jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hotel California (album)

Hotel California er et studioalbum utgitt av det amerikanske rockebandet Eagles sent i 1976. Det var det første Eagles-albumet uten Bernie Leadon, som grunnla bandet, og det første med hans erstatter Joe Walsh. Det var også det siste albumet Randy Meisner var med på å lage.


== Sporliste ==
Side én«Hotel California» (Don Felder, Don Henley, Glenn Frey) – 6:30
«New Kid in Town» (J.D. Souther, Henley, Frey) – 5:04
«Life in the Fast Lane» (Joe Walsh, Henley, Frey) – 4:46
«Wasted Time» (Henley, Frey) – 4:55Side to«Wasted Time (Reprise)» (instrumental) (Henley, Frey, Jim Ed Norman) – 1:22
«Victim of Love» (Felder, Souther, Henley, Frey) – 4:11
«Pretty Maids All in a Row» (Walsh, Joe Vitale) – 4:05
«Try and Love Again» (Randy Meisner) – 5:10
«The Last Resort» (Henley, Frey) – 7:25


== Personell ==
EaglesGlenn Frey – gitarer, solo på 8, keyboard, sang på 2
Don Henley – trommer, perkusjon, keyboard, sang på 1, 3, 4, 6, 9
Randy Meisner – bass, gitar, guitarrón på 2, sang på 8
Don Felder – gitarer, solo på 1 og 2, slidegitar
Joe Walsh – gitar, solo på 1, 3, 6 og 7, slidegitar, keyboard, orgel, sang på 7


== Ettermæle ==
I 2003 kom albumet på 37.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over «Tidenes 500 beste album».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hotel California på Discogs 
(en) Hotel California på MusicBrainz 
(en) Hotel California på AllMusic
Crash! (band)

CRASH! var et norsk poppunk-band fra Halden. CRASH! besto av vokalist Vegar Neeb, gitaristene Andreas Joelsen og Daniel Pedersen, bassist Frode Neeb, og Stig Buckholm på trommer. CRASH! startet tidlig i 2005 under navnet Already Taken, men skiftet til CRASH! i september 2006. Trond Holter, tidligere Wig Wam-stjerne, har stått for sangtekstene til sangene «Get Up» og «Wannabe», som bandet deltok i Melodi Grand Prix i 2007 og i 2008 med.
CRASH! kom på tredjeplass i Melodi Grand Prix i 2007. De prøvde seg igjen i 2008, og endte da på femteplass. De slapp debutalbumet Crash! i mai 2008, hvor singelen «Perfect Day» lå 3 uker på VG-lista topp20 med 11.-plass som beste plassering. De spilte også inn en musikkvideo til låten «Perfect Day» som var å se på MTV på den tiden. 
CRASH! spilte sin siste konsert i Molde 21. februar 2009 og valgte å gi seg etter det. 


== Medlemmer ==
Vegar Neeb – vokal
Frode Neeb – bass, kor
Stig Buckholm – trommer
Daniel Pedersen – gitar, kor
Andreas Joelsen – gitar, kor
Remo Munkeboe – gitar (2005–2008)


== Diskografi ==
Wannabe (EP, 2007)
«Get Up» (singel, 2008)
Crash! (album, 2008)
«Perfect Day» (singel, 2008)


== Eksterne lenker ==
(en) Crash! på Discogs 
(en) Crash! på Discogs 
(en) Crash! på MusicBrainz 
Offisielt MySpace-nettsted
Offisielt YouTube-nettsted
Angelikasyre

Angelikasyre er en monokarboksylsk umettet organisk syre. Den er funnet i kvann (Angelica archangelica), Umbelliferae og mange andre planter. Det er også isolert fra det defensive sekret av visse løpebiller.


== Egenskaper og bruk ==
Angelikasyre har en dobbelbinding mellom andre og tredje karbon i kjeden. Sammen med tiglic acid danner et par av cis-trans isomerer. Angelikasyre volatilt med bitter syresmak og pungent sur lukt. Det krystalliserer i fargeløse monokline prismer. Angelikasyre ble tidligere brukt terapeutisk som et sedativ.


== Navn og oppdagelse ==
Angelikasyre har sitt navn fra planten kvann (Angelica archangelica). Angelikasyre ble funnet i røtter fra denne planten i 1842 av L. A. Buchner.


== Referanser ==
Anisol

Anisol, også kalt metoksybenzen, er en fargeløs væske med lukt som ligner anisfrø, og kan være ganske kvalmende. Anisol er mer elektronrik enn benzen på grunn av resonanseffekten til metoksygruppen på den aromatiske ringen. Denne resonanseffekten har større effekt på pi-orbitalet i ringen enn induktiv effekt hvor elektronegativt oksygen utøver et trekk på elektrontettheten i benzenringen gjennom sigma-bindingen.
Anisol reagerer med elektrofiler i elektrofil aromatisk substitusjonreaksjon raskere enn benzen, som i sin tur reagerer raskere enn nitrobenzen.
Hastighet til reaksjonen:

Anisol > Benzen > NitrobenzenMetoksygruppen virker som orto/para-dirigerende gruppe.
Anisol er brukt i parfyme og kjemisk syntese, og er et insektferomon. 
Anisol reagerer med eddiksyreanhydrid til 4-metoksyacetofenon og eddiksyre som et  biprodukt. Reaksjonen av anisol med P4S10 danner Lawessons reagens – et viktig kjemikalie i fosfor-svovel kjemi.


== Se også ==
Anetol
Bromanisol
Butylert hydroksyanisol
Eter
Fenol
2,4,6-Trikloranisol (kork taint)


== Eksterne lenker ==
International Chemical Safety Card 1014
Pherobase Feromondatabase
Benzidin

Benzidin er trivialnavnet for 4,4'-diaminobifenyl, et karsinogent aromatisk amin som er anvendt som en del av en test for cyanid og også i syntese av fargestoffer. Den har vært forbundet med blærekreft og bukspyttkjertelkreft.
I tillegg til benzidin er enkelte andre aromatisk amin som 2-aminonaftalen trukket tilbake fra bruk i nesten alle industrier fordi de er så karsinogene.
Tidligere ble benzidin brukt i en test for blod, men dette er for en stor del erstattet med tester med fenolftalein / hydrogenperoksid og luminol. Et enzym i blod får benzidinet til å oksideres til et polymer som er blåfarget. Testen for cyanid anvender tilsvarende kjemi for å gi blåfargen.
Benzidin er et kjent karsinogen.


== Referanser ==
Kilburn Park undergrunnsstasjon

Kilburn Park undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på Bakerloo-linjen mellom Queen's Park og Maida Vale.


== Eksterne lenker ==
Kilburn Park Underground Station Transport for London (Engelsk)
Maida Vale undergrunnsstasjon

Maida Vale undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på Bakerloo-linjen mellom Kilburn Park og Warwick Avenue.


== Eksterne lenker ==
Maida Vale Underground Station Transport for London (Engelsk)
Warwick Avenue undergrunnsstasjon

Warwick Avenue undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger i en del av Maida Vale kjent som Little Venice. 


== Eksterne lenker ==
Warwick Avenue Underground Station Transport for London (Engelsk)
Catherine Hicks

Catherine Mary Hicks (født 6. august 1951 i New York City) er en amerikansk Emmy-nominert skuespillerinne. Familien flyttet til Scottsdale i Arizona hvor hun vokste opp.


== Filmografi (utvalg) ==

1986 – Star Trek IV – reisen hjem – Dr. Gillian Taylor

1988 – Child's Play – Karen Barclay

1997 – Turbulence – Maggie


== TV (utvalg) ==
1980 – Marilyn: The Untold Story – Marilyn Monroe
1996–2007 – Den syvende himmel – Annie Jackson Camden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Catherine Hicks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Catherine Hicks på Internet Movie Database 
(sv) Catherine Hicks i Svensk Filmdatabas 
(da) Catherine Hicks på Filmdatabasen 
(da) Catherine Hicks på Scope 
(fr) Catherine Hicks på Allociné 
(en) Catherine Hicks på AllMovie 
(en) Catherine Hicks hos Rotten Tomatoes 
(en) Catherine Hicks hos TV Guide 
(en) Catherine Hicks hos The Movie Database 
(en) Catherine Hicks hos Internet Broadway Database 
(en) Catherine Hicks på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
(en) Catherine Hicks hos Rotten Tomatoes
MS «Miljødronningen»

MS «Miljødronningen»  er en katamaran bygget for Norges Miljøvernforbund. 
Det skal benyttes som et konferanse- miljø- og kystovervåkningsfartøy og er den største økonomiske investeringen som noen norsk miljøorganisasjon har gjort.

Skipet eies av rederiet Miljødronningen AS, som igjen eies av Norges Miljøvernforbund. MS «Miljødronningen» ble døpt av Tonje Wollen Grieg i Bergen 4. februar 2008.
Skipet ble bygget ved verftet Fjellstrand i Hardanger i desember 2006 – februar 2008. Prosjektet har vart i åtte år og kostet 50 millioner kroner. 

Skipet er 33,9 m langt og drives av to MAN dieselmotorer på 809 Hk. Motorene er konstruert for å kunne gå på biodiesel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) IMO 9419345 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Miljødronningen» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MS «Miljødronningen» – Skipsrevyen 
(no) MS «Miljødronningen» – Maritimt Magasin 
Tekniske spesifikasjoner
Bolwell Nagari

Bolwell Nagari er en serie bilmodeller fra det australske selskapet Bolwell. Modellen ble først levert fra 1969 til 1972, og navnet ble hentet frem igjen i 2006 da selskapet annonserte at de arbeidet med en ny modell.
Selskapet leverte først Nagari som byggesett, og det var først fra 1969 med modellen Mk VIII at selskapet leverte komplette biler. Frem til 1972 ble det produsert 127 coupémodeller samt 13 cabrioleter av denne modellen, som var utstyrt med V8-motor fra Ford og andre komponenter fra Ford og Austin.
Det ble gjort et forsøk på å returnere i 1979 med modellen Ikara, utstyrt med motor fra Volkswagen Golf. Kun 10 eksemplarer ble bygget, og selskapet sluttet med bilproduksjon.


== 2006 ==

Sent i 2006 ble det annonsert at Bolwell hadde planer om produksjon av en ny sportsbil med karosseri i karbonfiber kalt Nagari. Selskapet vil presentere modellen på bilutstillingen i Melbourne i slutten av februar 2008.


== Eksterne lenker ==
Bolwells offisielle nettsider
Olaskarstinden

Olaskarstinden er et fjell i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 536 meter over havet. Toppen ligger 1,1 kilometer sørøst for toppen av Romsdalshornet.


== Referanser ==
Arthur Avenue

Arthur Avenue er en gate i bydelen The Bronx i New York City. Den har tradisjonelt vært hjertet av The Bronx' «Little Italy», og var kjent for sine mange italienske cafeer og bakerier. Arthur Avenue ligger i strøket Belmont.
Som i resten av Belmont har den italienske innflytelsen nesten forsvunnet de siste årene. Arthur Avenue har derfor nå fått et annet preg, på grunn av den albanske og meksikanske dominansen i området.
Gaten er oppkalt etter president Chester A. Arthur.
Spillefilmen A Bronx Tale har handling lagt til Arthur Avenue og Bronx' italienske nabolag, selv om mesteparten av filmen ble spilt inn i Queens.
’s-Hertogenbosch

’s-Hertogenbosch (ofte bare kalt Den Bosch) er en kommune og by i Nederland. Den ligger i provinsen Noord-Brabant der den også er administrasjonssete. Den ligger syd i Nederland, rundt 80 km syd for Amsterdam. Byen har rundt 135 000 innbyggere, og med forsteder opp mot 200 000. Den kjente St. Johan-katedralen ligger her.


== Historie ==
Det offisielle navnet på byen er en sammentrekning av det nederlandske des Hertogen bosch – «hertugens skog». Hertugen det er snakk om var Henrik I av Brabant og familien hans hadde i mange hundre år en stor eiendom nær byen. Han grunnla en by på noen skogkledde sanddyner, midt i myr. 26 år gammel ga han ’s-Hertogenbosch byretter og handelsprivilegier i 1185. De første skriftlige kilder om byen er derimot fra før 1196. Han gjorde dette for å verne sine egne interesser mot Gelre og Holland. Byen hans ble ødelagt av Gelre og Holland i 1203, men raskt bygget opp igjen. Rundt 1475 ble det bygget en mye større bymur for å beskytte den stadig voksende byen. Kunstige vannveier ble gravd ut som vollgraver rundt byen, og vann fra elvene Dommel og Aa ble benyttet.
Frem til 1520 blomstret byen og var den nest største byen i dagens Nederland etter Utrecht. Den ble også et kultursenter og renessansemaleren Hieronymus Bosch var blant annet født her. I tillegg fikk mange komponister, som Jheronimus Clibano, opplæring i byens domkirke. 
Reformasjonen og stridene dette førte med seg endret snart vilkårene for byen. Den ble et selvstendig bispedømme og under åttiårskrigen valgte den Habsburgs side. Kalvinistene prøvde seg på et kupp, men ble hindret. Byen ble flere ganger omleiret av fyrst Maurice av Orange, stattholder av Holland, for De forente Nederlandene. På grunn av de omliggende myrområdene viste det seg svært vanskelig å ta byen, men den ble til slutt erobret av Frederik Hendrik av Orange i 1629 da han brukte vindmøller til å pumpe bort vannet rundt byen. Etter en tre måneder lang beleiring måtte byen overgi seg. I 1672 klarte byen å stå imot hæren til Ludvig XIV av Frankrike. I 1794 gikk franskmennene til angrep på byen igjen og tok den til slutt etter harde kamper. Byen ble deretter en del av Den bataviske republikk.
Fra 1806 ble byen en del av Frankrike og ble erobret av Preußen i 1814. Året etter ble Det forente kongedømmet Nederland opprettet og den ble hovedstad i provinsen Noord-Brabant. Byen var overfylt med innbyggere på 1800-tallet og på grunn av konservative styresmakter i byen, som ikke ønsket at ennå flere skulle flytte hit, gikk den industrielle utviklingen tregt. Derfor ble byen etter hvert mindre viktig. 
Etter annen verdenskrig ble det lagt frem planer om å modernisere byen, fylle igjen kanalene og vollene og rekonstruere historiske nabolag. Før planene ble iverksatt erklærte styresmaktene byen for et vernet byområde, og de fleste historiske elementene er derfor bevart i dag.

		
		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 's-Hertogenbosch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 's-Hertogenbosch – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Turistinformasjon
Grunnleggende informasjon
Herzogenbusch konsentrasjonsleir
Kart over ’s-Hertogenbosch
Klaus-Dieter Baumgarten

Klaus-Dieter Baumgarten (født 1. mars 1931 i Werna ved Ellrich, død 17. februar 2008 i Zeuthen) var fra 1. august 1979 til 28. februar 1990 stedfortreder for «ministeren for nasjonalt forsvar» i DDR og sjef for DDRs grensestyrker. Dermed hadde han ansvaret for å vokte Berlinmuren.
Han var opprinnelig tømmermann, og ble medlem av kommunistorganisasjonen Freie Deutsche Jugend i 1946. To år senere ble han medlem av SED, og i begynnelsen av 1949 fikk han jobb i Volkspolizei, politistyrkene i den sovjetiske okkupasjonssonen. Han steg raskt i gradene, og studerte ved et sovjetisk militærakademi. Fra 1965 til 1970 var han stedfortreder for sjefen for grensetroppene. Frem til 1972 fulgte videre studier ved den russiske generalstabens militærakademi. I 1974 ble han utnevnt til DDR-general og ble forfremmet til generaloberst i 1988. Han hadde også verv i kommunistpartiet.
Etter Tysklands gjenforening innledet statsadvokaten i Berlin etterforskning mot Baumgarten og andre generaler i grensetroppene. 27. oktober 1995 begynte rettssaken mot ham og flere andre tiltalte. 10. september 1996 ble Klaus-Dieter Baumgarten dømt til 6 år og 6 måneders fengsel for 11 drap og fem drapsforsøk på flyktninger. De medtiltalte ble også dømt.
Soningsforholdene for Baumgarten var likevel komfortable. Således fikk han permisjon fra fengselet for å delta på politiske arrangementer i regi av SEDs etterfølgerparti, PDS. 15. mars 2000 ble han løslatt etter å ha sonet halve straffen. Baumgarten var før og etter soningen politisk aktiv i PDS og skrev regelmessig for den venstreorienterte avisen Neues Deutschland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.stiftung-aufarbeitung.de/service_wegweiser/personen_detail.php?ID=106
Friklatring

Friklatring er en gren innen klatresporten. Friklatring innebærer å bevege seg i vertikalt terreng ved hjelp av hender og føtter, hvor sikringsutstyret utelukkende benyttes for å sikre fall. Uttrykket friklatring brukes for å skille mellom fri- og teknisk klatring og må ikke forveksles med soloering, eller frisoloering, hvor man klatrer fullstendig uten tau og sikringsutstyr.
Det finnes flere varianter av friklatring, som sportsklatring, tradisjonell fjellklatring og buldring.


== Eksterne lenker ==
(en) Sport climbing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mile Sterjovski

Mile Sterjovski (født 27. mai 1979 i Wollongong, New South Wales, Australia) er en australsk landslagsspiller i fotball som har spilt for fem australske, en fransk, en sveitsisk, en tyrkisk og en engelsk klubb. Han spiller nå for Perth Glory i australske Hyundai A-League. 
Sterjovski har scoret 5 mål på 33 landskamper for Australia.


== Eksterne lenker ==
(en) Mile Sterjovski – FIFA 
(en) Mile Sterjovski – Transfermarkt 
(en) Mile Sterjovski – Transfermarkt (manager) 
(en) Mile Sterjovski – national-football-teams.com 
(en) Mile Sterjovski – WorldFootball.net 
(en) Mile Sterjovski – Soccerbase.com 
(en) Mile Sterjovski – FootballDatabase.eu 
(en) Mile Sterjovski – Soccerway 
(en) Mile Sterjovski – Tyrkias fotballforbund 
(en) Mile Sterjovski – FBref 
(en) Spillerprofil fra Socceroos
DDRs grensestyrker

DDRs grensestyrker var en militær enhet i DDR som hadde i oppgave å overvåke DDRs grenser. Enheten ble opprettet i 1946 under betegnelsen Deutsche Grenzpolizei. Den var da bevæpnet og organisert som en politistyrke. Imidlertid ville ledelsen ha en omorganisering slik at styrkene ble mer lik de sovjetiske grensetroppene. I 1961 ble Grenzpolizei omorganisert og ble til Grenztruppen der DDR. Som en del av omorganiseringen ble troppene nå lagt under MfNV (Forsvarsministeriet) i stedet for som før; Innenriksministeriet. Selv om grensetroppene opprinnelig var en del av Nationale Volksarmee ble de i 1973 skilt ut fra hæren og rapporterte deretter direkte til MfNV.
Grensetroppene hadde sin egen mørkegrønne våpenfarve, og uniformene deres hadde et grønt armbånd der det med hvite bokstaver stod «Grenztruppen der DDR» på venstre arm. Fra 1973 var tjeneste i grensestyrkene frivillig, ingen vanlige vernepliktige tjenestegjorde der, i motsetning til NVA.
Før Tysklands gjenforening hadde grensestyrkene 47 000 ansatte. De aller fleste styrkene var konsentrert ved grensen mot Vest-Tyskland. Grensestyrkene voktet bl.a. Berlinmuren.
Det er ikke kjent hvor mange flyktninger som ble drept av DDRs grensestyrker. Arbeitsgemeinschaft 13. August regner med 1 200 dødsofre, mens statsadvokaten i Berlin har beviser for 125 dødsfall og etterforsker ytterligere 85.


== Sjefer for DDRs grensestyrker ==
1952 Richard Smolorz
1952–1955 Hermann Gartmann
1955–1957 Heinrich Stock
1957 Hermann Gartmann
1957–1960 Paul Ludwig
1960–1979 Generaloberst Erich Peter
1979–1990 Generaloberst Klaus-Dieter Baumgarten
1990  Generalmajor Dieter Teichmann


== Se også ==
Den indre tyske grense
Fredrikkeprisen

Fredrikkeprisen er Norske Kvinners Sanitetsforenings hederspris. Prisen er oppkalt etter stifteren av N.K.S., Fredrikke Marie Qvam, og deles ut hvert år til en person eller en gruppe utenfor organisasjonen som på fremragende måte tar opp og synliggjør saker innenfor organisasjonens virksomhetsområder, som er helse- og sosialområdet, miljøberedskap eller krise- og katastrofeberedskap.Prisen består av en bronsestatuett av Fredrikke M. Qvam, et diplom, og 100 000 kroner. Pengene skal gå videre til et formål prisvinneren velger innenfor N.K.S. sine virksomhetsområder.
Utdelingen foregikk i Det norske teatret. Fra 2009 blir prisen delt ut i Gamle Logen.
Kronprinsesse Mette-Marit mottok Fredrikkeprisen for 2008. I begrunnelsen het det at kronprinsessen har vært en pådriver for åpenhet, inkludering og toleranse, med evne til å se mennesker i en sårbar livssituasjon. Prispengene ble gitt videre til Kronprinsparets humanitære fond.
i 2010 ble prisen tildelt skribenten, dramatikeren og artisten Shabana Rehman Gaarder. I begrunnelsen het det at hun har vist vei for både unge jenter med minoritetsbakgrunn og for alle jenter i Norge, ved at hun er en pioner i sitt yrkesvalg. Videre har hun fokusert på vold mot kvinner, som er et universelt problem.


== Prisvinnere ==
2000: Kriseteamet etter jernbaneulykken ved Åsta.
2001: Stine Sofies Stiftelse
2002: Dissimilis
2003: Åsne Seierstad
2004: Gro Harlem Brundtland
2005: Frederic Hauge
2006: Arne Skarpsno
2007: Ingen utdeling
2008: Kronprinsesse Mette-Marit
2009: Marit Breivik
2010: Shabana Rehman Gaarder
2011: Laila Lanes
2012: Anne Grethe Solberg
2013: Margreth Olin
2014: Herbjørg Wassmo
2015: Lene Marlin
2016: Gunhild Stordalen
2017: TV-serien Skam
2018: Marie Simonsen
2019: Else Kåss Furuseth
2020: Ellen Arnstad
2021: Birgit Skarstein


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fredrikkeprisen. sanitetskvinnene.no
Stranda i Lindås

Bygden Stranda i Lindås kommune omfatter gårdene fra Toft til Nesbø på halvøyen mellom Austfjorden og Hindenesfjorden. Nærmeste tettsted er Ostereidet.
Det meste av bebyggelsen ligger i skråningen langs Hindenesfjorden. Området er sørvestvendt, lunt og velegnet for treslag som trenger varme. Tidligere var det derfor vanlig med fruktdyrking på de mange små og relativt tungdrevne gårdene som ligger  bygd i bygd langs fjorden.
Noen generasjoner tilbake hadde Stranda størst befokningstetthet blant bygdene i Lindås. Da var her fire kjøpmenn, en på hver av plassene Nesbø, Hølleland, Velandsnes og Askelandsvåg.  Den siste butikken ble drevet på Hølleland og nedlagt i 2001. Her var to barneskoler, en på Rødland og en på Rød som ble slått sammen til Stranda skule i 1962/63. Stranda skule ble nedlagt i 1992 da Osteriedet skule overtok. 
Bygden har hatt to meieri, ett i Askelandsvåg og ett på Velandsnes. Askeland meieri var det siste som ble nedlagt i 1988.
I dag er det flere aktive lag i bygden. Både Indremisjonen og Pinsevenner er representert og har hvert sitt hus, Bethania og Filadelfia, på henholdsvis Veland og Hølleland. Stranda Bygdalag, holder til i Strandatun, tidligere Stranda skule, og arbeider for å fremme det lokale kulturlivet.
Antall fastboende på Stranda er nå (2008) omkring 320 personer fordelt på 150 hus. I tillegg er det omkring 120 hytter i bygden.


== Eksterne lenker ==
StrandaNytt – Ny nettportal for StrandaKart over Stranda
Triftong

Triftong er i fonetikken en sammensetning av tre vokaler i én stavelse. Noen eksempler på triftonger er engelsk fire /faɪə(ɹ)/ «brann», spansk buey /bwej/ «okse» eller rumensk iau /jaw/ «jeg tar».


== Se også ==
Diftong
Gesellschaft zur Rechtlichen und Humanitären Unterstützung

Gesellschaft zur Rechtlichen und Humanitären Unterstützung e.V. (GRH) er en tysk organisasjon som ble dannet 19. mai 1993 av en rekke tidligere DDR-funksjonærer, NVA-offiserer og Stasi-ansatte, blant dem den siste Stasi-sjefen Wolfgang Schwanitz.Organisasjonen har kontorer i lokalene til avisen Neues Deutschland, det tidligere partiorganet for Sozialistische Einheitspartei Deutschlands. Gesellschaft zur Rechtlichen und Humanitären Unterstützung ser seg selv som støtteorganisasjon for personer som er «utsatt for straffprosesser på grunn av deres arbeid på grunnlaget av DDRs forfatning». Organisasjonen søker å presentere sitt perspektiv på historien. Ofre for Stasi og SED-uretten har gjentatte ganger følt seg hånet av medlemmer av GRH på minnestunder og diskusjoner. Organisasjonen har videre krevet at det anerkjente museet Gedenkstätte Berlin-Hohenschönhausen i Stasis tidligere varetektsfengsel blir stengt. Organisasjonen har også oppsøkt skoler og forsøkt å få dem til å slutte å delta i undervisningsopplegg på Gedenkstätte Berlin-Hohenschönhausen. Straffeforfølgelsen av tidligere DDR-funksjonærer har organisasjonen betegnet som «seiersjustis». 
Gesellschaft zur Rechtlichen und Humanitären Unterstützung blir støttet blant annet av Deutsche Kommunistische Partei.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
GRHs hjemmeside
Beitrag der Deutschlandfunk Sendung Hintergrund vom 19. Februar 2009 zu Versuchen der Umdeutung der Geschichte der DDR, mit Abschnitt zur GRH