jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liste over landsfogder for Grønland

Dette er en liste over Danmarks landsfogder for Grønland. 
Danmark omorganiserte styret av Grønland i 1925, og delte Grønland administrativt inn i tre landsdeler; Nordgrønland, Sydgrønland og Østgrønland. Hver landsdel fikk sin landsfogd (dansk: landsfoged). Dette erstattet den tidligere todelingen av Grønland, med Nord- og Sydgrønland, som ble styrt av inspektører. 


== Landsfogder for Nordgrønland ==
Philip R. Rosendahl (1925–1928)
Jørgen Berthelsen (1928–1929)
Philip R. Rosendahl (1929–1939)
Eske Brun (1939–1945)
Carl Fredrik Simony (1945–1947)
Niels Otto Christensen (1947–1950)


== Landsfogder for Sydgrønland ==
Knud Oldendow (1925–1932)
Aksel Svane (1932–1941)
Eske Brun (1941–1945)
Carl Fredrik Simony (1945–1950)


== Landsfogder (sysselmenn) for Østgrønland ==
(annektert av Norge i 1931 og kalt Eirik Raudes Land.)

Helge Ingstad  (1932–1933)


== Landsfogder for Grønland ==
Poul Hugo Lundsteen (1950–1960)
Finn C. Nielsen (1960–1963)
Niels Otto Christensen (1963–1973)
Hans Lassen (1973–1979)


== Se også ==
Liste over inspektører for Grønland (1782–1924)
Liste over Grønlands statsministre (1979 -)
Liste over inspektører for Grønland


== Inspektører for Nordgrønland ==
Johan Friedrich Schwabe (1782–1786)
Jens Clausen Wille (1786–1790)
Børge Johan Schultz (1790–1797)
Claus Bendeke (1797–1803)
Peter Hanning Motzfeldt (1803–1817)
Frederik Diderik Sechmann Fleischer (1815–1817) (fungerende for Motzfeldt)
Johannes West (1817–1825)
Carl Peter Holböll (1825–1828)
Ludvig Fasting (1828–1843)
Hans Peter Christian Møller (1843–1845)
Nicolai Zimmer (1845–1846)
Christian Søren Marcus Olrik (1846–1866)
Carl August Ferdinand Bolbroe (1866–1867)
Sophus Theodor Krarup-Smith (1867–1882)
Hjalmar Christian Reinholdt (1882–1883)
Niels Alfred Andersen (1883–1898)
Johan Carl Joensen (1898–1900)
Jens Daugaard-Jensen (1900–1912)
Anders Peter Olsen (1912–1913)
Harald Lindow (1913–1924)


== Inspektører i Sydgrønland ==
Bendt Olrik (1782–1789)
Andreas Molbech Lund (1789–1795)
Claus Bendeke (1795–1797)
Niels Rosing Bull (1797–1802)
Marcus Nissen Myhlenphort (1802–1821)
Christian Alexander Platou (1821–1823)
Arent Christopher Heilmann (1823–1824)
Christian Alexander Platou (1824–1827)
Ove Valentin Kielsen (1827–1828)
Carl Peter Holböll (1828–1856)
Jørgen Nielsen Møller (1856–1857)
Hinrich Johannes Rink (1857–1868)
Albert E. Blichfeldt Høyer (1868–1869)
Hannes Peter Stephensen (1870–1882)
Frederik Tryde Lassen (1882–1884)
Carl Julius Peter Ryberg (1884–1890)
Johan Carl Joansen (1890–1891)
Conrad Poul Emil Brummerstedt (1891–1892)
Edgar Christian Fencker (1892–1899)
Regnar Stephensen (1899–1902)
Oscar Peter Cornelius Koch (1902–1903)
Ole Bendixen (1903–1914)
Oluf Hastrup (1914–1915)
Carl Frederik Harries (1915–1923)
Christian Simony (1924)
Knud Oldendow (1924)


== Se også ==
Liste over landsfogder for Grønland (1925–1979)
Liste over Grønlands statsministre (1979 -)
Chiswick Park undergrunnsstasjon

Chiswick Park undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den betjenes av tog på District-linjen, og ligger i kollektivsone 3 mellom Acton Town og Turnham Green. Piccadilly-linjen passerer stasjonen uten å stoppe.
Stasjonen ble åpnet 1. juli 1879 av Metropolitan District Railway som Acton Green. I 1889 ble den omdøpt til Chiswick Park and Acton Green.


== Eksterne lenker ==
Chiswick Park Underground Station   Transport for London (Engelsk)
Sta. Clara kirke

Sta. Clara kirke er en katolsk kirke i Kongsvinger. Kirken er viet til Klara av Assisi og tilhører Oslo katolske bispedømme. Den ble vigslet av biskop Gerhard Schwenzer ved en høytidelig seremoni lørdag 16. juni 2001.
Ved innvielsen var det over 700 år siden det sist ble innviet en katolsk kirke i Kongsvinger og distriktets snaut 300 katolikker hadde i mer enn 40 år ønsket seg en egen kirke som samlingspunkt. Kirken kostet om lag ni millioner kroner. Sta. Clara menighet ble opprettet 2. desember 2007. Menigheten omfatter de seks kommunene i Kongsvinger og omegn: Kongsvinger, Nord-Odal, Sør-Odal, Eidskog, Grue og Åsnes. Til sammen blir dette totalt 4 580 km². Over halvparten av menigheten består av polakker (794 medlemmer i 2018).Kirkekomplekset består av to separate bygninger bundet sammen av et atrium og fremstår utad som en enhet. Bebygd areal er brutto ca. 700 m2 . I nord ligger kirken 220 m2 og har 112 sitteplasser. I sør ligger menighetslokale som med blant annet kjøkken og møterom på i alt 210 m2 . Over en del av dette arealet er det plassert en prestehybel på vel 40m2 . Det mellomliggende atriet er delvis overbygd og er på 150m2 . Bygningene er oppført i lecastein som er forblendet med oker/gulaktig Sandstein fra Tsjekkia. Kirkebygget ble startet i juni 2000 og bygget ble ferdigstilt juni 2001.Innredningen i kirken og menighetssalen er produsert i Polen.
Byggeskikkprisen til St. Clara kirke blie tildelt av Kongsvinger kommune for 2003. Den katolske menigheten i Kongsvinger har sine messer i en kirke som har vakt oppsikt blant arkitekter i hele Europa. Ved å bruke tradisjonelle virkemidler på en ny måte, får denne kirken en egen kraft. Slik beskriver det internasjonale arkitekttidskriftet The arcitectural review den katolske kirke på Vennersberg St. Clara. Det er ikke ofte om noen gang at lille Kongsvinger kommer i de store fagtidsskriftene. Men så skjedde i artikkelen Sensing the Divine (Å fornemme det - 15 - guddommelige) er St. Clara kirke en av 5 omtalte kirkebygg verden over. De andre er i Los Angeles, Lisboa,Chemnitz i Tyskland og Puglia i Italia. Det er spesielt kombinasjonen av enkle linjer, lysflater og miljø med norsk skog rundt. St. Clara ble bygget med ett minimalt budsjett og materialvalg og lyssettingen blir derfor viktigere. I så måte er St. Clara svært ulik det vi kjenner av katolske kirker og katedraler i Sør-Europa. Men nordisk nøkternhet trenger ikke bety kjedelig og traust, tvert imot. Arkitektkontoret Hille og Strandskogen i Oslo tegnet kirken, som alt har fått så stor oppmerksomhet at den er viet 4 sider i det prestisjetunge tidsskriftet.
Menigheten samles til Høymesse hver søndag kl. 11.00 med etterfulgt kirkekaffe. Kirken åpnes også etter behov for besøkende og turister. Kontakt menighetens kontor for bestilling. Adgang er gratis.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Sta. Clara menighet
Live at Texas Stadium

Live at Texas Stadium er et countryalbum (konsertalbum) av Alan Jackson, George Strait og Jimmy Buffett utgitt på MCA Nashville den 3. april i 2007.
Albumet består av innspillinger fra konserten trioen holdt på Texas Stadium i Dallas (USA), lørdag den 29. mai i 2004.


== Sporliste ==
«Honk If You Honky Tonk»B
«Murder on Music Row»A, B
«Milk Cow Blues»B
«Cowboys Like Us»B
«All My Ex's Live in Texas»B, C
«Hey Good Lookin'»A, B, C
«Sea of Heartbreak»B,C
«Northeast Texas Women»C
«Boats to Build»A, B
«Margaritaville»A, B, C
«It's 5 O'Clock Somewhere»A, B
«Designated Drinker»A, B
«Texas Women»A
«Seven Bridges Road»A
«Where I Come from»A


=== Noter ===
A framført av Alan Jackson
B framført av George Strait
C framført av Jimmy Buffett


== Eksterne lenker ==
(en) Live at Texas Stadium på Discogs 
(en) Live at Texas Stadium på MusicBrainz 
Alan Jackson, George Strait and Jimmy Buffett; Live at Texas Stadium
Kulula.com

Kulula.com er et lavprisflyselskap med base i Johannesburg i Sør-Afrika. Selskapet flyr innenriks mellom de større byene i landet og utenlands til Namibia, Mauritius, Zambia og Zimbabwe. Selskapet holder til på OR Tambo internasjonale lufthavn i Johannesburg.Navnet kulula er zulu for det er lett eller det er enkelt.


== Flåte ==

Kulula.com-flåten inneholder følgende fly (januar 2008):
1 Boeing 737-800
3 Boeing 737-400
1 Boeing 737-200
2 McDonnell Douglas MD-82
1 Boeing 737-300


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kulula.com – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
many recent Kulula.com aircraft photos
Kulula.com Fleet Detail
Robert Mateja

Robert Mateja (født 5. oktober 1974 i Zakopane) er en tidligere polsk skihopper som representerte Wisła Kraków. Han konkurrerte fra 1993 til 2007.
Etter flere tunge år valgte han å legge opp etter det som for han ble årets siste verdenscuprenn (bare de  30 beste i verdenscupen deltok i det siste) i Planica. Han gjorde et aldri så lite «comeback» under skiflygingen Harrachov i 2008, men lyktes ikke å kvalifisere seg til noen av rennene. Han deltok i 3 OL, Nagano i 1998, i Salt Lake City i 2002, og i Torino i 2006. Han hadde ingen suksess i noen av lekene, og 20. plassen fra Nagano ble det beste. Han ble nr. 5 med det polske laget i Torino. Men han fikk med seg 2 5. plasser i Planica i 01 og i Trondheim i 98. Han hadde det med å gjøre det bra i lagkonkurranser. Nr. 5 med Polen under VM i Sapporo i 2007 var et av mange gode resultater han oppnådde med Polen, på en tid hvor han var nest beste på laget, etter Adam Małysz.


== Skiflyging ==
Bedre skulle det gå i skiflyging. Til tross for en ganske rotete stil, med mye veiving med armer etc., etablerte han seg som en god skiflyger. Han ble nr. 19 under skiflygings-VM i østerrikske Bad Mitterndorf i 2006. I det samme mesterskapet ble han nr. 8 med det polske laget. Han fikk som sagt med seg en av sine to 5. plasser fra Planica. Hans personlige rekord er på 205,5 meter.


== Gode plasseringer fra kontinentalcup ==
Vikersund (1)
Torino (5)
Ramsau (2)
Lillehammer (1)
Velenje (2) og (4)
Oberstdorf (3)
Titisee-Neustadt (1)


== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Mateja – Olympedia 
(en) Robert Mateja – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Robert Mateja – Polens olympiske komité 
(en) Robert Mateja – FIS (skihopping) 
(pl) Robert Mateja – skijumping.pl
Dictionary of the Middle Ages

Dictionary of the Middle Ages (Ordbok over middelalderen) er et kjent leksikon på 13 bind over middelalderen som ble utgitt av American Council of Learned Societies (Det amerikanske rådet for læresteder) mellom 1982 og 1989. Det ble først tatt initiativ til og startet i 1975 av den amerikanske middelalderhistorikeren Joseph Strayer (1904–1987) ved Princeton University og som selv fungerte som hovedredaktør. Et supplementbind, «Supplement 1» ble lagt til 2003 under redaksjon av William Chester Jordan.
Leksikonet dekker over 100 000 historiske personer, steder, gjenstander og konsepter av «rettmessig forskerinteresse» i 5 000 særskilte artikler på over 8 000 sider skrevet av mer enn  1 300 forfattere fra ulike akademiske institusjoner i USA, men også med enkelte bidrag fra Europa og Asia.
Leksikonet er den største og mest detaljerte leksikon over middelalderen på engelsk, sammenlignbar med det tilsvarende tyske leksikonet på ni bind, Lexikon des Mittelalters.Symbolet av en «T» snudd opp-ned i en sirkel på bokryggen og omslaget er en kunstnerisk tolkning av T-og-O-kartet som første gang ble beskrevet i Etymologiæ, det første innflytelsesrike encyklopediske verk om middelalderen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Strayer, Joseph, red. (1989): Dictionary of the Middle Ages. Charles Scribner's Sons. ISBN 0-684-19073-7
Jordan, William Chester, red. (2003): Dictionary of the Middle Ages: Supplement 1. Charles Scribner's Sons. ISBN 0-684-80642-8


== Eksterne lenker ==
Dictionary of the Middle Ages, utgivers nettsted.
Dictionary of the Middle Ages: Supplement 1, utgivers nettsted.
Pervomajsk (Nizjnij Novgorod oblast)

Pervomajsk (russisk: Первома́йск) er en by i Nizjnij Novgorod oblast i Russland. Byen ligger rundt 170 km sør for Nizjnij Novgorod. Bynavnet kan oversettes som «Første mai». Frem til 1951 het byen Tasjino.


== Demografi ==
Befolkningsutvikling:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pervomaysk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Harestua skole

Harestua skole er en barne- og ungdomsskole på Harestua i Lunner kommune i Viken. Skolen har 405 elever fordelt over 10 klassetrinn. Elevene på 1.-7.trinn kommer hovedsakelig fra Stryken i sør til Rundelen i nord. På ungdomstrinnet får også elevene fra Grua sitt ungdomsskoletilbud på Harestua.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Nybyen i Warszawa

Nybyen i Warszawa (polsk Nowe Miasto) ble anlagt i det 15. århundre nord for Gamlebyen og forbundet med denne gjennom Freta-gaten, som begynner ved Portfestningen. Det var her blant annet Marie Curie vokste opp. 
De viktigste severdighetene i Nybyen er Den helligste Jomfru Marias hjemsøkelses kirke, St. Kasimir kirke, Helligåndskirken, St. Jacek kirke, St. Frans kirke, St. Benon kirke, Raczyński-palasset, Sapieha-palasset, Nybytorget med mursteinshus, Mostowa-gaten, Freta-gaten og Maria Skłodowska Curie-museet. 


== Historie ==

Warszawa, som var omringet av bymurer, viste seg å være for liten for den tilstrømmende befolkningen i det 14. århundre. I 1408 opprettet Janusz I av Masovia en ny by, den såkalte Nye Warszawa (Nowa Warszawa), nord for Gamlebyen ved veien til byen Zakroczym. Nybyens våpenskjold fremstilte en jomfru med en enhjørning, og rådhuset befant seg på midten av Nybytorget. Nybyen ble innlemmet i Warszawa først i 1791 etter opphevelsen av Warszawa-jurydykaene. 
Slik som Gamlebyen ble nesten hele Nybyen sprengt i luften av de tyske nazistene under andre verdenskrig, og ble senere gjenoppbygd etter krigen på 1950-tallet.
Knut Halmrast

Knut Halmrast (født 19. desember 1959) er en norsk komponist, gitarist og musikkprodusent. Han har blant annet laget musikk til filmene Aldri mer 13 og Maja Stenansikt (sammen med Håkon Iversen).  Han er bror av jazzgitaristen Tor Halmrast.


== Plateutgivelser ==
1989:  Lydia (Knut Halmrast og Arne Nøst) og platen Dia, med musikere som Björn J:son Lindh, Marilyn Mazur, Nils Petter Molvær, Paolo Vinaccia, Audun Erlien, Lars Danielson, Atle Bakken, Franz Bak og Audun Kleive.
2003: Soloprosjektet Little Pillow, vokalistene Hilde Marie Kjersem, Torun Eriksen og Mara Oldenburg. Musikalsk hjelp fra blant andre Jørun Bøgeberg, Terje Gewelt, Alfred Janson, Ole Henrik Moe, Arne Hiorth og Morten Brenne.


== Musikk til filmer og TV-serier ==
1989: Dolce vita
1996: Aldri mer 13!
1996: Maja Steinansikt
1998: Floyd's Fjord Fiesta TV-serie
1998: Kineseren
2000: Laila og lille-Laila TV-serie
2003: Mors lille Ole


== Eksterne lenker ==
Knut Halmrasts hjemmeside
IMDB om Knut Halmrast
Elin Kristiansen

Elin Synnøve Kristiansen (født 9. juli 1968 i Elverum) er en norsk tidligere skiskytter som representerte Vestre Trysil Idrettsforening. Hun var med på Norges lag som ble verdensmester i lagkonkurransen i VM i skiskyting 1995 i Antholz.
Kristiansen deltok i vinter-OL for Norge i 1992 i Albertville og i 1994 på Lillehammer med 9.-plass på 15 km i 1992 som beste individuelle resultat.


== Meritter ==
VM 1995: Gull i lagkonkurransen
VM 1988: Sølv på normaldistansen og i stafetten
VM 1989: Sølv i lagkonkurransen
VM 1990: Sølv på stafetten, bronse på normaldistansen
VM 1991: Sølv på stafetten


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elin Kristiansen – Olympedia 
(en) Elin Kristiansen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Elin Kristiansen – IBU 
(en) Elin Kristiansen – TheSports.org
Johan Friedrich Schwabe

Johan Friedrich Schwabe (født 13. februar 1749 på Sakslund i Stange, død 2. september 1821 på Rør i Ringsaker) var en norsk embedsmann. Han var den første inspektøren for Nordgrønland og den siste lagmannen på Opplandene.


== Liv ==
Han var sønn av sorenskriver over Hedmarken Hans Henrik Schwabe (1713–1776) og Rebekka Hof. Fra 1752 til 1759 eide faren gården Sakslund i Stange. Forholdet mellom foreldrene var dårlig. Til slutt ble de skilt og den unge Johan Fredrik fulgte med moren. På hennes bekostning fikk han undervisning ved Odense katedralskole. I 1766 tok han examen artium og tok deretter anneneksamen ved Københavns Universitet. Deretter reiste han tilbake til Norge og var kontorist og senere edsvoren fullmektig hos forskjellige sorenskrivere i omkring åtte år. Først i 1776 kunne han ta danskspråklig juridisk eksamen ved universitetet. Han ble dermed examinatus juris.
Tilbake i Norge ble Schwabe assistent hos sin far og etter dennes død konstituert som hans etterfølger i Hedmarken sorenskriveri. Han fikk imidlertid ingen utnevnelse til sorenskriver da embetet ble delt i Nordre og Søndre Hedmarken sorenskriverier i 1777, og måtte reise tilbake til København for å søke embete (sollisitere). Først i 1779 fikk han et embete som kongelig inspektør på Grønland. Han skulle holde oppsyn med forholdene på Grønland for den danske regjeringen, særlig handelen og hvalfangsten.
På Grønland opprettet Schwabe en «Hjelpekasse for trengende Grønlendere», som ved hans tilbakereise hadde en kapital av 3122 riksdaler. Han gikk også inn for å modernisere hvalfangsten, som da ble drevet med grønlandske konebåter. Høsten 1785 måtte han utføre tiltak for å begrense spredningen av en pest som var brutt ut. I 1786 kunne han vendte tilbake til Danmark etter en besværlig reise.
I København ble han i 1788 utenevnt til medlem av den grønlandske handelskommisjonen. Men da hadde han allerede søkt om det ledige embetet som lagmann på Opplandene. Han ble utnevnt til lagmann 11. januar 1788, men måtte inntil videre la embetet bestyre av kanselliråd Jens Grømbach Wessel, fordi han var bundet av arbeidet i den grønlandske handelskommisjonen. Først i 1789 kunne han flytte til Opplandene, hvor han tok bolig på lagmannsgården Rør i Ringsaker. Schwabe beholdt embetet til 1797, da lagstolene ble opphevet ved omleggingen av domstolene etter forordningen av 11. august samme år. Han fikk en pensjon på 1000 riksdaler, og kjøpte lagmannsgården Rør av staten for 5400 riksdaler.
Med sin kone Birgitha eller Berthe Henrichsdatter Larsen fikk han seks barn. I året 1800 ble han skilt, mot å betale henne 100 riksdaler i året. Datteren Margrethe Marie ble gift med sogneprest Hans Heyerdahl, mens datteren Rebekka ble gift med prosten Bull i Nes. Sønnen Christian Schwabe deltok i almuebevæpningen på Opplandene under krigen med Sverige og ble senere prokurator. Schwabe hadde også en pleiesønn, Johan Fredrik Jørgensen Schwabe, som ble sogneprest i Rennebu.


== Kilder ==
Familien Valeurs hjemmeside
Ostermann, H. (1940). Nordmænd paa Grønland 1721-1814. Gyldendal.
Charlotte Perrelli

Charlotte Perrelli (født Nilsson; 7. oktober 1974 i Hovmantorp i Kronobergs län) er en svensk danseband- og popsanger som vant Eurovision Song Contest 1999 med låten «Take Me to Your Heaven».
Siden da har Perrelli opptrådt i en rekke programmer i Sverige. Hun deltok også i oppladningsprogrammene foran Eurovision Song Contest. Blant annet som Sveriges panelmedlem i 2007 sammen med Thomas Lundin, Per Sundnes, Eiríkur Hauksson og Adam Duvå Hall. Perrelli var medlem av dette panelet i 2005 og 2007.
Den 15. mars 2008 vant hun Melodifestivalen og representerte Sverige i Eurovision Song Contest 2008 med sangen «Hero» i Beograd, hvor hun endte på 18. pass.


== Diskografi ==
Album1999 – Charlotte
2001 – Miss Jealousy
2004 – Gone Too Long
2006 – I din röst
2008 – Hero
2008 – Rimfrostjul
2012 – The Girl
2013 – Min barndoms jul
2017 – Mitt livSingler (utvalg)1999 – «Tusen och en natt»
1999 – «I Write You a Love Song»
2000 – «Damn You»
2001 – «You Got Me Going Crazy»
2001 – «Miss Jealousy»
2003 – «Broken Heart»
2006 – «Million Miles Away»
2006 – «I din röst» (promo)
2007 – «Jag är tillbaks»
2008 – «Hero»
2008 – «Bullet»
2008 – «Addicted»
2009 – «Have Yourself a Merry Christmas» (med Ole Edvard Antonsen)
2010 – «Mitt livs gemål» (med Magnus Carlsson)
2012 – «The Girl»
2012 – «Little Braveheart» (med Kate Ryan)
2012 – «Not Just Tonight»
2012 – «Don't Cry for Me Argentina»
2013 – «Nu är julen här igen»
2015 – «Bröllopsvalsen»
2016 – «Här står jag»
2016 – «Höstens sista blomma»
2017 – «Mitt liv»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Charlotte Perrelli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Charlotte Perrelli på Internet Movie Database 
(en) Charlotte Perrelli hos The Movie Database 
(en) Charlotte Perrelli på Apple Music 
(en) Charlotte Perrelli på Discogs 
(en) Charlotte Perrelli på Discogs 
(en) Charlotte Perrelli på MusicBrainz 
(en) Charlotte Perrelli på SoundCloud 
(en) Charlotte Perrelli på SoundCloud 
(en) Charlotte Perrelli på Spotify 
(en) Charlotte Perrelli på Songkick 
(en) Charlotte Perrelli på Songkick 
(en) Charlotte Perrelli på Last.fm 
(en) Charlotte Perrelli på Last.fm 
Charlotte Perrelli på Twitter 
Charlotte Perrelli på Facebook 
Charlotte Perrelli på Instagram 
Charlotte Perrelli på Myspace 
Offisiell YouTube-profil
Raffaele Palladino

Raffaele Palladino (født 17. april 1984) er en italiensk fotballspiller som er klubbløs.Han spilte inntil sommeren 2008 for Serie-A klubben Juventus. Han fikk sin seriedebut for Juventus den 27. august 2005.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Raffaele Palladino – UEFA 
(en) Raffaele Palladino – Transfermarkt 
(en) Raffaele Palladino – Transfermarkt (manager) 
(en) Raffaele Palladino – national-football-teams.com 
(en) Raffaele Palladino – WorldFootball.net 
(en) Raffaele Palladino – FootballDatabase.eu 
(en) Raffaele Palladino – Soccerway 
(en) Raffaele Palladino – EU-Football.info 
(en) Raffaele Palladino – FBref 
(es) Raffaele Palladino – as.com
Sarek

Sarek er en nasjonalpark i den vestre delen av Jokkmokk kommune i Lappland i Sverige. Den ble opprettet i 1909. Kungsleden som går fra Kvikkjokk til Saltoluokta passerer rett sør for nasjonalparken. Den grenser mot Padjelanta nasjonalpark i vest og mot Stora Sjöfallets nasjonalpark i øst og nord. Sarek er et utpreget høyfjellsområde, som omfatter 1970 km² med åtte topper over 2000 meter. Sarektjåhkkå Stortopp er høyeste punkt på 2089 moh, og etter svenske forhold er det forholdsvis mye isbreer i området. I tillegg er det et hundretall topper over 1800 meter.
Sarek er et av Sveriges mest kjente områder for fjellturisme, men egner seg ikke for uerfarne besøkende da det ikke finnes overnattingssteder i området. Mengden smeltevann fra snø og isbreer kan bli svært stor på våren og sommeren og gjør at vading av elver blir risikofylt.
Det finnes noen broer i området, samt en nødtelefon i Mikkelstugan i nærheten av Ruohtesvágges munning i øvre Rapadalen.
Sarek nås lettest fra Kvikkjokk (østover via Kungsleden eller vestover via Tarradalen), i nord fra Ritsem eller fra øst via Saltoluokta eller Seitevare.


== Eksterne lenker ==
(en) Sarek National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Naturvårdsverket – Sarek nasjonalpark
Lantmäteriverkets fjellkart BD10
Jokkmokk kommune
Vandringsturer i Sarek
Semjonov (by)

Semjonov (russisk: Семёнов) er en by i Nizjnij Novgorod oblast i Russland. Byen ligger rundt 60 km nord for Nizjnij Novgorod. Innbyggertall: 25 298 (folketelling 2002).


== Historie ==
Byen ble grunnlagt på begynnelsen av 1600-tallet som en bosetning av gammeltroende. Den ble første gang nevnt som Semjonovs landsby i 1644, senere som landsbyen Semjonovo, og fra 1779 som byen Semjonov.
Fra begynnelsen av 1800-tallet til tidlig på 1900-tallet var den et senter for gammeltroende-bevegelsen og det eneste stedet hvor gammeltroendes religiøse gjenstander som lestovka-bønneperler ble produsert.


== Økonomi og håndverk ==
Byen er kjent som et av de største sentrene for tradisjonelle håndverk som Khokhloma-tremaling og matrjosjka-dukker. 
Fra 1918 ble khokhloma-tremaling et dominerende håndverk i Semjonov. I 1960 ble Semjonov organisert som en fabrikk kalt Khokhlomskaja rospis (russisk: Хохломская роспись, dvs. Khokhloma-maling).
Denne fabrikken spesialiserte seg på produksjon av håndmalte tregjenstander (fra bordvarer til leketøy og møbler) med en unik stil, og også matrjosjka-dukker, markedsført som souvenirer. Fabrikken tilbyr omvisninger på de forskjellige produksjonsstadiene, og de besøkende kan se håndverkere lage og male gjenstandene i tradisjonell russisk stil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Semyonov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Semjonov på MojGorod.ru (russisk)