jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Isak Lundip atuarfia

Isak Lundip atuarfia er den eneste skolen i bygda Ammassivik, som ligger i Nanortalik kommune syd på Grønland. Skolen ble etablert i 1899 som et skolekapell av misjonærer fra Brødremenigheten.
Bygda har ca. 95 innbyggere, og skolen hadde kun 6 elever i skoleåret 2005/2006.
Willie Davenport

William «Willie» Davenport (født 8. juni 1943 i Troy i Alabama, død 17. juni 2002 i Chicago) var en amerikansk friidrettsutøver og bobkjører.
Willie Davenport deltok i OL fire ganger på distansen 110 meter hekk. Under OL 1964 ble han slått ut i semifinalen med tiden 14,28. Fire år senere, under OL 1968 i Mexico by tok han gullmedalje med tiden 13,33. Dette var for øvrig en av de få korte distansene det ikke ble satt verdensrekord på under disse sommerlekene. Han kom på fjerdeplass i München i 1972, mens han oppnådde en bronsemedalje i sine siste sommerleker, i Montreal i 1976. Han vant en sølvmedalje på 110 meter hekk under de Panamerikanske leker 1967 i Winnipeg i Canada.
33 år gammel avsluttet dermed Willie Davenport sin olympiske karriere som hekkeløper. Under Vinter-OL 1980 i Lake Placid deltok Davenport i firerbob, og laget kom på 12.-plass.


== OL-medaljer ==
 1968  Mexico by -  Gull i friidrett, 110 m hekk  USA
 1976  Montréal -  Bronse i friidrett, 110 m hekk  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Willie Davenport – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Willie Davenport – Olympics.com 
(en) Willie Davenport – Olympic.org 
(en) Willie Davenport – Olympedia 
(en) Willie Davenport – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Willie Davenport – Louisiana Sports Hall of Fame 
(en) Willie Davenport – World Athletics 
(en) Willie Davenport – National Track & Field Hall of Fame 
(en) Willie Davenport – Track and Field Statistics 
(en) Olympic gold medallist Willie Davenport dies – publisert 18. juni 2002 på IAAF sine sider.
(en) Willie Davenport (USA) – 110mh gold at 1968 Mexici Olympic Games på Sporting-Heroes.net
(en) Willie Davenport på National Track & Field Hall of Fame, USA Track & Field
Stockholms-Tidningen

Stockholms-Tidningen (kjent som Stocken, StT) var i periodene 1889–1966 og 1980–1984 en liberal, senere sosialdemokratisk, morgenavis i Stockholm. I dag bæres navnet av en regional abonnementsavis som kommer i trykt versjon en gang i uken i samarbeid med Aktuellt i Politiken og Ny Tid.


== Tre epoker ==


=== Storhetstiden ===
Stockholms-Tidningen ble grunnlagt i 1889, og nådde allerede i sutten av 1890-årene et opplag på over 100 000 eksemplarer. I storhetstiden var avisen Sveriges ledende morgenavis og fulgte en liberal, sosialreformistisk og forsvarsvennlig linje. Avisen var sterkt engasjert i stemmerettsbevegelsen og hadde også omfattende kulturell dekning. Stockholms-Tidningen var Sveriges største morgenavis frem til begynnelsen av 1930-årene, da Dagens Nyheter overtok tetplassen. 
I 1929 ble avisen slått sammen med Stockholms Dagblad. I 1937 ble avisen kjøpt av Torsten Kreuger, som solgte den videre til Landsorganisationen (sammen med Aftonbladet). I perioden 1946–56 var Torsten Kreugers sønn, Carl Kreuger, sjefredaktør. LO drev avisen i ti år med store tap (totalt ca. 180 millioner svenske kroner). 27. februar 1966 kom det siste nummeret av Stockholms-Tidningen ut.


=== Et nytt forsøk ===
I 1980 gjenoppstod avisen som morgenavis, men ble begjært konkurs av eierne i 1984. Stockholms-Tidningen, som ble ledet av sjefredaktør Sven O. Andersson og redaksjonssjef Rolf Alsing, oppnådde i løpet av disse årene å få et godt rykte for god journalistikk og flere scoop, som iblant var ubehagelige for eierne. Blant annet lyktes det fotografen Paolo Rodriguez med teleobjektiv i Riksdagshuset å avfotografere Kjell-Olof Feldts dikt om de nylig gjennomførte lønnstakerfondene (Löntagarfonder är ett jävla skit, men nu har vi baxat dom ända hit).


=== I dag: Ukeavis i liten skala ===
Stockholms-Tidningen ble startet på nytt i 1993 som søsteravis til Aktuellt i Politiken, og gis i dag (2006) ut som ukeavis med tilknytning til det sosialdemokratiske partiet. Avisen har ca. 2500 abonnenter, hovedsakelig i Stockholmsområdet.
Norsey Wood

Norsey Wood er et skogområde ved Billericay i Essex i England. 
Det har et lokalt naturreservat på 66 hektar, som på grunn av den spesielle lokale geologien er habitat for en rekke forskjellige arter. Skogen er derfor definert som en Site of Special Scientific Interest. 
Skogen har også flere fornminner i form av gravhauger fra bronsealderen og jernalderen. På grunn av dette er skogen et Scheduled Ancient Monument. 
Den 28. juni 1381 fant den siste konfrontasjonen under bondeopprøret sted i skogen. Rikard IIs soldater drepte i slaget omkring 500 opprørere fra Essex. 


== Eksterne lenker ==
The Norsey Wood Society
Morgan Kornmo

Morgan Johre Kornmo (født 17. april 1925 i Solum, død 26. mars 2010 i Oslo) var pastor og en av den norske pinsebevegelses mest markante skikkelser. Han var også Krf-politiker og vararepresentant til Stortinget i perioden 1965–1969.Morgan Kornmo vokste opp i Porsgrunn og ble som ung døpt og tillagt menigheten i Porsgrunn. I 1944 ble han utsendt som evangelist, senere virket han som hjelpeforstander og pastor (forstander) i flere pinsemenigheter i Norge. Kornmo var en nasjonal leder som satte preg og retning for norsk pinsebevegelse.Morgan Kornmo ble 84 år gammel. Han var sønn av Sverre Kornmo, svigerfar til Tina Shagufta Kornmo og onkel til Jens Brun-Pedersen.


== Pastor ==
1952–1959 som hjelpeforstander i Filadelfia Oslo
1959–1968 som forstander i Tabernaklet Skien
1968–1971 som forstander i Betel Trondheim
1971–1989 som forstander i Filadelfia Oslo


== Bibliografi ==
1970 – Jubileumsskrift. Pinsemenigheten Betel, Trondheim.  50 år. 1920 – 18.januar – 1970. (Red.: Morgan Kornmo, Jan Sæther, Thorleif Egeland.) Betel Trondheim, 50 sider.
1990 – Vakkert til hverdags. REX forlag, 202 sider. ISBN 82-7388-128-8
1995 – Jesu liv – vårt eksempel. (den åndelige vekst og modning i Jesu liv). REX forlag, 155 sider. ISBN 82-7388-407-4
2008 – Jubileumsskrift "Tabernaklet Skien 100 år i pinsens tegn" Red: Jostein Janøy. (Erik Tanche Nilssen AS)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gustavsen, Anne. 2010. Morgan Kornmo er død. Korsets Seier april 2010. KS på nett (besøkt 2. april 2010)
Nilsen, Oddvar. 1982. Lys på stien. Filadelfiaforlaget AS. side 11. ISBN 82-534-0599-5


== Eksterne lenker ==
(no) Morgan Kornmo hos Stortinget 
(no) Morgan Kornmo hos Norsk senter for forskningsdata
Christian Rantzau

Christian Rantzau (født 23. januar 1684 i København, død 16. april 1771 på Brahesborg) var en dansk adelsmann, embetsmann og riksstattholder i Norge.


== Biografi ==
Rantzau var sønn av grev Otto Rantzau, og gjennomgikk etter alt å dømme den sedvanlige utdannelse for tidens adelsmenn: Ridderakademiet, utenlandsreise og tjeneste som kammerherre. Fra ca. 1709 synes han å ha vært ansatt i statsforvaltningen. Fra 1711 til 1721 arbeidet han i Søetatens Generalkommissariat, hvorfra han ble avskjediget. Han gjenvant imidlertid tillit utover i 1720-årene, ble geheimråd i 1730 og samtidig preses i Land- og Søetatens Generalkommissariat. I 1731 mottok han Elefantordenen, og ble utnevnt til stattholder i Norge. 
Han falt imidlertid i kongens unåde – muligens på grunn av misforholdet mellom Christian VIs pietisme og Rantzaus egen livsførsel, og ble avskjediget i 1739, samtidig med at embetet ble suspendert. Rantzau kom imidlertid tilbake enda en gang, og satt som stiftamtmann over Fyn fra 1740 til han trakk seg tilbake i 1760. Han ble gravlagt i Gamtofte kirke på Fyn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dansk biografisk Lexikon runeberg.org
Rutgers University

Rutgers University (Rutgers, the State University of New Jersey) er et delstatseid universitet i New Jersey i USA, grunnlagt som privat college i 1766. Det ble land-grant-college etter at Morrill Act ble vedtatt i 1862, og vedtak i 1945 og 1954 etablerte dette som delstatens State University. Det tilhører gruppen av offentlige, høykvalitets-universiteter med meget høy akademisk standard – den såkalte Public Ivy-gruppen.
Hovedcampus, egentlig fem anlegg, ligger i New Brunswick / Piscataway som ligger sydvest for New York City, innen dennes  storbyregion. Universitetet har også campus i Newark og i Camden.
I 2006 var det 49 760 studenter ved Rutgers, og 2 636 vitenskapelig ansatte. Skolepengene samme år varierte fra US$ 9 535 til 9 958, og studiene gis opp til doktorgradsnivået.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Rutgers University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anders Føyen

Anders Føyen (født 11. desember 1957) fra Asker i Akershus ble verdensmester i brettseiling i 1977 og 1978. Han er utdannet MBA fra Pacific Lutheran University i Seattle, USA, og har jobbet i Microsoft siden 1991.


== Eksterne lenker ==
Per Jorsett, red. (1996). «Føyen, Anders». Hvem er hvem i norsk idrett?. Oslo: Schibsted i samarbeid med Sportsboken. ISBN 8251616409. «Brettseiling, 11. desember 1957. Uoffisiell verdensmester 1977, 1978 og 1979, bronse 1981. Europamester 1978 og offisiell verdensmester 1985 i fun-klassen. Norgesmester 1980. Medlem av Asker Seilforening.»  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalutgave på Bokhylla.no ved Nasjonalbiblioteket.]
Jan Wanggaard

Jan Folke Wanggaard (født 16. februar 1958) fra Asker i Akershus ble verdensmester i brettseiling i 1981. I 1983 skrev han boken Brettseiling – en ny dimensjon. Han har siden blant annet jobbet som kunstner.
Lars Nilssen laget i 2006  filmen Alt flyter om kunstneren Jan Wanggaard, filmen   vant  Award for Creativity  på kunstfilmfestivalen Festival International du Film sur l’art i Montréal, Canada.

Jan Wanggaard er prosjektleder i «Maud Returns Home», som går ut på å bringe Roald Amundsens gamle polarskute «Maud» tilbake til Vollen i Asker. Den ble slept fra Canada til Norge av skuta «Tandberg Polar», og ankom Vollen 18. august 2018.


== Bibliografi ==
Brettseiling – en ny dimensjon ISBN 82-7340-001-8


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Laura Barratt

Laura Kristine Barratt  (født Jakobsen 30. november 1866 i Bergen, død 6. januar 1951) var en norsk kristen predikant, og samarbeidet med sin mann Thomas Ball Barratt, som regnes som grunnlegger av den norske pinsebevegelsen.


== Liv og virke ==
Laura Jakobsen (Barratt) vokste opp i Bergen, og ble tidlig med i kristent arbeid. Hun tilhørte metodistene. Laura giftet seg 10. mai 1887, 19 år gammel, med Thomas Ball Barratt og tok sin manns slektsnavn. De fikk åtte barn, men bare fire vokse opp. Datteren Mary Barratt Due var pianist, sammen med sin mann Henrik Adam Due stiftet hun Barratt Due musikkinstitutt i 1927. Musikerne Cecilie Barratt Due og Stephan Barratt-Due er Barratts oldebarn.
Begge var ivrig med i kristent arbeid. Barratt var metodistprest, men brøt senere med metodistene. Han regnes som den som brakte pinsevekkelsen, eller åndsdåpen, til Norge og Europa, i desember 1906. Han omtales som «pinsevekkelsens apostel i Europa».
Sammen med sin mann var Laura med på å etablere den norske pinsebevegelsen fra 1907. Først den 15. september 1913, ble både Laura og hennes mann, døpt av pastor Lewi Pethrus.  Dette skjedde i Filadelfiamenigheten i Stockholm. Thomas Ball Barratt døde i 1940.
Laura Barratt var mye benyttet som taler (predikant) over hele Norge. Hun var virksom til det siste.


== Forfatterskap ==
1946 - Minner (selvbiografi) E-bok


== Referanser ==


== Litteratur ==
Barratt, T.B. 1941. Erindringer. (selvbiografi) E-bok ISBN 978-1463578664
Nilsen, Oddvar. 1982. Lys på stien. Filadelfiaforlaget AS. side 195. ISBN 82-534-0599-5
Korsets Seier 2006 – 2007. Artikelserien: Pinsebevegelsen 100 år.
Lange, Solveig Barratt. 1962. Et Herrens sendebud.
Lange, Solveig Barratt og Ski, Martin. 1956-58. Pastor Barratt, minneutgave., bind I-VIII, (pinsebevegelsen 50 år)
Ski, Martin.  Pinsebevegelsens første 50 år.
Ski, Martin. 1979.  T. B. Barratt. Døpt i Ånd og ild. (biografi om Thomas Ball Barratt)  Filadelfiaforlaget AS, ISBN 82-534-0458-1
Selbekk, Vebjørn K.. 2007. T.B. Barratt – forfulgt og etterfulgt. ISBN 978-82-302-0422-1
Frederik Gabel

Frederik Gabel (født 1645 i Bremen, død 21. juni 1708 i København) var en dansk adelsmann og embetsmann, blant annet som riksstattholder i Norge.
Frederik Gabel var sønn av Christoffer Gabel, kjent og mislikt for sitt handelsmonopol på Færøyene, og svigersønn av tidligere visestattholder i Norge Ove Juel. 25. april 1671 giftet han seg med dennes datter Anne Cathrine Juul i Christiania. Han arbeidet fra ca. 1667 til 1685 som diplomatisk utsending, i Paris, Russland og Berlin. Fra 1689 var han amtmann over Sorø, Ringsted og Færøyene. Fra 1695 fikk han tittelen geheimråd. Da Frederik IV ble konge i 1699 ble Gabel utnevnt til stattholder i Norge og amtmann i Akershus, selv om det var forventet at kongens halvbror Ulrik Frederik Gyldenløve skulle fortsatt beholde sin stilling. 
Gabel inntok et forholdsvis moderne synspunkt i det han foreslo en større adskillelse og større forskjeller mellom administrasjonen i Danmark og Norge, for at det ene rike ikke skulle hindre det annet i dets oppkomst, næring og handel.Han døde i embetet i København den 21. juni 1708. Han ble begravet i Sankt Petri Kirke i København, og etterlot seg stor gjeld. Hans etterretninger finnes trykt i P.F. Suhms Nye Samling til den danske Historie i og III.


== Referanser ==
Sidelinje

Sidelinje kan ha flere betydninger:

Sidelinjeorgan hos fisk
Sidelinje (tog) på en jernbane
HMS «Tartar» (1801)

Denne siden er om HMS «Tartar» fra 1801, for andre skip med samme navn, se HMS «Tartar»
HMS «Tartar» var en 32-kanoners fregatt i den britiske marinen. Den ble bygget i 1801 og sank i 1811. Hun deltok stort sett i operasjoner i nordlige farvann, og var med det tilknyttet Kanalflåten. 
«Tartar» var part i slaget ved Alvøen i 1808, og deltok i angrepet på Kristiansund samme år. 
Skipet gikk på en sandbanke og sank i Østersjøen den 18. august 1811. Ingen av mannskapet omkom ved grunnstøtingen.
Vigdis Wisur

Vigdis Lunde Wisur (født 6. november 1972) er en norsk sanger. Hun ble kåret til beste sanger i NRK1s Beat for beat høsten 2003. Hun turnerte i Norge i 2004 med sin personlige “A tribute to Eva Cassidy”-forestilling og har turnert sammen med Numme og Gunnstrøm i forestillingen “Swingende Gla’skap” i 2005.
I september 2007 kom Wisurs debutalbum: «Both Sides». 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kåret til beste sanger
Swingende Gla'skap!
Vigdis Wisur Fanklubb
Basildon (andre betydninger)

Basildon kan vise til:

Basildon, by i Essex i England
Basildon (Berkshire), landsby i Berkshire i England
Basildon (distrikt), distrikt i Essex
Upper Basildon, landsby i Berkshire
Basildon Park, herregård i England
Vannbøffel

Vannbøffel, også kalt asiatisk bøffel og indisk bøffel (Bubalus bubalis) er en type okse som tilhører underfamilien oksedyr.
Vannbøffelen kan bli opp til 3 m lang og nesten 2 m høy, men pleier å være mye mindre. Dyrets horn er svingt utover og bakover og avstanden mellom hornspissene kan være over 1 m. 
Det finnes omtrent 4 000 dyr igjen av den ville vannbøffelen. Den er rangert som sterkt truet på IUCNs rødliste. Det finnes over 150 millioner dyr til sammen. Arten ble tidlig i det 19. århundre introdusert i Australia og har nå etablert seg i den nordlige delen av landet.
Vannbøffelen livnærer seg først og fremst på ferskt gress og lever i vill tilstand i fuktige gressområder, sumper og lignende terreng.


== Bruksområder ==
Mozzarellaost fremstilles i Italia av melk fra vannbøffelen.
Khoo kheer er indiske drikke av melk fra bøffel.
Visse eksklusive bilmodeller benytter bøffelskinn som tilbehør.
Vannbøffelhorn ble benyttet som råmateriale for bakre kompressjonslag av asiatisk komposittbue, for hårkam, og for munnstykke til ney.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vannbøffel i Encyclopedia of Life 
(en) Vannbøffel i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Vannbøffel hos Fossilworks 
(en) Vannbøffel hos ITIS 
(en) Vannbøffel hos NCBI 
(en) Kategori:Bubalus bubalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Bubalus bubalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bubalus bubalis – detaljert informasjon på Wikispecies
Helgeandsholmen

Helgeandsholmen er en øy i Norrström i Stockholm. Helgeandsholmen tilhører bydelen Gamla stan.
Helgeandsholmen med sin avlange form har oppstått dels gjennom landheving, dels gjennom langvarige utfyllingsarbeider. I dag kan man ikke se noen spor av den opprinnelige formen, som i middelalderen utgjorde tre holmer i Norrström. På slutten av 1200-tallet ble Helgeandshuset – Den hellige ånds hus – på holmene. Det var byens første hjem for fattige og syke. Huset inneholdt sykehus, kapell og kirkegård.
På dronning Kristinas tid fikk Helgeandsholmen et mer standsmessig utseende. I 1647 ble det bygd en stor hoffstall til Karl XI. Her stod det 200 hester i en bygning som også inneholdt ride- og vognhus. Hoffstallen ble stående til slutten av 1800-tallet, da man begynte å heve holmen. I perioden 1897–1905 ble Riksdagshuset bygd, og før dette Riksbanken. Riksgatan skiller bygningene fra hverandre. Etter en ombygning i 1978–1983 holder Sveriges riksdag til i begge husene.
Ved om- og påbyggingsarbeidene gjorde man rike arkeologiske funn, og disse, samt mange andre funn fra middelalderen er i dag utstilt på Stockholms medeltidsmuseum, som også ligger på Helgeandsholmen, med inngang fra den lille Strömparterren, øst for Norrbro.


== Se også ==
Riksgropen


== Eksterne lenker ==
(en) Helgeandsholmen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Stockholms Medeltidsmuseum
Sveriges riksdag
Sergels torg

Sergels torg er et torg i det sentrale Stockholm. Det ble designet i 1957 og stod ferdig i 1967. Torget har fått navn etter billedhuggeren Johan Tobias Sergel og ble planlagt med utgangspunkt i Piet Heins superellipse. Det nåværende torgets nedre del, kjent som Plattan, ligger om lag 10 meter under den gamle bebyggelsens bakkenivå, som lå jevnhøyt med Malmskillnadsbron over Hamngatan. Den nedre delen, i torgets vestre del, er belagt med svart og hvit belegningsstein i et storskala trekantmønster.
Torget avgrenses i vest av Drottninggatan, i nord av Klarabergsgatan og den sørligste av de fem Hötorgsskraporna, i sør av Kulturhuset og i øst av en rundkjøring der Klarabergsgatan, Sveavägen og Havnegatan møtes. Midt i rundkjøringen står det en fontene, i form av superellipsen som ble utviklet av Piet Hein i samarbeid med arkitekten David Helldén som tegnet plassen. Fontenen domineres av en høy glassøyle kalt Kristallvertikalaccent.Olle Bærtling  laget et utkast til en skulptur kalt Asamk som skulle stått der Kristallvertikalaccent står i dag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om torgets fornyelsesprosess
Webkamera – Sergels torg – live
ISSF 300 meter standardrifle

300 m standardrifle, tidligere UIT standardgevær er en av skyteøvelsene innen ISSF. Den ligner på 300 m rifle, men det er flere begrensninger på våpenet (ganske likt det som brukes i 10 m luftrifle). Skyteprogrammet består av 20 skudd i hver av de tre stillingene liggende, stående og knestående. Denne øvelsen er basert på konkurranser med armégevær, og har sine røtter helt tilbake til det 19. århundre. I de første mesterskapene ble det benyttet virkelige armégeværer, hvor man brukte modellen som vertslandet stilte med. Dagens standardrifle-øvelse ble til i 1947.
300 m standardrifle er også på programmet i de militære verdensmesterskapene (CISM).


== Gjeldende verdensrekorder ==


== Verdensmestere ==


== Eksterne lenker ==
Regler på skyting.no
Kulturhuset i Stockholm

Kulturhuset er et kultursenter ved Sergels torg i Stockholm.
Beslutningen om å bygge et kultursenter i sentrum av Stockholm ble fattet under byfornyingsprosessen i 1950- og 1960-årene. Nybygget skulle være en motvekt til den kommersielle utnyttelsen av den indre by. I 1965 utlyste kommunen en arkitektkonkurranse, som ble vunnet av arkitekten Peter Celsing.
Celsing mottok Kasper Salin-prisen for bygningen i 1972.Under ombyggingen av Riksdagshuset hadde det svenske parlamentet midlertidig tilhold i Kulturhuset. 


== Se også ==
Stockholms Stadsteater
Serieteket


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kulturhuset
Aron Johansson

Aron Johansson (født 11. januar 1860 i Ryssby, Kronobergs län i Småland, død 2. april 1936) var en svensk arkitekt. Han har bl.a. tegnet Riksdagshuset i Stockholm.
Johansson fikk sin utdannelse blant annet ved Chalmerska institutet (1876–80) og Konstakademien (1881–84). De neste fem årene var han på studiereiser i Tyskland, Frankrike, Spania og Italia, de tre siste årene som statens reisestipendiat. 
I 1884 ble Johansson tilsatt som arkitekt i Överintendentsämbetet (det som seinere ble Byggnadsstyrelsen). Han ble her betrodd stadig mer sentrale oppgaver. Fra 1890 arbeidet han med riksdags- og riksbanksbygningene på Helgeandsholmen i Stockholm. I begynnelsen var han assistent for Helgo Zettervall, men det ble etter hvert Johansson som sluttførte prosjektene. Bygningene stod ferdig i 1905–06.
Av andre verker nevnes:

Stockholms stads sparbank på Rödbotorget (1895)
Sparebanken i Gävle (1900)
Stockholm-Övre Norrlands bank i Luleå (1903)
bygninger for Riksbanken i Kalmar, Karlstad og Örebro
Landsstatsbygget i Härnösand (1908)
nybygg for Danvikens hospital i Nacka (1908)
Gamla Telegrafstationen i Norrköping (1909–12)
Televerkets hus i Uppsala (1916–17)Johanssons arkitektur er ofte massivt monumental i imitert renessanse og barokk. Noen bygg er også i jugend.


== Referanser ==
Rudolf Svensson

Rudolf Svensson (født 27. mars 1899 i Gudhem nær Falköping, død 4. desember 1978) var en svensk bryter. Han startet yrkeskarrieren ved kavaleriet i Stockholm, men ble senere brannmann. 
Han ble olympisk mester i bryting gresk-romersk stil både i 1928 i Amsterdam og i 1932 i Los Angeles i tungvekt. I 1921 og 1922 tok han VM-sølv i gresk-romersk stil. Han ble svensk mester sju ganger og vant europamesterskapet to ganger i 1925 og 1933 


== OL-medaljer ==
OL 1928  Amsterdam -  Gull i bryting gresk-romersk stil  Sverige
OL 1932  Los Angeles -  Gull i bryting gresk-romersk stil  Sverige
OL 1924  Paris -  Sølv i bryting gresk-romersk stil  Sverige


== Eksterne lenker ==
(en) Rudolf Svensson – Olympics.com 
(en) Rudolf Svensson – Olympic.org 
(en) Rudolf Svensson – Olympedia 
(en) Rudolf Svensson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rudolf Svensson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Rudolf Svensson – Sveriges olympiske komité 
(en) Rudolf Svensson – FILA
Karel Lismont

Karel Lismont (født 8. mars 1949 i Borgloon) er en tidligere belgisk langdistanseløper, som blant annet har to OL-medaljer i maraton.
Under EM i friidrett 1971 var Lismont bare 22 år gammel, og helt ukjent for det internasjonale publikum. Han kom på 16.-plass på 10 000 meter, og stilte fem dager senere til start på maraton. Dette løpet vant han på tiden 2.13.09, foran sin berømte landsmann Gaston Roelants og de britiske forhåndsfavorittene Trevor Wright og Ron Hill. I de kommende årene skulle Lismont flere ganger bevise at EM-triumfen ikke var noe engangstilfelle.
Under OL 1972 i München tok han sølv på maraton, bak amerikaneren Frank Shorter. Fire år senere, under OL 1976 i Montréal tok han bronsemedaljen, bak Waldemar Cierpinski og Frank Shorter.
Under EM 1978 i Praha vant han en ny bronsemedalje, og nok en tredjeplass ble det under EM 1982 i Athen. Lismont har også to individuelle bronsemedaljer fra VM i terrengløp (1974 og 1978). I lagkonkurransen gikk han til topps med det belgiske laget i 1973, 1974 og 1977, og tok sølv i 1976 og bronse i 1980.
Han stilte til start i det første verdensmesterskapet i friidret i 1983 i Helsingfors. Han løp nok en gang under 2.12, og kom i mål drøyt et minutt bak vinneren, Robert De Castella. Det holdt likevel bare til niendeplass.  Det samme året vant han Berlin maraton.


== OL-medaljer ==
 1972  München -  Sølv i friidrett, maraton menn  Belgia
 1976  Montréal -  Bronse i friidrett, maraton menn  Belgia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karel Lismont – Olympics.com 
(en) Karel Lismont – Olympic.org 
(en) Karel Lismont – Olympedia 
(en) Karel Lismont – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Karel Lismont – World Athletics 
(en) Karel Lismont – Track and Field Statistics