.
På denne måten lyktes det de allierte å forhindre et russisk utbrudd og fortsette beleiringen, riktignok med svært høye tap. De britiske enhetene som var i kamp mistet mer enn en tredjedel av sine menn, inklusive kommandanten av den divisjonen som bar hovedbyrden, generalmajor George Cathcart.


== Litteratur ==
German Werth: Der Krimkrieg, Frankfurt/M 1989, ISBN 3-548-34949-8
Alexander Rodger Battle Honours of the British Empire, 2003, ISBN 1-86126-637-5
A. W. Kinglake, The Invasion of the Crimea (ni bind), London 1863–87. (Ettertrykk Naval & Military Press, Mai 2003. – ISBN 978-1843424970)
Ian Fletcher & Natalia Ishchenko: The Crimean War – A clash of empires, 2004, ISBN 1-86227-238-7
Mykpapir

Mykpapir (også kalt tissue) er en type papir som anvendes til hygieneformål slik som toalettpapir, husholdningspapir, papirservietter, papirlommetørkler og lignende.


== Fremstilling ==

Mykpapir lages av kjemisk papirmasse eller returfiber avhengig av kvalitet. Overflatevekten til mykpapir er relativt lav sammenlignet med andre papirkvaliteter og er normalt under 30 g/m² og helt ned til 12 g/m². De fleste kvaliter kreppes før de rulles på store ruller, kalt jumboruller. Fra jumborullene blir det lagd konsumentprodukter. Denne prosessen kalles konvertering. I konverteringen kan flere sjikt limes sammen, trykkes, preges med mønster, tilsettes additiver som parfyme og mykgjørere.
BioMar

BioMar er produsent av fiskefôr til oppdrettsnæringen. BioMar har fabrikker i Norge, Chile, Danmark, Skottland, Spania, Frankrike, Hellas, Costa Rica, Tyrkia og Kina. På verdensbasis leverer BioMar fôr til ca. 80 land og til over 45 forskjellige fiskearter. BioMar Group eies 100 % av det danske industrikonsernet Schouw & Co, som er børsnotert i København.  


== Avdelinger i Norge ==
BioMar Norge AS har hovedkontor på Myre i Vesterålen, fabrikker på Myre og på Karmøy ved Haugesund. Kontor for forskning og utvikling, innkjøp, salg og markedsføring ligger i Trondheim. 


== Eksterne lenker ==
Selskapets norske hjemmeside
Selskapets internasjonale hjemmeside BioMar Group
Kunnskapsbasen Laksefakta
Fiskeri- og havbruksnæringens Landsforening
Eksportutvalget for fisk
Fort Malakov

Fort Malakov (Малаховская крепость), også Kornilov-bastionen på Malakov-høyden, var en av festningsverkene i dagens ukrainske by Sevastopol på Krim. Festningen var bygget av mur forsterket med jord.


== Fort Malakov under Krimkrigen ==

Fort Malakov var heftig omstridt under den nesten ett år lange beleiringen av Sevastopol. Etter at fortet ble erobret av franske styrker under kommando av marskalk Pélissier, den senere hertugen av Malakov (fransk: Duc de Malakoff), og general Patrice de Mac-Mahon 8. september 1855, måtte de russiske forsvarerne rømme byen Sevastopol, og dermed var Krimkrigens mest intense fase over. Festningen gjorde det mulig å kontrollere Sevastopol havn, så russerne sprengte anleggene før de trakk seg tilbake. 
Under beleiringen av Sevastopol måtte russerne gi opp sine festningsanlegg langs Svartehavet, og dermed raknet også russernes gamle håp om å dominere Svartehavet og få fri tilgang til Middelhavet og verdenshavene via Bosporos. 


== Eksterne lenker ==
(en) Malakhov Kurgan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rhachiberothidae

Rhachiberothidae er en familie eller underfamilie av nettvinger. Det er ingen norske arter.


== Utseende ==
Familien ligner på knelernettvinger (Mantispidae) med at de har frambein som er omdannet for å gripe byttedyr.


== Levevis ==
De voksne insektene er rovdyr som bruker sine spesialiserte frambein til å fange bytte.


== Utbredelse ==
Nålevende arter finnes bare i Afrika sør for Sahara, men familien er kjent fra fossiler i rav (opptil 125 millioner år gamle) fra store deler av verden.


== Systematisk inndeling ==
Rhachiberothidae ble tidligere regnet som en underfamilie av Berothidae, men det er nå vanlig å regne den som en familie for seg.

ekte insekter (Ectognatha)
Dicondylia
vingede insekter (Pterygota)
Neoptera («nyvinger»)
Eumetabole insekter (Eumetabola, «insekter med forvandling»)
Holometabole insekter (Holometabola, «insekter med fullstendig forvandling»)
overorden Neuropteroidea
orden Nettvinger (Planipennia / Neuroptera)
underorden Hemerobiiformia
familien Berothidae
familien Rhachiberothidae Tjeder, 1959 – 13 nålevende og 12 fossile arter er beskrevet
slekten Hoelzeliella Aspöck & Aspöck, 1997
slekten Mucroberotha Tjeder, 1959
slekten Rhachiberotha Tjeder, 1959
fossile slekter:
Albertoberotha McKellar & Engel, 2009
Alloberotha
Chimerhachiberotha
Eorhachiberotha Engel, 2004
Oisea
Paraberotha – før i Mantispidae
Retinoberotha – før i Mantispidae
Rhachibermissa
Spinoberotha
Whalfera Engel, 2004 – før i Mantispidae


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rhachiberothidae i Encyclopedia of Life 
(en) Rhachiberothidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Rhachiberothidae hos Fossilworks 
(en) Kategori:Rhachiberothidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tree of Life - Nettvinger, (Planipennia/Neuroptera) engelskspråklig Med bilde.
Norsk Entomologisk forening
Karl Schwarzschild-medaljen

Karl Schwarzschild-medaljen' (På tysk: Karl-Schwarzschild-Medaille), som har fått sitt navn etter astrofysikeren Karl Schwarzschild, er en pris som deles ut av Astronomische Gesellschaft (Det tyske astronomiske selskap) til en fremragende astronom og astrofysiker.


== Mottakere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Begrunnelser
Liste over prismottakere
Folke Hauger Johannessen

Folke Hauger Johannessen (født 2. desember 1913 i Göteborg, død 17. april 1997 i Somerset) var en norsk sjøoffiser. Under andre verdenskrig var han nestkommanderende og sjef på jagere, og var sjef for ekskortegruppe i konvoitjeneste i Nord-Atlanterhavet. Sjef for operasjonsstaben ved Sjøforsvarets overkommando 1950–1952, stabsoffiser i det allierte hovedkvarteret i Paris 1952–1954, sjef for operasjonsstaben i Forsvarsstaben 1954–1956, stabsoffiser ved det allierte hovedkvarteret i Norfolk i Virginia 1956–1958, samt sjef for Sjøkrigsskolen i 1958. Av militære grader var han kontreadmiral fra 1963, viseadmiral fra 1964 og admiral fra 1970. Han var forsvarssjef 1964–1972, og direktør ved Forsvarets høgskole 1972–1973.
Hauger Johannessen tilførte forsvarssjefsembetet ny kraft. Da han ble forsvarssjef, fulgte en periode med økt oppmerksomhet om sjømilitære spørsmål og maritim strategi. Hans periode er også kjennetegnet ved at fagområder som ikke naturlig hørte hjemme i bare én forsvarsgren, som maritime luftoperasjoner og etterretningstjeneste, ble styrket. Etableringen av Forsvarets overkommando i 1970 ga mulighet for en sterkere overordnet ledelse. Blant Hauger Johannesens betydeligste resultater var tettere integrasjon i det maritime transatlantiske samarbeidet blant annet ved økt samarbeid om maritim etterretning. Han bidro også sterkt i SACLANTs opprettelse av en egen stående marinestyrke, Standing Naval Force Atlantic (STANAVFORLANT).


== Utmerkelser ==
For sin krigsinnsats ble Johannessen tildelt Krigsmedaljen med stjerne, Deltakermedaljen med rosett og Atlantic Star.Johannessen ble i 1972 tildelt storkors av St. Olavs Orden for «embetsfortjeneste». Han ble også hedret med Forsvarsmedaljen med laurbærgren, storkors av Dannebrogordenen, Finlands løves orden og Sverdordenen, samt gjort til kommandør av Legion of Merit.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Folke Hauger Johannessen i Norsk biografisk leksikon
Vitnemøte

Et vitnemøte er en møteform som brukes i kristne sammenhenger. Under vitnemøtet er det ingen taler som snakker til forsamlingen, men det er publikum selv som står for det åndelige innholdet. Her har publikum mulighet til å dele hendelser i livet sitt hvor de føler Gud har vært med dem, bønnesvar de har fått, bønneemner/ting de ønsker at forsamlingen skal være med og be for, og sanger og bibelvers som betyr noe for dem.
Herschelmedaljen

Herschelmedaljen (engelsk: Herschel Medal) er en medalje Royal Astronomical Society deler ut for fremragende arbeid innen området for observerende astrofysikk.


== Liste over mottakere ==


== Kilder ==
Medaljemottakere fra Royal Astronomical Society


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Fonds-Verrettes

Fonds-Verrettes (Fonvèrèt på haitisk kreol) er en kommune i departementet Ouest i Haiti. Byen ligger øst for hovedstaden Port-au-Prince og tett inntil landegrensen mot Den dominikanske republikk. Kommunen hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 47 738.Avskogingen i området har blitt et stort problem for Fonds-Verrettes. Skogbruk har lenge vært en hovednæring der. 


== Referanser ==
Petit-Goâve

Petit-Goâve er en kystby i departementet Ouest i Haiti. Den ligger ca. 68 km vest for hovedstaden Port-au-Prince. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 98 768, med 165 061 i kommunen med samme navn.Byen er en av de eldste i landet, og navnet Goâve ble gitt av de lokale indianerne. Spanjolene kalte den Aguava ved slutten av 1500-tallet. Etter at Frankrike ble kolonimakten ble byen delt i to halvdeler; Grand-Goâve og Petit-Goâve. Sistnevnte ble den rikere. En kort stund var den en slags forgjenger som hovedstad for den rike franske kolonien Saint-Domingue.
Under jordskjelvene i 1770 og i 2010 ble byen hardt rammet. 


== Kjente personer fra Petit Goâve ==
Hubert Deronceray, politiker
Dany Laferrière, forfatter
Faustin Elie Soulouque (Faustin I) – president i Haiti 1847-1849, keiser av Haiti 1849-1859


== Referanser ==
Grand-Goâve

Grand-Goâve er en by i departementet Ouest i Haiti. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 29 827, med 130 264 i kommunen med samme navn.Byen er en av de eldste i landet, og navnet Goâve ble gitt av de lokale indianerne. Spanjolene kalte den Aguava ved slutten av 1500-tallet. Etter at Frankrike ble kolonimakten ble byen delt i to halvdeler; Grand-Goâve og Petit-Goâve. 
Under jordskjelvet i Haiti i januar 2010 ble byen hardt rammet. 


== Referanser ==
Arcahaie

Arcahaie (haitisk kreol: Lakayè) er en by i departementet Ouest i Haiti. Den ligger ved kysten nordvest for hovedstadfen Port-au-Prince. Arcahaie hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 19 337, med 124 352 i kommunen med samme navn.


== Referanser ==
Fort-Liberté (arrondissement)

Fort-Liberté er et arrondissement i departementet Nord-Est i Haiti. Arrondissementet hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 57 862. Arealet er på 350 km². Administrasjonssentrum er byen Fort-Liberté.


== Referanser ==
Running Bear

«Running Bear» er en amerikansk sang, skrevet av J.P. Richardson (også kjent som The Big Bopper). Johnny Preston gjorde den første innspilling av den. 


== Bakgrunn ==
Richardson var en venn av Preston og tilbød ham «Running Bear» etter å ha sett ham opptre på en klubb. Preston spilte inn sangen i Gold Star Studios i, Texas, i 1958. Produsent var Bill Hall med Preston som vokalist, Link Davis på saksofon. Richardson, Hall og George Jones fremførte den indianske messingen.
Preston underskrev en kontrakt med Mercury Records og «Running Bear» ble utgitt på singlen Mercury 71474X45 i august 1959, syv måneder etter flystyrten som tok livet av Buddy Holly og Ritchie Valens.


== Handling ==
«Running Bear» forteller historien om Running Bear, «a young Indian brave» og Little Dove, «an Indian maid». De to er forelsket i hverandre, men blir atskilt av to faktorer:

Deres stammers hat og krig mot hverandre: «The tribes fought with each other / So their love could never be» .En rasende elv, som også tjener som metafor på deres andre atskillelse.De to, som ønsker å være sammen tross deres hindringer og risiko med å navigere i elven, stuper uti den rasende elven for å forenes. Etter å ha delt et lidenskapelig kyss blir de trukket ned av en rask strøm og drukner. Teksten forteller resten: «Now they'll always be together in their happy hunting ground». 


== Coverversjoner ==
I slutten av 1960-årene og begynnelsen av 1970-årene hadde Sonny James en enestående suksessrekke med sine kommersielt utgitte singler. Mange av dem var coverversjoner av tidligere popsalagere.
Én av hans seksten nummer én-sanger på Billboard Hot Country Singles-listen var en coverversjon av «Running Bear». Den ble utgitt i april 1969.
Pat Boone spilte inn en versjon. Den ble utgitt på LP-platen Great! Great! Great! (Dot DLP-25346 (stereo) og Dot DLP-3346 (mono)) i 1961Stikkan Anderson skrev en svensk tekst. Den svenske tittelen var «Långe Jan». Sangen ble innspilt av Dizzie Tunes, Sven-Olof Walldoffs orkester og utgitt på singlen Troll TR 276 i 1969. Dizzie Tunes hadde suksess med den på Svensktoppen.


== Norske versjoner ==
Philip A. Kruse og Andreas Diesen har skrevet norske tekster. Kruses versjon har tittelen «Legenden om Sorte Bjørn». Diesens norske tittel er «Barnevakt».


=== Innspillinger ===


== Listeplasseringer ==
Johnny Prestons versjon av «Running Bear» lå på en tredjeplass på Billboard R&B Singles-listen og på førsteplassen på Billboard Hot 100-singlelisten i tre uker i januar 1906 Den kom på den britiske singlelisten 4. juni 1960 og lå der i seksten uker med nummer én som høyeste plassering.Sonny James' versjon av «Running Bear» lå på toppen av Billboard Hot Country Singles-listen i midten av juni 1969 og ble liggende der i tre uker. Den lå også på en 94.-plass på Billboard Hot 100-listen.


== Referanser ==
Worcestersaus

Worcestershiresaus er en gjæret, flytende smakstilsetning som særlig brukes til grillet kjøtt. Sausen ble funnet opp av to apotekere, John Wheeley Lea og William Henry Perrins, i Worcester i England, og ble kommersialisert i 1837.
Worcestershiresaus, som fortsatt produseres etter originaloppskriften, inneholder eddik, melasse, sukker, salt, ansjos, tamarindekstrakt, løk, hvitløk og krydder. Sausen anvendes som tilbehør til mange matretter, både varme og kalde, for eksempel til drinkene Bloody Mary og michelada, i dressing til cæsarsalat, til pytt-i-panne eller generelt til kjøtt.


== Se også ==
Brown sauce