jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Xue Yue

Xue Yue (kinesisk: 薛岳; pinyin: Xuē Yuè; født 26. desember 1896  født i Lechang i provinsen Guangdong i Kina, død 3. mai 1998 i Chiayi) var kjent som en av Republikken Kinas beste generaler.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Xue Yue var en hakka-kineser født i en bondefamilie. Han meldte seg til hæren i 1914, da han var 18 år gammel. Noen år senere, da Chiang Kaishek grunnla militærakademiet i Whampoa, var Xue en av kandidatene.


=== Militær ===
Etter at Chiang hadde renset deler av landet for kommunister under nordekspedisjonen jagde Xues soldater kommunistene 20 000 kilometer til fots, hvor han nesten utryddet dem, og tvang dem til å starte den lange marsjen. For disse bedriftene hyllet Chiang ham som "et sant offisersforbilde."

Riktignok var Xues lojalitet uklar etter Xian-episoden i 1936, da han personlig tilbød seg å arrestere Chiang og gi ham til kommunistene hvis Chiang nektet å umiddelbart begynne å slåss mot japanerne. Selv om han umiddelbart forsonte seg med Chiang Kaishek, var Xues forhold til Guomindang anspent gjennom hele den andre kinesisk-japanske krig. Xue kommanderte den 19. hæravdelingen som sloss i slaget om Shanghai. Senere, i 1938, kommanderte han den østlige Henan-hæren. 
Xue var også involvert i slaget om Wuhan, hvor han kommanderte det 1. armékorps. I fjellene rundt Wuhan lyktes det Xue å nesten ødelegge hele den 106. keiserlige japanske divisjon. Xue Yues tropper var også suksessfulle i flere slag på den 9. front: det andre og tredje slaget om Changsha og slaget om Changde, men ble beseiret i det fjerde slaget om Changsha.
KMT og den amerikanske generalen Joseph Stilwell nektet å levere ammunisjon til Xues tropper på grunn av den voldsomme korrupsjonen i KMT. På den annen side fikk Xue våpen fra Claire Chennault, og Xue og Chennault forble gode venner helt til Chennaults død i 1958.
Etter andre verdenskrig ble forholdet mellom Chiang og Xue forverret. Da nasjonalistene trakk seg tilbake til Taiwan i 1949, ble Xue Yue satt til å forvare Hainan, men måtte snart gi opp forsvaret.
På Taiwan var han halvveis pensjonert og ble en symbolsk rådgiver for den taiwanske hær. Han bodde der til sin død i 1998, 101 år gammel. Alt i alt var han en av de mest vellykkede og mest respekterte militære lederne fra Whampoa-akademiet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Xue Yue – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lajla

Lajla er en fortelling fra 1881, skrevet av Jens Andreas Friis, og først utgitt under tittelen Fra Finmarken. Skildringer.
Friis var kjent som forsker i samisk språk og folkeliv, og boken er en melodramatisk skildring av en ung norskættet kvinnes omskiftelige liv som fosterdatter i en samisk familie, med tilhørende kjærlighetsforviklinger. Fortellingen ble filmatisert i 1929. Historien ble kjent for et bredt norsk publikum da utdrag ble gjengitt i Nordahl Rolfsens Lesebok for Folkeskolen.


== Se også ==
Laila (1929), norsk stumfilm i regi av George Schnéevoigt
Laila (1937), dansk-svensk film i regi av den samme Schnéevoigt
Laila (1958), svensk-tysk film i regi av Rolf Husberg


== Eksterne lenker ==
Lajla av J.A. Friis utgitt av Gyldendal 1952, fulltekst
Lajla som e-bok fra bokselskap.no
Eino Leino (bryter)

Eino Aukusti Leino (født 7. april 1891, død 30. november 1986) var en finsk bryter som deltok i flere olympiske leker, 1920 i  Antwerpen og 1924 i  Paris, 1928 i  Amsterdam og 1932 i  Los Angeles.
Leino ble olympisk mester i bryting under OL 1920 i Antwerpen. Han vant i vektklassen mellomvekt, opp til 75,0 kg, i fristil. I finalen beseiret han sin landsmann Väinö Penttala. Det var atten brytere fra tolv nasjoner i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 25. til 27. august 1920. Fire år senere, under OL 1924 i Paris kom han på andreplass i weltervekt. Leino vant ytterligere to olympiske medaljer i sin karriere. Han tok bronse både 1928 i  Amsterdam og 1932 i Los Angeles.


== OL-medaljer ==
 1920  Antwerpen - Gull i bryting, mellomvekt fristil  Finland
 1924  Paris - Sølv i bryting, weltervekt fristil  Finland
 1928  Amsterdam -  Bronse i bryting, lettvekt fristil  Finland
 1932  Los Angeles - Bronse i bryting, weltervekt fristil  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Eino Leino – Olympics.com 
(en) Eino Leino – Olympic.org 
(en) Eino Leino – Olympedia 
(en) Eino Leino – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Eino Leino – FILA
Anders Larsson (bryter)

Anders Larsson (født 2. juli 1897, død 4. januar 1945) var en svensk bryter som deltok i de olympiske leker i 1920 i  Antwerpen.
Larsson ble olympisk mester i bryting under OL 1920 i Antwerpen. Han vant den nest tyngste vektklassen, lett tungvekt opp til 82,5 kg, i fristil. I finalen beseiret han sveitsiske Charles Courant. Det var tretten brytere fra åtte nasjoner i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 25. til 27. august 1920.   


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i bryting, lett tungvekt fristil


== Eksterne lenker ==
(en) Anders Larsson – Olympedia 
(en) Anders Larsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Anders Larsson – Sveriges olympiske komité
Robert Roth

Robert Roth (født 5. juli 1898, død 17. november 1959) var en sveitsisk bryter som deltok i de olympiske leker 1920 i  Antwerpen og 1924 i Paris.
Roth ble olympisk mester i bryting under OL 1920 i Antwerpen. Han vant den tyngste vektklassen, tungvekt over 82,5 kg, i fristil. I finalen beseiret han amerikaneren Nat Pendleton. Det var åtte brytere fra fem nasjoner i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 25. til 27. august 1920.   


== OL-medaljer ==
 1920  Antwerpen - Gull i bryting, tungvekt fristil  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Roth – Olympedia 
(en) Robert Roth – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Robert Roth – FILA
Bergverksgata (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Bergverksgata.Bergverksgata (6a–c, 9) er en gatestubb i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Akerselva (Kuba park) til Fossveien, der den fortsetter som Helgesens gate. Gata går over ett kvartal med boligblokka nr 6 (a, b, c) på den ene sida. I en av leilighetene her har det katolske ordenssamfunnet Jesu små søstre sitt kapell i Oslo. 
Gata var opprinnelig regulert også på den andre sida av elva, og navnet er til minne om de gamle gruvene under Gamle Aker kirke (Akersberg gruver).


== Litteratur ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais/Vila do Carmo

Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais – Vila Rica – Vila de SabaráDette er et stamtre som viser utviklingen av kommunene i Minas Gerais som har sitt opphav i bosetningen Vila do Carmo. Stamtreet er bygd opp slik at hver kommune som er skilt ut av en annen havner til høyre og nedenfor «moderkommunen» og har en heltrukket linje. Dersom en kommune har skiftet navn, vil det nye navnet havne i en boks rett til høyre og med stiplet linje.


== Litteratur ==
Toponímia de Minas Gerais. Joaquim Ribeiro Costa. Editora Itatiaia, Belo Horizonte, 1993.
Slektstre for alle kommunene i Minas Gerais
Children’s Hospital of Philadelphia

Children's Hospital of Philadelphia (forkortet CHOP) er et av verdens største barnesykehus og også et av de eldste. Det ligger like ved University of Pennsylvania og legene underviser i pediatri ved universitet. Sykehuset har over 430 senger og 15 000 barn blir lagt inn der hvert år. Over 600 000 blir behandlet poliklinisk eller i nødsituasjoner ved sykehuset. 


== Historie ==
Sykehuset åpnet med 12 senger i 1855. På den tiden hadde byen 460 000 innbyggere og over 10 500 dødsfall, svært mange av disse var barn. En lege,  Francis West Lewis, som hadde vært i London og sett Great Ormond Street Hospital, som var grunnlagt i 1852, tok ideen med seg hjem og grunnla det første barnesykehus i Nord-Amerika. I 1866 flyttet sykehuset til større lokaler og fikk 35 senger. Etter 50 år bygget man et nytt sykehus ved siden av det gamle i 1916. Dette var i bruk til 1974, da man flyttet til en helt ny bygning hvor sykehuset fremdeles holder til. 


== Eksterne lenker ==
CHOP sin hjemmeside
Virologi

Virologi er vitenskapen som studerer virus og hvorledes de oppfører seg. Fagfeltet blir ofte regnet som en del av mikrobiologien, selv om virus oftest ikke blir regnet som levende.


== Eksterne lenker ==
Yrkesbeskrivelse av virolog Arkivert 17. november 2011 hos Wayback Machine. hos Utdanning.no
Acmopyleslekten

Acmopyle-slekten (latin: Acmopyle) er en slekt i gultrefamilien, en gruppe sørlige bartrær. Slekten har to arter, en på Ny-Caledonia, og en på Fiji i Stillehavet. bartrærne er eviggrønne.


== Arter ==
Acmopyle, 2 arter
Acmopyle pancheri (Ny-Caledonia)
Acmopyle sahniana (Fiji)


== Eksterne lenker ==
(en) Acmopyleslekten i Encyclopedia of Life 
(en) Acmopyleslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Acmopyleslekten hos Fossilworks 
(en) Acmopyleslekten hos NCBI 
(en) Acmopyleslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Acmopyleslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Acmopyle – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Acmopyle – detaljert informasjon på Wikispecies 
Gymnosperm Database – Podocarpaceae oversikt fra Conifers.org
Albert-Ludwigs-Universität

«Universitetet i Freiburg» leder hit. For universitetet i Fribourg (Freiburg) i Sveits, se Université de Fribourg.Albert-Ludwigs-Universität er et universitet i Freiburg im Breisgau i det sørvestlige Tyskland. Universitetet er et av de eldste tyske universitetene. Det ble grunnlagt i 1457. Fra 2007 til 2012 hadde det rett til å kalle seg eliteuniversitet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Albert-Ludwigs-Universität Freiburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Afrocarpusslekten

Afrocarpus er en slekt i gultrefamilien, en gruppe sørlige bartrær. Slekten har seks arter, og ble kategorisert som egen slekt i 1989. Før dette tilhørte artene slekten Podocarpus.
Artene vokser bare i Afrika, Madagaskar og tilliggende øyer i Det indiske hav.
Afrocarpus falcatus eller «Sickle-leaved Yellowwood» er eviggrønt og vokser i fjellskog i Sør-Afrika, og innover i det sørlige Mosambik. Det er mellomstort, 10–25 m høyt, men kan i sjeldne tilfleller nå opp i 60 meters lengde. Det har grov bark og spirallsatte, sigdformede og 2–4 cm lange blader. Modne frø er gule og spres med fugler og aper.
Afrocarpus gracilior er eviggrønt og vokser i 1.800-2.400 meters høyde i fjellene fra Etiopia til Tanzania. Det er mellomstort, 20-40 meter høyt, men i sjeldne tilfeller inntil 50 meter. Diameteren kan bli 80 cm, og bladene er spiralsatt og lansettformede. De er 2–6 cm lange på vokste trær, men litt lengre ved yngre alder. Frøene er purpurrøde og spres av fugler og aper. Treet er viktig i tømmerindustrien, og brukes til husbygging, gulv og møbler.
Afrocarpus mannii på São Tomé er eviggrønt og vokser fra 1.300 moh. til 2.024 moh. Det er lite, og sjelden over 15 meter høyt. Bladene er spiralsatt og lansettformede, inntil 6–8 cm lange, men dobbelt så lange på unge skudd.


== Arter ==
Afrocarpus, 6 arter
Afrocarpus dawei (Kenya, Tanzania, Uganda, Kongo)
Afrocarpus falcatus (Sør-Afrika, Mosambik)
Afrocarpus gaussenii (Madagaskar)
Afrocarpus gracilior (Etiopia, Kenya, Uganda, Tanzania)
Afrocarpus mannii (São Tomé)
Afrocarpus usambarensis (Burundi, Rwanda, Kongo, Tanzania)


== Eksterne lenker ==
(en) Afrocarpusslekten i Encyclopedia of Life 
(en) Afrocarpusslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Afrocarpusslekten hos ITIS 
(en) Afrocarpusslekten hos NCBI 
(en) Afrocarpusslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Afrocarpusslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Afrocarpus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Afrocarpus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Gymnosperm Database – Podocarpaceae oversikt fra Conifers.org
Dacrycarpusslekten

Dacrycarpus-slekten (latin: Dacrycarpus) er en slekt i gultrefamilien, en gruppe sørlige bartrær. Slekten har ni arter, spredd fra Kina via Filippinene, Indonesia, Malaysia, Ny-Guinea, Fiji og New Zealand. 
Trærne er av ulik høyde, men inntil 55-60 meter høye, og eviggrønne. Flest arter har Ny-Guinea, med hele fem av de ni artene. Flere av artene er truet av habitatødeleggelse, eller redusert på grunn av tømmerhogst.
Dacrycarpus dacrydioideseller «Kahikatea» er eviggrønt og vokser i fjellskog i New Zealand. Det kan bli 55-60 meter høyt, og 1 meter i diameter. Bladene er spiralsatt og inntil 8 mm lange. Konglene er orange-røde og kjøttfulle. I moderne tid har arten vært utsatt for intensiv hogst. Det velluktende, lette treslaget har vært brukt til smørbutter. 


== Arter ==
Dacrycarpus, seks arter
Dacrycarpus cinctus (Ny-Guinea)
Dacrycarpus compactus (Ny-Guinea)
Dacrycarpus cumingii (Indonesia, Malaysia, Filippinene)
Dacrycarpus dacrydioides (New Zealand)
Dacrycarpus expansus (Ny-Guinea)
Dacrycarpus imbricatus (Kina, Sørøst-Asia, Indonesia, Ny-Guinea, Filippinene, Fiji, Vanuatu)
Dacrycarpus kinabaluensis (Malaysia)
Dacrycarpus steupii (Indonesia)
Dacrycarpus vieillardii (Ny-Caledonia)


== Eksterne lenker ==
(en) Dacrycarpusslekten i Encyclopedia of Life 
(en) Dacrycarpusslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dacrycarpusslekten hos Fossilworks 
(en) Dacrycarpusslekten hos ITIS 
(en) Dacrycarpusslekten hos NCBI 
(en) Dacrycarpusslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Dacrycarpusslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Dacrycarpus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dacrycarpus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Gymnosperm Database – Podocarpaceae oversikt fra Conifers.org
Erik Herseth

Erik Johan Herseth (født 9. juli 1892 i Aker, død 28. januar 1993 i Oslo) var en norsk operasanger, men mest kjent som seiler og gullmedaljør i 1920 i Antwerpen.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ifølge ham selv var han fra Nordstrand og hadde en far som var «umådelig rik. Han drev sin forretning på Jernbanetorvet, der han solgte vin og spirituosa».
Etter gymnaset på Oslo katedralskole gikk han på Kunst- og håndverksskolen men avbrøt etter korrekser av Christian Krohg. Han skrev også føljetongen «Ung kjærlighet» som ble utgitt som novelle under psevdonymet Johan Solvik. Herseth begynte å studere sang i Kristiania.
Som seiler vant han i sin tid alle regattaene i regi av Kongelig Norsk Seilforening, såvel som landsregattaen i Arendal og avslo anmodningen om  å seile ved Sommer-OL 1912, selv om det var i Stockholm.  Han lærte mere sang  i Stockholm og i 1917 tok han flysertifikat ved Thulins Flygskola. Samme året vant Herseth alt av seilaser i 45 kvm-klassen skjærgårdskryssere i Sandhamn. Da fikk han Kungliga Svenska Segelsällskapets medalje.


=== Sanger, seiler ===
I 1918 debuterte han som sanger med David Monrad Johansen ved tangentene, og var et par år barytonsanger ved Opera Comique.
Herseth ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen, sammen med Claus Juell, Sigurd Holter, Ole Sørensen, Petter Jamvold, Ingar Nielsen og Gunnar Jamvold i klassen 10 meter type 1907. Den norske båten «Eleda» hadde han seilt selv fra Cherbourg til Oostende. Det var kun én båt i denne klassen og Herseth var rormann.
 Jeg var ansatt ved A/S Sydvarangers Brusselkontor, da jeg fikk følgende telegram fra Kongelig Norsk Seilforening: Vi har bestemt at De skal seile 10 meteren "Eleda" . Reis straks til Cherbourg (hvor båten hadde ligget under første verdenskrig). Sørg for at den blir seilklar til olympiaden

Etter at Opera Comique ble nedlagt rundt 1921, flyttet han til Wien og lærte enda mere sang hos Otto Iro. Han var også korrespondent for Aftenposten, og intervjuet blant annet artister som Josephine Baker. Fra 1924 var han fire år ved Wiener Volksoper - kona Romana Manzini Herseth (født 1904) var fra Wien. I 1924 ble han premierløytnant i flyvåpenet. Han ble far til sangeren Astrid Herseth i 1925 og fikk senere tre barn til.
Under den andre verdenskrig var han offiser i de norske troppene i Sverige og mottok Deltagermedaljen.
Herseth livnærte seg som sangpedagog og kunsthandler, han startet Sinsen barnekor og dirigerte Bjølsen pikekor. Han malte en del under pseudonymet L. Smith, og  hadde i 1985 malt i 30 år på ett og samme bilde.
I 1986 døde hans kone, som hadde opptrådt mye i kirken samt i TV-programmet Husker Du.
Frank Hansen gjorde Gullklubben oppmerksom på Herseth, slik at han i 1988 kunne motta hederstegn av Juan Antonio Samaranch.
Datteren Astrid døde to år etter ham selv.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i seiling, 10-metersklassen type 1907


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Herseth – Olympedia 
(en) Erik Herseth – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Dacrydiumslekten

Dacrydium-slekten (latin: Dacrydium) er en slekt i gultrefamilien, en gruppe sørlige bartrær. Slekten ble beskrevet i 1798 og har 16-19 arter, spredd fra Kina via Filippinene, Indonesia, Malaysia, Ny-Guinea, Fiji og Salomonøyene. 

Tidligere ble enda flere arter regnet til slekten, men flere arter er nå tilordnet nye slekter. Flere av artene er truet av minkende naturlig habitat, ofte på grunn av tropisk hogst. 
Dacrydium cupressinum eller «Rimu» er et inntil 50 meter høyt, eviggrønt tre på New Zealand. Tidligere ble det på engelsk også kalt «Red pine». Den største konsentrasjonen er på vestsiden av South island, men trærne vokser over hele landet. Bladene er spiralsatt og inntil 7 mm lange. Frøene spres med fugler. Alderen kan trolig bli 800-900 år, men tømmerhogst har tynnet ut de største eksemplarene. Historisk har treet vært en hovedkilde for hus- og møbelvirke i New Zealand. Hogsten er i dag strengt regulert. 


== Arter ==
Dacrydium, 19 arter
Dacrydium araucaroides
Dacrydium balansae (Ny-Caledonia)
Dacrydium beccarii (Indonesia, Malaysia, Ny-Guinea, Filippinene, Salomonøyene)
Dacrydium comosum (Malaysia)
Dacrydium cupressinum eller «Rimu» (New Zealand)
Dacrydium cornwalliana (Indonesia, Ny-Guinea)
Dacrydium elatum (Kina, Sørøst-Asia, Malaysia, Indonesia)
Dacrydium ericoides
Dacrydium gibbsiae (Mt. Kinabalu, Malaysia)
Dacrydium gracilis
Dacrydium guillauminii (Ny-Caledonia)
Dacrydium leptophyllum (Indonesia)
Dacrydium lycopodoides
Dacrydium magnum (Indonesia, Ny-Guinea)
Dacrydium medium (Indonesia, Malaysia)
Dacrydium nausoriensis
Dacrydium nidulum (Indonesia, Ny-Guinea, Fiji)
Dacrydium novo-guineense (Indonesia, Ny-Guinea)
Dacrydium pectinatum (Kina, Borneo, Malaysia, Filippinene)
Dacrydium spathoides (Indonesia)
Dacrydium xanthandrum (Indonesia, Borneo, Malaysia, Filippinene)


== Eksterne lenker ==
(en) Dacrydiumslekten i Encyclopedia of Life 
(en) Dacrydiumslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dacrydiumslekten hos Fossilworks 
(en) Dacrydiumslekten hos ITIS 
(en) Dacrydiumslekten hos NCBI 
(en) Dacrydiumslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Dacrydiumslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Dacrydium – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dacrydium (Plantae) – detaljert informasjon på Wikispecies 
Gymnosperm Database – Podocarpaceae oversikt fra Conifers.org
Dacrydium cupressinum fra New Zealand Plant Conservation Network
Claus Juell

Claus Ludvig Juell (født 5. februar 1902 i Moss, død 19. desember 1979 samme sted) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Juell ble olympisk mester i seiling i sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Sigurd Holter, Ole Sørensen, Petter Jamvold, Erik Herseth, Ingar Nielsen og Gunnar Jamvold olympisk gull i klassen 10 meter type 1907 med den norske båten «Eleda». Det var kun én båt i denne klassen.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i seiling, 10-metersklassen type 1907


== Eksterne lenker ==
(en) Claus Juell – Olympedia 
(en) Claus Juell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Claus Juell – databaseOlympics.com (arkivert)
Sigurd Holter

Sigurd Holter (født 19. november 1886 i Halden, død 1. august 1963 i Oslo) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Holter ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Claus Juell, Ole Sørensen, Petter Jamvold, Erik Herseth, Ingar Nielsen og Gunnar Jamvold olympisk gull i klassen 10 meter type 1907 med den norske båten «Eleda». Det var kun én båt i denne klassen.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i seiling, 10-metersklassen type 1907


== Eksterne lenker ==
(en) Sigurd Holter – Olympedia 
(en) Sigurd Holter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ole Sørensen

Ole Sørensen (født 22. september 1883 i Stokke, død 25. februar 1958 i Oslo) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Sørensen ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Claus Juell, Sigurd Holter, Petter Jamvold, Erik Herseth, Ingar Nielsen og Gunnar Jamvold olympisk gull i klassen 10 meter type 1907 med den norske båten «Eleda». Det var kun én båt i denne klassen.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i seiling, 10-metersklassen type 1907


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Sørensen – Olympics.com 
(en) Ole Sørensen – Olympic.org 
(en) Ole Sørensen – Olympedia 
(en) Ole Sørensen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ole Sørensen – databaseOlympics.com (arkivert)
Petter Jamvold

Peter Krefting Jamvold (født 24. november 1899 i Løten, død 2. mai 1961 i Oslo) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Jamvold ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med, Claus Juell, Sigurd Holter, Ole Sørensen, Erik Herseth, Ingar Nielsen og Gunnar Jamvold olympisk gull i klassen 10 meter type 1907 med den norske båten «Eleda». Det var kun én båt i denne klassen. Han er søskenbarn til Gunnar Jamvold, som også var mannskap på «Eleda».


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i seiling, 10-metersklassen type 1907


== Eksterne lenker ==
(en) Petter Jamvold – Olympedia 
(en) Petter Jamvold – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Petter Jamvold – databaseOlympics.com (arkivert)
Gunnar Jamvold

Gunnar Petter Jamvold (født 22. april 1896 i Horten, død 9. september 1984 samme sted) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Jamvold ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med, Claus Juell, Sigurd Holter, Ole Sørensen, Petter Jamvold, Erik Herseth og Ingar Nielsen olympisk gull i klassen 10 meter type 1907 med den norske båten «Eleda». Det var kun én båt i denne klassen. Han er søskenbarn til Petter Jamvold, som også var mannskap på «Eleda».


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i seiling, 10-metersklassen type 1907


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnar Jamvold – Olympedia 
(en) Gunnar Jamvold – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gunnar Jamvold – databaseOlympics.com (arkivert)
EM i friidrett 1994 – 5 000 meter menn

Dette er de offisielle resultatene i øvelsen 5000 meter herrer ved EM i friidrett 1994 i Helsingfors, Finland. Finalen ble avholdt 14. august.
Norge var ikke representert i øvelsen.


== Medaljevinnere ==


=== Semifinaler ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


=== Finalen ===


== Kilder ==
Resultater
Willy Gilbert

Willy Carl Jens Gilbert (født 10. september 1881 i Küstrin i nåværende Polen, død 20. juni 1956 i Fjaler) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Gilbert ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Arne Sejersted, Trygve Schjøtt, Charles Arentz, Robert Giertsen, Halfdan Schjøtt og Otto Falkenberg olympisk gull i klassen 10 meter type 1919 med den norske båten «Mosk II». Det var kun én båt i denne klassen.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Gull i seiling, 10-metersklassen type 1919


== Eksterne lenker ==
(en) Willy Gilbert – Olympedia 
(en) Willy Gilbert – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Willy Gilbert – databaseOlympics.com (arkivert)