jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Philippe Thys

Philippe Thys (født 8. oktober 1890 i Anderlecht i Belgia, død 16. januar 1971 i Brussel) var en belgisk landeveissyklist, som vant Tour de France tre ganger i løpet av sin karriere.
Thys var født i Brussel, og ble i 1910 Belgias første nasjonale mester i sykkelcross. I 1913 tok han sin første seier i Tour de France, 22 år gammel. Underveis ødela han sykkelgaffelen, og måtte overtale en lokal sykkelbutikkeier om å reparere den. Selv om han fikk 30 minutter i straffetid for dette, vant han løpet sammenlagt med to minutter da de var ferdige i Paris. Han vant rittet også året etter, i 1914. På grunn av første verdenskrig ble det ikke avholdt noe Tour de France i årene 1915-1918, men Thys vant igjen i 1920.
Thys syklet blant annet for det franske sykkellaget Peugeot.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Philippe Thys – ProCyclingStats 
(en) Philippe Thys – Cycling Archives 
(en) Philippe Thys – CycleBase 
(en) Philippe Thys – TheSports.org
North Carolina Central University

North Carolina Central University er et delstatseid universitet i Durham i delstaten Nord-Carolina, USA. Det ble opprettet i 1910 som National Religious Training School and Chautauqua  og er et av de såkalte historiske svarte læresteder.
I 1925 ble det den første statsstøttede, fire-årige liberal-arts-høyskole for svarte i USA, under navnet North Carolina College for Negroes .
Skolene og avdelingene er:

College of Behavioral and Social Sciences
College of Arts and Sciences
School of Library & Information Sciences
School of Business, School of Law
School of Graduate Studies
NCCU University CollegeVed universitetet var det 8 675 studenter og 553 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 3 456 for studenter folkeregistrert i delstaten. Studiene gis opp til mastergradsnivå og til profesjonsgraden First professional.


== Se også ==
University of North Carolina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) North Carolina Central University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kuvandyk

Kuvandyk (russisk: Кувандык) er en by i Orenburg oblast i Russland. Den ligger ved elva Sakmara, rundt 160 km øst for Orenburg. Innbyggertall: 28 679 (folketelling 2002), 28 339 (folketelling 1989).Det ble i 1795 opprettet en landsby Mambetejevo (russisk: Мамбетеево) som nå er en del av Kuvandyk. I 1915 ble arbeidet med Kuvandyk-stasjon fullført som byen Kuvandyk har vokst opp rundt.  Den fikk innvilget bystatus i 1953.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kuvandyk, Orenburg Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vuokatti

Vuokatti er et tettsted i landskapet Kajanaland og tilhører kommunen Sotkamo i Finland. Det er antatt at Vuokatti hadde et betydningfullt offersted i gammel samisk kultur. 
Vuokatti har nå en moderne sportspark med verdens antatt første skitunnel for sommertrening i langrenn og et alpinanlegg opp mot Porttivaara (345 moh.).


== Kilder ==
http://www.vuokatti.fi
http://www.vuokattisport.fi
Novotroitsk

Novotroitsk (russisk: Новотро́ицк) er en by i Orenburg oblast i Russland. Den ligger rundt 240 km øst for Orenburg. Innbyggertall: 106 315 (folketelling 2002).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Novotroitsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bernard Thévenet

Bernard Thévenet (født 10. januar 1948) er en tidligere profesjonell fransk landeveissyklist. Han vant Tour de France to ganger, i 1975 og 1977, og er kjent for å
ha avsluttet Eddy Merckx' lange seiersrekke i rittet. Han vant også Dauphiné Libéré i 1975 og 1976. Thèvenet har innrømmet at han dopet seg gjennom flere år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bernard Thévenet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Bernard Thévenet – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Bernard Thévenet – ProCyclingStats 
(en) Bernard Thévenet – Cycling Archives 
(en) Bernard Thévenet – CycleBase
Norfolk State University

Norfolk State University er et delstatseid universitet i Norfolk i delstaten Virginia, USA. Det ble opprettet i 1935 som Norfolk State Unit  av Virginia Union University, og er et såkalt historisk svart lærested. Det ble selvstendig i 1942, og universitet i 1979.
Skolene og avdelingene er:

School of Business
Center for Entrepreneurship
School of Education
Center for Professional Development
School of Liberal Arts
Army ROTC course
School of Science & Technology
Center for Materials Research
Navy ROTC course
Center for Biotechnology and Biomedical Sciences
School of Social Work
Office of Graduate StudiesVed universitetet var det 6 238 studenter og 285 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 5 722 for studenter folkeregistrert i delstaten. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Norfolk State University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
South Carolina State University

South Carolina State University (også kalt SCSU eller SC State) er et delstatseid universitet i Orangeburg i delstaten Sør-Carolina, USA. Det ble opprettet i 1896 som et såkalt historisk svart lærested. Studiene rangeres høyt, og skolepengene er høye til å være delstatsuniversitet.
SC State er delstatens eneste historisk svarte, statsstøttede land-grant-universitet, opprettet som Colored, Normal, Industrial, Agricultural, and Mechanical College of South Carolina under Morrill Act. Under New Deal ble biblioteksbygningen Wilkinson Hall reist med føderale midler.
Skolen var et senter for svart, borgerrettsaktivisme på 1960-tallet, og den 8. februar 1968 bel tre studenter skutt og drept og 27 skadet av delstatspolitiet. Orangeburg-massakren skjedde altså før skytingene på Kent State University og Jackson State.
Den 26. april 2007 foregikk den første demokratiske debatten foran president-nominasjonen ved SC State.
Ved universitetet var det 4 387 studenter og 274 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 7 278 for studenter folkeregistrert i delstaten. Studiene gis opp til doktorgradsnivå. Det gis bl.a utdanning innen kjernefysisk energiteknikk.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) South Carolina State University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Philippa York

Philippa York (født Robert Millar; 13. september 1958 i Glasgow) er en tidligere profesjonell skotsk landeveissyklist.
I 1984 vant York klatrekonkurransen i Tour de France, og kom på fjerdeplass i kampen om den gule trøya – det tredje beste resultatet for en britisk syklist i Tour de France (kun overgått av Bradley Wiggins seier i 2012 og Chris Froome i 2013). York er den briten med best sammenlagtresultat i Giro d'Italia, da hun ble nummer to i 1987.
York sto frem som transkvinne den 6. juli 2017 og kunngjorde at hun hadde endret juridisk navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Philippa York – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Philippa York – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Philippa York – Scottish Sports Hall of Fame 
(en) Philippa York – ProCyclingStats 
(en) Philippa York – Cycling Archives 
(en) Philippa York – CycleBase 
(en) Philippa York – TheSports.org
Mara Lee

Mara Lee (født 1973 i Sør-Korea, oppvokst i nordlige Skåne, bosatt i Stockholm) er en svensk forfatter. Hun skriver også essayistikk og underviser på Biskops-Arnös forfatterskole.
Hun skrev sin avhandling ved Litterär Gestaltning, Göteborgs universitet. Hennes bøker er oversatt til norsk, finsk, dansk, tysk nederlandsk, engelsk, fransk og italiensk. Hun oppgir selv at Hjalmar Söderberg og Edgar Allan Poe er forfattere som har betydd mye for henne.


== Bibliografi ==
Kom (2000)
Hennes vård (2004)
Ladies (2007), oversatt til norsk av Pernille Rygg (2008)
Salome (2011), oversatt til norsk av Pernille Rygg (2012)
Min natur (med Kristin Berget) (Tur Forlag, 2012)
Om Eva Hesse (Axl Books, 2013)
Future perfect (Albert Bonniers Forlag, 2014)
När Andra Skriver (Glänta Produktion, 2015)


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
2011 – Svenska Dagbladets litteraturpris for Salome


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Josefin Olevik: Skønheten i centrum Intervju i Dagens Nyheter
När Andra Skriver, avhandling v/Göteborgs universitet. https://gupea.ub.gu.se/handle/2077/37324
Diabetisk ketoacidose

Diabetisk ketoacidose (DKA), også kjent under navnet syreforgiftning, er en livstruende komplikasjon hos pasienter med ubehandlet diabetes mellitus (kronisk høyt blodsukkernivå eller hyperglykemi). Nesten komplett insulinmangel og forhøyet nivå på bestemte stresshormoner kan sammen forårsake DKA. DKA er mest vanlig hos pasienter med diabetes type 1 men kan også forekomme hos pasienter med diabetes type 2. Spesielt for den siste gruppen kan komplikasjonen oppstå under fysiologisk stress, så som under en infeksjon.
Pasienter med ny, udiagnostisert diabetes type 1 kommer gjerne til sykehus med DKA. DKA kan også oppstå hos kjente diabetikere som ikke tar insulin. DKA var tidligere en hyppig dødsårsak hos diabetes type 1-pasienter før insulinsprøyter ble tilgjengelig.


== Biokjemisk årsakssammenheng ==
DKA kjennetegnes ved hyperglykemi, acidose og høye verdier på sirkulerende ketonlegemer.  Komplikasjonens patogenese skyldes hovedsakelig acidose.  Overproduksjon av ketonlegemer reduserer blodets pH-verdi; blod med lavere pH enn 6,7 er uforenelig med liv. Et frembrudd av DKA kan skje raskt, ofte i løpet av 24 timer.


== Hos dyr ==
Drektighetsforgiftning hos sau er et eksempel på ketoacidose.


== Se også ==
Ketoacidose


== Referanser ==
Mont Ventoux

Mont Ventoux er et fjell i regionen Provence sør i Frankrike, 20 km nordøst for Carpentras i Vaucluse. Med sine 1 911 meter over havet, er det det største fjellet i området, og har fått tilnavnet «Giganten i Provence». Fjellet ligger på grensen til departementet Drôme.
Selv om Mont Ventoux geologisk er en del av Alpene, anses det ofte å være skilt fra dem, på grunn av manglende fjell av samme høyde i nærheten. Det står alene nord for Luberon-massivet, adskilt av Monts de Vaucluse, og like øst for Dentelles de Montmirail. Toppet av fjellet er kalkstein uten vegetasjon eller trær, noe som gjør at fjellets nakne topp ser ut til å være snødekt hele året rundt (snøen ligger faktisk fra desember til april). Den isolerte beliggenheten med utsikt over Rhône-dalen gjør at den dominerer hele regionen og kan ses på flere mils avstand på en klar dag.


== Tour de France ==
Veien opp til Mont Ventoux er en av de mest krevende i sykkelrittet Tour de France, og har (pr. 2017) vært en del av rittet seksten ganger (ti av dem med målgang på toppen) siden 1951. I 2016 ble etappen til Mont Ventoux forkortet med 6 km dagen før, etter et værvarsel om høy vind på toppen. Etappen endte da ved Chalet Reynard på 1435 meter. Fjellet ble verdenskjent da den engelske syklisten Tom Simpson mistet livet her 13. juli 1967, i en kombinasjon av amfetamin, alkohol og overoppheting.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mont Ventoux – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mont Ventoux – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Tungenes

Tungenes er den nordligste spissen på Nord-Jæren og ligger i Randaberg kommune. 
Tungenes er en omgitt av sjø på tre sider. Mot vest ligger Kvitsøy og åpne havet, mot øst Ryfylkefjordene med sitt øy- og fjellrike, og mot nord den åpne Boknafjorden med Karmøy og Haugalandet som neste stopp.
Tungenes er et yndet utfartssted for befolkningen på hele Nord-Jæren og for utenlandske turister. Den største attraksjonen er utvilsomt Tungenes fyr som ble opprettet i 1828.
Revheim

Revheim er et strøk i Madla bydel i Stavanger kommune. Området ligger i den solfylte vesthellingen ned mot Hafrsfjord. Området er kjent for sine mange fornminnefunn. Mest severdig i dag er vel helleristningsfeltet på Fluberget ikke langt  unna. I Revheimsmyrå ble de berømte bronselurene funnet. De kan i dag beundres i utstillingen på Arkeologisk museum i Stavanger.
Navnet Revheim finnes også andre steder i Norge, blant annet på Osterøy i Vestland fylke.


== Se også ==
Revheim kirke
KNM Harald Hårfagre ligger like i nærheten
Revheim skole


== Eksterne lenker ==
Revheim-utgravingene ark.museum.no
Revheimfunnene, artikkel hos Store norske leksikon
Gaver til gudene, artikkel om Revheimfunnene og andre funn fra eldre bronsealder hos Norgeshistorie.no
Kreti og pleti

Kreti og pleti er et uttrykk som betyr «hvem som helst», «Gud og hvermann».
Opphavet til uttrykket kom opprinnelig en gammel oversettelse av Bibelen, på hebraisk Kĕrethiy og Pĕlethiy, og brukes om to filistinske folkeslag i Kong Davids livvakt som var leiesoldater. De hadde henholdsvis oppgaver som bødler og budbringere.Begrepet brukes nedlatende da kong David, som var en konge av Israel, benyttet seg av utenlandske leiesoldater som måtte bli belønnet med gaver for å stille opp.I King James-versjonen av Bibelen er «the Cherethites and the Pelethites» å finne i 2. Samuelsbok 8,18, 15,18, 20,7 og 20,23, 1. Kongebok 1,38 og 1,44 og 1. Krønikebok .18,17.I de norske oversettelsene fra 1900-tallet og utover brukes bare «livvakten». Livvakten, både kreti og pleti, stod under kommandoen til Benaja, sønn av Jojada.I den seneste Bibel-oversettelsen fra 2011, brukes ordene Kreterne og Pleterne om folkeslagene.


== Referanser ==
Vardeneset

Vardeneset er et sogn, en grunnkrets og et strøk i Tasta bydel i Stavanger, nordvest for sentrum.Per 1. januar 2020 bodde det 1706 mennesker i grunnkretsen Vardeneset, som er en grunnkrets i delområdet Ytre Tasta.
Vardeneset menighet (eller sogn) ble eget sogn i 1995, utskilt fra Tasta prestegjeld 1. mai 1995. Menigheten har to kirker, Vardeneset kirke og Austre Åmøy kapell. Per 1. januar 2010 bor det 6 444 mennesker i Vardeneset sokn.Vardeneset Ballklubb er bydelens fotballag.


== Referanser ==
Helleristningene på Aubeberget

Aubeberget er en liten haug i Stavanger med et felt av helleristninger fra bronsealderen.  
Haugen ligger like ved Hafrsfjord, på Sunde i Madla bydel.  Dette er nedenfor Aubeberget borettslag, ved en fotballøkke. Som kulturminne fra bronsealderen er helleristningene automatisk fredet etter kulturminneloven.  Riksantikvarens ID-nummer er 54248. 
Feltet består av 96 figurer, fordelt på tre felt i svaberget.  En gruppe ligger i den vestlige delen, like ved foten av svaberget. To grupper ligger lenger øst og noe høyere på berget. De fleste figurene har båtmotiv, men her er også hjulkors og sirkler.  Det største skipet er 2,10 meter langt, og det nest-største er 1,90 meter.
Tolv skålgroper er synlige, i ulik størrelse.  Også to store flyttblokker hundre meter sørvest for svaberget har skålgroper.  Tre ovale figurer i Aubeberget er blitt tolket som en framstilling av fotsåler. Her er også enkelte figurer som ikke har latt seg tolke.
Mellom de tre gruppene i feltet har en oppdaget en enslig skålgrop og restene av en skipsfigur. Dette har gitt mistanke om at flere figurer har gått tapt, kanskje ved forvitring av berget.Helleristningene på Aubeberget ble oppdaget av arkeologistudenten Bjørn Myhre i årsskiftet 1958/1959.  Et tynt lag med lav dekket mange av ristningene, men dette ble fjernet like etter funnet.  Ristningene er relativt grunne, og mange lot seg kun kartlegge ved hjelp av kunstig lys. Selv om ristningene nå er rødmalte, kan de være vanskelige å oppdage.  
Ved foten av berget er det også funnet en vestlandsøks (steinøks), en slipehelle og en del flintavslag.Det er ikke skiltet fram til helleristningene, men det er satt opp et opplysningsskilt fra Arkeologisk museum i Stavanger ved feltet.  Like i nærheten finnes også spor etter et naust fra jernalderen.  
Navnet Aubeberget skal ha opphav i kallenavnet Aubø'en, brukt om Ola Olsen fra Nedstrand.  Han hadde vært husmann på Aubø i Sjernarøy før han bosatte seg på Sunde.


== Se også ==
Fluberget - nærliggende fornminnefelt


== Bildegalleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aubeberget ved Hafrsfjord (Bilder på heimskringla.no)
Helleristninger i Norden
«Helleristningene på Aubeberget». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Krigsfilm

Krigsfilm er betegnelsen på en filmsjanger der hele eller deler av handlinga tar utgangspunkt i en krig eller krigslignende handlinger. En krigsfilm tar ofte utgangspunkt i en virkelig krig eller slag der regissøren etter eget ønske velger hvor nær handlingen skal ligge historiens virkelige hendelse. 


== Subsjangre av krigsfilm ==


=== Drama ===
Krigsfilmer har også en del subsjangre som f.eks. «drama-krigsfilm», der dramaaspektet er mere vektlagt enn mer «rene» krigsfilmer. Av naturlige årsaker er dramasjangeren til en viss grad alltid til stede i krigsfilmer, men i drama-krigsfilmer har elementer som mellommenneskelige forhold og den menneskelige psyke en større plass enn i mer ordinære krigsfilmer. Enkelte av dem er mer dramafilmer enn krigsfilmer. Et kjennetegn ved denne subsjangeren er at filmskaperen vektlegger de psykologiske og sosiale virkningene av krig. Av kjente filmer som kan defineres som drama-krigsfilmer kan en nevne de tyske filmene Ubåten (Das Boot) fra 1981 og Der Untergang fra 2004. Av kjente amerikanske kan en nevne Hjortejegeren (1978), Black Hawk Down (2001), Braveheart (1995), Brev fra Iwo Jima (2006), Platoon (1986), Broen over Kwai (1957) og Redd Menig Ryan (1998). Den tyske Blikktrommen (1979) og den amerikanske Schindlers liste (1993) kan kategoriseres som ren dramafilm da krigen bare er et bakteppe.


=== Action ===
En annen subsjanger er «action-krigsfilm». Her er dramaaspektet skjøvet i bakgrunnen til fordel for spenning, fartsfylte og handlingsmettede scener av ulik art. Denne subsjangeren kan i stor grad betraktes som actionfilm da den ofte bruker krig som et handlingsmessig virkemiddel. Typiske eksmpler på denne subsjangeren er de amerikanske 12 fortapte menn (1967), Kellys helter (1970), Rambo - First Blood II (1985) og Missing in Action (1984) (Missing in Acion og Rambo 2 defineres ofte som rene actionfilmer).


=== Krim/Thriller ===
En tredje subkategori er krigsfilmer som har sterke innslag av krim og thriller. Slike filmer er ofte basert på bøker av kjente krimforfattere som blant annet Alistair MacLean og Jack Higgins. Sentrale elementer i slike filmer er vanligvis etterretning, spionasje og komplotter. Krimhistorien bruker en krig som utgangspunkt for sin handling. Typiske eksempler på denne sjangeren er Ørneredet (1968) og Kanonene på Navarone (1961).


=== Satire ===
Krigsfilmer av den mer satiriske typen er mindre markant, men en kan nevne Catch-22 fra 1970.


== Kategorisering ==
Det kan ofte være vanskelig å definere «rene» krigsfilmer siden andre sjangere ofte har et visst nærvær. Noen eksempler på ordinære krigsfilmer kan være Ardennerslaget (1968), Gå - fortell Sparta om vår død (1978), Slaget om Midway (1976), Operation Crossbow (1965) og Den lengste dagen (1962). «Ordinære» krigsfilmer har ofte et mer heroisk preg enn drama-krigsfilmer.


== Eksterne lenker ==
Krigsfilm; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Rudlå

Rudlå er et område i Stavanger kommune kjent for sine helleristninger. Lars Hertervigs plass ligger ved foten av Rudlåparken. Rudlåparken har store trær som er viktige for områdets grønne preg. Området har gode solforhold og ligger like ved Bjergsted og Gamle Stavanger.
Helleristningsfeltet er relativt lite og er trolig 3000 år gammelt, det vil si at det er fra yngre bronsealder. Feltet ble gjenoppdaget i 1920 og har mange motiver blant annet skålgroper, båter, hjulkors og andre «solskiver». I tillegg finnes her en figur som trolig skal forestille en øks. Slike øksefigurer er svært sjeldne, og i Rogaland finnes de ellers bare på Austre Åmøy.  I Stavanger kommune er det andre store helleristningsfelt fra samme tid både ved Hafrsfjord (Fluberget på Revheim, Aubeberget på Sunde) og på Meling på Austre Åmøy.
Elia Suleiman

Elia Suleiman (født 1960) er en palestinsk regissør og skuespiller som er mest kjent for filmer som Gud griper inn (2002) og It Must Be Heaven (2019).
Suleiman er født i Nasaret 1960, reiste til London som 17-åring, jobbet svart på studentvisum i New York fra 1982 til 1993 og lærte både skuespilleri og filmproduksjon. Han har lagd filmer siden begynnelsen av 1990-tallet og har siden 1994 vært foreleser i filmkunnskap ved Birzeit University i Palestina.  
Han regidebuterte i 1990 med dokumentaren Introduction to the End of an Argument sammen med Jayce Salloum. Han hadde regien på filmsegmentet Homage by Assassination i 1993-filmen Harb El Khalij... wa baad (The Gulf War... What Next?), som var «Dagbok-film» som var kritisk til Gulfkrigen i 1991. Han spillefilmdebuterte i 1996 med Chronicle of a Disappearance, en film som samme år innbrakte ham "Luigi De Laurentiis Award" ved Filmfestivalen i Venezia. I 2002 vant han både juryprisen og den internasjonale kritikerprisen i Cannes for sin andre spillefilm, Gud griper inn. Han ble også nominert til Gullpalmen. I 2007 regisserte han segmentet Irtebak i den franske filmen Chacun son cinéma. I 2019 hadde han både regi, manus, produsent og spilte hovedrollen i It Must Be Heaven som vant to priser under Filmfestivalen i Cannes og ble nominert til Gullpalmen.Han har også produsert, samt skrevet manus til flere av sine filmer. 
Suleiman har vunnet flere internasjonale filmpriser. Han satt i juryen ved Filmfestivalen i Cannes i 2006.
Hans filmatiske stil har ofte blitt sammenlignet med Jacques Tati og Buster Keaton.


== Filmografi ==


=== Regi ===
It Must Be Heaven (2019)
Chacun son cinéma (segment "Irtebak") (2007)
Gud griper inn (Yadon ilaheyya) (2002)
Cyber Palestine (kortfilm) (1999)
The Arab Dream (kortfilm) (1998)
Chronicle of a Disappearance (1997)
War and Peace in Vesoul (dokumentar) (1997)
Harb El Khalij... wa baad (The Gulf War... What Next?) (segmentet kalt "Homage by Assassination") (1993)
Introduction to the End of an Argument (dokumentar) (1990)


=== Manus ===
It Must Be Heaven (2019)
Gud griper inn (Yadon ilaheyya) (2002)
Cyber Palestine (kortfilm) (1999)
Chronicle of a Disappearance (1997)


=== Produsent ===
It Must Be Heaven (2019)
Gud griper inn (Yadon ilaheyya) (2002)
Chronicle of a Disappearance (1997)


=== Skuespiller ===
It Must Be Heaven (2019)
Chacun son cinéma (segment "Irtebak") (2007)
Bamako ....Cow-boy (2006)
Gud griper inn ....E.S. (2002)
Harb El Khalij... wa baad (The Gulf War... What Next?) (1993)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elia Suleiman på Internet Movie Database 
(sv) Elia Suleiman i Svensk Filmdatabas 
(da) Elia Suleiman på Filmdatabasen 
(da) Elia Suleiman på Scope 
(fr) Elia Suleiman på Allociné 
(en) Elia Suleiman på AllMovie 
(en) Elia Suleiman hos The Movie Database 
(en) Intervju fra 2005 på Youtube