jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vittorio Storaro

Vittorio Storaro (født 24. juni 1940 i Roma) er en Oscar-belønt italiensk kinematograf. 
Hans første film som kinematograf, etter mange år som kameraoperatør, var Giovinezza, Giovinezza (Youthful, Youthful) i 1968. Han har siden jobbet med mange innflytelsesrike filmregissører, især Bernardo Bertolucci, som han har hatt et langt samarbeid med, i tillegg til Francis Ford Coppola og Warren Beatty. 
Hans filmografi inkluderer blant annet 1900, Fascisten, Siste tango i Paris, Den siste keiseren, Apokalypse nå!, Elskede, jeg hater deg, Reds, Bulworth, Med himmelen som tak, Tucker – En mann og hans drøm, Ladyhawke og Tango.
Storaros første store Hollywood-film var Francis Ford Coppolas Apokalypse nå! i 1979 som han ble belønnet med en Oscar for beste kinematografi for. Han har også mottatt Oscar-prisen for filmene Reds (1981) og Den siste keiseren (1987). I tillegg ble han nominert en fjerde gang for Dick Tracy (1990).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vittorio Storaro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vittorio Storaro – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vittorio Storaro på Internet Movie Database 
(sv) Vittorio Storaro i Svensk Filmdatabas 
(da) Vittorio Storaro på Filmdatabasen 
(da) Vittorio Storaro på Scope 
(fr) Vittorio Storaro på Allociné 
(en) Vittorio Storaro på AllMovie 
(en) Vittorio Storaro hos The Movie Database 
International Cinematographers Guild-intervju
Inga Juuso

Inga Juuso (født 5. oktober 1945 i Jokkmokk, død 23. august 2014) var en samisk utøver av joik fra Kautokeino, kjent fra plateutgivelser.


== Liv og virke ==
Hun var født i Jokkmokk. Familien hennes hadde flyktet dit da Finnmark var avakuert. Hun vokste opp med joiketradisjonen fra Alta og Kautokeino.
Juuso var journalistutdannet fra Journalistskolen i Oslo, som den første samiske kvinnen, og i mange år virket hun som journalist for NRK Sameradioen.
Hun jobbet for Kultur i Troms fra 1999 i samarbeid med ledende jazzmusikere som Steinar Raknes (i den plateutgivende duetten Skáidi), Håkon Mjåset Johansen og Jørn Øien.  Hennes egen Inga Juuso Group har eksistert siden 2003. Hun var skuespiller i Kautokeino-opprøret (film) samt joikmedvirkende på utgivelser med joikfusion-orkesteret Orbina. Sammen med Bárut vant hun Spellemannprisen 2011 i åpen klasse for albumet Bálggis.


== Utgivelser ==
Ravddas Ravddi (DAT (plateselskap), 1991).
Calbmeliiba – Frozen moments – Momentos inolvidables (DAT, 1999).  Med Johan Sara, Jai Shankar og flamencomusikerne Rogelio De Badajoz Duran og Erik Steen.
Skáidi, Vaimmo Ivnnit – Where the rivers meet (DAT, 2008).  Med Steinar Raknes bass.
Inga Juuso Group, Patterns of the heart (2008).  Med Patrick Shaw Iversen, Kenneth Ekornes, Raknes, Peter Baden og Roger Ludvigsen
Bárut og Inga Juuso: Bálggis (2011)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Inga Juuso på Internet Movie Database 
(no) Inga Juuso hos Sceneweb 
(sv) Inga Juuso i Svensk Filmdatabas 
(da) Inga Juuso på Filmdatabasen 
(en) Inga Juuso på Discogs 
(en) Inga Juuso på MusicBrainz 
(en) Inga Juuso på Last.fm
Conrad Hall

Conrad L. Hall (født 21. juni 1926 i Papeete, død 4. januar 2003) var en anerkjent amerikansk filmfotograf og trippel Oscar-vinner for beste kinematografi. 
Hall mottok Oscar for sitt arbeid på filmene: Butch Cassidy and the Sundance Kid (1969), American Beauty (1999) og Road to Perdition (2002) (de to siste regissert av hans venn Sam Mendes).  Det trettiår lange gapet mellom hans første to Oscar er en rekord for denne prisen.
I tillegg ble Hall nominert til Oscar for følgende filmer: Morituri (1965), The Professionals (1966), In Cold Blood (1967), The Day of the Locust (1975), Tequila Sunrise (1988), Searching for Bobby Fischer (1993) og A Civil Action (1998). Ellers har han også vært kinematograf på Divorce American Style, Cool Hand Luke, The Day of the Locust, Maratonmannen og Love Affair.
Hans Oscar for Road to Perdition ble posthumt mottatt av hans sønn Conrad W. Hall, som også er en filmfotograf. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Conrad Hall på Internet Movie Database 
(sv) Conrad Hall i Svensk Filmdatabas 
(da) Conrad Hall på Filmdatabasen 
(da) Conrad Hall på Scope 
(fr) Conrad Hall på Allociné 
(en) Conrad Hall på AllMovie 
(en) Conrad Hall hos The Movie Database 
Intervju med Conrad Hall
Tannemalje

Tannemalje er et emaljeaktig stoff, det hardeste og mest mineraliserte stoffet kroppen framstiller og er en viktig bestanddel i tenner hos virveldyr og i skjellene hos bruskfisker og noen beinfisker.


== Funksjon ==
Emaljen er en av fire hovedgrupper av vev som utgjør tenner og er normalt den overflaten på den delen av tennene som stikker opp av gummen. Emalje i seg selv er hardt, men relativt sprøtt, og støttes opp innenfra av tannbein. 96% av emaljen består av mineraler, mens vann og organisk material utgør resten.


== Utseende ==
Tannemalje er i seg selv svakt gjennomskinnelig og varierer normalt fra svakt gulaktig til gråhvit i fargen. Når emalje forekommer i svært tykke lag, som på forsiden av tennene til gnagere, virker emaljen rødbrun. Tynne lag med emalje uten strukturer under, slik som man kan se lags kanten av tennene, virker blålig. Tannemalje varierer i tykkelse fra art til art og tann til tann. Hos de fleste pattedyr er emaljen tykkest over spissene på tannkronen, og tynnest langs den nedre kanten.


== Materiale ==
Hoveddelen av mineralene i tannemalje er Hydroksylapatitt, som er krystallinsk kalsiumfosfat, Ca10(PO4)6(OH)2. Den store andelen mineraler i tannemaljen er årsaken til at den er så hard og slitesterk, men gjør også at den er sprø og kan knuse lett.
 
I motsetning til dentin og bein inneholder ikke emaljen ikke noe kollagen. I stedet finnes det to typer proteiner som bare finnes i tannemalje: amelogenin og enamelin. Funksjonen til disse proteinene er ikke fullt ut kjent, men trolig hjelper de til ved dannelsen av emaljelaget ved å fungere som et rammeverk for kalsiumfosfatkrystallene.


== Krystallstruktur ==

Den grunnelegende enheten i krystallstrukturen er en krystallstav eller prisme, 4-8 μm i tverrmål som består av tettpakkede krystaller av hydroksylapatitt. Disse prismene står vertikalt mot tannbeinet under. Tversnittet av en slik prisme kan minne om et nøkkelhull, med toppen (hodet på nøkkelhullet) orientert opp mot tannspissen.


== Dannelse ==
Siden tannemalje ikke har rom for celler eller blodårer, kan den ikke vokse. All tannemalje dannes derfor ved utskillelse av hydroksylapatitt fra ameloblaster i egne kapsler i vevet. Disse kapslene er alltid dannet fra lommer av ektoderm som flytter seg til der tenner skal dannes under fosterutviklingen.
I kapslene dannes først selve tannbeinet, deretter vil de omkringliggende cellene legge på krystaller av emalje i mønsteret beskrevet over. Når tannen (eller skjellet hos de fisker som har emaljedekkede skjell) bryter gjennom og opp i dagen, kan det ikke legges på ny emalje. Hos fisk, amfibier og krypdyr vil de emaljedekkede tennene skiftes ut etter hvert som de slites. Hos pattedyr kommer det bare to sett med tenner, og de endelige tennene vil ikke erstattes etter at emaljen er slitt ned. Noen pattedyrtenner med stor tannslitasje (som fortennene hos gnagere og hjørnetennene hos svin, har åpen rot. Kapselen med ameloblaster dannes ikke på nytt etter at tannen er brutt fram, men forsetter å produsere tannbein og tannemalje slik at tanna hele tiden vokser fram og slites i fasong av bruk.


== Referanser ==
Bronsenatten

Bronsenatten (estisk: Pronksiöö), også kjent som aprilurolighetene (estisk: Aprillirahutused) eller aprilbegivenhetene (estisk: Aprillisündmused)  var opptøyer i Tallinn i Estland i forbindelse med flytting av det sovjetiske Bronsesoldat-monumentet i Tallinn. I den tiden Estland var en delrepublikk i Sovjetunionen var bronsesoldaten det sentrale minnemonumentet i landet for andre verdenskrig. 
Mange estere så imidlertid monumentet som et symbol på sovjetisk okkupasjon og undertrykkelse. For den russisktalende minoriteten i landet har monumentet en tilsvarende symbolsk verdi; det viser ikke bare til seieren over Tyskland i den store fedrelandskrigen men også til deres krav på rettigheter i Estland.
Under protester fra den russisktalende minoriteten startet den estiske regjering i april 2007 arbeidet med å relokalisere monumentet og de sovjetiske soldatene begravet under det, slik regjeringspartiene hadde lovet i valgene i mars samme år. Uenighet over flyttingen av monumentet førte til protester og opptøyer i to netter, fra 26. april 2007, opptøyene var de verste Estland hadde opplevd siden uavhengigheten i 1991. Etter den første nattens opptøyer bestemte den estiske regjeringen i et krisemøte å gjennomføre en øyeblikkelig flytting av monumentet, begrunnet med sikkerhetshensyn og monumentet ble flyttet til en nærliggende krigskirkegård.


== Eksterne lenker ==
Nettside negativ til flyttingen av monumentet (engelsk)
Nettside positiv til flyttingen (engelsk)
Bilder av plyndring, fra avisen Postimees
Geir Seljeseth

Geir Seljeseth (født 21. juni 1965 på Inndyr i Gildeskål) er leder for Europakontoret til fagforbundet Industri Energi i Brussel. Han startet 15/9 2019 og er lokalisert i den europeiske hovedstaden.  Geir Seljeseth kommer fra stillingen som  regionssjef i Norsk olje og gass med arbeidssted Tromsø. Seljeseth var den første ansatte i Norsk olje og gass utenfor Stavanger og Oslo. Han er tidligere norsk journalist i avisa Nordlys i Tromsø fra 1996 til 2011, oppvokst på Ørnes i Meløy kommune.
Han jobber mye med politiske forhold knyttet til Nordområdene, Barentshavet og norsk politikk. Fra 1. november 2007 til 1. november 2010 hadde han permisjon for å jobbe som frilans journalist i Moskva. Fra 2009 til 2010 var Seljeseth Aftenpostens og Dagens Nyheters korrespondent i Moskva.


== Referanser ==
Vostok (forskningsstasjon)

«Vostok» har flere  betydninger.

Vostok er en russisk forskningsstasjon i østre Antarktis, ikke langt fra den geomagnetiske sydpolen på Antarktisplatået. Avstanden til den geografiske sydpolen er om lag 1 000 km. Stasjonen ble opprettet i 1957 av Sovjetunionen, men nå drives stasjonen i fellesskap av russiske, amerikanske og franske forskere. Beliggenheten nær den geomagnetiske sydpolen er utmerket for å kunne studere jordens magnetfelt. Forskning gjennomføres også innenfor områder som klimatologi, geofysikk og meteorologi.
Vostok er blant de mest utilgjengelige og ugjestmilde plasser i verden. Stedet ligger nesten 3 500 moh. og isdekket under stasjonen er nesten 4000 meter tykt. Kombinasjonen av et ekstremt kaldt klima, fem måneders polarnatt, svært lav fuktighet og lavt oksygennivå gjør regionen bortimot umulig for permanent opphold. Forskerne trenger ofte flere uker for å venne kroppen til de ekstreme forholdene. Økt blodtrykk, vekttap, søvnløshet, dårlig appetitt og kvalme er vanlige plager blant nykommere.
I 1996/97 ble det oppdaget en stor innsjø omtret 4 000 meter under Vostok. Vostoksjøen er verdens største kjente innsjø som ligger i innlandsis med et areal på ca. 14 000 km². 


== Jordens kaldeste sted ==
Vostok er det kaldeste sted på jorden hvor kontinuerlige temperaturmålinger er gjort. 21. juli 1983 ble det målt en temperatur på ÷89,2°C, den laveste temperatur som noen gang er registrert på jorda. Gjennomsnittlig årstemperatur (daglig gjennomsnitt) er ca. ÷57°C, og ingen måneder når den daglige gjennomsnittlstemperaturen høyere enn ÷30°C. Varmerekorden er ÷12,2°C. I juli 1987 var den varmeste registrerte temperaturen ÷72,2°C.


== Eksterne lenker ==
(en) Vostok Station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Arctic and Antarctic Research Institute (AARI): Station Vostok
Her fryser plastposer til is .... Nettavisen 25. februar 2009
Korrektive linser

En korrektiv linse, eller brilleglass er en linse som normalt bæres i en brille like foran øyet. Formålet er å avhjelpe synsreduksjon grunnet myopi (nærsynthet), hyperopia (langsynthet) astigmati («skjeve hornhinner») og presbyopi («gammelmannsyn»). 
Mens brilleglass bæres foran øyet, bæres kontaktlinser direkte på øyet. 
Interoculare linser er implantater. Det mest vanlige er etter kataraktoperasjon der øyets naturlige linse er byttet ut med en kunstig, men i senere tid også som ren, refraktiv korreksjon, gjerne i tilfeller pasienten ellers ville trenge unormalt kraftige brilleglass.
Myopia kan korrigeres med spredelinser eller minusglass, mens hyperopia korrigeres med samlelinser eller plussglass.


== Innmåling av brillestyrke ==
Brilleglass måles vanligvis inn av en optiker (optometerist) eller en øyenlege. En brilleseddel inneholder tilstrekkelig informasjon til å lage en egnet brilleglass. Brilleglassets «styrke» angis i dioptrier, vanligvis med en oppløsning på 0,25 D. 


=== Komponentene i en normal sfærisk-sylindrisk linse ===
Sfærisk komponent
Den sfæriske komponenten er en ren korreksjon for langsynthet eller nærsynthet. Linsens styrke angis i dioptrier. En konvergerende linse («brennglass») med positive verdier. En konvergerede linse vil korrigere for hyperopi og gjøre det lettere å se på nært hold som ved lesing. Divergende linser (spredelinser) angis i negative dioptrier og korrigerer for myopi. Dersom pasienten ikke trenger sfærisk korreksjon, angis dette med teksten «plan». 
Sylinderkomponent
Mange pasienten har en astigmatisk feil i øyet, de har «skjeve hornhinner». Astigmati kan korrigeres med en sylinderlinse, en «skalk» av en sylinder. Optikeren angir dette i en egen kolonne på brilleseddelen under Cyl med positiv eller negative dioptriverdier. Jo større verdier, jo større er astigmatifeilen i øyet. Dersom pasienten ikke trenger noen sylinderkorreksjon er dette feltet normalt ikke fylt ut.
Aksekomponent
Mens en sfærisk line er rotasjonssymmetrisk om synslinjen, vil sylinderlinsen måtte spesifiseres med en akse – retningen på sylinderaksen angitt i grader. Orienteringen av aksen har ingen betydning for pasientens synsevne.
Sorgenfri (tidsskrift)

Sorgenfri er et gatemagasin som utgis og selges på gata i Trondheim og i nærliggende kommuner. Avisa selges av vanskeligstilte og rusavhengige. Det ble første gang utgitt i juni 2007.
Dag Rønning var redaktør i starten. Senere overtok Vanja Holst Skotnes.Som flere andre gatemagasin av denne typen opplevde de en kraftig nedgang i salgstallene i 2018-2019. Magasinet hadde i 2010 et opplag på om lag 10.000 blad. I 2018 og 2017 lå det på rundt 5 000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettsted for Sorgenfri
Gatefolket i Trondheim med avis, NRK Trøndelag, 13. juni 2007.
Adamantium

Adamantium er et fiktivt metall som eksisterer i en lang rekke fantasy fiction (bl.a. Dungeons & Dragons), inkludert spill (deriblant World of Warcraft m.m.). Metallet stammer opprinnelig ifra tegneseriene til det amerikanske forlaget Marvel, og har der den egenskapen at det ikke kan ødelegges når det har gått fra flytende til fast form. Andre fiksjoner har gitt Adamantium (alt. Adamant, Adamantitt eller Adamantin) egenskaper som likner på dette, som å generalt tåle ekstreme påkjenninger, å stamme ifra meteoritter o.l. Adamantium ble første gang nevnt i en historie av Roy Thomas og Barry Windsor-Smith i Avengers nr. 66 (1969).
Det har blitt brukt til å lage tegneseriefiguren Wolverines metallskjelett. Wolverine er en figur i X-Men, en av Marvels mest sentrale tegneserier.
Gatemagasinet Klar

Gatemagasinet Klar (etablert som Klar Kristiansand) er et gatemagasin som utgis og selges på gata i Kristiansand av rusavhengige og vanskeligstilte personer. Det ble første gang utgitt i 2006.
Gatemagasinet Klar ble etablert under navnet Klar Kristiansand. Etterhvert som også andre byer i Agder etterspurte dette tilbudet, i 2008, fjernet gründeren den geografiske bindingen i navnet, Kristiansand, og døpte magasinet til Gatemagasinet Klar. Det selges nå på gata av vaskeligstilte i Kristiansand, Søgne, Vennesla, Mandal, Lyngdal og Kvinesdal i Vest-Agder og i Arendal, Grimstad, Lillesand i Aust-Agder. Totalt 100 selgere i Agder opplever å få sosial og yrkesmessig trening gjennom å møte mennesker i en trygg setting der de selger en lovlig vare.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Gatemagasin også i Kristiansand Arkivert 10. juli 2009 hos Wayback Machine.
Sorgenfri

Sorgenfri kan vise til:

Sorgenfri (bok) – ei bok av Jo Nesbø
Sorgenfri (tidsskrift) – et gatemagasin i Trondheim
Sorgenfri (Trondheim) – et strøk i Trondheim
Sorgenfri (Tromsø) – en strøk i Tromsø
Sorgenfri (Fredrikstad) – en husklynge i Fredrikstad
Sorgenfri (Lyngby-Taarbæk) – en bydel i Lyngby-Taarbæk, forstad til København
Sorgenfri slott – et dansk slott ved København
Sorgenfri (Alvefolket) – en fiktiv oase i tegneserien Alvefolket
Sorgenfri, navn på den tidligere plassen Hammersborg i Oslo, jf. Sorgenfribakken
Sorgenfri, løkke utskilt fra Nedre Blindern gård i Oslo
Sorgenfri, løkke mellom Rodeløkka og Rosenhoff i Oslo
Erik Stenstadvold

Erik Stenstadvold (født 10. mars 1948) er en norsk gitarist og professor ved Norges musikkhøgskole. Han er kjent fra flere plateutgivelser og forskningsstudier av blant andre Antoine Meissonnier. Med sin tidligere student Martin Haug har han unike utgivelser av Antone de Lhoyers musikk, fremført på gamle gitarer fra 1823 og 1835. Duoen har turnert i LHoyers hjemland Frankrike, samt Spania, Sveits, Storbritannia, Sverige, USA og Sør-Amerika.
Med Mona Julsrud har han spilt meget lutt.
Stenstadvold har vært i ledelsen for Norsk Tonekunstnersamfund.


== Utgivelser ==
Visions (Fugitive Records, 1981). Med Lars Klevstrand i opptak fra Haslum kirke. Musikk av Gabriel Fauré, Isaac Albéniz, Enrique Granados, Francis Poulenc, Geirr Tveitt, Øistein Sommerfeldt og Sergei Prokofiev.
Norwegian guitar music (VEPS Forlag, 1988)
Music from 19th century Vienna for guitar and fortepiano (Simax, 1993). Med Brenda Blewett.
Music for two guitars, musikk av Antoine de Lhoyer (Simax, 1994). Med Martin Haug. Årets plate, kåret av Il Fronimo (Italia).
Music for two guitars (vol. 2), musikk av Antoine de Lhoyer (Simax, 1999). Med Martin Haug
Joseph Haydn – Francois de Fossa, complete 9 string quartets for two guitars (to volum, Warner, 2003). Med Jukka Savijoki.


== Premier ==
Oslo bys kulturstipend 1986 på kroner 15 000


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Erik Stenstadvold i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Erik Stenstadvold i BIBSYS
Pawnshop

Pawnshop er et norsk rockeband fra Stavanger startet i 1992. Bandet spiller det de selv kaller «kick ass rock'n'roll» og er et tidlig band innen norsk stoner rock sammen med We, El Caco og Honcho.Bandet gav ut sin første CD, Broke, i 1997 på labelen Elephant Tanks. Senere ble det signert til italienske Beard of Stars hvor det gav ut to album,  Aloha from Saturn (BOS 2000) og Cruise'o'matic (BOS 2002). Bandet medvirker også på samleutgivelsene Volume Two (Molten Universe 2002) og (Not just) Another X-mas (CCAP 2004).


== Musikere ==
Kjell Undheim: vokal/gitar
Gaute Tengesdal: bass
Bjørn Kristian Sæstad: gitar
John Ingvar Skåtøy: trommer


== Diskografi ==
Broke (Elephant Tanks, 1997)
Aloha from Saturn (Beard of Stars, 2000)
Cruise'o'matic (Beard of Stars, 2002)
Atomic Baby EP (Broke Music, 2010)
Atomic Baby (Broke Music, 2010)


=== Låtbidrag på samleutgivelser ===
«Amazone» på Volume Two (Molten Universe, 2002)
«XXXMas» på (Not just) Another X-mas (CCAP, 2004)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pawnshop på Discogs 
(en) Hjemmeside
(en) Pawnshop på myspace
Monica Løkkeberg

Monica Brun Løkkeberg (født 5. mai 1985) er en norsk fotballdommer. Hun debuterte som hoveddommer i Toppserien høsten 2006. Januar 2009 ble hun oppnevnt som FIFA-assistentdommer. Hun var assistentdommer i cupfinalen for kvinner i 2006, 2008, 2010, 2015, 2019 og 2020.


== Eksterne lenker ==
Monica Løkkeberg på Norsk Fotballdommerforening nettsider.
(en) Monica Løkkeberg på SoccerPunter.com
(de) Monica Løkkeberg på Spox.com
(en) Monica Løkkeberg på WorldFootball.net
(en) Monica Løkkeberg på SoccerWay.com
Kyrre Eggen

Kyrre Eggen (født 29. desember 1968) er en norsk advokat med møterett for Høyesterett med særlig spesialisering innen prosedyre og tvisteløsning. Han er partner i advokatfirmaet CLP og ble dr. juris fra Universitetet i Oslo i 2004 med avhandlingen Ytringsfriheten. Eggen har ført saker for Den europeiske menneskerettsdomstol i Strasbourg.


== Bibliografi ==
Ytringsfrihet : vernet om ytringsfriheten i norsk rett (2002)
Ytringsfriheten i Norge i det 20. århundre (bidragsyter) (1999)
Noen aspekter mellom ytringsfriheten og ny lov om behandling av personopplysninger (1997)
International human rights norms in the Nordic and Baltic countries / edited by Martin Scheinin (bidragsyter) (1996)
Vernet om ytringsfriheten etter art. 10 i Den europeiske menneskerettskonvensjon : med særlig vekt på ytringsfriheten i kringkastingsmediene (1994)


== Referanser ==
Magnum Opus (album)

Magnum Opus er det åttende soloalbumet til den svenske gitaristen Yngwie Malmsteen, utgitt 17. oktober 1995.


== Sporliste ==
Alle spor av Yngwie Malmsteen unntatt hvor annet er nevnt

«Vengeance» – 4:49 (Malmsteen, Vescera)
«No Love Lost» – 3:07 (Vescera)
«Tomorrow's Gone» – 5:20 (Vescera)
«The Only One» – 4:01 (Vescera)
«I'd Die Without You» – 5:49
«Overture 1622»  – 2:41
«Voodoo VIII» – 6:18
«Cross the Line» – 3:32 (Vescera)
«Time Will Tell» – 5:08 (Vescera)
«Fire in the Sky» – 4:57
«Amberdawn» – 4:24
«Tournament» – 2:04
«Cantabile» – 5:04 (Vivaldi)


== Personell ==
Yngwie Malmsteen –  Gitar
Michael Vescera – Vokal
Mats Olausson – Keyboard
Shane Gaalaas – Slagverk
Barry Sparks – Bassgitar


== Eksterne lenker ==
(en) Magnum Opus på Discogs 
(en) Magnum Opus på MusicBrainz 
(en) Magnum Opus på Spotify 
(en) Magnum Opus på AllMusic
Facing the Animal

Facing the Animal er et studioalbum fra den svenske gitaristen Yngwie Malmsteen, utgitt 10. februar 1997.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Yngwie Malmsteen.

«Braveheart» — 5:18
«Facing the Animal» — 4:37
«Enemy» — 4:53
«Sacrifice» — 4:16
«Like an Angel – for April» — 5:47
«My Resurrection» — 4:47
«Another Time» — 5:02
«Heathens from the North» — 3:38
«Alone in Paradise» — 4:33
«End of My Rope» — 4:23
«Only the Strong» — 6:04
«Poison in Your Veins» — 4:21
«Air on a Theme» — 1:44


== Personell ==
Yngwie Malmsteen –  Gitar
Mats Leven – Vokal
Mats Olausson – Keyboard
Cozy Powell – Slagverk
Barry Dunaway – Bassgitar


== Eksterne lenker ==
(en) Facing the Animal på Discogs 
(en) Facing the Animal på MusicBrainz 
(en) Facing the Animal på Spotify 
(en) Facing the Animal på AllMusic