jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aversjonsterapi

Aversjonsterapi er en terapiform som tar sikte på å få en person til å sky eller avstå fra handlinger eller forestillinger som betraktes som uheldige eller uønsket. Aversjon er et ord bygget på latin: aversare som betyr å sky, vende seg fra, avsky.
Den mest kjente, er medikamentell bruk av preparater som Antabus eller Aversan (disulfiram) for å skape kvalme, hjertebank, svette og generell ubehagsfølelse hos alkoholavhengige. Slik behandling er kun mulig når personen samarbeider. (Virkningen kan dempes ved hjelp av allergidempende preparater og lett tilgjengelige husholdningsvarer).
Også i forhold til tobakksavhengighet finnes preparater som gir usmak til nikotininntak.
En adferdsterapeutisk tilnærming ble uteksperimentert i midten av 1960-tallet. Etter studier av drikkemønstre hos forskjellige mennesker, fant en at de som var i faresone for rusavhengighet drakk fortere, og, utover kvelden, mere enn andre. De observerte det ikke selv, mens de øvrige gjestene kunne se det klart. Som motivasjon for endring, ble de vist opptak av egen rusadferd. Neste fest var de som samtykket, utstyrt med en mekanisme som ga elektrisk støt ved uønsket adferd, og en hemmelig vokter som utløste støtene. Noen fikk forklart hva endringen ville bestå i: drikke langsommere og ikke så mye, mens andre ikke fikk annet enn en generell forklaring. De som ikke fikk forklaring, hadde sterkest og mest langvarig effekt med henblikk på å drikke på en mere rimelig måte. Etikken i denne tilnærmelsen, sammen med utbredt kjennskap til virkningsmekanismen har trolig medvirket til at metoden ikke er særlig kjent og i bruk i dag.
Sunshine Skyway Bridge

Sunshine Skyway Bridge er en bro som binder Saint Petersburg og Tampa sammen. Broen som er 8,85 km lang ble åpnet i 1987 og har to kjørebaner i hver retning.
The Sunshine Skyway Bridge, som strekker seg over Floridas Tampa Bay, er verdens lengste spennkabelbro, med en lengde på 29 040 fot (nøyaktig 5,5 miles, eller ca. 8,85 km). Det er en del av I-275 (SR 93) og amerikanske 19 (SR 55), koblet til St. Petersburg i Pinellas County og Terra Ceia i Manatee County, Florida, som går gjennom Hillsborough Countys farvann. Byggingen av den nåværende broen startet i 1982, og det ferdige broen ble innviet 7. februar 1987. Broen kostet $ 244 millioner til å bygge, og ble åpnet for trafikk 20. april 1987. Den erstattet en eldre bro bygget i 1954 og delvis ødelagt i en kollisjon i 1980 (Sunshine Skyway Disaster).
Broen er bygget av stål og betong. Den har 21 stålkabler i ni tommers (229 mm) stålrør langs midten. Den er tegnet av Figg & Muller Engineering Group og bygget av det amerikanske Bridge Company.
På grunn av høyden over smaragd-grønt Gulfvann, lengden, plassering i en stat med varmt klima og moderne arkitektonisk utforming, er den et populært sted for filming av bilreklame.
En av de store problemene med Sunshine Skyway Bridge er korrosjon av stålet i betongelementene. Elementene er hule, og det meste av utbedringsarbeidet ble gjort i 2003 og 2004 for å forsterke deler av broen. Et annet problem oppstod rundt 2005-2006 da flere nyhetsbyråer meldte at malingen falt av brostrukturen. I 2008 begynte en overhaling som inkluderer total overflatemaling av kablene, siden flekkmaling hadde gitt dårlig effekt. Kablene ble malt gule, og var ferdig sommeren 2008.
Picton, Lennox og Nueva

Picton, Lennox and Nueva er en gruppe på tre øyer (samt omkringliggende holmer og skjær) ved sørspissen av Sør-Amerika i Chile. De ligger øst for Navarinoøya og er skilt fra Argentinas del av Ildlandet i nord ved Beaglekanalen.


== Geografi ==
Areal:

Lennox: 170 km²
Nueva: 120 km²
Picton: 105 km²


== Historie ==
På grunn av sin strategiske beliggenhet sør for Beaglekanalen og mot Atlanterhavet ble øyene også gjort krav på av Argentina, noe som medførte en alvorlig grensekonflikt mellom de to landene. Picton, Lennox og Nueva ga Chile mulige krav på deler av Atlanterhavet, flere andre øyer inkludert Falklandsøyene og en større del av Antarktika. Dessuten var det rykter om funn av gull og olje. De to landene ble enige om å avgjøre konflikten ved voldgift ved Storbritannias dronning Elisabeth II. I mai 1977 avgjorde dronningen at øyene og alle tilliggende formasjoner tilhørte Chile. Argentina nektet å godta avgjørelsen, og forholdet mellom de to landene ble ekstremt spent, og gikk til grensen av åpen krig. I 1979 ble landene enige — via Montevideotraktaten — om å la pave Johannes Paul II megle i konflikten, via sin spesialutsending kardinal Antonio Samorè. Pavens megling resulterte i ratifisering av en avtale om å bilegge konflikten i Roma i mai 1985.


== Eksterne lenker ==
Montevideotraktaten, 8. januar 1979 (Forente nasjoner) [PDF]
«War Averted» Arkivert 23. februar 2006 hos Wayback Machine., Time Magazine, 22. januar 1979
Giuseppe Catalfamo

Giuseppe Catalfamo (født 5. juli 1921 i Catania i Italia, død 22. februar 1989 i Messina) var professor i pedagogikk ved Universitetet i Messina, og representerte en historisk personalisme.


== Skrifter ==
L'ideologia e l'educazione. Messina 1980 / Tysk oversettelse: Ideologie und Erziehung. Utgitt av Winfried Böhm. Verlag Dr. Johannes Königshausen + Dr. Thomas Neumann, Würzburg 1984, ISBN 3-88479-182-6


== Referanser ==


== Litteratur ==
Winfried Böhm: Geschichte der Pädagogik. Verlag C.H. Beck oHG, München 2004, ISBN 3-406-50853-7
Tiigrihüpe

Tiigrihüpe (norsk: Tigersprang) er et statlig IT-prosjekt i Estland, som ble startet i 1996 av regjeringen med bevilgninger over statsbudsjettet fra 1997. Prosjektets mål var å utvikle avanserte, allmenne IT-tjenester og infrastruktur i Estland, skaffe bredbånd til alle skoler, og samtidig bygge opp estisk IT-kompetanse og -industri. Tiigrihüpe bygger blant annet på kompetansen som etter den estiske uavhengigheten fantes ved et kybernetisk institutt som lå i Tallinn i sovjetperioden.
Prosjektet utviklet også rutiner og teknologi for anti-hacking-oppdrag, og i 2007 bidro dette til at NATO opprettet et anti-cyber-krigføringssenter i Tallinn – NATO Cooperative Cyber Defence Centre of Excellence. Estland har også satset mye på digitalt tilgjengelige offentlige tjenester og saksbehandling.
Prosjektet ga også delfinansiering til oppbygging av den digitale encyklopedien Estonica, som drives av Eesti Instituut (Det estiske institutt).


== Eksterne lenker ==
Tiigrihüpe – Offisiell hjemmeside.
Estonica – estisk online faktaleksikon.
Gini-koeffisient

Gini-koeffisient er et statistisk mål for statistisk spredning, oppkalt etter den italienske statistikeren Corrado Gini. Vanligvis brukes koeffisienten til beregning av inntektsforskjeller eller formuesforskjeller i en befolkning. Koeffisienten angis som en tallverdi fra 0 til 1, hvor 0 indikerer at alle innbyggerne har akkurat like stor inntekt eller formue, mens tallverdien 1 indikerer at én person eier all inntekt eller formue.
Ofte brukes en Gini-indeks for å uttrykke samme verdier som prosent; Sverige har eksempelvis en Gini-indeks på 23,2 % (0,232), og er det landet i verden med mest jevn inntektsfordeling, mens Namibia med 70,7 % (0,707) er det landet i studiene som har hatt skjevest inntektsfordeling. Norge hadde til sammenligning en gini-koeffisient på 25,9 % (0,259) i 2019.


== Gini-koeffisienter for inntekt ==

Det er gjort studier av land for inntektsfordeling, representert i kartet til høyre. Gini-koeffisienten for hele verden har av ulike forskere vært anslått til mellom 56 og 66.Mens de fleste land i Europa og Canada har Gini-kindekser på mellom 24 og 36, ligger vestlige land som USA og Mexico med indeksverdier over 40, dvs. skjevere inntektsfordeling. Målene kan bidra til å avdekke forskjeller i sosial velferd og levestandard. Man må derimot huske at koeffisienten ikke sier noe om hvor stor avstanden er mellom høyeste og laveste inntektsnivå, to land med samme Gini-koeffisient kan ha ulik avstand mellom topp og bunn, dvs ulik grad av skjevhet, alt ettersom hvor store gruppene av fattige og rike er som andel av hele befolkningen. I tillegg kan stort innslag av svart økonomi skjule mange inntektskilder hos de fattigste, og derved bidra til å undervurdere deres inntekt i den offisielle statistikken.


=== Korrelasjon med inntektsnivå ===
Fattige land med lavt BNP per innbygger, har generelt skjevere inntektsfordeling med høyere Gini-koeffisient, gjerne mellom 40 og 71, mens rike land har jevnere inntektsfordeling og lavere Gini-koeffisient – ofte mellom 24 og 40. Unntakene er USA, Hongkong og Singapore, som har høyt gjennomsnittlig inntektsnivå men likevel skjev inntektsfordeling. I EU og Norden er Gini-koeffisienten generelt stort sett under 30. I året 2005 ble hele EUs Gini-koeffisient anslått til 31, mens EU unntatt de 10 sist innmeldte østeuropeiske landene hadde en verdi på 30. Et land som hadde gjennomført raske og radikale markedsreformer – Estland – hadde samme år en Gini-koeffisient på 35,8.


== Inntektsforskjeller i Norge ==
Statistisk sentralbyrå rapporterte i 2014 at inntektsforskjellene innad i Norge er lave «både sammenlignet med andre europeiske land og i global sammenheng». Sammenlignet med andre OECD-land var ulikheten, basert på tall fra 2010, «minst i Slovenia, Norge og Danmark. Disse landene hadde en Gini-koeffisient – slik OECD måler den – på om lag 0,25. Inntektsforskjellene er noe større i Finland (0,26) og Sverige (0,27). Den høyeste ulikheten innen OECD finner en i USA (0,38), Mexico (0,47) og Chile (0,50).»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
WORLD INEQUALITY LAB
Ung fyri Miðflokkin

Ung fyri Miðflokkin (UfM) er ungdomsorganisasjonen til det kristenkonservative partiet Miðflokkurin på Færøyene. Ung fyri Miðflokkin ble første gang konstituert omkring år 2000. Ung fyri Miðflokkin er tilsluttet Ungdommens Nordiske Råd og paraplyorganisasjonen Kristendemokratisk Ungdom i Norden (KDUN).


== Referanser ==
Plystreender

Plystreender (Dendrocygninae) er ei gruppe i andefamilien (Anatidae) som består av to slekter og ni arter med tilsammen 13 taxa. Artene er utbredt i tropiske og subtropiske deler av verda. Disse fuglene lager, som navnet tilsier, en karakteristisk plystrelyd når de flyr, eter eller sosialiserer i større og mindre grupper. Hannen kalles andrik, hunnen and.
Plystreender er utrustet med en såkalt nebbnegl ytterst. Neglen ender i en liten krok og fungerer som et arbeidsredskap for fuglene, enten for grave i bunnslammet eller for å fange fisk og bløtdyr med.


== Taksonomi ==
Slekten Thalassornis ble av og til plassert i et tribus (Thalassornini) eller underfamilie (Thalassorninae) for seg, fordi man tidligere trodde at den var nærmere beslektet med skarvender (Oxyurinae), men nå regnes arten som ei atypisk for plystreand og er plassert i Dendrocygninae.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Carboneras (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.

Anseriformes, andefugler
Anatidae, andefamilien
Dendrocygninae, plystreender (2 slekter, 9 arter)
Dendrocygna, (treender), (8 arter)
D. viduata, maskeplystreand
D. autumnalis, rødnebbplystreand
D. guttata, perleplystreand
D. arborea, palmeplystreand
D. bicolor, brunplystreand
D. eytoni, prydplystreand
D. arcuata, hetteplystreand
D. javanica, småplystreand
Thalassornis (monotypisk)
T. leuconotus, hvitryggand
Oxyurinae, skarvender
Anserinae, svaner og gjess
Anatinae, ender


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) plystreender hos Fossilworks 
(en) plystreender hos ITIS 
(en) plystreender hos NCBI 
(en) Dendrocygninae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dendrocygninae – detaljert informasjon på Wikispecies
Dendrocygna

Dendrocygna (treender) er en slekt i andefamilien (Anatidae) som inngår i underfamilien av plystreender (Dendrocygninae). Slekten teller åtte arter, som alle gir fra seg en karakteristisk plystrelyd når de flyr (noen også når de eter). Seks av artene er monotypiske, mens to består av henholdsvis to og tre taxa.


== Etymologi ==

Det vitenskapelige navnet på denne slekten (Dendrocygna) er satt sammen av de to greske uttrykkene dendron (δενδρον) og cygnus. Førstnevnte betyr tre, mens sistnevnte betyr svane. Dendrocygna kan således altså oversettes som tresvaner, men det er mer vanlig å kalle fuglene i denne slekten treender. Årsaken til det vitenskapelige navnet er trolig at disse fuglene har for vane å vagle seg på greiner.


== Biologi ==
Treender minner mer om små gjess (Anserini) enn ender (Anatinae), men nebbet ligner mer på endenes og har pusteåpninger som sitter nær basen av overnebbet. Kroppen er mer smekker og langstrakt enn hos tradisjonelle ender, men de er fysisk ganske mye mindre enn tradisjonelle gjess. Artene i denne gruppa har evnen til å vagle seg i trær, noe som er opphavet til benevnelsene treender og tresvaner. Føttene er forlenget og tærne er lange, og de strekker seg lenger enn svømmehuden mellom dem. Artene har også forlenget baktå. Klørne er også lange og slanke og svakt kurvet (buet). Hunnene blir gjennomgående noe større enn hannene, men det er svært liten forskjell mellom kjønnene. Det gjelder også for fjærdrakten.Artene er i hovedsak utbredt i våtmarksområder i tropiske, subtropiske og (på den sørlige halvkule) varmere tempererte strøk. Fuglene varierer i størrelse, fra den minste arten som veier cirka 450–600 g, til den største der hunnen kan veie opp mot 1 400 g.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Carboneras (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.

Anseriformes, andefugler
Anatidae, andefamilien
Dendrocygninae, plystreender
Dendrocygna (treender)
D. viduata, maskeplystreand (monotypisk)
D. autumnalis, rødnebbplystreand (to taxa)
D. guttata, perleplystreand (monotypisk)
D. arborea, palmeplystreand (monotypisk)
D. bicolor, brunplystreand (monotypisk)
D. eytoni, prydplystreand (monotypisk)
D. arcuata, hetteplystreand (tre taxa)
D. javanica, småplystreand (monotypisk)
Thalassornis (monotypisk)
T. leuconotus, hvitryggand (to taxa)
Oxyurinae, skarvender
Anserinae, svaner og gjess
Anatinae, ender


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dendrocygna – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Dendrocygna i Encyclopedia of Life 
(en) Dendrocygna i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Dendrocygna hos Artsdatabanken 
(en) Dendrocygna hos Fauna Europaea 
(en) Dendrocygna hos Fossilworks 
(en) Dendrocygna hos ITIS 
(en) Dendrocygna hos NCBI 
(en) Kategori:Dendrocygna – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Dendrocygna – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dendrocygna – detaljert informasjon på Wikispecies
Mora (lingvistikk)

Mora (flertall morae/moraer) er en enhet for å måle en stavelses vekt, men en tydelig avgrenset definisjon av dette begrepet finnes ikke. Begreper som ettertrykk, rytme og lengde er igjen avhengig av mora. En amerikansk lingvist beskrev det i 1968 som «noe som en lang stavelse har to av og en kort bare én.» 


== Etymologi ==
Ordet er derivert fra det latinske ordet for «nølen», «opphold».


== Beskrivelse ==
En stavelse med bare én mora kalles monomoraisk, og en med to morae bimoraisk. Monomoraiske stavelser er generelt sett lette og uten ettertrykk, bimoraiske er tunge.
Morae formes på følgende vis:

En stavelses «onset» (den første konsonanten) er ikke en mora.
Kjernen er én mora dersom den består av kun en vokal (som den andre stavelsen i det latinske ordet ár-bo-rem), og to morae om den er bygget opp av en lang vokal eller en diftong (som den første stavelsen i ár-bo-rem). Konsonanter som utgjør en del av kjernen representerer, avhengig av sin lengde, en eller to morae, som i Slovakisk.
I enkelte språk som for eksempel japansk representerer coda også en mora, mens det i andre språk som for eksempel irsk ikke er tilfelle. Ofte er dette avhengig av hvor ettertrykket plasseres i stavelsen. På engelsk er ordet cat bimoraisk, mens den andre stavelsen i rab-bit ser ut til å være monomoraisk.
I enkelte språk finnes også «meget tunge», det vil si trimoraiske stavelser; disse har ikke bare en lang vokal eller diftong i kjernen, men også en coda. Stavelser som inneholder fire morae eller mer finnes etter all sannsynlighet ikke.


== Se også ==
Metrikk
Prosodi
Árnafjall

Árnafjall (Ørnefjell) er det høyeste fjellet på Vágar, en av Færøyene. Fjelltoppen har en høyde på 722 moh., og er dermed det 37. høyeste fjellet i hele øyriket. Árnafjall ligger på Vágars vestkyst, like ved bygda Gásadalur.
Det er også et fjell på Mykines ved navn Árnafjall, hvilket er 350 moh.


== Referanser ==
Kanin Kamen

Kanin Kamen (russisk: Канин Камень) er et platålignende høydedrag på Kaninhalvøya i Arkhangelsk oblast i Russland. Det strekker seg fra Kapp Kanin i vest mot øst-sørøst til Kapp Mikulkin på østkysten. Det høyeste punktet ligger 242 meter over havet. Berggrunnen består av skifer.
Slovensk vin

Slovensk vin er vin fra det sentraleuropeiske landet Slovenia. Vindyrking har eksistert i denne regionen siden Celt- og Illyriansstammene, lenge før Romerene ville innføre vindyrking til Frankrike, Spania og Tyskland. Dagens Slovenia har mer enn 40 000 vinprodusenter. 75% av landets vinproduksjon er hvitvin. Nesten alt av vin er konsumert innenriks. Det blir solgt vin til USA, Bosnia-Hercegovina, Kroatia, Tyskland og Italia. Slovenia har tre prinsipielle vinregioner: Podravje, Posavje og Primorska.


== Referanser ==
Anthology: Through the Years

Anthology: Through the Years er et dobbelt samlealbum med det beste av Tom Petty and The Heartbreakers' MCA-innspillinger, pluss en nyinnspilt versjon av «Surrender», en uutgitt sang som daterer tilbake til 1977.
Albumet ble utgitt 31. oktober 2000 og ble det albumet av bandet med dårligst listeplassering på Billboard 200 med nummer 132. I november 2006 ble albumet sertifisert til gull (tilsvarende 500 000 kopier solgt) av R.I.A.A. 


== Sporliste ==
Disk en«Breakdown» (Tom Petty) — 2:42
«American Girl» (Petty) — 3:30
«Hometown Blues» (Petty) — 2:11
«The Wild One, Forever» (Petty) — 3:00
«I Need to Know» (Petty) — 2:23
«Listen to Her Heart» (Petty) — 3:01
«Too Much Ain't Enough» (Petty) — 2:56
«Refugee» (Petty, Mike Campbell) — 3:21
«Here Comes My Girl» (Petty, Campbell) — 4:33
«Don't Do Me Like That» (Petty) — 2:40
«Even the Losers» (Petty) — 3:35
«The Waiting» (Petty) — 3:54
«A Woman in Love (It's Not Me)» (Petty, Campbell) — 4:22
«Stop Draggin' My Heart Around» (med Stevie Nicks)  (Petty, Campbell) — 4:02
«You Got Lucky» (Petty, Campbell) — 3:37
«Straight Into Darkness» (Petty) — 3:49
«Change of Heart» (Petty) — 3:18Disk to«Rebels» (Petty) — 5:20
«Don't Come Around Here No More» (Petty, David A. Stewart) — 5:06
«The Best of Everything» (Petty) — 3:59
«So You Want to Be a Rock 'n' Roll Star» (Roger McGuinn, Chris Hillman) — 3:30
«Jammin' Me» (Petty, Campbell, Bob Dylan) — 4:08
«It'll All Work Out» (Petty) — 3:12
«Love Is a Long Road» (Petty, Campbell) — 4:06
«Free Fallin'» (Petty, Jeff Lynne) — 4:14
«Yer So Bad» (Petty, Lynne) — 3:05
«I Won't Back Down» (Petty, Lynne) — 2:56
«Runnin' Down a Dream» (Petty, Lynne, Campbell) — 4:23
«Learning to Fly» (Petty, Lynne) — 3:57
«Into the Great Wide Open» (Petty, Lynne) — 3:38
«Two Gunslingers» (Petty) — 3:08
«Mary Jane's Last Dance» (Petty) — 4:32
«Waiting for Tonight» (Petty) — 3:32
«Surrender» (Petty) — 2:54


== Kilder ==

(en) Anthology: Through the Years på Discogs
Alaska (kanin)

Alaska er en kaninrase fra Tyskland som har vært ansett som egen rase siden 1907. 
Svarte kaniner har vært kjent siden 1700-tallet, men det ble ikke en egen rase før 1907. Alaska skal være dyp svart med glans (andre farger godkjennes ikke) og veie mellom 3,01 – 3,70 kg på voksne dyr. En relativt rolig rase, men det varierer fra dyr til dyr.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over kaninraser
Nomadinae

Nomadinae er en gruppe av bier som tilhører familien Apidae. Tidligere har de gjerne blitt regnet til familiegruppen Anthophoridae, men nå er det vanlig å samle alle biene i familien Apidae. Disse biene er tidligere, på norsk, blitt omtalt som «vepsebier», men dette navnet brukes om slekten Nomada. Gruppen omfatter over 1200 kjente arter, av disse finnes ca. 250 i Europa og ca. 25 er funnet i Norge.


== Utseende ==
Små, slanke, nesten hårløse, vepselignende bier. På farge er de svarte eller rødlige med hvite eller gule flekker på bakkroppen. Antennene er forholdsvis lange. Kjevene (mandiblene) er nokså store. Beina er kraftige, bakkroppen er glatt og oval. Kutikula er spesielt hardt. Som andre kleptoparasitter mangler hunnen spesialiserte hår til pollensamling.


== Levevis ==
Alle disse artene er kleptoparasitter (gjøkbier) som legger sine egg i reirene til andre solitære bier, de samler ikke selv pollen. Den meget artsrike slekten vepsebier (Nomada) snylter stort sett på sandbier (slekten Andrena). Vespebie-larven klekkes med lange overkjever (mandibler) som de bruker til å drepe vertslarven. Deretter faller disse av og resten av larvetiden lever den av pollen og nektar som verten hadde samlet for sin larve. Epeolus er kleptoparasitter hos slekta Colletes. Et spesielt trekk er at de ofte biter seg fast i et strå eller lignende, og hviler der stående rett ut, bare kjevene er i kontakt med strået.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen vepser, (Hymenoptera)
Gruppen stilkvepser, Apocrita
Gruppen broddvepser, Aculeata
Overfamilien Apoidea
Familien Apidae
gruppen vepsebier, Nomadinae
Ammobatini
slekten Aethammobates – 1 art
slekten Ammobates Latreille, 1809 – 48 arter, 15 i Europa
slekten Parammobatodes Popov, 1931 – 6 arter, 2 i Europa
Ammobatoidini
slekten Ammobatoides Radoszkowski, 1867 – 6 arter, 4 i Europa
Biastini
slekten Biastes Panzer, 1798 – 5 arter, 3 i Europa
Brachynomadini
slekten Brachynomada – 16 arter
Caenoprosopidini
slekten Caenoprosopina – 1 art
Epeolini
slekten Epeolus Latreille, 1802 – ca. 100 arter, 17 i Europa, 3 i Norge
slekten Parepeolus – 5 arter
slekten Pseudepeolus – 5 arter
slekten Rhinepeolus – 1 art
slekten Rhogepeolus – 5 arter
slekten Triepeolus – ca. 150 arter
Hexepeolini
slekten Hexepeolus – 1 art
Neolarrini
slekten Neolarra – 16 arter
Nomadini
slekten vepsebier (Nomada Scopoli, 1770) – over 700 arter, over 200 i Europa, ca. 20 i Norge
Townsendiellini
slekten Townsendiella – 3 arter
slekten Holcopasites – 19 arter
slekten Paranomada – 3 arter
slekten Pasites Jurine, 1807 – 26 arter, 1 i Europa


== Kilder ==
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr: [1]
Discover life, Apidae (artsliste) [2]
Michener, C.D. 2007. The Bees of the World. Second edition. Johns Hopkins University Press. xvi + 953 s.


== Eksterne lenker ==
(no) Nomadinae hos Artsdatabanken 
(en) Nomadinae hos Fossilworks 
(en) Nomadinae hos ITIS 
(en) Nomadinae hos NCBI 
(en) Kategori:Nomadinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nomadinae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nordamerikanske arter, Holcopasites sp.: [3]