jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Muséhagen

For Bergens botaniske hage se Arboretet og Botanisk hageBotanisk hage eller Muséhagen, Muséplass 3, er en botanisk hage ved Universitetsmuseet i Bergens naturhistoriske avdeling på Nygårdshøyden i Bergen. Hagen ble anlagt i årene 1897-99 etter plan utarbeidet av Jørgen Brunchorst, og omfatter 14 mål med ca. 3 000 forskjellige arter som er samlet inn i årenes løp. De fleste av disse er hentet inn som frø fra viltvoksende planter i Norge og resten av verden, men hagen har også kulturformer av spesielt vakre eller viktige økonomiske planter.


== Historie ==
I 1890-årene ble tomten fylt opp ved at private kunne tømme overskuddsjord der. Den første rhododendron som ble plantet ut i parken, kom fra hagen til Jørgen Brunchorsts mor. Like innenfor hageporten ved museets nordfløy står to barlindtrær, hentet fra hagen til Hans Tank i sentrum, der de trolig ble plantet i 1788. I 1929 ble de flyttet til Muséhagen med hesteskyss.Hagens 10 meter høye veksthus, Palmehuset, ble oppført av arkitekt Gustav Bild i 1901. Veksthuset ble kjøpt komplett i Breslau og bekostet av Conrad Mohr. Drivhuset hadde opprinnelig gotiskpreget støpejernsdetaljering og et spissbuet glasstak. Midtpartiet hadde også en omløpende plattform (balkong), helt i tråd med internasjonal drivhus-arkitektur. Veksthuset ble ombygd ved midten av 1900-tallet, bl.a. med nytt tradisjonelt saltak.
Hageanlegget med gartneribygget er fra 1890, og veksthuset ble fredet etter forskrift i 2013.
Hagens fontene heter «Fugledammen» og ser ut som den er bygd opp av kvernsteiner stablet oppå hverandre. Den minste og øverste steinen er en romersk kvern av granitt. Slike kverner er alltid importvare. De to kvernsteinene under er norske vasskverner fra kvernhus og består av granatglimmerskifer. De eldste slike steinbruddene, som det er rundt 400 av, befinner seg i Hyllestad, der det har vært drift fra tidlig 700-tall og opp mot moderne tid. Den nederste kvernsteinen er av en annen type granatglimmerskifter fra Saltdal nær Fauske. Trolig ble disse kvernsteinene hentet fra museets arkeologiske samling og brukt til å bygge opp en fontene, en fremgangmåte som i dag ville vært utenkelig.Hagen tjente som Universitetet i Bergens botaniske hage til 1996, og er fortsatt uteavdeling rundt De naturhistoriske samlinger ved Universitetsmuseet i Bergen. En ny og langt større botanisk hage på 70 mål er etablert ved Arboretet og Botanisk hage på Milde, men Muséhagen er bevart intakt og beholdt som en litt enklere botanisk hage i byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon - Botanisk hage
Riksantikvaringen om fredningen av museet og Muséhagen
Holstveita

Holstveita (2–18) er en smal veit i Midtbyen i Trondheim sentrum som strekker seg øst-vest fra Prinsens gate 28/30 over to kvartaler til Tordenskiolds gate 11/13. Veita er en av byens lengste med en lengde på 189 meter og er i dag preget av eldre trehusbebyggelse med enkelte unntak helt øst i veita. Den følger et tidligere naturlig løp ut fra byen mot Trondhjems Hospital, og før bybrannen i 1842 ble den vestligste delen av veita kalt Hospitalgaten.


== Historie ==
Veita er opprinnelige et gammelt ferdselsåre som gikk i retning ut fra byen mot Hospitalet. Traséen var lenge en sti eller mindre vei som gikk gjennom et åpent landskap bestående av løkker. Fra slutten av 1600-tallet ble det bygd ut rekker av trehus på veitas sørside, og utover 1700-tallet ble det fortettet på begge sider av veita da byen vokste vestover. Etter bybrannen i 1842 ble Holstveita beholdt, med unntak av nyetableringen av Tordenskiolds gate, som kortet ned veita helt i vest hvor den tidligere møtte Dronningens gate i en skarp vinkel. Etableringen av Tordenskiolds gate førte også til at den gamle Waltersveita forsvant, som tidligere var sideveit til Holstveita.
Holstveita er oppkalt etter forretningsmann og rådmann Lorentz Hansen Holst, som på begynnelsen av 1700-tallet eide tomter i området. Den tidligst dokumenterte bruken av navnet er fra 1768, men navnet kan ha blitt brukt om veita allerede før Holsts dødsfall i 1731. 


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Bygninger og annet langs Holstveita ==
1: Kieglekroa, er i dag en del av Kongens gate, men har inngang fra Holstveita.
3: Hermansens gård.
13–18: Krysset med Drillveita, hvor man kan se trehusbebyggelse i alle retninger.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 236–237. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Christiansen, Per (2004). I veita. Trondheim: Tapir Akademisk Forlag. s. 125. ISBN 82-519-1966-5. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.


== Eksterne lenker ==
Strindahistorielag.no – Wikioppføring «Holstveita»
Flickr.com – Bildesøk på Holstveita
Nina Valsø

Nina Valsø (født 8. mars 1962 i Halsa, død 14. april 2002) var en norsk dramatiker.
Hun vokste opp i Valsøyfjord i Nordmøre, og flyttet til Trondheim da hun skulle begynne på videregående skole.I 1989 ble hun tildelt Den europeiske kringkastingsunionens (EBUs) pris for fjernsynsdramaet Sjakk Matt. Hun debuterte som scenedramatiker i 1993 med stykket Drømmen om Panama, som handler om krigsseilere og barna deres. Ved siden av dramatikk skrev hun også dokumentartekster, dikt og sangtekster.


== Verker (utvalg) ==
1989: Sjakk Matt (fjernsynsdrama)
1991: Jeg og mine roller (skrevet sammen med Helga Wendelborg) – urfremført på Trøndelag Teater
1993: Drømmen om Panama
1995: Ingen helgen (roman; Solum forlag)
1995: Vi møtes igjen (bok om norske sjøfolks innsats i handelsflåten under krigen; utgitt av Trøndelag Krigsseilerforening)
1992: Kristin-spillet (fremført under Olavsfestdagene sommeren 1992 og tre påfølgende somre)
1994: Little Girl Blue
1994: Det e' hardt å værra mainn (skrevet sammen med Iren Reppen)
1997: Forfatter av åpningsseremonien ved innvielsen av Trøndelag Teaters nybygg
2000: Tekstforfatter til tekstene på cd-en Nattas prinsesse (artist: Iren Reppen)
2000: Ubuden gjest 
2000: Rex Olavus


== Priser og utmerkelser ==
1989: EBUs pris for fjernsynsdramaet Sjakk Matt
2001: Ibsenprisen for teaterstykket Ubuden gjest
2000: Dramatikerforbundets pris «Gledesglasset» for Ubuden gjest


== Referanser ==
Felbertauerntunnelen

Felbertauerntunnel er en veitunnel i Østerrike som går gjennom fjellet Felber Tauern og forbinder delstatene Salzburg og Øst-Tirol.
Felbertauerntunnelen ble åpnet for trafikk i 1967 og går fra 1 632 til 1 650 moh. Tunnelen er 5 304 meter lang, og har bomveiavgift. Mens beboere i Østtyrol og innbyggere fra Mittersil i delstaten Salzburg slipper avgift.


== Eksterne lenker ==
www.felbertauernstrasse.at
Jógvan Nybo

Jógvan Nybo (født 1955 på Viðareiði) er en færøysk fagforeningsmann og kommunepolitiker. Han er utdannet fra maskinistskolen i Tórshavn. Han har arbeidet i Strandfaraskip Landsins og ledet maskinistenes fagorganisasjon på Færøyene. Han var formann/borgermester i kommunestyret på Viðareiði fra 1993 til 2004.


== Referanser ==
Arkeologiåret 1939

Arkeologiåret 1939 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1939.


== Utforskninger ==
Haakon Shetelig besøker runesteinen ved Anda og kan bekrefte at det dreier seg om en ekte runeinnskrift.


== Utgravninger ==
Prosjektet til University of Pennsylvania i Piedras Negras, Guatemala avsluttes (startet i 1931).
Nestors palass i Pylos av Carl Blegen (gjenopptas i 1952–69).
Raknehaugen i Ullensaker av Sigurd Grieg (gjenopptas i 1993).
Skipsgraven ved Sutton Hoo.


== Funn ==
Knestangsteinen blir funnet og hentet inn til Universitetets Oldsaksamling.
Matthew Stirling oppdager nedre halvdel av Stele C i Tres Zapotes.
Mai: Sutton Hoo båtgrav blir gravd ut av Basil Brown og Edith Pretty i Suffolk, England.
På slutten av 1930-tallet finner Matts Dreijer de eldste sporene av bosetninger på Åland, i Långbergsöda sør for Orrdalsklint i Saltvik. Funnet består av eldre kamkeramikk.


== Andre henvendelser ==
6. mai – Dorothy Garrod blir valgt til å inneha Disney-professoratet i arkeologi ved University of Cambridge, og er dermed den første kvinne som innehar et Oxbridge-embete.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Arkeologiåret 1940

Arkeologiåret 1940 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1940.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==
Utgravninger starter i Tell Uqair av det irakiske generaldirektoratet for fornminner (Seton Lloyd, Taha Baqir og Fuad Safar).
Utgravninger starter i Ahichatra.
Utgravninger i Brahmagiri av M. H. Krishna ved staten Mysores arkeologiske institutt.


== Publiseringer ==
Gisela M. A. Richter – Handbook of the Etruscan Collection (Metropolitan Museum of Art).


== Funn ==
12. september – Hulene i Lascaux, malt ca. 15 000 f.Kr. – 13 000 f.Kr. Stenges for publikum i 1963.
Etter en ti års ekspedisjon ved Tanis blir gravstedet til «sølvfaraoen» avdekket av Pierre Montet. Det er det første intakte gravstedet av dette slaget som noen gang er funnet.
Ferribybåt 2 oppdages av Ted Wright.
Balline depotfunn i Irland.


== Priser ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==
9. januar – Paolo Matthiae, italiensk arkeolog, assyriolog og kunsthistoriker
6. oktober – Manfred Bietak, østerriksk arkeolog
11. desember – Eduardo Matos Moctezuma, meksikansk arkeolog


== Dødsfall ==
7. januar – Marcos E. Becerra, meksikansk forfatter, poet, politiker og arkeolog (født 1870)
25. april – Wilhelm Dörpfeld, tysk arkitekt og arkeolog (Troia) (født 1853)
18. september – Christian Jensen, tysk klassisk filolog og papyrolog (født 1883)
20. november – Henri de Genouillac, fransk katolsk prest, epigrafiker og arkeolog med assyriologi som spesialfelt (født 1881)


== Se også ==
George Jefferson

George G. Jefferson (født 28. februar 1910 California, død 13. februar 1996) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. 
Jefferson vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i stavsprang bak sin landsmann William Miller og Shuhei Nishida fra Japan.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, stavsprang


== Eksterne lenker ==
(en) George Jefferson – Olympedia 
(en) George Jefferson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) George Jefferson – databaseOlympics.com (arkivert)
Arkeologiåret 1941

Arkeologiåret 1941 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1941.


== Utforskninger ==
Første ekspedisjon til Gujarat for å undersøke stedets tidlige historie (fortsetter til 1942).


== Utgravninger ==
19. juni – Mikhail M. Gerasimov åpner Timur Lenks grav.
Utgravningen av Olmec ved funnstedet La Venta av Matthew Sterling begynner.
Utgravninger i Arikamedu (Podouké) av Société de l'histoire de l'Inde française begynner (fortsetter til 1945).
Utgravninger i Fulda.


== Priser ==


== Andre hendelser ==
Største delen av funnene fra utgravningene 1927–1937 på funnstedet for pekingmannen i Zhoukoudian, Kina går tapt under transporten som skulle bringe materialet i sikkerhet, og er aldri blitt funnet igjen.


== Fødsler ==
2. januar – Mauro Cristofani, italiensk arkeolog (død 1997)
11. februar – Neritan Ceka, albansk politiker og arkeolog
20. april – Friedhelm Prayon, tysk arkeolog
14. mai - Alessandro Roccati, italiensk arkeolog og egyptolog
11. juni – Salvatore Settis, italiensk arkeolog og historiker
12. juli – Asko Parpola, finsk indolog og professor emeritus
20. juli – Björn-Uwe Abels, tysk arkeolog og konservator
19. mai – Furio Jesi, italiensk historiker, essayist og arkeolog (død 1980)
5. august – Ina Plug, født Post, nederlandskfødt zooarkeolog
30. september – John Romer, britisk egyptolog, historiker og arkeolog
16. desember – Kent R. Weeks, egyptolog fra USA
Ze'ev Herzog, arkeolog fra Israel


== Dødsfall ==
29. januar – Hans Dragendorff, tysk arkeolog (70, født 1870)
4. februar – Johann Peter Kirsch,	luxemburgsk kirkehistoriker og bibelarkelog (79, født 1861)
18. februar – Edward Theodore Newell, numismatiker fra USA (55, født 1886)
24. februar –
Joseph Hackin, fransk arkeolog og museumsdirektor (54, født 1886)
Marie Hackin, fransk arkeolog (35, født 1905)
1. mars – James Rendel Harris, britisk arkeolog (født 1852)
31. mars – Adolf Trendelenburg, tysk klassisk arkeolog og filolog (96, født 1844)
17. mai – José Leite de Vasconcelos, portugisisk filolog, etnograf og arkeolog (født 1858)
23. mai – Reginald Campbell Thompson, britisk arkeolog og assyriolog og kuneiformist (født 1876)
26. mai – Ortwin Meier, tysk numismatiker (59, født 1881)
1. juni – Karl Siegfried Döhring, tysk arkitekt, kunsthistoriker, arkeolog, forfatter og oversetter (61, født 1879)
9. juni – Bendix Ebbell, norsk lege, teolog og egyptolog (født 1865)
11. juli – Arthur Evans, britisk arkeolog innen den minoiske sivilisasjon (90, født 1851)
3. august – Paul L. Strack, tysk historiker og numismatiker (36, født 1904)
24. september – Johannes Boehlau, tysk klassisk arkeolog (79, født 1861)
5. oktober – Werner Technau, tysk klassisk arkeolog (38, født 1902)
28. desember – Lothar Hahl, tysk arkeolog (29, født 1912)


== Referanser ==
Lambert Redd

Charles Lambert Redd (født 18. februar 1908, død februar 1986) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. 
Redd vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i lengdehopp med et hopp på 7,60 meter, bak sin landsmann Ed Gordon som vant med 7,64.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Sølv i friidrett, lengdehopp


== Eksterne lenker ==
(en) Lambert Redd – Olympedia 
(en) Lambert Redd – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lambert Redd – Track and Field Statistics
Erik Svensson

Erik Svensson (født 10. september 1903, død 22. september 1986) var en svensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. 
Svensson vant en olympisk sølvmedalje i friidrett i Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i tresteg med et hopp på 15,32 meter, bak Chuhei Nambu fra Japan som vant med 15,72 som var ny verdensrekord. Svensson ble nummer fire i lengdehopp, fire centimeter bak bronemedaljevinneren Chuhei Nambu fra Japan. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Svensson – Olympics.com 
(en) Erik Svensson – Olympic.org 
(en) Erik Svensson – Olympedia 
(en) Erik Svensson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Erik Svensson – Sveriges olympiske komité 
(en) Erik Svensson – Track and Field Statistics
Kenkichi Oshima

Kenkichi Oshima (født 10. november 1908, død 30. mars 1985) var en japansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Oshima vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i tresteg bak sin landsmann Chuhei Nambu og Erik Svensson fra Sverige.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, tresteg  Japan


== Eksterne lenker ==
(de) Kenkichi Oshima – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Kenkichi Oshima – Olympedia 
(en) Kenkichi Oshima – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kenkichi Oshima – Track and Field Statistics
Svein Ivar Moen

Svein Ivar Moen (født 25. juli 1973) fra Ål i Hallingdal, bor i Åsmarka) er en norsk hundekjører.
Han var skismører for det norske elitelaget i skiskyting i fra 1998 til 2016. 
Som hundekjører oppnådde han andreplass i det 14 etapper lange Pirena («La Ruta Blanca del Pirineo») i 2008.
Han har deltatt i flere verdensmesterskap, og tok gullmedalje under VM i hundekjøring 2011, VM-gull i stafett Alaska 2013 og gullmedalje under VM kickbike med én hund, Kreis Borken, Tyskland 2011.
Han deltok i TV-serien min idrett på NRK i 2012, med følge av hunden «Sheriff».


== Referanser ==

(no) Svein Ivar Moen i Store norske leksikon
Harlow Rothert

Harlow Phelps Rothert (født 1. april 1908, død 13. august 1997) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles. 
Rothert vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i kulestøt med et støt på 15,68 meter, bak sin landsmann Leo Sexton som vant med 16,00 som var ny olympisk rekord.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Sølv i friidrett, lengdehopp


== Eksterne lenker ==
(en) Harlow Rothert – Olympedia 
(en) Harlow Rothert – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Harlow Rothert – Track and Field Statistics
František Douda

František Douda (født 23. oktober 1908, død 15. januar 1990) var en tsjekkoslovakisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Douda vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i kulestøt bak Leo Sexton og Harlow Rothert begge fra USA.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, kulestøt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) František Douda – Olympedia 
(en) František Douda – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) František Douda – databaseOlympics.com (arkivert) 
(cz) František Douda – Tsjekkias olympiske komité 
(en) František Douda – Track and Field Statistics
Henri LaBorde

Henri Jean LaBorde (født 11. september 1909, død 16. september 1993) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i De olympiske leker i 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.
LaBorde vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i diskoskonkurransen med et kast på 48,47 meter, bak sin landsmann John Anderson som vant med 49,49.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Sølv i friidrett, diskoskast


== Eksterne lenker ==
(en) Henri LaBorde – Olympedia 
(en) Henri LaBorde – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Henri LaBorde – Track and Field Statistics
Paul Winter

Paul Winter (født 6. februar 1906, død  23. februar 1992) var en fransk friidrettsutøver som deltok i De olympiske leker i 1932 i Los Angeles.
Winter vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i diskoskast bak John Anderson og Henri LaBorde, begge fra USA.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, diskoskast  Frankrike


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Winter – Olympedia 
(en) Paul Winter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Fire Island

Fire Island er en øy som ligger sørøst for og parallelt med Long Island i den amerikanske delstaten New York. Fire Island er langt og smalt, rundt 50 kilometer lang og varierer mellom 160–400 meter i bredden, og den er skilt fra fastlandet av The Great South Bay («Den store sørlige bukta») som renner fra sør–vest til nord–øst. Fire Island er en del av Suffolk County. Det ligger innenfor byene Babylon, Islip, og Brookhaven, inneholder to landsbyer og en rekke grender. Landområde er 22,5 km² med 491 fastboende innbyggere rapportert i 2000, men for folketellingen av 2010 ble det rapportert 292 fastboende. Flere hundretusen turister og folk som eier eller leier sommerhus der, besøker Fire Island i sommersesongen. 

Blant kjente personer som har hatt ferieopphold her er blant annet Mel Brooks og hans hustru Anne Bancroft som eide et strandhus, Henry Fonda som bygde et sommerhus i the Pines. og John Lennon; det piano han fraktet dit er i dag ved Rock and Roll Hall of Fame i Cleveland, Ohio.


== Endringer ==
Øyas fysiske utformer endrer seg fra tid til annen grunnet naturkreftene, og vil fortsette å gjøre det. Ved et tidspunkt strakte den seg mer enn 97 km fra Jones Beach Island til landsbyen Southampton i Suffolk County. En gang rundt 1683 oppsto Fire Island Inlet og skilte øya fra Jones Beach Island. I 2012 delte orkanen Sandy Fire Island i to øyer. Til sammen utgjorde disse to øyene et areal på omtrentlig 50 km lang og mellom 160 og 400 m bredt.


== Referanser ==
Norwegian American Chamber of Commerce

Norwegian American Chamber of Commerce ble etablert i New York i 1915 med formål om å fremme handel og samarbeid, og styrke finansiell og profesjonell interesse mellom Norge og USA.
NACC har 7 aktive avdelinger i USA:

Chicago (Midwest) etablert 1959
Los Angeles (Southern California) etablert 1971
Houston (Southwest) etablert 1973
Miami (Southeast) etablert 1982
Minneapolis (Upper Midwest) etablert 1968
Seattle (Greater Seattle) etablert 1969
Washington, D.C. (Mid Atlantic) etablert 2002


== Referanser ==
The Naked Cowboy

Robert John Burke (født 23. desember 1970 i Cincinnati, Ohio) er kjent som The Naked Cowboy, med tilholdssted på Times Square i New York. 
Han har kun på seg cowboystøvler, en cowboyhatt, underbukser, og har en gitar strategisk plassert for å gi inntrykk av at han er naken.
Han synger og spiller, og får mye oppmerksomhet fra forbipasserende turister som stopper og tar bilder.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Naked Cowboy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Naked Cowboy på Internet Movie Database 
(en) The Naked Cowboy hos The Movie Database 
The Naked Cowboy på Facebook
Kiri Te Kanawa

Kiri Janette Te Kanawa (1944–) er en newzealandsk operasanger (sopran).


== Liv og virke ==
Kiri Te Kanawas biologiske mor var irsk, faren maori. Som spedbarn ble hun adoptert av maorien Thomas Te Kanawa hans kone Nell som var av irsk avstamming.Kiri Te Kanawa fikk sin første sangundervisning i Auckland. Etter at hun vant en sangkonkurranse i Melbourne kunne hun reise til London. Sin første rolle på operascenen fikk hun som «Andre dame» i Wolfgang Amadeus Mozarts Tryllefløyten i London desember 1968. I 1969 sang hun sin første hovedrolle: Elena i Gioacchino Rossinis La donna del lago. Debuten ved Royal Opera House i Covent Garden fikk hun i  1970 som Xenia i Modest Mussorgskijs opera Boris Godunov. I løpet av de neste årene sang hun ved alle de store operascenene i verden. Debuten ved Metropolitan operaen kom i 1974 da hun på kortest mulige varsel måtte steppe inn for Teresa Stratas som Desdemona i Giuseppe Verdis Otello.
Kiri Te Kanawa sang i St. Pauls katedral under Prins Charles og Prinsesse Dianas bryllup i 1981, men hun nådde ut til et enda bredere publikum da Leonard Bernstein i 1984 valgte henne til rollen Maria i hans eneste studioinnspilling av West Side Story. José Carreras sang rollen som Tony. Det ble laget en severdig dokumentarfilm om innspillingen. 
Kiri Te Kanawa ble i 1982 adlet og utnevnt til dame commander av Order of the British Empire og har rett til å føre tiltaleformen dame foran navnet. I 1989 ble hun tildelt den franske ordenen Ordre des Arts et des Lettres, i 1990 Honorary Companion of the Order of Australia og i 1995 Order of New Zealand. I 2018 ble hun utnevnt til medlem av den britiske Order of the Companions of Honour.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kiri Te Kanawa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kiri Te Kanawa på Internet Movie Database 
(sv) Kiri Te Kanawa i Svensk Filmdatabas 
(fr) Kiri Te Kanawa på Allociné 
(en) Kiri Te Kanawa på AllMovie 
(en) Kiri Te Kanawa hos The Movie Database 
(en) Kiri Te Kanawa på Apple Music 
(en) Kiri Te Kanawa på Discogs 
(en) Kiri Te Kanawa på MusicBrainz 
(en) Kiri Te Kanawa på SoundCloud 
(en) Kiri Te Kanawa på Spotify 
(en) Kiri Te Kanawa på Spotify 
(en) Kiri Te Kanawa på Songkick 
(en) Kiri Te Kanawa på Genius — sangtekster 
(en) Kiri Te Kanawa på AllMusic 
(de) Verk av og om Kiri Te Kanawa i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket