jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vincent Pastore

Vincent «Vinny» Pastore (født 1946) er en amerikansk skuespiller, kjent fra tv-serien Sopranos.
Pastore ble født i The Bronx i New York og er av italiensk-amerikansk opphav. På 1980-tallet drev han klubben New Rochelle, hvor han ble kjent med Matt Dillon og Kevin Dillon som overbeviste ham om å satse på en skuespillerkarriere.
Han filmdebuterte i grøsseren Black Roses (1988) og har deretter hatt små roller i filmer som blant annet Mafiabrødre (1990), Carlito's Way (1993), The Jerky Boys (1995) og Mickey Blue Eyes (1999).
Pastore er mest kjent fra TV og fra 1999 til 2000 spilte han rollen som Salvatore "Big Pussy" Bonpensiero i tv-serien Sopranos. Karakteren ble drept i slutten av andre sesong, men medvirket etter det i enkelte retrospektive scener. Han har ellers hatt en gjesteopptredener i en rekke andre serier, blant annet i flere episoder av General Hospital (2008). I 2008 var han deltaker i realityserien Celebrity Apprentice.
Pastore har også drevet innen restaurantbransjen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vincent Pastore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vincent Pastore på Internet Movie Database 
(sv) Vincent Pastore i Svensk Filmdatabas 
(da) Vincent Pastore på Filmdatabasen 
(da) Vincent Pastore på Scope 
(fr) Vincent Pastore på Allociné 
(en) Vincent Pastore på AllMovie 
(en) Vincent Pastore hos Rotten Tomatoes 
(en) Vincent Pastore hos The Movie Database 
(en) Vincent Pastore hos Internet Broadway Database 
(en) Vincent Pastore hos Internet Broadway Database
Endre Fotland Knudsen

Endre Fotland Knudsen (født 9. juli 1988) er en norsk fotballspiller som spiller midtbane for Lyn, men han kan også spille i angrep.
Knudsen er født og oppvokst i Ullevål Hageby i bydel Nordre Aker. Han gikk på Norges Toppidrettsgymnas, hvor han spilte på Lyn/NTGs juniorlag. Han debuterte med to scoringer for Lyn 13. juni 2007 i en cup-kamp mot Kvik Halden. Knudsen sin en gang svært lovende karrière har dessverre vært preget av skader.
Etter at toppsatsingen til Lyn gikk konkurs sommeren 2010 tegnet Knudsen kontrakt ut sesongen med Lyn Fotball som da befant seg i 6. divisjon. Med 10 mål på 6 kamper var han svært sentral da Lyn sikret opprykket på målforskjell i siste serierunde. I begynnelsen av 2011 forsøkte han å finne seg en klubb i de øverste divisjonene, men endte med å fortsette å spille for Lyn.


== Karrierestatistikk ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Endre Fotland Knudsen – Transfermarkt 
(no) Endre Fotland Knudsen – Norges Fotballforbund 
(en) Endre Fotland Knudsen – FBref 
Profil på lynfotball.net
Show Me How to Live

«Show Me How To Live» er en låt komponert av bandet Audioslave. Låta er på bandets debutalbum Audioslave fra 2002 og ble gitt ut som albumets tredje singel i 2003. Sangen har et nokså høyt tempo og inneholder tunge gitar- og trommeriff. Musikkvideoen ble produsert av Allan Wachs, regissert av AV Clubs og spilt inn i Los Angeles i California.


== Sporliste ==
«Show Me How To Live»
«Super Stupid» (Live BBC Radio 1 Session)
«Like A Stone» (Live BBC Radio 1 Session)
«Gasoline» (Live BBC Radio 1 Session)


== Personell ==
Tim Commerford – Bassgitar
Chris Cornell – Vokalist
Tom Morello – Gitar
Brad Wilk – Trommer
Rick Rubin – Produser


== Eksterne lenker ==
(en) Show Me How to Live på MusicBrainz 
(en) Show Me How to Live på MusicBrainz
Pol Cassel

Pol Cassel, egentlig Paul Ernst Karl Cassel  (født 17. mars 1892 i München, død 9. september 1945 i Kischinew) var en Dresden- maler og grafiker i retningen klassisk moderne.
Han døde i russisk krigsfangenskap.


== Liv og verk ==
Cassel fikk sin kunstnerutdannelse i Erfurt og Dresden i perioden 1907 til 1914. Etter å ha tjenestegjort i første verdenskrig fikk han en vennskapskrets som omfattet Conrad Felixmüller, Otto Griebel, Otto Dix og Elfriede Lohse-Wächtler. I 1921 flyttet han til Wehlen, med fru Susanna og deres første sønn, Ra. Sønnen Constantin ble født der, hvor de bodde til 1938.
Han hadde sommeratelier i et nedlagt steinbrudd i utkanten av Zeichen i Sachsen. Der laget han stemningsfulle landskaper, portretter, dyrebilder, blomsterstilleben med avantgardistisk forsterkning av uttrykket.
Hans malestil var outrert nok til at hans bilder ble stilt ut som «Speilbilder av (kunstnerisk) forfall» (første av slike utstillinger etter nazistenes maktovertakelse) i 1933 og i utstillingen entartete kunst 1937 i München. To bilder er registrert i beslagslisten.Dette markerte slutten på hans kunstneriske karriere. Han meldte seg raskt inn i NSDAP, trolig i håp om å bli mere godkjent, men oppnådde ingen godkjennelse. Isteden ble han mere isolert fra vennene sine og etter hvert ganske fattig. Han tok arbeide som steinbruddsarbeider, inntil han ble utkommandert til arbeide med vannforsyningen i Pirna.
I 1944 ble han utkalt som soldat, og havnet på østfronten, hvor han døde i russisk krigsfangenskap.
Han er alt i alt lite kjent utenom i kunsthistorisk interesserte kretser hvor man i dagens tyske kunsthistorie kategoriserer ham som ekspressiv realist og tilhørende den «forsvunne kunstnergenerasjonen».


== Verk (utvalg) ==
Witwe (Enke) (1925)
Menschen im Café (Mennesker i kafé) (ca. 1926)
Winter mit Mann (Vinter med mann) (1927)
Frierende Kinder (Frysende barn)
Blick vom Steinbruch auf die Elbe (Steinbruddet ved Elbe)


== Utstillinger ==
1962 og 1992 Kunstausstellung Kühl i Dresden
2000 Robert-Sterl-Haus i Struppen/Sächsische Schweiz
29. januar 2005 til 29. mai 2005 Pirna, Stadtmuseum
18. juni til 28. august 2005 Altenberg, Lindenau-Museum


== Referanser ==


== Kilder ==
Øvrig kilde: Pirnaer Anzeiger 05/05 av 9. mars 2005. Nachdruck mit Quellenangabe erlaubt.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Pol Cassel i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Pavel Ploc

Pavel Ploc (født 15. juni 1964 i Jilemnice) er en tidligere tsjekkoslovakisk skihopper som konkurrerte fra 1982 til 1991.
I 1983 satte han verdensrekord i skiflyging på 181 meter, en rekord som ble stående i et år. 
Han tok sølvmedalje i normalbakken under OL 1988 i Calgary, og bronse i storbakken under OL 1984 i Sarajevo. Han har også to bronsemedaljer fra verdensmesterskap i laghopping, stor bakke (1984 og 1989).
På slutten av 1990-tallet var Pavel Ploc tsjekkisk landslagstrener i skihopping. 
Senere har han sittet i kommune/bystyret i Liberec som representant for sosialdemokratene.
Sammen med kona driver Pavel Ploc et vertshus/pensjonat i Harrachov.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Pavel Ploc – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pavel Ploc – Olympedia 
(en) Pavel Ploc – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Pavel Ploc – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Pavel Ploc – FIS (skihopping)
Ustemt palatal og velar frikativ

Ustemt palatal og velar frikativ er en term som brukes om flere lignende lyder som brukes i de fleste dialekter av svensk for å realisere fonemet /ɧ/. I svensk refereres det oftest til som sje-lyden eller 7-lyden, basert på den vanligste stavemåten av fonemet i svensk ortografi. Blant de vanligste karakteristikkene av disse lydene er at de har veldig like akustiske verdier og har en distinkt labialisering. IPA-symbolet for lyden beskrives i de offisielle oversiktene til International Phonetic Association som en «simultan ʃ og x», men denne beskrivelsen er omstridt blant fonetikere.
I enkelte jamtske dialekter brukes lyden ikke bare for historisk sj, men også for historisk rs og rkj (eksempelvis [fœɧt], «først»). På norsk side av grensa fins lyden i det nærskyldte verdalsmålet.
Dentaler

I fonetikk er dentaler konsonanter som uttales med tungen mot overtennene, som /t/, /d/, /n/ og /l/. De dentale konsonantene slik identifiseres av Det internasjonale fonetiske alfabetet (IPA) er:
Thomas Mårud

Thomas Mårud (født 8. januar 1977 i Kongsvinger) er en norsk deltidsmusiker. 
Han spiller sammen med forfatter Levi Henriksen som ga ut skiva Herfra til Rockaway Beach på Lydbokforlaget. Albumet inneholder selvbiografiske historier fra Levis musikalske oppvekst – fra foreldrenes bedehusmusikk, via country, til Ramones. Rockeren Thomas Mårud synger og trakterer diverse strengeinstrumenter på plata. 
15. oktober 2007 kom den andre skiva fra Levi Henriksen og Thomas Mårud. Bang Bang Rett Ned fikk svært god mottakelse fra norsk presse.
Thomas Mårud trakterer også steelgitar, gitar og vaskebrett i bandet Roger Græsberg & The Anti-Music Bonanza.
Mårud er av yrke aktivitør for asylsøkere på et asylmottak i Kongsvinger.


== Diskografi ==
Det Er Her Vi Kommer Fra – Levi Henriksen og Thomas Mårud – gitar og vokal (2010)
Bang Bang Rett Ned – Levi Henriksen og Thomas Mårud – gitar og vokal (2007)
Herfra til Rockaway Beach – Levi Henriksen og Thomas Mårud – gitar og vokal (2005)


== Eksterne lenker ==
Det er her vi kommer fra: Levi Henriksen & Thomas Mårud med Bra Landsens Folk
Martirio

María Isabel Quiñones Gutiérrez, artistnavn Martirio (født 21. mars 1954) er en spansk sanger.
På 1970-tallet var Maria Isabel medlem av gruppen Jarcha, hvis sanger var populære i Spania en periode. I 1984 var hun medlem av gruppen Veneno, ledet av Kilo Veneno og kjernemedlemmene fra Pata Negra: Raimundo og Rafael Amador. I 1986 startet hun sin solokarriere med artistnavnet Martiro, og hun ble en av de mest originale artistene i den spanske musikkbransjen på 1980-tallet, med musikk som fungerte som en bro mellom kulturer og er en fusjon mellom spanske vers, flamenco, bolero, jazz, tango, rock og mye mer.
Etter en innledende musikalsk etappe der hun gjorde seg kjent hos massene, tok hun i 1994 en pause fra musikken og prøvde seg som skuespiller i film, teater og på TV.
I 1999 ga hun ut den selvbiografiske boken La Vuelta a Martirio en 40 trajes.
Hun har samarbeidet med en lang rekke spanske artister: Jesús Lavilla, Jerry Gonzáles, Maria del Mar Bonet, Chavela Vargas, Compay Segundo, Javier Rubial, Alberto Cortez, Simón Díaz, Pedro Guerra, Luis Paster, Miquel Gil, Chano Domínguez, Susana Ribaldi, Son de la Frontera, Mayte Martín, Javier Muguruza og Miguel Poveda.
I 2006 deltok hun sammen med flamencosangeren Mayt Martín i forestillingen «Blant venner» av Omara Portuondo, i «Palau de la Música» i Barcelona.
Martirio har høstet stor anerkjennelse for sin karriere, og prises av både publikum og kritikere. Hun har mottatt en rekke priser, og er blitt utnevnt «adoptivdatter av San Juan (Puerto Rico) og har mottatt Gullmedaljen av Junta de Andalucia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martirio (Spanish vocalist) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Martirio på Internet Movie Database 
(en) Martirio hos The Movie Database 
(en) Martirio på Discogs 
(en) Martirio på MusicBrainz 
(en) Martirio på Songkick 
(en) Martirio på Genius — sangtekster 
(en) Martirio på AllMusic
Fröderyd

Fröderyd er et sted i Vetlanda kommun. Stedets er mest kjent fordi forfattarinnen Lina Sandell ble født i Fröderyds prestegård i 1832. Prestegården kalles i dag Lina Sandellgården. Her finnes i dag et lite museum. I hagen, under det 300-årige asketreet der hun satt når hon skrev sine tekster, finnes Axel Wallenbergs statue av henne.
Christopher Paul Neil

Christopher Paul Neil (født 6. februar 1975 i New Westminster i Britisk Columbia i Canada) ble høsten 2007 ettersøkt av Interpol for en serie overgrep mot barn. 19. oktober ble han arrestert i Nakhon Ratchasima i Thailand.
Neil, som har arbeidet som engelsklærer ved flere skoler i Asia, har gjennom flere år figurert på bilder av overgrep mot barn som han selv la ut på internett. Han la ut rundt 200 bilder hvor han misbruker minst 12 unge gutter i Vietnam og Kambodsja, men fordreide sitt eget ansikt. I 2007 lyktes det tyske eksperter fra BKA å rekonstruere ansiktet. Interpol valgte å gå ut med bildene, som førte til en rekke tips fra hele verden, som ledet til at Neil ble identifisert og til slutt arrestert. Det var første gang Interpol gikk ut med navn og bilde på en pedofilimistenkt.
Før Neils identitet ble kjent var politiets kodenavn for ham Vico (fra Vietnam og Kambodsja).I august 2008 ble han dømt til 39 måneder fengsel og en bot. Straffen ble skjerpet i november 2008 etter en utvidet siktelse. I 2012 fikk han reise tilbake til Canada. Der ble han på nytt stilt for retten, og etter nye overgrep dømt på nytt. Han ble sluppet fri i 2017.


== Referanser ==
BKA

BKA kan vise til:

Bundeskriminalamt (Tyskland)
Besteforeldrenes klimaaksjon
Jony Ive

Jonathan Paul «Jony» Ive (født 27. februar 1967 i London i England) er en britisk designer. Ive jobbet tidligere for Apple og hadde fra 1997 til 2019 ansvar for designet av flere av de mestselgende produktene til selskapet, blant annet iMac, PowerBook G4 i aluminium og titan, MacBook, MacBook Pro med chassis av unibodytype, iPod, iPhone og iPad, og var lenge sjefsdesigner (Senior Vice President of Industrial Design) i selskapet. I mai 2015 ble det kjent at han fremdeles skulle ha det overordnede ansvaret for selskapets produktdesign, men at han gikk inn i en stilling kalt Chief Design Officer, og i 2019 sluttet han i Apple for å starte sitt eget designbyrå.I 2005 ble han utnevnt til kommandør (CBE) av Order of the British Empire. I dronningens nyttårsliste for 2012 ble han forfremmet til kommandørridder (KBE) av samme orden, ble dermed adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.
Ive studerte ved Northumbria University. Ive møtte sin fremtidige kone, Heather Pegg, på videregående skole. Hun er ett år yngre enn Ive. De giftet seg i 1987, har to sønner og er bosatt i San Francisco. Da han var ferdig på universitetet, ble Ive en av grunnleggerne av designbyrået Tangerine som hadde base i London. Deretter begynte han hos Apple.
Avisen The Sunday Times uttalte i november 2005 at Ive er en av Storbritannias mest innflytelsesrike menn.


== Referanser ==
Vilberg ungdomsskole

Vilberg ungdomsskole er en ungdomsskole på Vilberg i Eidsvoll kommune. Skolen har ca. 350 elever i 15 klasser og ca. 54 ansatte.


== Se også ==
Liste over skoler i Eidsvoll


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Eidsvoll kommune
Avhendelse

En avhendelse eller oppgivelse betyr i finans og økonomi en reduksjon av aktiva, av enten finansielle eller etiske årsaker. Det regnes som det motsatte av en investering. Avhendelser blir ofte begått hos selskaper som ønsker å selge unna deler av virksomheten for å fokusere på ressurser i de markedene som anses som mest lønnsomme eller lovende. Et selskap kan avhende aktiva til heleide datterselskaper.
Den største og sannsynligvis mest kjente selskapsavhendelsen i historien var da Bell System ble oppløst til AT&T og Baby Bell i 1984, etter bemyndigelse fra justisdepartementet i USA.
Vincent Curatola

Vincent Curatola (født 1953) er en amerikansk sanger og skuespiller, kjent fra tv-serien Sopranos.
Curatola studerte film ved New York University og hadde en allsidig karriere før han ble skuespiller, blant annet arbeidet han som murer. Han startet skuespillerkarrieren sent i livet. Han startet på teater, deretter film og TV.
Han filmdebuterte i kortfilmen Dearly Beloved (1995) og har siden dette hatt mindre biroller i relativt ukjente filmer. Unntakene er Killing Them Softly (2012) og Patriots Day - Jakten på maratonbomberne (2016). 
Han tv-debuterte i 1991 i en gjesteopptreden i kriminalserien Law & Order og har siden hatt gjesteopptredener i flere serier. Han medvirket i flere episoder i Den tredje vakten (2004) og The Good Wife (2013–2014). Fra 1999 til 2007 hadde han rollen som Johnny Sack i Sopranos, hvor han spilte underboss for New York-mafiaen, og etterhvert dens boss. Han medvirket i alle sesongene av serien, men var mest fremtredende i siste halvdel. 
Curatola er også kjent som en habil sanger og har stått på scenen flere ganger med pop-rock-gruppa Chicago.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vincent Curatola på Internet Movie Database 
(sv) Vincent Curatola i Svensk Filmdatabas 
(da) Vincent Curatola på Scope 
(fr) Vincent Curatola på Allociné 
(en) Vincent Curatola på AllMovie 
(en) Vincent Curatola hos Rotten Tomatoes 
(en) Vincent Curatola hos The Movie Database 
(en) Official Vincent Curatola web site
Joseph Gannascoli

Joseph R. Gannascoli (født 1959) er en amerikansk kokk og skuespiller, kjent fra tv-serien Sopranos.
Gannascoli har primært arbeidet som kokk og har blant annet drevet en restaurant i Brooklyn.Han filmdebuterte i kriminalkomedien Money for Nothing (1993) og har siden hatt biroller i filmer som blant annet Ed Wood og Mickey Blue Eyes. Fra 1999 til 2006 hadde han rollen som den overvektige mafialakeien Vito Spatafore i tv-serien Sopranos. Hans rollefigur var lite markant de fire første sesongene. På slutten av sesong fem ble hans karakter mer markant. Han har i tiden etter hatt mindre biroller i mindre kjente filmer.
I 2006 utgav han kriminalromanen A Meal To Die For: A Culinary Novel of Crime.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph Gannascoli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joseph Gannascoli på Internet Movie Database 
(sv) Joseph Gannascoli i Svensk Filmdatabas 
(fr) Joseph Gannascoli på Allociné 
(en) Joseph Gannascoli på AllMovie 
(en) Joseph Gannascoli hos The Movie Database
Frank Vincent

Frank Vincent Gattuso (1937–2017) var en amerikansk musiker og skuespiller, kjent fra tv-serien Sopranos.
Vincent ble født i North Adams i Massachusetts, men oppvokst i Jersey City, New Jersey. Han startet karrieren som studiomusiker og arbeidet med mange kjente musikere som blant annet Paul Anka and Del Shannon.Han filmdebuterte i gangsterfilmen The Death Collector (1976) og spilte en sentral birolle i Martin Scorseses Den rasende oksen (1980). Han hadde også biroller i Mafiabrødre (1990) og Casino (1996). Han tv-debuterte i en episode av politiserien Leg Work i 1987 og hadde siden gjesteopptredener i tv-serier som blant annet Walker, Texas Ranger (1994), New York Undercover (1996 og 1997) og Lov og orden (1991 og 1999). Fra 2004 til 2007 spilte han rollen som Phil Leotardo i mafiaserien Sopranos, en rolle der han spilte kaptein og etterhvert boss New York-mafiaen, en rival og fiende av Tony Soprano.
Vincent lånte også stemmen sin til flere av Grand Theft Auto-spillene.I 2006 gav han ut boka A Guy's Guide to Being a Man's Man.Vincent døde av komplikasjoner etter en hjerteoperasjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Frank Vincent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frank Vincent på Internet Movie Database 
(sv) Frank Vincent i Svensk Filmdatabas 
(da) Frank Vincent på Filmdatabasen 
(da) Frank Vincent på Scope 
(fr) Frank Vincent på Allociné 
(en) Frank Vincent på AllMovie 
(en) Frank Vincent hos Rotten Tomatoes 
(en) Frank Vincent hos The Movie Database
Federico Castelluccio

Federico Castelluccio (født 1964) er en italiensk-amerikansk kunstmaler og skuespiller, kjent fra tv-serien Sopranos.
Castelluccio er født i Napoli i Italia, men oppvokst i New Jersey da hans foreldre flyttet dit i 1968. Fra 2000 til 2002 spilte han rollen som Furio i tv-serien Sopranos. Han har utover dette hatt en gjesterolle i tv-serier som NYPD Blue (2003) og Lov og orden: New York (2008).
Han har utover tv hatt biroller i en rekke relativt ukjente filmer. Blant annet hadde han en større birolle i grøsseren Exit 0 (2019). Han har også skrevet manus, regissert og produsert noen kortfilmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Federico Castelluccio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Federico Castelluccio – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Federico Castelluccio på Internet Movie Database 
(sv) Federico Castelluccio i Svensk Filmdatabas 
(fr) Federico Castelluccio på Allociné 
(en) Federico Castelluccio på AllMovie 
(en) Federico Castelluccio hos Rotten Tomatoes 
(en) Federico Castelluccio hos The Movie Database
Volker Beck (friidrettsutøver)

Volker Beck (født 30. juni 1956 i Nordhausen) er en tidligere tysk friidrettsutøver som var spesialist på 400 meter hekk. Han ble olympisk mester på denne distansen under OL 1980 i Moskva og er dermed den eneste tyske OL-vinnere i denne disiplinen. På grunn av at USA og mange vesteuropeiske land boikottet lekene, slapp han å møte blant annet storfavoritten Edwin Moses. Beck var også med på Tysklands lag på 4 x 400 m stafett. Laget vant sølvmedaljene etter Sovjetunionen.


== OL-medaljer ==
 1980  Moskva -  Gull i friidrett, 400 meter hekk menn  Øst-Tyskland
 1980  Moskva -  Sølv i friidrett, 4 x 400 m stafett menn  Øst-Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Volker Beck – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Volker Beck – Olympedia 
(en) Volker Beck – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Volker Beck – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Volker Beck – World Athletics
Patrick McDonald (friidrettsutøver)

Patrick Joseph McDonald (født som McDonnell 26. juli 1878 i County Clare i Irland, død 16. mai 1954) var en amerikansk friidrettsutøver.
Under OL 1912 i Stockholm beseiret Patrick McDonald den dobbelte olympiamesteren i kulestøt,  Ralph Rose, ved å støte 15,34 m, bare 9 cm lengre enn Rose. En dag senere stod kulestøt med begge hender på programmet. Det beste forsøket med hver hånd ble summert. Ralph Rose vant med 27,70 m foran Patrick McDonald med 27,53.
OL i 1916 ble avlyst på grunn av første verdenskrig, men McDonald deltok fire år senere i Sommer-OL 1920 i belgiske Antwerpen. I kulestøt kom han bare på fjerdeplass med 14,08, men i grenen steinkasting tok McDonald gullmedaljen foran en annen irskfødt amerikaner, sleggekasteren Patrick Ryan. McDonald vant gullmedaljen da han var 42 år og 23 dager gammel, og er (per 2007) tidenes eldste OL-vinner i friidrett.


== OL-medaljer ==
 1912  Stockholm -  Gull i friidrett, kulestøt  USA
 1920  Antwerpen - Gull i friidrett, vektkast  USA
 1912  Stockholm -  Sølv i friidrett, kulestøt med høyre og venstre hånd  USA


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ekkehard zur Megede: The Modern Olympic Century 1896-1996 Track and Fields Athletics, Berlin 1999, utgitt av Deutsche Gesellschaft für Leichtathletik-Dokumentation e.V.


== Eksterne lenker ==
(en) Patrick McDonald – Olympics.com 
(en) Patrick McDonald – Olympic.org 
(en) Patrick McDonald – Olympedia 
(en) Patrick McDonald – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Patrick McDonald – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Patrick McDonald – National Track & Field Hall of Fame
Ugo Frigerio

Ugo Frigerio (født 16. september 1901 i Milano, død 7. juli 1968 i Garda) var en italiensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris og 1932 i Los Angeles. 
I 1920 ble Frigerio Italias første OL-vinner i friidrett. Med sine tre OL-gull er han ved siden av polakken Robert Korzeniowski en av kappgangsportens mest suksessrike utøvere. 


== OL-medaljer ==
 1920  Antwerpen -  Gull i friidrett, kappgang 3 kilometer  Italia
 1920  Antwerpen - Gull i friidrett, kappgang 10 kilometer  Italia
 1924  Paris - Gull i friidrett, kappgang 10 kilometer  Italia
 1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, kappgang 50 kilometer  ItaliaUnder OL 1928 ble det ikke arrangert konkurranser i kappgang.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ugo Frigerio – Olympics.com 
(en) Ugo Frigerio – Olympic.org 
(en) Ugo Frigerio – Olympedia 
(en) Ugo Frigerio – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ugo Frigerio – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Ugo Frigerio – Italias olympiske komité 
(en) Ugo Frigerio – World Athletics 
(en) Ugo Frigerio – European Athletic Association 
(it) Ugo Frigerio – FIDAL 
(en) Ugo Frigerio – Track and Field Statistics
Spanias provinser

Listen viser alle de 50 provinsene i Spania.