jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bodil Skjånes Dugstad

Bodil Skjånes Dugstad (født 23. mai 1927 i Trondheim, død 6. februar 2021 samme sted) var en norsk utdanningsdirektør og Ap-politiker.
Hun var lærerutdannet og var skoledirektør i Sør-Trøndelag i 1982–1992. I perioden deltok hun i utredningsarbeidet om senket skolestartalder. 
Hun var vararepresentant på Stortinget for Sør-Trøndelag i perioden 1973–1977. Fra 1973 til 1975, under Trygve Brattelis andre regjering, var Dugstad statssekretær i  Kirke- og undervisningsdepartementet.Hun var datter av Ivar Skjånes. I 2002 utga hun en bok om sin far kalt Røde dager og blå timer. Hun ble ridder av St. Olavs Orden i 1993 for «fortjeneste av norsk skole og musikkliv». Hun har vært medlem av Trondheim bystyre, styreleder for Trondheim symfoniorkester, styremedlem ved Nasjonalgalleriet og hatt en rekke andre offentlige verv. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Bodil Skjånes Dugstad hos Stortinget 
(no) Bodil Skjånes Dugstad hos Norsk senter for forskningsdata
Arkeologiåret 1827

Arkeologiåret 1827 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1827.


== Utgravninger ==
17. mai – Helgenen Cuthberts kiste i Durhamkatedralen blir åpnet av James Raine.
Yorkshire Philosophical Society begynner utgravninger av St Mary's Abbey, York, før byggingen av Yorkshire Museum på deler av området.
Første dokumenterte utgraving av Snape i det østlige England.
Caspar Reuvens, professor i arkeologi ved Universitetet i Leiden, begynner utgravningene av Forum Hadriani, et viktig romersk funnsted i Nederland. Utgravningene fortsetter til inn i 1830-årene.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Kronotrop

Kronotrop er navnet på den effekt som påvirker hjertefrekvensen. Medikamenter sies å ha positiv kronotropeffekt når de fører til at hjertet slår raskere, men negativ kronotrop effekt dersom hjertet slår langsommere.
Ari Rasilainen

Ari Petteri Rasilainen (født 18. februar 1959 i Helsingfors) er en finsk dirigent. Han har tidligere ledet Kringkastingsorkestret.
Rasilainen er utdannet fra Sibelius-akademiet i Helsingfors, der han studerte direksjon under Jorma Panula. I Berlin har han også studert direksjon under Arvid Jansons og fiolin under Aleksander Labko. Før han ble dirigent spilte Rasilainen i det finske kringkastingsorkesteret og i Helsingfors Symfoniorkester.
Rasilainen begynte sin karriere som dirigent i 1985 i Villmanstrand. Han var gjestedirigent for symfoniorkesteret i Tammerfors inntil 1994, da han ble dirigent for Kringkastingsorkestret i Norge. Rasilainen dirigerte Kringkastingsorkesteret til 2002. Samtidig ledet han fra 1994 til 1998 også symfoniorkesteret i Jyväskylä og fra 1999 til 2000 sinfoniettaen i  Björneborg. Etter å ha avsluttet sitt engasjement i Norge gikk Rasilainen til stillingen som generalmusikkdirektør for Staatsphilharmonie Rheinland-Pfalz. Han opptrer samtidig med andre orkestre, blant annet Aalborg Symfoniorkester der han er gjestedirigent. Rasilainen har også dirigert orkesteret ved Finlands nasjonalopera i Helsingfors.
Rasilainen har medvirket til mer enn 50 CD-innspillinger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ari Rasilainen på Discogs 
(en) Ari Rasilainen på MusicBrainz 
(en) Ari Rasilainen på AllMusic 
Biografi fra nettstedet Klassika.
Rasilainen, Ari i Uppslagsverket Finland
Anders Løvlie

Anders Løvlie (født 23. oktober 1977)  er en norsk jurist og sangartist, mest kjent under artistnavnet DJ Løv. Han er best kjent som den ene halvdelen av pop/rap-duoen Ravi og DJ Løv, sammen med Ivar Christian Johansen (Ravi). De har utgitt to album og flere singler. Løvlie valgte å holde en lavere offentlig profil enn Ravi.Løvlie har tidligere jobbet som advokatfullmektig og var blant annet medforsvarer for en av de tiltalte under straffesaken etter NOKAS-ranet. Han er i dag professor ved Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo og forsker innen strafferett og straffeprosess. Ved siden av stillingen ved universitetet har Løvlie tidligere vært engasjert som advokat i Advokatfirmaet Elden og har også blitt advokat med møterett for Høyesterett.Løvlie har også vært sekretær for det regjeringsoppnevnte juryutvalget som vurderte endringer i juryordningen i Norge.


== Diskografi ==


=== Ravi og DJ Løv ===
Lekr butik (NOK, 2004)
Den nye arbæidsdagn (Epic/Sony BMG, 2005)
Svartvit feat. DJ Mud (2017)


== Bibliografi ==
«Argumenter for og mot juryordningen», Kritisk juss, nr. 1, 2009, s. 81-100
«Beviskrav i fartssaker. Lov og rett», Norsk juridisk tidsskrift, årg. 48, nr. 3, 2009, s. 166-180
Med Kristian Brandt «Prøveløslatelse råtten gulrot, spådomskunst og menneskerettighetsbrudd?», Tidsskrift for strafferett, årg. 4, nr. 1, 2004, s. 88-107


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Anders Løvlie i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Hjemmseside UiO
Andreas Bullen

Andreas Bullen (født 10. april 1976) er en norsk jurist og forfatter. Bullen er partner i advokatfirmaet Wiersholm. Han er tidligere stipendiat ved Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo der han forsket innen disiplinene skatterett og selskapsrett. I 2010 forsvarte han doktorgraden «Arm's length transaction structures: Recognising and restructuring controlled transactions in transfer pricing» som mottok Mitchell B. Carroll Prize av International Fiscal Association og European Academic Tax Thesis Award av EU-kommisjonen og den europeiske skatteprofessorforeningen.


== Bibliografi ==
«Et skråblikk på Høyesteretts dom i Statoil Angola (Rt 2007 s 1025)», Skatterett, årg. 27, nr. 2, 2008, s. 110–142
«Konvertible obligasjoner og fritaksmetoden: Dekomponering eller vesentlighetsvurdering?», Skatterett, årg. 26, nr. 2, 2007, s. 102–130
Norsk nasjonalrapport, i Towards a Homogeneous EC Direct Tax Law, Amsterdam: International Bureau of Fiscal Documentation, 2007, s. 261–307. ISBN 9789087220037
Norsk nasjonalrapport, i Cahiers de droit fiscal international Volume 92b: Conflicts in the attribution of income to a person, Amsterdam: Sdu Fiscale & Financiële Uitgevers, 2007, s. 489–510. ISBN 9789064762420
«The Norwegian Response to the EFTA Court Judgment in the Fokus Bank Case», European Taxation, årg. 47, nr. 6, 2007, s. 273–280
Norsk nasjonalrapport, i Direct tax rules and the EU fundamental freedoms: origin and scope of the problem; National and Community responses and solutions, Nicosia: Federation Internationale de Droit Europeene, 2006,s. 311–333. ISBN 9963932002
og Bettina Banoun: «EF-domstolens dom i Cadbury Schweppes (sak C-196/04): En spiker i kisten for NOKUS-beskatning i EØS», Revisjon og Regnskap, årg. 75, nr. 7, 2006, s. 43–49
EU, EØS og skatt – De fire friheter og direkte beskatning, Gyldendal Akademisk, 2005. ISBN 8205344906
«Norwegian Withholding Tax Contrary to Rules on Free Movement of Capital in EEA Agreement – Decision of the EFTA Court of 23 November 2004», European Taxation, årg. 45, nr. 2, 2005, s. 75–77


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Andreas Bullen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Bullens hjemmeside ved UiO
Vitalij Tsjurkin

Vitalij Ivanovitsj Tsjurkin (russisk: Виталий Иванович Чуркин; født 21. februar 1952 i Moskva, død 20. februar 2017 i New York) var en sovjetisk, senere russisk diplomat. Han var Russlands FN-ambassadør fra 1. juni 2006 til sin død.
Tsjurkin var Russlands ambassadør til Belgia i perioden 1994–1998 og deretter til Canada fra 1998 til 2003. Fra 2003 til 2006 var han reisende ambassadør for det russiske utenriksdepartementet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vitaly Churkin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vitalij Tsjurkin på Internet Movie Database
Jan Erik Pedersen

Jan Erik Pedersen (født 1962) var redaktør og radiosjef i Kanal 24 fra sommeren 2004 til begynnelsen av 2008. Pedersen har jobbet med fjernsyn i TVNorge, TV 2 og i TV-kanalen Metropol, som han grunnla. Da han begynte i Kanal 24, hadde store deler av den tidligere ledelsen trukket seg. Kanalen hadde ikke fått den lytteroppslutningen som de hadde planlagt. Da han sluttet i Kanal 24, fikk han en lederjobb i TV 2. 


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 2005, side 124
Anne Hellum

Anne Hellum (født 26. desember 1952) er en norsk jurist. Hun er professor i offentlig rett ved Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo.


== Karriere og forskning ==
Hun er cand.jur. fra Universitetet i Oslo i 1981 og ble dr.juris ved Universitetet i Oslo i 1998 med avhandlingen Women's Human Rights and Legal Pluralism. Hun har vært ansatt ved Institutt for offentlig rett siden 1987, der hun ble professor i 2000. 
Hellums hovedområder er diskriminerings- og likestillingsrett, kvinnerett, menneskerettigheter og internasjonal utvikling, afrikansk rett og rettssosiologi. Hellum bidrar gjerne i debatt om kvinners rettigheter og har vært ivrig forkjemper for FNs kvinnekonvensjon. Hellum har forsket mye på rettslig pluralisme og kvinners menneskerettigheter i Afrika, med fokus på reproduktive rettigheter samt rettigheter til naturressurser som land og vann. Hun deltok i etableringen av Southern and Eastern African Center for Women's Law på 1980-tallet.
Hellum er leder for Avdeling for kvinnerett, barnerett, likestillings- og diskrimineringsrett (KVIBALD) og for forskergruppen Rettigheter, individer, kultur og samfunn (RIKS) ved Det juridiske fakultet, og er redaktør for Kvinnerettslig skriftserie. Hun er fra 2016 medlem av Norges kvinnelobbys ekspertutvalg for kvinne- og likestillingspolitikk.I 2020 fikk Anne Hellum Gina Krog-prisen fra Norsk Kvinnesaksforening, der hun er medlem. Hun fikk prisen for sitt arbeid innen det internasjonale kvinnerettsarbeidet i Afrika og med kvinnekonvensjonen i Norge.


== Bøker ==
Anne Hellum og Henriette Sinding Aasen: Women's Human Rights: CEDAW in International, Regional and National Law, Cambridge University Press, 2015 (ISBN 9781107538221)
Anne Hellum, Shaheen Sardar Ali, Amy Tsanga, Julie Stewart: Human rights, plural legalities and gendered realities: paths are made by walking. Weaver Press 2007 (ISBN 978-1-77922-062-2)
Anne Hellum og Bill Derman: Neither Tragedy nor Enclosure: Are There Inherent Human Rights in Water Management in Zimbabwe's Communal Lands?. Frank Cass Publishers 2003 (ISBN 0-7146-5380-2)
Anne Hellum og Kirsten Ketscher: Diskriminerings- og likestillingsrett. Universitetsforlaget 2008 (ISBN 9788215012629)
Anne Hellum, Aslak Syse, Henriette Sinding: Menneske, natur og fødselsteknologi. Gyldendal Akademisk 1990 (ISBN 82-417-0082-2)
Anne Hellum, Inger-Johanne Sand, Kristian Andenæs: Rettsliggjøring, kvinner, makt og politikk. Universitetet i Oslo: Institutt for kriminologi og rettssosiologi 2005 (ISBN 82-7100-143-4)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Anne Hellums side ved Universitetet i Oslo
(no) Publikasjoner av Anne Hellum i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Anne Hellum i BIBSYS
Aleksej Suvorin

Aleksej Sergejevitsj Suvorin (1834–1912) var en betydelig russisk forlegger, journalist, dramatiker og teaterkritiker.


== Biografi ==
Suvorin var først lærer i Voronezj, men flyttet snart til Moskva, der han virket som journalist og dessuten skrev folkelige småskrifter. Etter å ha flyttet til St. Petersburg i 1863 medvirket han i avisen Sankt-Peterburgskije vedomosti, der han under pseudonymet A. Bobrovskij publiserte en mengde artikler. De ble utgitt i bokform i 1886 med tittelen Vsiakie («Allehånde»), noe som gav ham fengselsstraff.
Under pseudonymet Neznakomets skrev han i samme avis artikler med sosialpolitisk innhold, fortrinnsvis rettet mot Mikhail Katkovs og Vladimir Mesjtsjerskijs reaksjonære oppfatninger.
Etter å ha vært medarbeider i Vestnik Jevropy mellom 1869 og 1872 overtok han i 1876 ledelsen av avisen Novoje vremja, som han fikk stor fremgang med, skjønt han selv bare sjelden skrev i avisen. Her publiserte han blant annet fortellinger av forfatteren Anton Tsjekhov, som han også var en mangeårig venn av.
Foruten en roman og noen komedier forfattet Suvorin dramaene Tatjana Repina og (sammen med Viktor Burenin) Medea, som fikk gode mottagelser og ble trykt i flere opplag. Han grunnla dessuten et ansett bokforlag.


== Litteratur ==
Динерштейн Е.А. А.С. Суворин: Человек, сделавший карьеру. ISBN 5-86004-123-3. Moscow, 1998.
Ambler, Effie. The Career of Aleksei S. Suvorin, Russian Journalism and Politics, 1861–1881. Wayne State University Press, 1972.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksey Suvorin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anne Robberstad

Anne Robberstad (født 1951 i Oslo) er tidligere professor ved Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Hennes hovedområde er sivilprosess. 
Hun ble cand.jur. i 1976. Etter å ha avlagt doktorgraden i 1999 var hun postdoktor fra 2001 til hun ble utnevnt til professor i rettsvitenskap i 2006. Hun gikk av med pensjon i 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Anne Robberstad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Anne Robberstads hjemmeside ved UiO
Dmitrij Grigorovitsj

Dmitrij Vasiljevitsj Grigorovitsj (1822–1900) var en populær russisk forfatter. 
Han ble regnet som en betydelig figur i russiske litterære kretser på 1800-tallet, og var en mentor for forfatteren og dramatikeren Anton Tsjekhov.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dmitry Grigorovich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Webside om Grigorovitsj
(ru) Oppføring på hrono.info
(ru) Verksamling av Grigorovitsj
Magne Ognedal

Magne Ognedal (født 13. april 1943) er en norsk sivilingeniør og embedsmann. Han har siden 2004 vært direktør i Petroleumstilsynet (Ptil).
Da Oljedirektoratet ble delt fra 1. januar 2004, ble Ognedal den første direktøren i det nyopprettede Petroleumstilsynet. Åremålsstillingen er på seks år med mulighet til forlengelse i en periode. Ognedal fikk i november 2009 forlenget sitt engasjement.Ognedal er utdannet sivilingeniør fra Universitetet i Newcastle i 1967. Han startet i Oljedirektoratet i 1974 der han senere ble sikkerhetsdirektør, og fra 1999 direktør med ansvaret for området oppfølging.
Magne Ognedal har vært en aktiv pådriver og premissgiver i mange internasjonale fora på sikkerhetssiden, blant annet i det regionale North Sea Offshore Authorities’ Forum (NSOAF), en sammenslutning av sikkerhetsmyndigheter med ansvar for aktiviteten i nordsjøbassenget.
På den globale arenaen står International Regulators’ Forum (IRF) sentralt. Her samles sikkerhetsmyndigheter fra hele verden for å drøfte aktuelle sikkerhetssaker.  Magne Ognedal var vertskap for IRF-konferanser i Stavanger både i 1999 og i 2009. 
Magne Ognedal har gjennom flere år sittet i programkomiteen for Offshore Northern Seas (ONS).


== Utmerkelser og priser ==
Kongen utnevnte i 2013 Ognedal til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats for norsk petroleumsvirksomhet». Ognedal er ridder av den nederlandske Oranje-Nassau-ordenen. Han ble tildelt ordenen for virke for sikkerhet i internasjonal petroleumsvirksomhet.Han har også mottatt flere priser:

SPEs Health, Safety, Security, Environment, and Social Responsibility Award i 2001
SPE Stavanger Oilman of the Year i 2001
Minerals Management Service (MMS), USA The International Leadership Award i 2003


== Referanser ==
Olga Knipper

Olga Leonardovna Knipper (1868–1959) var en russisk skuespiller.


== Liv og virke ==
Olga Knipper var blant de 39 opprinnelige medlemmene av Moskva kunstnerteater. Hun var den første som spilte Arkadina i Måken (1898), Mascha i Tre søstre og Ranevskaja i Kirsebærhagen (1904). Fra 1901 var hun gift med Anton Tsjekhov, forfatteren av disse stykkene. Knipper-Tsjekhova spilte  Ranevskaja en gang til i 1943, i den 300. oppføringen av Kirsebærhagen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Pitcher, Harvey. Chekhov's Leading Lady: a Portrait of the Actress Olga Knipper. New York and London: Franklin Watts, 1980.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Olga Knipper i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Olga Knipper i Deutsche Biographie
(en) Olga Knipper på Internet Movie Database 
(en) Olga Knipper hos Internet Broadway Database 
Carol Rocamora: «Olga, my doggie», The Guardian  15. januar 2005
P5 Hits

P5 Hits (P5 Radio Halve Norge AS) er en radiokanal fra P4 som gikk på lufta 1. januar 2010. P5 Hits sendes i hele landet på DAB+. P5 Hits holder til i Karvesvingen 7 i Oslo.


== Historikk ==


=== Etablering ===
Etter nærradioreformen i 1984, da NRKs radiomonopol ble oppløst, begynte norske myndigheter fra 1988 å dele ut konsesjoner for lokalradiodrift for syv år av gangen. Etter konsesjonsrunden for lokalradio som hadde søknadsfrist 22. januar 2008, fikk P5s daværende eier, P4, tildelt konsesjon for nærradiodrift i Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger.


=== P5 Hits Østfold ===
P5 Østfold (Sarpsborg 106.5 MHz, Fredrikstad 104.2 MHz og 107.7 MHz, Moss 106.8 MHz og Halden 98.7 MHz og 107.5 MHz) holdt til på Storbyen kjøpesenter i Sarpsborg. P4 kjøpte de tidligere Radio Prime-stasjonene våren 2015 og stasjonene hadde sine første sendinger som P5 Hits 11. mai samme år. Sommeren 2016 ble lokale sendinger innstilt. Samtlige sendinger samsendtes deretter med Oslo, Stavanger og Trondheim.Våren 2015 ble Radio Prime i Østfold kjøpt opp av P4-gruppen, og er i dag en del av P5-stasjonene. Lokalkontoret i Sarpsborg ble avviklet året etter.
Fra Sarpsborg ble det sendt regionale varianter av morgen- og ettermiddagssendingene, samt direkteoverføringer fra kampene til byenes idrettslag. I tillegg sendte stasjonene lokale nyhetsmagasin for hver by mellom 06:00 og 06:30 på hverdager og lokal musikk gjennom natten. Dette opphørte 1. januar 2017 da endringene i kringkastingsforskriftens kapittel 7 om «Særskilte bestemmelser for lokalkringkasting» trådte i kraft, som ikke lenger stiller krav til lokalt innhold.


=== P5 Hits Bergen ===
P5 Bergen holdt til i 3. etasje på kjøpesenteret «Kløverhuset», midt i sentrum ved Torgallmenningen. Kanalen ble lagt ned av P4 31. desember 2018


=== P5 Hits Stavanger og P5 Hits Trondheim ===
I 2012 la P4 ned P5 Hits Stavanger og P5 Hits Trondheim. Årsaken var at annonseinntektsgrunnlaget sviktet.


== Programledere ==


=== Per 2023 ===
Yasmin Mehmood
Luis Molinari
Kristian Hope
Hanne Bjørnevik
Ole Morten Føreland
Stian Røste
Vida Lill Berge
Niklas Baarli
Christian Laland
Elisabeth Carew


=== Tidligere programledere ===
Guro Trinterud
Anne Marte Moe
Petter Lavern
Kjell Sigvart Kjellemann Heltorp
Martine
Gunvor Roti Dal
Tony Ågotnes
Andreas Velle
Simen Sveen
Tomm-Espen Kroken


== Programmer ==
For fult sendeskjema se Sendeskjema for radiokanalen P5 Hits eller https://www.p5.no/programmer 
P5 Hits sitt mest populære program er Frokostshowet som sendes hver ukedag fra 06:00 - 10:00. Programmet ledes av Stian Røste, Niklas Baarli og Vida Lill Berge 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Velg by
Oslo
Stavanger
Trondheim
Østfold
Constance Garnett

Constance Clara Garnett (1861–1946) var en engelsk oversetter av russisk litteratur fra 1800-tallet. 
Constance Garnett var en av de første som oversatte Leo Tolstoj, Dostojevskij og Tsjekhov til engelsk, og ble dermed viktig for formidlingen av disse forfatternes verk i den engelskspråklige verden.
Hun var yngre søster av forfatteren og aktivisten Clementina Black.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Constance Garnett – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Constance Garnett hos Internet Broadway Database 
(en) Constance Garnett på Discogs 
(en) Constance Garnett på MusicBrainz 
(en) Translations by Constance Garnett, ibiblio.org. Besøkt 3. desember 2014.
(en) Tekster av Constance Garnett, en.wikisource.org
(en) Verk av Constance Garnett, gutenberg.org
Aslak Syse

Aslak Syse (født 23. juli 1946) er en norsk professor ved  Institutt for offentlig rett ved det Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo (UiO). 
Han tok medisinsk embetseksamen (cand.med.) ved UiO i 1972 og hadde turnustjeneste i Sør-Varanger i Finnmark. Han har også vært overlege ved i Helsevernet for psykisk utviklingshemmede (HVPU) i Finnmark. I midten av 1980-årene var han i en periode på halvannet år landsbylege i Zimbabwe.Han tok juridisk embetseksamen (cand.jur.) i 1988 og avla den juridiske doktorgrad (dr. juris.) i 1996. I 1997 ble han professor ved Institutt for offentlig rett ved UiO. Hans arbeidsfelt har særlig vært innen helserett, likestillingsrett og menneskerettigheter. Syse var leder av Likestillings- og diskrimineringsnemnda 2005-2009. Han har også vært instituttleder, tidsskriftsredaktør og er forfatter av flere fagbøker innen velferdsrettslige emner. 
Syse har også vært politisk aktiv blant annet som leder for Finnmark SV i fire år.  
Han er gift med Karin Beate Theodorsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aslak Syses hjemmeside ved UiO
(no) Publikasjoner av Aslak Syse i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Aslak Syse i BIBSYS
Juan Galindo

Juan Galindo (født 1802, død 1839 i Tegucigalpa) var en mellomamerikansk oppdager, arkeolog og uavhengighetskjemper av spansk-engelsk-irsk avstamning. Han er kjent for sin utforskning av mayaruiner.
Galindo var sønn av en spansk embetsmann i Costa Rica (i det daværende Ny-Spania). I en ung alder sluttet han seg til uavhengighetsbevegelsen, og ledet beleiringen av Omoa for den som inntok fortet. Havnebyen Omoa i det nåværende Honduras, var på det tidspunktet den siste spanske høyborgen i Mellom-Amerika.
Etter uavhengigheten fra Spania ble oppnådd i 1823, arbeidet Galindo som embetsmann for Den mellomamerikanske føderasjon, han var en stund guvernør i Petén og arbeidet ved ambassadene i Havanna og USA.  Han beskjeftiget seg også med oppmåling, kartografi og topografi samt studier av lokale skikker. Galindo er også kjent for oppdiktede fortellinger om det lokale plantelivet.
Han utforsket også mayaruiner, særlig i Palenque og Copán. I motsetning til andre forskere i de førkolumbiske kulturer på hans tid, var Galindo den første, der gikk inn for den (riktige) tesen, at bygningsverkene ikke var skapt av en av de antikke høykulturer, men av forfedrene til mellomamerikansk opprinnelige innfødte befolkning, mayaene.
Som lojal støttespiller til den liberale presidenten Francisco Morazán, ble Galindo involvert i borgerkrigen, da denne brøt ut i 1838. Han deltok i flere slag, og da styrker fra Nicaragua i 1839 erobret Tegucigalpa, ble Galindo drept i kamp.


== Referanser ==
Benedikte Moltumyr Høgberg

Benedikte Moltumyr Høgberg (født 29. november 1972) er en norsk jurist. Hun er professor ved Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Høsten 2009 disputerte hun med doktoravhandlingen Tilbakevirkningsforbudet i norsk rett. Hun ble førsteamanuensis ved Institutt for offentlig rett i 2012 og fikk samme år opprykk til professor. Hennes forskningsområder omfatter statsrett, menneskerettigheter og juridisk metode. Høgberg har tidligere jobbet for Advokatfirmaet Schjødt, som dommerfullmektig på Eidsvoll og en kort periode i Justisdepartementets lovavdeling.
Høgberg var fagsekretær for Menneskerettighetsutvalget (Lønning-utvalget) som fremmet forslag til nye menneskerettigheter i Grunnloven frem mot grunnlovsjubileet i 2014. Hun ble medredaktør av Tidsskrift for rettsvitenskap i 2014.
Høgberg er oldebarn av den tidligere stortingspolitikeren Ole Martin Lappen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Benedikte Moltumyr Høgberg i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Øyenvipp

En øyenvipp eller øyevipp er et hår som vokser på kanten av et øyelokk. Øyevipper finnes hos mennesker og andre pattedyr. Også enkelte andre dyregrupper, som for eksempel neshornfugler, har øyevipper.
Øyevippene beskytter øyet mot rusk og annet da de er følsomme for berøring og utløser blunkerefleksen.
Noen mennesker gjør øynene og øyevippene tydeligere ved hjelp av sminke. Vippene kan gjøres mørkere med maskara eller lengre med bruk av falske, løse øyevipper.


== Eksterne lenker ==
(en) Eyelashes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons