jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Avlyttingen

Avlyttingen (originaltittel: The Conversation) er en amerikansk film fra 1974 i sjangeren drama-, krim og mystery regissert av Francis Ford Coppola. Hovedrollen spilles av Gene Hackman.


== Handling ==
Harry Caul er en profesjonell overvåker som tar på seg alle slags jobber. Hans filosofi er enkel: Jeg samler bare informasjon, hva kundene gjør med den er ikke min sak. Problemene tårner seg imidlertid opp da han skal overvåke en utro kone og hennes elsker. Når Harry skal legge frem bevisene på ektemannens kontor, forsøker hans assistent å ta hånd om dem. Harry vegrer seg for å levere fra seg noe, og plutselig innser han at han er i besittelse av bevis på langt alvorligere ting enn utenomekteskapelige affærer. Samtidig begynner han å få mareritt om mennesker som myrdes på grunn av ham, og etterhvert får han følelsen av selv å være overvåket.


== Om filmen ==
Filmen ble tildelt Gullpalmen ved Filmfestivalen i Cannes i 1975. Den ble også nominert til tre Oscar-priser.
I thrilleren Enemy of the State, fra 1998, spiller Gene Hackman en birolle som en aldrende sikkerhetsekspert som er kritisk til myndighetene. Mange mener at denne karakteren er en aldrende og visere utgave av Harry Caul.


== I rollene ==
(Utvalg)

Gene Hackman … Harry Caul
John Cazale …  Stan
Allen Garfield …  William P. 'Bernie' Moran
Cindy Williams … Ann
Frederic Forrest …  Mark
Michael Higgins …  Paul
Elizabeth MacRae …  Meredith
Teri Garr …  Amy Fredericks
Harrison Ford …  Martin Stett
Robert Duvall … The Director
Phoebe Alexander … Lurleen
Robert Shields … The Mime


== Eksterne lenker ==
(en) Avlyttingen på Internet Movie Database 
(no) Avlyttingen hos Filmfront 
(sv) Avlyttingen i Svensk Filmdatabas 
(da) Avlyttingen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Avlyttingen på Allociné 
(nl) Avlyttingen på MovieMeter 
(en) Avlyttingen på AllMovie 
(en) Avlyttingen på Turner Classic Movies 
(en) Avlyttingen på Rotten Tomatoes 
(en) Avlyttingen på Metacritic
Högland (Dorotea kommune)

Högland er et lite tettsted i Dorotea kommun, Västerbottens län i Sverige.
Laiksjö

Laiksjö (sørsamisk: Laatjoe) er et lite tettsted i Dorotea kommun, Västerbottens län i Sverige.
Lavsjö

Lavsjö er et lite tettsted i Dorotea kommun, Västerbottens län i Sverige.
Risbäck

Risbäck (sørsamisk Rijsiejohke) er et lite tettsted i Dorotea kommun, Västerbottens län i Sverige.
Gjelleråsmarka

Gjelleråsmarka er et lite skogsområde på grensen mellom bydel Stovner i Oslo og Nittedal nord i Groruddalen. Marka ligger avgrenset av Trondheimsveien i nord, bebyggelsen på Gjelleråsen i vest og E6 i øst. Gjelleråsmarka har skogsvei- og løypeforbindelse med Lillomarka, og regnes som del av Oslomarka. 
Oldtidsveien, Den Trondhjemske Kongevei, går gjennom Gjelleråsmarka fra Fossum/Stovner og kommer ned rett ved den tidligere skytebanen på Lahaugmoen.
Marka har et lett turterreng og oppkjørte lysløyper om vinteren. På Oslosiden ligger Lia skisenter og Liastua, som er åpen for lett servering på søndager.


== Eksterne lenker ==
Skiforeningens presentasjon av Gjelleråsmarka i Markadatabasen
Skiforeningen, Markadatabasen om Oldtidsveien over Gjelleråsen
Svanabyn

Svanabyn (sørsamisk: Njoktjhjaevrie) er et lite tettsted i Dorotea kommun, Västerbottens län i Sverige.
Västra Ormsjö

Västra Ormsjö er et lite tettsted i Dorotea kommun, Västerbottens län i Sverige. Stedet ligger langs Konstvägen sju älvar ca. 30 km vest for Dorotea mot Borgafjäll.


== Eksterne lenker ==
Nettside om Västra Ormsjö
Jerntriangelet (økonomi)

«Jerntriangelet» er en betegnelse som i norsk journalistikk og samfunnsvitenskapelige miljøer er blitt benyttet om forholdet mellom de tre institusjonene Økonomisk institutt, Statistisk sentralbyrå og Finansdepartementet, som i etterkrigstiden bidro til å utforme mye av den økonomiske politikken i Norge. Begrepet er brukt for å understreke Økonomisk institutts stilling som premissleverandør for mye norsk økonomisk politikk, utover dets rolle som Norges dominerende samfunnsøkonomiske fagmiljø anført av de to Nobelpris-vinnerne Ragnar Frisch og Trygve Haavelmo. I så måte har begrepet sin tilknytning til den såkalte Osloskolen. 
Begrepet «jerntriangelet» refererte opprinnelig til maktforholdet mellom akademia og forvaltningen; her har Norges Bank blitt regnet som tilknyttet Finansdepartementet da den tidligere var politisk styrt, eventuelt har den vært tilknyttet som fjerde institusjon. Historiske misforståelser blant journalister og andre utenfor fagmiljøet har gitt opphav til en alternativ definisjon, der Norges Bank tas med som en del av triangelet istedenfor Økonomisk institutt. Stein B. Hauglid i Dagens Næringsliv har for eksempel skrevet at «De aller flinkeste sosialøkonomene kommer seg aldri ut av universitetskorridorene, de nest flinkeste fordeler seg utover i det såkalte jerntriangelet, maktens sentrale punkter: Finansdepartementets økonomiavdeling, Statistisk sentralbyrås forskningsavdeling og Norges Bank.»


== Referanser ==
Pantertanter

Pantertanter (originaltittel: The Golden Girls) er en amerikansk situasjonskomedie som gikk på NBC fra 1985 til 1992. Den har også gått på norsk TV, blant annet på TV3 fra 1989 til 1997, og i perioden 2000 til 2002.
Seriens konsept var at tre eldre kvinner nær pensjonistalderen delte et fasjonabelt hus i Florida. Blanche Devereaux (Rue McClanahan) eide huset, Dorothy Zbornak (Bea Arthur) og Rose Nylund (Betty White) var hennes leieboere. Senere kom Dorothys mor Sophia Petrillo (Estelle Getty) med som leieboer da hennes eldrebolig brant ned. Getty var forøvrig ett år yngre enn Arthur. Opprinnelig var figuren Sophia ment å opptre kun sporadisk, men Gettys rolleskildring ble så populær at hun ble en del av det faste ensemblet.


== Rolleliste ==


=== Hovedroller ===
Beatrice Arthur … Dorothy Zbornak
Betty White … Rose Nylund
Rue McClanahan … Blanche Elizabeth (Marie) Devereaux
Estelle Getty … Sophia Petrillo


=== Biroller ===
Herb Edelman … Stanley Zbornak
Harold Gould … Miles Webber (eller Nicholas Carbone/Samuel Plankmaker)
Sid Melton … Salvatore Petrillo
Shawn Schepps og Debra Engle … Blanches datter, Rebecca Devereaux
Monte Markham og Sheree North … Blanches søsken, Clayton Hollingsworth og Virginia Hollingsworth
Bill Dana og Nancy Walker … Sophias søsken, Angelo and Angela
Doris Belack og Dena Dietrich … Gloria Petrillo
Scott Jacoby … Dorothys sønn, Michael Zbornak
Lynnie Greene … en yngre Dorothy
Lisa Jane Persky og Deena Freeman … Dorothys datter, Kate Zbornak


== Priser ==
Serien vant 11 Emmy-priser, fire Golden Globe-priser, og to priser for Viewers for Quality Television. Alle de fire ledende skuespillerne vant egne Emmy-priser for sin innsats. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pantertanter på Internet Movie Database 
(en) Pantertanter på Metacritic
Tasiusaq (Avannaata)

Tasiusaq er navnet på to grønlandske bygder, se TasiusaqTasiusaq er ei bygd i Avannaata kommune, nordvest på Grønland. Bygda hadde 260 innbyggere i 2018.Bygda ligger ca. 71 km nord for Upernavik. Den ligger innerst i en bukt, og har derfor ganske stille vær. Den har en kirke, fiskefabrikk, kommunekontor, butikk (KNI), jordmor, kiosk og en skole. Skolen heter Atuarfik Tasiusaq (Tasiusaq skole), og dekker 1. til 9. klassetrinn. 
Det er også en heliport her.


== Referanser ==
Hendrik Willem van Loon

Hendrik Willem van Loon (født 14. januar 1882 i Rotterdam, død 11. mars 1944 i Old Greenwich i Connecticut) var en nederlandsk-amerikansk forfatter, journalist og illustratør.


== Liv og virke ==
Van Loon utvandret til USA i 1903. Der studerte han ved Harvard og Cornell. I 1905 dro han til Russland som korrespondent for å dekke 1905-revolusjonen. Ved utbruddet av første verdenskrig dekket han begivenhetene i Belgia.
1907 giftet van Loon seg med Eliza Ingersoll Bowditch, og sammen fikk de to sønner. I 1920 giftet van Loon seg med Eliza Helen Criswell. Hans tredje ekteskap var med Frances Goodrich Ames (fra 1927).
Van Loon ble amerikansk statsborger i 1920. Han utgav etterhvert tallrike populærvitenskapelige bøker, som 
The Story of Mankind (1921) og The Story of the Bible (1923), såvel som R.v.R. (1930), en fiktiv Rembrandt-biografi. 
Van Loon var kjent for sin personlige og uformelle fortellerstil. I boken Van Loons Geography (1932) skiver han for eksempel om Norge at nordmennene «utkjemper bitre politiske krangler om språket folk burde snakke – krangler som resten av verden aldri ville legge merke til hvis det ikke var for at de norske myndighetene hadde den fatale uvane å forandre navnene på sine viktigste byer og togstasjoner omtrent hvert andre eller tredje år».
Van Loon vant Newbery-medaljen i 1922 for The Story of Mankind.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hendrik Willem van Loon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hendrik Willem van Loon på Internet Movie Database 
(sv) Hendrik Willem van Loon i Svensk Filmdatabas 
(en) Hendrik Willem van Loon hos The Movie Database 
(en) Hendrik Willem van Loon hos American National Biography 
(en) Biografi
(en) Verker av van Loon i Project Gutenberg
Steinar Ness

Steinar Gudmund Ness (født 10. februar 1959) er en norsk politiker (Sp) og gårdbruker fra Viksdalen i Sogn og Fjordane.
Ness var leder av Senterungdommen 1984-1986, vararepresentant på Stortinget 1981-1989, sekretær og sekretariatsleder for Senterpartiets stortingsgruppe 1985-1991, statssekretær i Miljøverndepartementet 1989-1990 og generalsekretær i Senterpartiet 1991-1997. Siden 1999 har han sittet i kommunestyret i Gaular kommune. Fra 10. juni 2010 er han styremedlem i NRK.Ness har også hatt andre verv, blant annet nestleder i Riksteatrets styre (2003–), medlem av distriktsprogramrådet i Sogn og Fjordane og nestleder i Kringkastingsrådet (2006–2009).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Steinar Ness hos Stortinget 
(no) Steinar Ness hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) NRK Sogn og Fjordane Fylkesleksikon
Wegard Harsvik

Wegard Harsvik (født 10. juli 1967 i Nordland) er en tidligere norsk politiker for Arbeiderpartiet. Fra oktober 2021 er han  statssekretær for statsminister Jonas Gahr Støre på Statsministerens kontor. Før han ble utnevnt til statssekretær var han leder for strategi og samfunnskontakt i LO.I Jens Stoltenbergs første regjering var Harsvik politisk rådgiver for statsråd Trond Giske i Utdanningsdepartementet. Fra 2005 til 2009 var han statssekretær i Jens Stoltenbergs andre regjering. Fra 2005 til 2007 i Helse- og omsorgsdepartementet med ansvar for ruspolitiske saker, fra 2007 til 2009 i Kultur- og kirkedepartementet med ansvar for medie- og kultursaker. 
Fra 2001 til 2005 var han rådgiver i Fagforbundet, en stilling han gikk tilbake til da han gikk av som statssekretær i 2009.Harsvik har erfaring som tillitsvalgt og politisk rådgiver i Arbeidernes ungdomsfylking, Sosialdemokrater mot EU (SME), Nei til EU, Norges Gymnasiastsamband (NGS), og Norges Naturvernforbund.
Harsvik ga i 2004 ut boken Et nytt nei, sammen med partifellene Tore O. Sandvik, Jo Stein Moen og Anne Marit Bjørnflaten. Han ga ut bøkene Blåkopi i 2012 og Arven etter Erna i 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Wegard Harsvik hos Stortinget 
(no) Wegard Harsvik hos Norsk senter for forskningsdata
Nutaarmiut

Nutaarmiut (tidligere Nutârmiut) er ei bygd i Avannaata kommune, nordvest på Grønland. Bygda hadde 43 innbyggere i 2018.Bygda ligger ca. 91 km nord for Upernavik. 
I 1918 bodde det 33 mennesker her.Folkeskolen her heter Atuarfik Nutaarmiut. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Historiske bilder fra Nutaarmiut
Byrding

Byrding (etter 1400 også kalt bording) er en klasse frakteskip med høye sidebord, opprinnelig bygget for trafikk nær kysten. Typen oppsto i tidlig middelalder og var trolig vanlig siste halvdel av vikingtiden. En typisk byrding hadde en besetning på 10-20 mann, senere opp mot 30 mann. Skuta minner om knarren, men er buttere og har altså høyere sidebord. I likhet med knarren kunne den både ros og seiles. Børingene (trebøring og fembøring) blir av mange sett som en fortsettelse på byrdingen.


== Se også ==
Birlinn


== Litteratur ==
Anton Wilhelm Brøgger (1950). Vikingeskipene : Deres forgjengere og etterfølgere. Oslo: Dreyer. s. 287.
Bording

Bording er å i strid entre (ta seg ombord på) et fiendtlig fartøy. Bording var en vanlig stridsmetode i seilskutenes tid, og utføres stadig blant annet av sjørøvere på Somalias kyst.Bording ble mindre viktig som taktikk i sjøstrider på 1600–1700-tallet, da kanonene ble effektive på stadig større avstand. Striden mellom to fartøy kunne da ofte være avgjort før man kom nær nok for å borde fiendefartøyet. Fartøyene ble konstruert for å kunne bære så effektivt artilleri, og seile så bra som mulig, snarere enn for å lempe seg for å borde andre fartøy. Forsvar mot bording, såsom entringsnett og kanoner for nærstrid, ble dog beholdt.
Mellom fartøy av ulike typer og i spesielle situasjoner kunne bordingen fortsatt være en effektiv taktikk. For eksempel hadde sjørøvere ingen interesse for å skyte istykker det fartøyet de skulle plyndre, hvilket dessuten ofte var kraftigere bestykket, men mindre lettmanøvrert enn sjørøverskipet.


== Se også ==
Bordingen av Gaza-konvoien i 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Terje Cruickshank

Terje Cruickshank (født 24. februar 1973 i Tromsø) er en norsk lokalpolitiker for Venstre. Han er bystyrerepresentant i Bodø kommune for perioden 2007–2011 og 2011–2015, og har vært gruppeleder for Bodø Venstre i begge periodene (2007–2015). Han er i sin andre perioden en del av posisjonen (samarbeidsavtale mellom Høyre, Frp, Senterpartiet og Kristelig folkeparti)  Han er fast medlem av Formannskapet og organisasjonsutvalget.


== Politiske verv ==
Bystyrerepresentant for Bodø Venstre i perioden 2011–2015
Fast medlem av formannskapet i perioden 2011-2015
Fast medlem av organisasjonsutvalge i perioden 2011-2015
Bystyrerepresentant for Bodø Venstre i perioden 2007–2011
Fast medlem Plan Næring og Miljø komiteen i perioden 2007–2011
1.vara medlem formannskapet i perioden 2007–2011


== Tillitsverv i politiske partier ==
Styremedlem i Nordland Venstre 2007-2011
Vevansvarlig for Nordland Venstre 2006→
Varamedlem til styret i Bodø Venstre 2010→
Styremedlem i Bodø Venstre 2007–2010
Vevansvarlig for Bodø Venstre 2006→


== Studentpolitiske verv ==
Leder av kontrollkomiteen ved Studentorganisasjonen i Bodø september(?) 2008 – september 2010
Primus motor for Samfunnsdebatten
Medlem av høgskolestyret ved Høgskolen i Bodø mai(?) 2009 – mai 2010


== Eksterne lenker ==
Bodø Venstre
Presentasjon av Cruickshank
Magne Rygh

Magne Rygh (født 20. november 1947 i Steinkjer) er en norsk kunstner og maler. Han er representert i både Nasjonalgalleriet og Riksgalleriet.


== Bakgrunn ==
Rygh er utdannet ved Kunstskolen i Trondheim. Han gikk der skoleåret 1966–1967. 1969–1972 gikk han på metallinjen ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole, og de påfølgende årene 1972–1976 ved Statens kunstakademi. Han hadde sin debututstilling i Unge Kunstneres Samfund i Oslo i 1979. Siden har han hatt en utstillinger på en rekke steder, blant annet ved Kunstnerforbundet i Oslo, Galleri Riis i Trondheim, Wang Kunsthandel i Oslo, Drammen Kunstforening og Lillehammer Kunstmuseum. 
Rygh har utført flere utsmykningsoppdrag og er innkjøpt av  Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Drammens Museum, Tronheims Kunstmuseum, Lillehammer, Kunstmuseum, Norsk kulturråd, Oslo kommunes Kunstsamlinger og Nord-Trøndelag fylke, og en rekke andre offentlige og private samlinger.
Oktober 2007 har Rygh separatutstilling i Oslo Bymuseum med utstillingen «en by i endring».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sanstøl, Jorunn: Malerier av Magne Rygh - utstilling på Bymuseet 2007/2008. I Byminner nr.4-2007, s.38-39


== Eksterne lenker ==
Artgate.no med presentasjon av Rygh
Franzensfeste

Franzensfeste (tysk) eller Fortezza (italiensk) er en festning, et tettsted og en kommune i Syd-Tirol rett nord for Brixen. Franzensfeste ligger ved elven Eisack og ved inngangen til Pustertal i øst. Den regnes som sydligste kommune i Wipptal. Dalen nedenfor Franzensfeste omtales således som Eisacktal, ikke som Wipptal.
Festningen, oppkalt etter keiser Franz I, ble påbegynt i 1833, men aldri ferdigstilt. Den var ment å bevokte den strategisk viktige møteplassen mellom ulike transportårer: nord–syd-forbindelsen mellom Innsbruck og Bozen via Brennerpasset, og østforbindelsen via Pustertal og Øst-Tirol til Kärnten, Steiermark og Wien.
Kommunen har tre fraksjoner (tettsteder: Franzensfeste, Grasstein og Mittewald; italiensk hhv. Fortezza, Le Cave og Mezzaselva) og i underkant av 1000 innbyggere. Med 41 % ligger andelen av italienskspråklige innbyggere langt over provinsens gjennomsnitt. 58 % taler tysk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Franzensfeste – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Franzensfeste – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Myk trafikant

Myk trafikant eller ubeskyttet trafikant er en betegnelse for trafikanter som ved sammenstøt med andre trafikanter ikke er beskyttet av et omgivende kollisjonsvern. Gruppen omfatter fotgjengere, syklister, skigåere, barnevogn-, rullestol-, sparkbrukere og tildels også mopedister og motorsyklister.
Betegnelsen myk refererer til at myke trafikanter er spesielt utsatt for trafikkuhell gjennom motoriserte («harde») trafikanter (biler, motorsykler osv.).
Betegnelsen brukes ofte også i sammenheng med trafikkens miljøkonsekvenser, siden de fleste grupper myke trafikanter verken bidrar til drivhuseffekt eller sur nedbør.


== Referanser ==
Den slovenske mark

Den slovenske mark (tysk Windische Mark, slovensk Slovenska marka eller Slovenska krajina) var et område i det sørøstligste hjørnet av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon, som delvis var en uavhengig grensemark, delvis utgjorde en del av mark Krain og delvis hørte til mark Saunia. Området ligger i dagens Slovenia. Den ble begrenset av elvene Sava i nord og Kolpa i sør, av Krain i vest og av Kroatia i øst.
Den slovenske mark lå fra 976 under hertugen av Kärnten, og delte stort sett sin historie med Krain – som i perioder gikk under navnet Krain og den slovenske mark. I kortere tidsrom hadde også Den slovenske mark og Sanndalen blitt sammenfattet som markgrevskapet Saunia. 1374 arvet huset Habsburg størsteparten av Den slovenske mark fra grevene av Görz. 1456 fulgte de resterende områdene, som hadde ligget under grevene av Cilli. Habsburgerne slo områdene igjen sammen med Krain, men de østerrikske (erke)hertugene førte Herr der Windische Mark («herre av Den slovenske mark») som én av titlene sine helt frem til 1918.
Erling Strøm

Erling Strøm (født 10. juni 1902 i Enebakk, død 1. november 1970 i Brooklyn) var en norsk  journalist, redaktør, forfatter, predikant og pastor. Han var tilknyttet den norske pinsebevegelsen og har hatt mange ulike verv innen kristne organisasjoner.
Strøm vokste opp i Enebakk, og opplevde å bli frelst i 1919. Erling Strøm reiste som evangelist allerede fra 1921.  Han hadde mange verv innen frikirkelige utvalg og komiteer. Han var flere år sekretær for De Norske Pinsemenigheters Ytre Misjon (PYM) arbeide i Kongo.


== Bibliografi ==
Strøm skrev som journalist mange artikler i aviser, særlig i pinsebevegelsens ukeavis Korsets Seier, hvor han var medredaktør fra 1954. Han var medforfatter i bokverk, og skrev selv flere bøker.

1925 – David's rotskud. Eget forlag, Kristiania 93 s.
1939 – Vår ferd i Guds hus. Eget forlag, Oslo 94 s.
1940 – Sykdommens hvorfor. Filadelfiaforlaget Oslo,  47 s.
1940 – Er gjenfødelse og åndsdåp en og samme opplevelse?. Filadelfiaforlaget Oslo,  47 s.
1942 – Det ble likevel ikke for sent for Anders. Filadelfiaforlaget Oslo,  16 s.
1945 – Guds hjertesak : Tanker angående den ytre misjon. Filadelfiaforlaget Oslo,  79 s.
1946 – Da Arne fikk lide Kristi vanære. Filadelfiaforlaget Oslo,  16 s.
1950 – Kristi domstol : Vår tjeneste i lys av den. Filadelfiaforlaget Oslo, 43 s.
1952 – Blant svarte og hvite i Afrika. Filadelfiaforlaget Oslo,  152 s.
1952 – I skal få kraft. Filadelfiaforlaget Oslo, 28 s.
1954 – A-H-K-bombene i Bibelens lys : Guds mektige varsko til vår tid. –  Filadelfiaforlaget Oslo, utgitt i minst fem opplag
1955 – Våre fristelser. Filadelfiaforlaget Oslo,  171 s. 2. opplag 1980. ISBN 82-534-0528-6
1956–1959 – Frem til urkristendommen. Pinsevekkelsen gjennom 50 år (tre bind, Skrevet av Martin Ski. Medforfattere: Erling Strøm Filadelfiaforlaget Oslo, 224 s.
1961 – Israel – er hedningenes tider snart slutt?. Filadelfiaforlaget Oslo, 155 s
1961 – Det Hellige land og Pinsevennenes verdenskonferanse i Jerusalem. Redaktører: Kåre Juul og Kjell Ruud. Medforfattere: Sverre Kornmo, Erling Strøm og Gunnerius Tollefsen. Filadelfiaforlaget Oslo,  63 s
1961 – I skal få kraft : Ord for dagen. Medforfatter: T.B. Barratt, Egil Strand, Erling Strøm. Filadelfiaforlaget Oslo,  431 s.
1967 – Israels samling – Jesu hjemkomst. Filadelfiaforlaget Oslo, 150 s.
1967 – Bibelens profetier oppfylles i Israel i dag. Filadelfiaforlaget Oslo, 16 s.


== Pastor ==
Erling Strøm var pastor eller forstander i flere pinsemenigheter.

1929-1933 Tønsberg Pinsekirke Betania
1934-1953 Salem Oslo
1954-1970 Filadelfia Oslo


== Referanser ==


== Kilder ==
Nilsen, Oddvar. 1982. Lys på stien. Filadelfiaforlaget AS. side 56. ISBN 82-534-0599-5
Søk i Sambok
Cilli

Cilli (tysk) eller Celje (slovensk) var et grevskap i det nåværende Slovenia, som eksisterte mellom 1341 og 1456. Grevene av Cilli var sannsynligvis opprinnelig steiersk lavadel, og kalte seg før opphevelsen i grevestanden for herrer av Sanneck. Grevskapets territorium omfattet Sanndalen (Savinjadalen) og tilstøtende områder som hadde hørt til Steiermark og Krain, men også enkelte besittelser i Kärnten og Ungarn. Sentrum var rundt byen Cilli og stamborgen Sanneck (Žovnek) ved Frasslau (Braslovče).
Grevene var opprinnelige trofaste vasaller av habsburgerne, men utviklet seg etter hvert til konkurrenter. 1420 arvet de grevskapet Ortenburg. 1436 ble grevene opphevet til fyrstestanden, slik at grevskapet ble til et riksumiddelbart fyrstegrevskap. Etter at den siste greven ble myrdet i 1456, falt området ifølge en arveavtale tilbake til huset Habsburg, som igjen innlemmet det i hertugdømmene Steiermark (delene nord for Sava) og Krain (sør for Sava).


== Genealogi ==
Regjerende grever er fremhevet med halvfeit skrift:

Fredrik I (ca. 1300–1360) ∞ Diemut av Walsee
Ulrik I (ca. 1331–1368) ∞ Adelheid av Ortenburg
Vilhelm (ca. 1361–1392) ∞ Anna av Polen
Anna (1380–1416) ∞ Vladislav II Jagello av Polen
Anna (?) ∞ Otto IV av Ortenburg
Hermann I (ca. 1332–1385) ∞ Katarina Kotromanić av Bosnia
Hans (ca. 1363–1372) ∞ Margrete av Pfannberg
Hermann II (ca. 1365–1435) ∞ Anna av Schaunberg
Fredrik II (?–1454) ∞ Elisabeth av Modrusch-Veglia (1401–1422), ∞ Veronika av Teschnitz (1422–1425)
Ulrik II (1407–1456) ∞ Katarina Brankovič av Serbia
Hermann IV (?–1452)
Georg (?–1445)
Elisabet (1441–1455)
Fredrik (?)
Johann (?)
Elisabet (?) ∞ Henrik V av Görz, ∞ Erling av Schwarzenberg
Anna (?) ∞ Miklos Garai av Ungarn
Hermann III (?–1426) ∞ Elisabet av Abensberg
Margrete (?–1480) ∞ Hermann av Montfort-Pfannberg (?–1436), ∞ Vladislav av Teschen-Glogau (?–1460)
Ludvig (?)
Barbara (?–1451) ∞ Sigmund av Det tysk-romerske rike
(utenfor ekteskapet) Hermann (?–1421), biskop av Freising
Georg (?–1443)
Katarina (?) ∞ Albrecht IV av Görz, ∞ Hans av Waldburg
Celje

Celje (tysk Cilli) er en by i Slovenia. Den ligger ved elven Savinja. Celje har 38 079 innbyggere (2017) og er et viktig trafikknutepunkt i landet.
I middelalderen var Celje hovedstaden i det riksumiddelbare grevskapet Cilli. Fra 1456 til 1918 hørte Celje til det habsburgske hertugdømmet Steiermark. På en høyde ved byen ligger det historiske Celje slott.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Byens offisielle nettsted (engelsk)