jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gågate

Gågate er en gate i en by som primært er innrettet til gående, og hvor biltraffikk er forbudt i butikkenes åpningstid, dog som regel med unntagelse av varelevering. De to nok mest kjente eksempler er Strøget i København og Strøget i Århus – andre er Kongensgade i Odense og Kordilgade i Kalundborg.
Danmarks første gågate var Houmeden i Randers, som fikk gågatestatus i 1963. Året tidligere, 17. november 1962, var Strøget i København på forsøksbasis blitt endret til gågate, men denne status først ble gjort permanent i 1964. 
I Sverige ble den første gågate Kullagatan i Helsingborg i 1961. I Norge er Karl Johans gate mest kjent, men Haraldsgata (Haugesund) er Norges lengste gågate


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pedestrian zones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tamaskan

Tamaskan er en moderne spisshund av typen nordiske sledehundraser, endelig utformet i Finland for å ligne mest mulig på en ulv, men med gode egenskaper som familiehund. 
Opprinnelsen til rasen, som fortsatt mangler internasjonal anerkjennelse som en egen hunderase, var fem amerikanske hunder av ukjent opprinnelse, trolig av huskytype. Disse hundene ble importert til Storbritannia fra Amerika og senere krysset med blant annet blandingshunder av typene Alaskan malamute, sibirsk husky og schäferhund i den hensikt å avle fram en hund med et ulvelignende utseende, godt gemytt og bra egenskaper som familiehund. Rasen har også blitt prøvd ut i norske hundespann, men siden rasen inneholder schäferhund så klarer den ikke å konkurrere med sibirsk husky i utholdenhet.Avelsarbeidet ledet senere til at en gren ble ført til finsk Lappland, der det fantes sledehunder med et eksteriør som passet målsetningen. I februar 2006 ble så The Tamaskan Dog Register dannet. Senere også raseklubber i Storbritannia, Amerika og Europa. Fra Finland er det siden eksportert hunder til land som Danmark, Sverige, Nederland, Tyskland, Frankrike, Storbritannia, Hellas og USA.
Voksne hunder blir cirka 61-71 cm (hanner 63-71 cm, tisper 61-66 cm) i skulderhøyde og kan veie opp mot 45 kg (hanner 41-45 kg, tisper 23-38 kg).


== Se også ==
Nordiske hunderaser
Finske hunderaser


== Eksterne lenker ==
Euro Tamaskan
Jakkemerke

Jakkemerke eller button er et vanligvis billig, lite, rundt, flatt merke av metall eller plast med ei sikkerhetsnål bak. Det er ment å bli festet godt synlig som et lite skilt foran på jakker, vesker og andre gjenstander av tekstil. Merkene har påtrykt tekster, illustrasjoner eller symboler, ofte på et rundt stykke papir som er beskyttet under et ytterlag av gjennomsiktig plast. Det finnes utallige ulike motiver, men vanligst er politiske eller humoristiske slagord, propaganda eller reklame for organisasjoner og foreninger, kampanjer, arrangementer og begvenheter,  populærkulturelle motefenomener og kommersielle produkter, eller bare som fargerik dekor til en drakt.
Mindre merkenåler med støpte merker kalles på norsk gjerne pins. Små skilt og merker med personnavn, jobbfunksjon og liknende, som bæres godt synlig på klær eller om halsen, kalles ikke jakkemerke, men for eksempel navnemerke eller -skilt. På engelsk er betegnelsen name tag.


== Ordbakgrunn og typer ==


== Historikk ==


== Utforming og bruk ==


=== Jakkemerker med politiske motiver (eksempler) ===

		
		
		


== Se også ==
Kokarde, rosettformet eller rundt merke, ofte i nasjonalfarger
Klistremerke
Merke, insignier
Merke (utmerkelse), festes til drakten med nål istedenfor med medaljebånd som på en medalje
Skilt, plakat


== Eksterne lenker ==
(en) Pin buttons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«DigitaltMuseum: Søk:  'jakkemerke'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.
Berengária av Portugal

Berengária av Portugal (født ca. 1194, død ca. 1221) var en portugisisk prinsesse, femte datter av kong Sancho I av Portugal og Dulce Berenguer av Barcelona, som ble dronning av Danmark som ektefelle av Valdemar Seier. Hun ble mor til de senere danske kongene Erik, Abel og Kristoffer. Hennes andrefødte var en pike, Sofie.
Berengaria var den yngste datteren av kong Sancho I av Portugal og var kusine til dronning Berengaria av Navarra, hustru til Rikard Løvehjerte av England. Begge var navngitt etter deres bestefar, grev Berenguela av Barcelona. Prinsessen ble introdusert for kong Valdemar gjennom hans søster, Ingeborg av Danmark (fransk dronning) som var gift med kong Filip II August av Frankrike, en annen fetter av Berengaria.
Valdemars første hustru, prinsesse Margrethe av Böhmen, senere kjent som dronning Dagmar, hadde vært meget populær i Danmark, kanskje på grunn av hennes blonde utseende som fikk henne til å se dansk ut. Dronning Berengaria var absolutt motsatt, mørkøyd, svart som en ravn i håret, men likevel en skjønnhet i egen rett. Danskene skrev sanger om den nye dronningens skjønnhet, men samtidig bebreidet de henne for de tunge skattene. Skattene gikk dog ikke kun til dronningen, men til kongens krigsinnsats. Danskene sørget fortsatt over den milde dronning Dagmar, se sangen Dronning Dagmars død, og det gjorde det vanskelig for den nye dronningen fra Portugal å vinne velviljen til sine nye danske undersåtter.
I løpet av sine år som gift med dronning Berengaria var Valdemar stadig i krig. I 1219 dro han på et seierrikt krigstokt til Estland. Fra denne ekspedisjonen oppsto legenden om da det danske flagget første gang kom til danskene ved å falle ned fra himmelen og således inspirerte danskene til seier.

Etter å ha født tre framtidige konger døde Berengaria i barsel i 1221 da hun var 31 år gammel. Dronning Berengaria er gravlagt i St. Bendts kirke i Ringsted. Ved hennes side ligger kong Valdemar og hans første dronning, Dagmar, er gravlagt på hans motsatte side.
Da Berengarias grav ble åpnet i 1885 fant man hennes tykke hårflette, hennes kranium («ædelt formede hovedskal») og fint bygde legemsknokler. Berengarias navn, på dansk navngitt som Bengerd, og som synes å ha hatt en hard klang som har kanskje bidratt til at hun i senere folkeviser har blitt skildret som stolt, hard og ond, – en motsetning til Valdemars første dronning Dagmar. Historieforskningen har ikke funnet noe støtte for at Berengaria skulle ha manglet Dagmars edle karakter.


== Etterkommere ==
Paret fikk fire overlevende barn

Erik (1216-50), konge 1241-1250
Sofie (1217-47), gift med markgreven av Brandenburg, Johan I (1213-1266)
Abel (1218-1252), konge 1250-1252
Christoffer (1219-59), konge 1252-1259


== Litteratur ==
Heiberg, Steffen (2004): Danske dronninger i tusind år. København: Gyldendal. ISBN 87-02029-46-4. s. 28.


== Eksterne lenker ==
(en) Berengaria of Portugal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Berengaria (ca. 1197 - 1221)», Dansk Kvindebiografisk Leksikon
«Berengária av Portugal», Gravsted.dk
FC Kuressaare

FC Kuressaare er en estisk fotballklubb fra Kuressaare. Klubben ble grunnlagt i 1997, og spiller sine hjemmekamper på Kuressaare linnastaadion. I 2008 ble de nummer to i den nest øverste divisjonen, Esiliiga, og spilte fram til sesongen 2014 i Meistriliiga før den rykket ned igjen.


== Sesonger ==


== Referanser ==
Meistriliiga

Meistriliiga er den øverste divisjonen i Estlands fotballforbunds årlige fotballserie. Ligaen ble grunnlagt i 1991. Seks av lagene er profesjonelle, de øvrige fire er halvprofesjonelle.
Sesongen starter i mars og varer til slutten av november. De 10 klubbene i Meistriliiga spiller mot hverandre fire ganger. Etter hver sesong rykker laget som ender sist ned, mens vinneren av Esiliiga rykker opp. Lagene som ender henholdsvis nest sist i Meistriliiga og som nummer 2 i Esiliiga, spiller to kvalifiseringskamper for å beholde plassen / rykke opp til Meistriliiga.
Laget som vinner Meistriliiga, er kvalifisert til første kvalifikasjonsrunde til Mesterligaen, mens laget som blir nummer to, får plass i 1. kvalifiseringsrunde til UEFA-cupen, sammen med vinneren av cupmesterskapet.


== UEFA-ranking (2022) ==
UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen.

Historisk ligarangering


== Vinnere ==

1992: Norma
1992/93: Norma
1993/94: Flora
1994/95: Flora
1995/96: Lantana
1996/97: Lantana
1997/98: Flora
1998: Flora
1999: Levadia
2000: Levadia
2001: Flora
2002: Flora
2003: Flora
2004: Levadia
2005: TVMK
2006: Levadia
2007: Levadia
2008: Levadia
2009: Levadia
2010: Flora
2011: Flora
2012: Kalju
2013: Levadia
2014: Levadia
2015: Flora
2016: Infonet
2017: Flora
2018: Kalju
2019: Flora
2020: Flora
2021: Levadia
2022: Flora


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielle nettsider
Inger Margrethe Boberg

Inger Margrethe Boberg (født 23. juli 1900, død 9. mai 1957) var en dansk folklorist.
I.M. Boberg studerte filologi ved Københavns Universitet og tok sin mag. art.-grad i 1925. I 1927 oppholdt hun seg ved Universitetet i Lund hvor hun ble veiledet av professor Carl Wilhelm von Sydow. I 1934 tok hun, som den første danske kvinne Doktorgraden i folkloristikk. Fra 1932 til sin død, var hun som arkivar knyttet til Dansk Folkemindesamling.
Samtidig hadde hun i årevis vikariater som skolelærer for å kunne klare seg. Ikke før i 1952, som vel etablert internasjonal forsker, mottok hun en fast stilling ved institusjonen.
I 1945 mottok I.M. Boberg Tagea Brandts Rejselegat, som gjorde henne istand til å foreta en studiereise til USA, hvor hun samarbeidet med Stith Thompson om utgivelsen av storverket Motif-Index of Folk-Literature.


== Selektiv bibliografi ==
The Tale of Cupid and Psyche. Classica et Medievalia 1: 177-216. 1938.
«Die Sage von Vermund und Uffe» (s. 129-157). Acta Philologica Scandinavica 16. 1943.
Folkemindeforskningens historie i Mellem- og Nordeuropa. (382 pp). Danmarks Folkeminder vol. 60. Munksgaard. København 1953.
«Baumeistersagen» (s. 1-24). Folklore Fellows' Communications Volume 151. Helsinki 1955.
Motif-index of Early Icelandic Literature. (263 pp.) Bibliotheca Arnamagnæana vol. 27. Munksgaard. København 1966.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1945 – Mottaker av Tagea Brandts Rejselegat


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Germaniawerft

Friedrich Krupp Germaniawerft i Kiel var et av de største verftene for bygging av militære skip og ubåter for den tyske keiserlige flåte og Kriegsmarine. Verftet ble grunnlagt i 1867 som Norddeutsche Schiffbaugesellschaft i Gaarden ved Kiel. Etter en konkurs 1879 ble driften videreført som Germaniawerft som i 1896 ble tatt over av Kruppkonsernet.
Verftet fikk en oppgang i forbindelse med den militære opprustning som skjedde forut for første verdenskrig. Det tyske hangarskipet «Graf Zeppelin»s søsterskip, «Flugzeugträger B» ble påbegynt ved Krupp Germaniawerft i Kiel på høsten 1938, men byggingen ble avbrutt 19. september 1939. Under andre verdenskrig ble det bygget 131 ubåter ved verftet. I 1944 var antallet ansatte oppe i 10 000, hvorav 11 % var tvangsarbeidere. Germaniawerft var ved krigens slutt delvis ødelagt og var et av de første verftene som ble demontert av seiersmaktene. Germaniawerft ble aldri gjenoppbygget etter krigen. 
Siden slutten av 1960-tallet har Howaldtswerke-Deutsche Werft (HDW) benyttet Germaniawerfts tidligere område til bygging av ubåter.
JK Viljandi Tulevik

Viljandi Tulevik er en estisk fotballklubb fra byen Viljandi.
Klubben ble opprinnelig stiftet i 1912. De spiller hjemmekampene på Viljandi linnastaadion. Tulevik er ikke en helt uavhengig klubb, men en del av FC Floras system.
2006-sesongen var meget skuffende for klubben, da de endte nest sist og måtte spille playoff-kamper for å berge plassen. Kampene mot JK Kalev Tallinn var jevne, men Tulevik tapte til slutt på bortemål. Klubben unngikk imidlertid nedrykk, da klubbene JK Maag og Tammeka ble slått sammen, slik at en Meistriliiga-plass ble ledig.
Tulevik spilte i den estiske cupfinalen to sesonger på rad (1999 og 2000), men tapte 2-3 og 0-2, begge gangene mot Levadia.


== Sesonger ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Spillerstall fra Transfermarkt
(et) Offisielt nettsted 
(en) JK Viljandi Tulevik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Megalyridae

Megalyridae er en familie parasittvepser innen vepser. Ulikt mange andre familier av snyltevepser er den forholdsvis artsfattig, med rundt 60 kjente arter som er utbredt i tropene og i tempererte områder på den sørlige halvkulen.


== Utseende ==
Middelsstore til store (lengde inkludert eggleggingsrøret 3–100 mm), vanligvis svarte snylteveps. Hodet er ganske stort, mer eller mindre rundt, med store fasettøyne. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Mandiblene (overkjevene) har tre tenner. På ryggen av forkroppen har de en midtfure. Vingene er velutviklede med et fullstendig årenett. Beina er forholdsvis korte. Bakkroppen er noe flat. Hunnene i noen slekter, spesielt Megalyra, har svært lange eggleggingsrør som kan være fem til åtte ganger så lange som resten av kroppen; hos andre når eggleggingsrøret ikke utover bakkroppsspissen (slekten Cryptalyra). Et unikt kjennetegn, men vanskelig å se, er at spirakelen (åndehullet) på mesothorax har vandret opp og fram til den øvre kanten av pronotum.


== Levevis ==
De er parasitoider som utvikler seg på larver eller pupper av ulike insekter og til slutt dreper disse før de forpupper seg. Biologien er dårlig kjent, men man antar at larvene snylter på ulike insektlarver med et skjult levesett. En art snylter på trebukklarver (Cerambycidae) som borer i ved, en annen på graveveps-larver som lever i «krukker» av leire. De fleste av artene lever i skog, ofte i små rester av tropisk skog. Gruppen er dermed truet av avskoging i tropene.


== Fossiler ==
Flere fossile grupper blir gjerne regnet til denne familien, som sannsynligvis har eksistert siden jura-tiden.


== Systematisk inndeling ==

ordenen vepser, (Hymenoptera)
gruppen stilkvepser, Apocrita
gruppen Megalyroidea – bare én nålevende familie
familien Megalyridae
Rigel chiliensis Shaw, 1987 – Chile
slekten Megalyra Westwood – 27 arter, mest Australia
Neodinapsis pectiorum
slekten Dinapsis Waterston, 1922 – minst 23 arter, Sørlige Afrika og Madagaskar
slekten Ettchellsia – to arter, Sørøst-Asia
slekten Cryptalyra Shaw, 1987 – tre arter, Sør-Amerika
slekten Carminator Shaw, 1988 – fire arter, Sørøst-Asia og Australia
Megalyridia capensis


== Kilder ==
Tree of Life Megalyridae


== Eksterne lenker ==
(en) Megalyridae i Encyclopedia of Life 
(en) Megalyridae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Megalyridae hos Fossilworks 
(en) Megalyridae hos ITIS 
(en) Megalyridae hos NCBI 
(en) Kategori:Megalyridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Megalyridae – detaljert informasjon på Wikispecies
Ŏ

Ŏ og ŏ (O med breve) er en bokstav som brukes i diverse transkripsjonsoppsett, bl.a. McCune-Reischauersystemet for koreansk, og i khmer og latin. 
I Unicode kodes ŏ som U+014E (Ŏ) og U+014F (ŏ).
Valdemar III av Danmark

Valdemar III av Danmark (født 1314 el. 1315, død 1364) var konge av Danmark 1326–1330 og var hertug av hertugdømmet Slesvig som Valdemar V i tiden 1325–1326 og på nytt 1330–1364. Valdemars far var hertug Erik II av Slesvig og hans mor var Adelheid av Holstein, datter av Henrik I av Rendsborg. Valdemar var en motkonge fremmet mot den lite suksessfulle Kristoffer II av Danmark, og var i stor grad mislikt og motarbeidet av sine undersåtter. Hans regjering ble avsluttet da han abdiserte, som den andre danske konge i historien.
Da kong Kristoffer II av Danmark ble avsatt av det danske riksrådet den 7. juni 1326 og flyktet ut av landet valgte de danske stormennene i riksrådet en ny konge. Valget falt på den 11-årige hertug Valdemar av Slesvig. Valdemar var etterkommer av kong Abel, og dermed rettmessig arving til den danske trone. På grunn av hans unge alder ble Valdemars onkel på morsiden, den mektige greve Gerhard III av Holsten-Rendsborg («grev Gert» eller «Den kullede Greve»), som også var den største pantehandler av dansk eiendom, utnevnt som riksforstander og formynder. Styret til Valdemar, ved greve Gerhard, var minst like strengt som Kristoffers. Av de nye bestemmelsene var at alle kongelige borger i Skåne skulle bli revet og ødelagt, og alle stormenn fikk lov til å befeste sine eiendommer og hjem. Det viktigste tiltaket var dog loven Constitutio Valdemariana som slo fast at for framtiden måtte samme person ikke være herre over hertugdømmet Slesvig og kongeriket Danmark på samme tid.
Således ga Valdemar opp sitt hertugdømme Slesvig og ga tittelen til sin onkel og formynder, og således ble den første holsteiner, Gerhard, hertug av Sønderjylland, eller av Slesvig som det kom til å bli hetende.
Danmark var nå i praksis totalt i hendene på enkelte stormenn. Det var ikke populært hos folket. Flertallet av stormennene var utlendinger, og mange skrev ut nye harde skatter. I 1328 reiste bøndene på Sjælland til opprør som dog ble nedkjempet. I 1329 var det bøndene i Jylland som reiste seg. De hadde noe større framgang, men også dette opprøret ble slått ned. Til slutt oppga greve Gerhard kongedømmet på Valdemars vegne og i 1329 ble Kristoffer II tillatt å komme tilbake til tronen. Valdemar ble igjen hertug av Slesvig hvor han regjerte til han døde i 1364.
I 1340 ga han sin eneste søster Helvig av Slesvig til ekteskap til Valdemar Atterdag, den nye kongen av Danmark. I løpet av slutten av hans styre ført hertugen av Slesvig en endret politikk mot Danmark hvor krig ble vekslet med samarbeid.
Valdemar ble gift med Richardis av Lauenburg (død 1384), datter av greve Günzelin VI av Schwerin-Wittenburg (død 1327). Sammen fikk de sønnene Valdemar (1338–1360) og Henrik (Heinrich) som arvet hertugdømmet etter farens død.


== Referanser ==
Dorothea Follestad

Dorothea Follestad (født Karen Dorothea Follestad; 18. mai 1855 i Vanylven, død 17. juni 1921 i Stangvik) var en norsk kunstmaler fra Stangvik kommune på Nordmøre, i dag i Surnadal kommune. Hun var først og fremst portrettmaler. Hun omtales også som billedhugger. 


== Slektsbakgrunn ==
Hennes foreldre kom fra bondeslekter i Ørsta på Sunnmøre. Faren Ingebrigt Follestad var lensmann, først i Vanylven på Sunnmøre (1846 – 1863), fra 1863 i Stangvik på Nordmøre, der han døde i 1870.


== Utdannelse ==
Hun gikk i lære 3 år på Knud Bergsliens malerskole. Senere fortsatte hun i lære hos Christian Krohg, Eilif Pettersen og Hans Heyerdahl. I 1885-86 var hun i Berlin, på Stauffer-Berns skole. I 1888 var hun i Paris sammen med Harriet Backer.


== Arbeid i Kristiania og Stangvik ==
Hun deltok på Høstutstillingen i Kristiania tilsammen fire ganger fra 1885 til 1895, men opplevde også å bli refusert. Hun har også hatt en utstilling i Bergen. I 1903 deltok hun igjen på Høstutstillingen med to landskapsbilder. I en årrekke bodde hun i Kristiania sammen med søsteren Paula. 
Follestad arbeidet også en del med skulpturer, særlig den tiden hun bodde i Kristiania. Mest kjent er hun som portrettmaler, men hun malte også landskaper og interiører. 
I 1904 eller 1905 flyttet Dorothea Follestad og søsteren hjem til Stangvik. I 1907 var hun med på Høstutstillingen for siste gang. 
På oppdrag fra Kristiansund Museum malte hun i 1911 et oljemaleri med interiør fra en dagligstue på Nordmøre. Situasjonen er kveldssete, med huslyden på fem personer samlet, opptatt med ulike typer arbeid. Det brenner på spikhylla, den typiske lyskilden i en dagligstue på en nordmørsgård på 1800-tallet. 
Dorothea Follestad er lite omtalt i litteraturen, men hun omtales i ukebladet Urd to år etter sin død.


== Verker ==
1890 malte hun altertavle til den nye Todalen kirke.
1907 Portrett Lille Ildri. Høstutstillingen.
1911 Dagligstua på Austigard Kvennset i Todalen. Oppdrag fra Kristiansund Museum.
1911 I bestemors brudedrakt.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ivar Grøvik: Kunstnarinna Dorothea Follestad 1855 – 1921. I Årsskrift for Nordmøre Historielag. 1977.
Karl Ragnar Gjertsen: I lyset fra spikhylla. Et stueinteriør fra Todalen 1911 slik Wilhelm Lund og malerinna Dorothea Follestad så det. Årbok for Nordmøre. 1982.


== Eksterne lenker ==
Kyrkja i Stangvik og Surnadal Todalen kyrkje
snl norsk kunstnerleksikon
JK Nõmme Kalju

JK Nõmme Kalju er en estisk fotballklubb fra Nõmme i Tallinn. Klubben ble opprinnelig stiftet i 1923 og reetablert i 1997. Nõmme Kalju spiller i Meistriliiga, det øverste nivået i estisk fotball. Hiiu Staadion er lagets hjemmebane.
Klubben ble gjenopprettet i 1997, med utgangspunkt i ungdomsspillerne fra klubbene Tallinna Jalgpallikool og Õhtulehe Noorte Jalgpalliklubi. Laget spilte åtte år på rad på nivå 4 i Estlands seriesystem. De rykket opp til nivå 3 i 2004. Året etter rykket de opp i Esiliiga. I 2007 leide de inn brasilianeren Fredo Getulio, som har arbeidet med trenerne som ledet Brasils U-17-landslag til VM-seier. Klubben kjøpte også fire brasilianske spillere. I 2007 rykket de opp til Meistriliiga.
Laget endte sin første sesong i Meistriliiga på en overraskende femteplass. Etter at FC TVMK ble deplassert, rykket de opp til fjerdeplassen.


== Sesonger ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Spillerstall fra Transfermarkt
(et) Offisielt nettsted 
(en) JK Nõmme Kalju – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Phoebe Brand

Phoebe Brand (født 27. november 1907, død 3. juli 2004) var en amerikansk skuespiller som ble svartelistet i Hollywood sammen med ektemannen Morris Carnovsky under mccarthyismen.


== Biografi ==
Phoebe Brand ble født i enten Ilion eller Syracuse i New York. Som voksen flyttet hun til New York der hun begynte å jobbe som skuespillerinne. Den 17. september 1941 giftet hun seg med Morris Carnovsky, som hun fikk sønnen Stephen Carnovsky med.
Brand og Carnovsky var blant de opprinnelige medlemmene av Group Theatre. Etter at Carnovsky hadde jobbet i Hollywood i noen år ble ekteparet svartelistet i 1951, da Elia Kazan, en av de andre medlemmene i Group Theatre, oppgav dem som kommunister til Representantenes hus' komité for uamerikanske aktiviteter. 
Brand jobbet som skuespillerinstruktør i New York frem til hun var over 90 år gammel. Hun døde 3. juli 2004 av lungebetennelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Phoebe Brand på Internet Movie Database 
(sv) Phoebe Brand i Svensk Filmdatabas 
(da) Phoebe Brand på Scope 
(en) Phoebe Brand på AllMovie 
(en) Phoebe Brand hos The Movie Database 
(en) Phoebe Brand hos Internet Broadway Database 
(en) Phoebe Brand på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Eilert Waldemar Preben Ramm

Eilert Waldemar Preben Ramm (født 4. mai 1769 i Furnes, død 15. mars 1837 i Vang i Hedmark) var en norsk offiser. Han var en av Det Søndenfjeldske Dragonregimentets to representanter på riksforsamlingen på Eidsvoll. Han tilhørte selvstendighetspartiet. Her var han relativt taus, men engasjerte seg sterkt for allmenn verneplikt.
Ramm ble med i der sjællandske lette dragonregimentet i 1787. I 1790 ble han sekondløytnant i Oplandske Dragonregiment. Han steg i gradene, og ble senere premierløytnant og rittmester i 1808. Da bla han også sjef for den Vangske skvadron. I 1818 ble han overført til Kavaleribrigaden. Ramm hadde samme år kommandoen over troppene som ble satt inn mot storbonden og stortingsmannen Halvor Hoel på Nes. Kong Carl Johan benådet senere Hoel og ga Ramm en æressabel for godt utført oppdrag. Sju år senere ble han major. Han sluttet i militæret i 1829.
Ramm var bl.a. morfar til general Carl With og oldefar til kunstneren Gabriel Kielland.
Ramm bodde på sjefsgården Hol Nordre i Vang i 1814. Et stabbur består fortsatt på gården fra hans tid. Han flyttet i 1829 til nabogården Herset, hvor våningshuset står ennå, om enn i en ombygd versjon.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ragnar A. Grønåsen (2002). «Eilert Waldemar Preben Ramm». Minner ifrå Vang 2002 (norsk): 108-110. 
Magne Rugsveen (2014): Eilert Waldemar Preben Ramm og sjefsgården Hol nordre i Vang, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus,  Cappelen Damm, s. 180-181, ISBN 978-82-02-44564-5.


== Eksterne lenker ==
(en) Eilert Waldemar Preben Ramm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Eilert Waldemar Preben Ramm hos Norsk senter for forskningsdata
John Fredrik Strøm

John Fredrik Strøm (født 23. september 1986) er en norsk fotballspiller som spiller for Lokomotiv Tromsø. Han har tidligere spilt for Tromsø IL, Tromsdalen og Fløya. Han har 21 obligatoriske kamper og to mål for Tromsdalen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil på TUIL.no