jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Husarrest

Husarrest er en form for avstraffelse og/eller et virkemiddel for å begrense en persons bevegelsesfrihet. I dagligtale brukes det mest om en form for avstraffelse som brukes av foreldre mot barn, men det kan også være en formalisert type straff og kontrollmiddel mot kriminelle eller opposisjonelle. Som navnet tilsier, dreier det seg om en begrensning av bevegelsesfriheten, idet personen som er rammet ikke får lov til å forlate huset han eller hun bor i.


== Mot barn ==
I Norge benyttes husarrest av foreldre for å oppdra barn, samtidig er det klare begrensninger i loven for dette, begrensning av frihet kan straffes i inntil 4 år.


== Mot opposisjonelle ==
Husarrest har lenge vært brukt som et middel for å begrense opposisjonelles mulighet til å kommunisere med andre. I middelalderen og renessansen var det et vanlig virkemiddel, som hypig ble brukt av monarker som ønsket å isolere personer som kunne utgjøre en fare for dem. 
I moderne tid brukes husarrest av enkelte regimer for å isolere opposisjonelle. Det mest kjente eksempelet er Aung San Suu Kyi, som siden hennes parti vant valget i Burma i 1990 har vært i husarrest.


== Mot forbrytere ==
I flere land brukes husarrest som et alternativ til soning i fengsel. Det anses som en lettere form for soning enn åpen anstalt, og tilbys til fanger som nærmer seg endt soningstid, og som anses å ikke utgjøre noen fare for andre. Ofte gjennomføres en slik husarrest med elektronisk fotbøyle, noe som medfører at fangen kan bevege seg også utenfor huset dersom det er hensiktsmessig. 


== Se også ==
Arrest
Skammekrok


== Referanser ==


== Kilder ==
«husarrest», fra Det Norske Akademis ordbok (NAOB)
Delfo Cabrera

Delfo Cabrera (født 2. april 1919 i Armstrong i provinsen Santa Fe, død 2. august 1981) var en argentinsk langdistanseløper. 
Under OL 1948 i London vant han gullmedaljen i et dramatisk maratonløp. Det var Cabreras første deltakelse i større internasjonal sammenheng. Etienne Gailly fra Belgia dominerte gjennom det meste av løpet, og ledet nesten helt til mål. Bare 400 meter før mål falt Gailly, reiste seg, men segnet om igjen. Det hele minnet om Dorando Pietris dramatiske avslutning 40 år tidligere. Cabrera og Thomas Richards fra Storbritannia greide å passere Gailly, og Cabrera vant 16 sekunder foran Richards.
Delfo Cabrera døde etter skader han pådro seg i en bilulykke i 1981.


== OL-medaljer ==
1948  London -  Gull i friidrett, maraton


== Eksterne lenker ==
(en) Delfo Cabrera – Olympics.com 
(en) Delfo Cabrera – Olympic.org 
(en) Delfo Cabrera – Olympedia 
(en) Delfo Cabrera – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Delfo Cabrera – Track and Field Statistics 
Nettsted om Delfo Cabrera (spanskspråklig)
Artikkel om OL-maratonløpet i 1948 på marathoninfo.free.fr (franskspråklig)
Dorando Pietri

Dorando Pietri (født 16. oktober 1885, død 7. februar 1942) var en italiensk friidrettsutøver. Han er kjent for den dramatiske avslutningen og den påfølgende diskvalifikasjonen etter maratonløpet under OL 1908 i London.
2. april 1906 vant Pietri kvalifiseringsløpet til jubileumslekene i Athen som skulle avholdes senere samme år. I selve OL-løpet måtte han bryte løpet på grunn av magesmerter, da han ledet med fem minutter.


== OL 1908 ==
56 løpere startet maratonløpet i London, deriblant Pietri og landsmannen Umberto Blasi. Det var uvanlig varmt denne dagen, og løpet startet kl. 14:33 24. juli 1908.
Pietri åpnet løpet forholdsvis rolig, men etter at de hadde passert halvveis, begynte han å arbeide seg fremover i feltet. Etter 32 km lå han på andreplass, 4 minutter bak sørafrikaneren Charles Hefferon. Da han fikk høre at Hefferon var i ferd med å sprekke, økte Pietri tempoet ytterligere, og tok ham igjen etter 39 km. 
Anstrengelsen hadde sin pris, og bare to kilometer før mål begynte Pietri å merke effekten av den store anstrengelsen og dehydrering. Da han kom inn på stadion, tok han feil vei, og da dommerne ga tegn om dette, falt han om for første gang. Han kom seg på beina med hjelp fra dommerne, foran 75  målløse tilskuere.

Han falt ytterligere fem ganger, og hver gang ble han hjulpet på beina av funksjonærene. Omsider greide han å passere mållinjen, totalt utslitt, som førstemann. Av totaltiden, 2.54.46, bruke han ti minutter på de siste 350 meterne. Amerikaneren Johnny Hayes var nummer to i mål. Det amerikanske laget leverte øyeblikkelig en protest på grunn av Pietri hadde mottatt hjelp fra funksjonærene. Protesten ble tatt til følge, Pietri ble diskvalifisert og fjernet fra de endelige resultatlistene.


== Internasjonal berømthet ==
Pietris prestasjon beveget det store publikumet. Som kompensasjon for medaljen han gikk glipp av, sendte dronning Alexandra ham en forgylt sølvpokal. 
Pietri ble internasjonalt kjent, blant annet komponerte Irving Berlin en sang til ham (Dorando), og Pietri mottok forespørsler om å delta i oppvisningsløp USA. 3. november 1908 ble det arrangert et løp mellom Hayes og Pietri i Madison Square Garden i New York. Pietri vant både dette løpet og et lignende løp som ble arrangert 15. mars 1909. 
Han returnerte til Italia i mai 1909, og fortsatte som profesjonell løper i ytterligere to år. Han løp sitt siste maratonløp i Buenos Aires 24. mai 1910, der han satte personlig rekord med 2 timer, 38 minutter og 48 sekunder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dorando Pietri – Olympics.com 
(en) Dorando Pietri – Olympic.org 
(en) Dorando Pietri – Olympedia 
(en) Dorando Pietri – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Dorando Pietri – FIDAL 
(en) Dorando Pietri – Track and Field Statistics
Ole Bachke

Ole Andreas Bachke (født på Røros 6. mai 1830, død i Kristiania 3. januar 1890) var en norsk jurist og statsråd.
Han var sønn av lensmann Halvard Bachke og Anna Sofie Ditlevsen og bror til Anton Sophus Bachke. 
Han ble cand.jur. i 1852, og studerte deretter i utlandet i fire år. Han giftet seg 9. oktober 1856 i Heidelberg i Tyskland med Augusta Marie Krauter. Ekterparet fikk 10 barn. 
Fra 1856 var han overrettssakfører i fire år, før han ble ansatt ved Christiania stiftsoverrett.  I 1860 ble han referent for justissaker ved Christiania stiftsoverrett, og fra 1864 var han dommer samme sted hvor han ble justitiarius i 1878. Bachke var medstifter av Den norske Sagførerforening i 1861, og deltok i redaksjonen for Ugeblad for Lovkyndighed, Statistik og Statsøkonomi. Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden 1876 og kommandør av den svenske Nordstjärneorden 1881. Han ble i 1879 æresdoktor i jus ved Københavns Universitet. Han skrev rettsvitenskapelige artikler om opphavsrett, og var en aktiv skandinavist.
Han ble statsråd og justisminister i 1879, og beholdt posten etter regjeringsskiftet i 1880. Sammen med de øvrige medlemmer av regjeringen Selmer ble han dømt i riksrettssaken i 1884. I forbindelse med regjeringens avgang var han konstituert statsminister i 18 dager, fra 11. til 29. mars 1884.  Bachke ble valgt inn i direksjonen i Spareskillingsbanken den 20. februar 1884. I direksjonen satt  godseier, Carl August Gulbranson og  grosserer, H. C. Gregersen. Bachke ble samtidig valgt som formann i bankens forstanderskap.Bachke ble senere sammen år utnevnt til høyesterettsassessor.


== Statsrådposter ==
Utnevnt til statsråd fra 13. oktober 1879; sjef for Justisdepartementet
Fra september 1880; ved statsrådsavdelingen i Stockholm
Sykmeldt fra september 1881
Fra november 1881; sjef for Justisdepartementet
Fra september 1882; sjef for Revisjonsdepartementet
Fra 11. mars 1884; også konstituert statsminister i Christiania
Fradømt embetet ved riksrettsdom 26. mars 1884; fratrådte som revisjonsminister samme dag og som statsminister 29. mars


== Referanser ==


== Kilder ==
regjeringen.no: biografi
Jan Debes: Det norske statsråd 1814–1949, Cammermeyer 1950


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Andreas Bachke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Ole Bachke hos Norsk senter for forskningsdata
Juan Carlos Zabala

Juan Carlos Zabala (født 11. oktober 1911 i Rosario, død 24. januar 1983 i Buenos Aires) var en argentinsk friidrettsutøver.
Han drev med fotball, basketball og svømming før han gikk over til friidrett i 1927. Han løp sitt første maratonløp i oktober 1931, og 10 dager etterpå satte han ny verdensrekord på 30 km med tiden 1.42.30,4.
Zabalas sportslige høydepunkt kom under OL 1932 i Los Angeles. Zabala lå sammen med tetgruppen, og rykket da det gjenstod 4 km. I mål var han 20 sekunder foran briten Samuel Ferris.
Zabala deltok også under OL 1936 i Berlin, der han kom på 6.-plass på 10 000 meter. Han deltok også i maratonløpet, og ledet lenge. Etter ca. 30 km ble han imidlertid passert av gull- og sølvvinnerne Sohn Kee-chung og Ernest Harper, og brøt løpet like etterpå.


== OL-medaljer ==
1932  Los Angeles -  Gull i friidrett, maraton


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Juan Carlos Zabala – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Juan Carlos Zabala – Olympics.com 
(en) Juan Carlos Zabala – Olympic.org 
(en) Juan Carlos Zabala – Olympedia 
(en) Juan Carlos Zabala – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Juan Carlos Zabala – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Juan Carlos Zabala – World Athletics 
(en) Juan Carlos Zabala – Track and Field Statistics 
Artikkel om OL-maraton 1932 på marathoninfo.free.fr (franskspråklig)
Stiftelsen Soria Moria

Stiftelsen Soria Moria er en nøytral og uavhengig stiftelse opprettet i mars 2007 som arbeider for bedre rammevilkår og økte inntekter til ideelle og samfunnsnyttige virksomheter i Norge.
Stiftelsen ble etablert med en visjon om å utrette noe godt for alle ideelle organisasjoner utenom etablerte maktstrukturer og oppgåtte stier. Stiftelsen er et ressurs- og kompetansesenter for frivillighet og innsamling i Norge. Stiftelsen har forankret arbeidet på tre viktige og beslektede områder:

arena for faglig utvikling gjennom seminarvirksomhet og workshops
bedre rammevilkårene for ideelle virksomheters mulighet til å skaffe egne midler
bidra til å utvikle nye inntektsskapende metoder og redskaper for ideelle virksomheterStiftelsen driver utvikling og tilrettelegging av verktøy for organisasjoner, kompetanseheving og faglig utvikling til bruk ved pengeinnsamlinger, samt bedre rammevilkår for ideelle virksomheter. De gjennomfører også seminarer, fagdager og kursing/opplæring for ansatte i ideelle organisasjoner.
Stiftelsen Soria Moria utgir også nyhetsbrevet Ideelt sett, som ble etablert i 2005. Det er et nøytralt og uavhengig digitalt nyhetsbrev for informasjon, nyheter og debatt om innsamling, kommunikasjon, ledelse og rammevilkår for ideell og samfunnsnyttig sektor.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Det norske hjelpefond i Berlin

Det norske hjelpefond i Berlin er et fond under Utenriksdepartementet.
Under den allierte okkupasjonen av Tyskland fikk den norske militærmisjonen i Berlin tilsendt aksjeoversikter og utbytte tilhørende Den norske hjelpeforening i Berlin, en privat forening som ble opprettet i 1905.  Stikk i strid med foreningens vedtekter besluttet militærmisjonen å selge foreningens aksjer og senere meddelte militærmisjonen at foreningen var opphørt å eksistere.  Salgsprovenyet for aksjene, ca. 800 000 kroner ble deretter hjemført til Utenriksdepartementet.
Fondet forvaltes av ambassaden i Berlin og avkastningen skal gå til trengende norske eller norsktyske i Tyskland.
Mattis Mathisen

Mattis Mathisen er navnet til flere personer:

Mattis Mathiesen – en norsk fotograf og filmregissør født 1924
Mathis Mathisen – en norsk barnebokforfatter født 1937
Waldemar Løvendal

Ulrik Frederik Valdemar Løvendal, også Woldemar Freiherr von Löwendal (født 25. september 1660, død 24. juni 1740 i Dresden) var dansk-tysk adelsmann, offiser og stattholder.


== Biografi ==
Han var sønn av stattholder, greve og kongesønn Ulrik Frederik Gyldenløve og Sophie Jørgensdatter Urne, og var i ungdommen i hollandsk militærtjeneste sammen med tvillingbroren Carl. Fra 1683 kom han i dansk-norsk tjeneste, som oberstløytnant i Norge. Han var 1705-10 i tjeneste hos slektningen Friedrich August I av Sachsen, som kammerpresident og overbergverksdirektør. I perioden 1710-1712 var han igjen i Danmark-Norge, som øverstbefalende general og stattholder i Norge. Han mottok Elefantordenen i 1711, men avsluttet likevel sin tjeneste for kong Frederik IV i 1712 til fordel for stilling som overhoffmarskalk hos Friedrich August. 

Ligesom Faderen maatte han fra Barndommen af undvære en sund og regelmæssig Opdragelse i et Forældrehjem, hans Nationalitet har været noget ubestemt (hans egentlige Sprog var tysk), og han blev ogsaa, ligesom hans Søn Marskallen efter ham, en noget æventyrlig Existens uden fast Rod i noget Folk eller Samfund.


== Ekteskap og barn ==
Under oppholdet i Holsten oppnådde han anerkjennelse som «ægte Adelkonebarn» og i 1687 giftet han seg med Dorothea Margrethe Brockdorff (1672–1706). Med henne fikk han barna:

Ulrich Friedrich Løvendal (22. juli 1694 – 12. juli 1754 i Paris), dekan for Kollegiatkirken i Paris (1753)
Hedevig Løvendal (28. august 1695 – 22. april 1728), gift med Carl Friedrich Baron von Schmettau til Holdorf. Hun ble mor til riksgreve og kommanderende general i Norge Waldemar Hermann von Schmettau (1719-1785)
Ulrich Friedrich Waldemar Løvendahl, guvernør i Estland, marskalk av Frankrike (6. april 1700 i Bothkamp – 27. mai 1755 i Paris), gift 1722 med Theodora Eugenie von Schmettau (1705–1768)I 1709 giftet Løvendal seg igjen med Benedicte Margrethe Caisdatter von Rantzau (1683–1776).


== Referanser ==
Peter Rono

Peter Kipchumba Rono (født 31. juli 1967 i Kapsabet) er en kenyansk friidrettsutøver.
I perioden 1984–1988 hadde Rono en kort og intens sportskarriere. Allerede i 1984, bare 17 år gammel, ble han juniorverdensmester på 1500 og 5000 meter, og i 1985 ble han afrikansk mester i terrengløp i Nairobi. Under junior-VM 1986 i Athen tok han sølv på 1500 meter, og under VM i friidrett 1987 i Roma kom han til semifinalen.
Den største triumfen kunne han feire under OL 1988 i Seoul. Her vant han gullmedaljen på 1500 meter, foran favorittene Peter Elliott fra Storbritannia og Jens-Peter Herold fra DDR.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Peter Rono – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Peter Rono – Olympedia 
(en) Peter Rono – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Peter Rono – World Athletics 
(en) Peter Rono – Track and Field Statistics
Maria Kvalheim

Maria Amor Kvalheim (født 6. juni 1977 i Oslo) er en norsk journalist, moteekspert og tidligere barneskuespiller. Hun ble landskjent etter å ha spilt rollen som 11 år gamle Frida i TV-serien Frida i 1989 - og senere spillefilmen Frida - med hjertet i hånden (1991). 
Kvalheim tok fri fra skolegang ved St. Sunniva skole i Oslo for å spille hovedrollen som Frida i filmen Frida - med hjertet i hånden i 1991. Hun hadde også en rolle i barneserien Øyenvitne, som gikk som føljetong i Blikkbåx i 1988.
Hun avsluttet skuespillerkarrieren på et tidlig tidspunkt og studerte siden internasjonal markedsføring og tok journalistutdanning. Hun har etter endt utdanning arbeidet som moteekspert og stylist i bladet Tique og Cosmopolitan. Hun har spanske aner.


== Eksterne lenker ==
(en) Maria Kvalheim på Internet Movie Database 
(en) Maria Kvalheim hos The Movie Database 
(no) Artikkel om Maria Amor Kvalheim i dagsavisen.no
Ralph Boston

Ralph Boston (født 9. mai 1939 i Laurel i Mississippi) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver. Han tilhørte i en årrekke verdenseliten i lengdehopp, og har tre olympiske medaljer i denne grenen.

I Roma 1960 vant han gull med et hopp på 8,12.
I Tokyo 1964 tok han sølv med 8,03, bak briten Lynn Davies som strakk seg fire cm lengre.
I Mexico by 1968 kompletterte han medaljehøsten ved å ta bronse. Her tok Bob Beamon gull med et hopp på 8,90, over en halv meter lengre enn den tidligere verdensrekorden.Han vant gull i lengdehopp under de Panamerikanske leker 1967 i Winnipeg i Canada.


== OL-medaljer ==
1960  Roma -  Gull i friidrett, lengdehopp  USA
1964  Tokyo -  Sølv i friidrett, lengdehopp  USA
1968  Mexico by -  Bronse i friidrett, lengdehopp  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ralph Boston – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ralph Boston – Olympics.com 
(en) Ralph Boston – Olympic.org 
(en) Ralph Boston – Olympedia 
(en) Ralph Boston – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ralph Boston – Mississippi Sports Hall of Fame 
(en) Ralph Boston – Tennessee Sports Hall of Fame 
(en) Ralph Boston – World Athletics 
(en) Ralph Boston – National Track & Field Hall of Fame 
(en) Ralph Boston – Track and Field Statistics
Frida – med hjertet i hånden

Frida – med hjertet i hånden er en norsk spillefilm fra 1991. Filmen er en oppfølger til den populære novellefilmen Frida, som ble sendt i ungdomsprogrammet Midt i smørøyet i 1989, og i produksjonsmessig kronologi er den også en oppfølger til novellefilmen Frida og det urolige hjertet, som ble innspilt før, men vist etter, denne filmen. Som i de to forgjengerne blir rollen som Frida spilt av Maria Kvalheim, mens manus er av Torun Lian og regi ved Berit Nesheim.
Senere samme år skrev Lian en ungdomsroman med samme navn basert på filmen.


== Handling ==
Frida på 13 år har i løpet av sommerferien oppdaget en bok av psykoanalytikeren Erich Fromm med tittelen «Om kjærlighet». Med den som referanse forsøker hun å forbedre kjærlighetslivet til både vennene sine og sin fraskilte mor - med stort sett katastrofale resultater. Frida er veldig opptatt av kjærlighet, og forelsker seg stadig vekk. Kristian, hennes beste venn og nabo følger oppgitt med på hennes drømmer og tanker. Men kjærligheten virker på mystiske måter...


== Mottagelse ==
Filmen ble godt tatt i mot av både publikum og kritikere, og vant en rekke priser, deriblant Amandaprisen for beste norske kinofilm og Filmkritikerprisen til Torun Lian for manuskriptet. Den gikk også helt til topps i den italienske Giffoni-festivalen, hvor Maria Kvalheim dessuten fikk prisen for beste kvinnelige hovedrolle.Anmelderne i Dagsavisen og Dagbladet gav den terningkast fem, mens VG og Aftenposten gav den fire.Frida var en av ytterst få norske filmer som ble en publikumsuksess i 1991 og den eneste som klarte å hamle opp med de store utenlandske filmene. Filmen spilte inn over åtte millioner kroner bare i 1991.


== TV-versjonen ==
Frida – med hjertet i hånden ble også redigert om til en TV-serie i fem episoder og sendt på NRK. Serien hadde premiere den 18. oktober 1992 og ble sendt på søndagskveldene. Hele serien finnes nå gratis tilgjengelig gjennom NRKs nett-TV.


== Rolleliste ==
Rollefigurene fra novellefilmene spilles av de samme skuespillerne her - med unntak av Fridas mor, som var spilt av Marit Østbye i novellefilmene, men som i filmen spilles av Ellen Horn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frida – med hjertet i hånden på Internet Movie Database 
(no) Frida – med hjertet i hånden i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Frida – med hjertet i hånden hos Filmfront 
(sv) Frida – med hjertet i hånden i Svensk Filmdatabas 
(nl) Frida – med hjertet i hånden på MovieMeter 
(en) Frida – med hjertet i hånden på AllMovie 
(en) Frida – med hjertet i hånden på Turner Classic Movies 
TV-serieversjonen av Frida – med hjertet i hånden i NRK Nett-TV
Noureddine Morceli

Noureddine Morceli (arabisk: نور الدين مرسلي, født 28. februar 1970 i Tenes) er en tidligere algerisk friidrettsutøver.
I 1988 Morceli nummer 2 på 1500 i junior-VM. I 1990 satte han ny juniorverdensrekord med tiden 3.37,87. 
28. februar 1991 satte han ny verdensrekord innendørs med tiden 3.34,16. Bare ni dager senere vant han innendørs-VM på samme bane. Under VM i friidrett 1991 i Tokyo var Morceli skyhøy favoritt, og innfridde med seier.
Morceli var også stor favoritt til å vinne 1500 meter under OL 1992 i Barcelona, men der måtte han nøye seg med sjuendeplass. De første rundene gikk i svært rolig tempo, og Morceli nådde ikke opp på spurtrunden. Noen uker etter OL satte han ny verdensrekord på 1500 meter med tiden 3.28,86.
Under VM 1993 i Stuttgart var igjen åpningstempoet på 1500 meter lavt. Denne gangen kontrollerte imidlertid Morceli feltet, og utklasset konkurrentene med en sluttrunde på 50,6 sekunder. Samme år satte han verdensrekord på en engelsk mil med tiden 3.44,39.
I 1994 satte han verdensrekord på 3000 meter med 7.25,11. I 1995 satte han to nye verdensrekorder i løpet av ni dager: Først forbedret han Said Aouitas rekord på 2000 meter til 4.47,88, deretter forbedret han sin egen 1500-meterrekord til 3.27,37. Under friidretts-VM i Göteborg vant han sin tredje VM-tittel på rad på 1500 meter.
Under OL 1996 i Atlanta var Morceli nok en gang klar favoritt til å vinne gull på favorittdistansen. Etter at hans hardeste konkurrent, Hicham El Guerrouj, falt i svingen en runde før mål, vant Morceli overlegent. Under VM 1997 i Athen ble Morceli «bare» nummer fire. Han deltok også i VM 1999 i Sevilla, men der brøt han løpet på sisterunden. Han løp sin siste konkurranse under OL 2000 i Sydney, hvor han også havnet utenfor seierspallen.´


== OL-medaljer ==
 1996  Atlanta -  Gull i friidrett, 1500 meter menn  Algerie


== Personlige rekorder ==
800 m – 1.44,79
1000 m – 2.13,73
1500 m – 3.27,37
1 engelsk mil – 3.44,39
2000 m – 4.47,88
3000 m – 7.25,11
5000 m – 13.03,58


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Noureddine Morceli – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Noureddine Morceli – Olympics.com 
(en) Noureddine Morceli – Olympic.org 
(en) Noureddine Morceli – Olympedia 
(en) Noureddine Morceli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Noureddine Morceli – World Athletics 
(en) Noureddine Morceli – Track and Field Statistics
Olaug Bollestad

Olaug Vervik Bollestad (født 4. november 1961) er en norsk politiker (KrF) og stortingsrepresentant for Rogaland siden 2013. Bollestad er fra 13. november 2021 KrFs leder.Hun var landbruks- og matminister i Erna Solbergs regjering 2019-2021 og bestyrte i tillegg Barne- og familiedepartementet i en kortere periode i september/oktober 2021.Bollestad er sykepleier av utdannelse og arbeidet som leder på Stavanger universitetssjukehus før hun ble ordfører.


== Politisk karriere ==
Ved stortingsvalget 2013 ble hun valgt inn som stortingsrepresentant fra Rogaland for perioden 2013–2017, etter å ha vært vararepresentant fra 2009. Hun ble gjenvalgt for perioden 2017-2021 og igjen for perioden 2021-2025.Bollestad var ordfører i Gjesdal fra 2007 til 2013. Før hun overtok ordførervervet hadde hun hatt en periode som kommunestyrerepresentant. Hun etterfulgte Karl Edvard Aksnes fra samme parti. Valget skjedde i et valgteknisk samarbeid mellom KrF og Sp.
I 2008 ble hun valgt til leder i Rogaland Krf. Fra 2015 er hun andre nestleder i KrF nasjonalt. Fra januar til april 2019 var hun konstituert som partileder etter at Knut Arild Hareide trakk seg og inntil Kjell Ingolf Ropstad ble valgt.
Hun var landbruks- og matminister i perioden fra 2019 til regjeringen Solberg gikk av 14. oktober 2021. I tiden 20. september-14. oktober 2021 bestyrte hun også Barne- og familiedepartementet etter at Kjell Ingolf Ropstad trakk seg.


== Stortingskomitéer ==
2021–2025: Medlem av Helse- og omsorgskomiteen og parlamentarisk leder for KrFs stortingsgruppe
2021–2025: Medlem av Den utvidede utenriks- og forsvarskomiteen
2017–2019: Leder av Helse- og omsorgskomiteen
2013–2017: Medlem av Helse- og omsorgskomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olaug Bollestad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Olaug Bollestad på Internet Movie Database 
(no) Olaug Bollestad hos Stortinget 
(no) Olaug Bollestad hos Norsk senter for forskningsdata