jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mikhajlovsk (Stavropol kraj)

Mikhajlovsk (russisk: Миха́йловск) er en by i Stavropol kraj i Russland. Den ligger rundt 10 km nord for Stavropol. Innbyggertall: 58 153 (folketelling 2002), 42 993 (folketelling 1989).Den ble grunnlagt i 1784 som landsbyen Mikhajlovskoje (russisk: Миха́йловское) og ble senere en kosakk-stanitsa. I 1870 mistet den sin militære betydning og ble «degradert» til landsby igjen. I 1963 ble navnet endret til Sjpakovskoje (russisk: Шпа́ковское). Den fikk bystatus og navnet ble endret til Mikhajlovsk i 1999.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mikhaylovsk (Stavropol Krai) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jacqueline King

Jacqueline King er en britisk skuespiller. Hun har spilt i blant annet TV-seriene Casualty, The Bill og Doctors. Hun er kanskje mest kjent for rollene Georgina Hodge i 11 episoder av 55 Degrees North og Sylvia Noble i Doctor Who. Hun har også spilt i filmen Gabriel & Me.
I 2003 hadde hun en gjesterolle i Doctor Who-hørespillet Deadline, som var skrevet av Rob Shearman.


== Eksterne lenker ==
(en) Jacqueline King på Internet Movie Database 
(en) Jacqueline King hos The Movie Database
Georgijevsk

Georgijevsk (russisk: Гео́ргиевск) er en by i Stavropol kraj i Russland. Den ligger ved elva Podkumok (ei sideelv til Kuma), rundt 150 km sørøst for Stavropol. Innbyggertall: 70 575 (folketelling 2002), 62 926 (folketelling 1989).
Bosetningen ble grunnlagt i 1777 som en festning. Bystatus ble innvilget i 1786.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Georgievsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Roald Stensby

Roald Stensby (født 24. september 1940 i Oslo, død 25. juli 2018) var en norsk rockemusiker. I 1959 ble han først nr. to i Oslomesterskapet, og senere på året både norsk og nordisk mester i rock. Disse arrangementene, med tusenvis av tilskuere, ble arrangert på Jordal Amfi. Stensby fremførte Jerry Lee Lewis-låten «Breathless».Sammen med Per «Elvis» Granberg og «Rocke-Pelle», tilhørte Stensby trioen som bidro til norsk rock på 1950-tallet og var blant de tre som først oppnådde å få utgitt egne plater.

Etter min mening er han den beste rockesangeren Norden har hatt noen gang.

Det ble gitt ut en EP med Stensby før han ble innkalt til militærtjeneste høsten 1960. Da han ble dimittert var den første, norske rockebølgen allerede over. Egil Monn-Iversen hadde gitt ut «Heartbreak Hotel» med Elvis Presley i Norge, og Stensby la inntil videre vokalistkarrieren på hylla. 
Stensby begynte å synge i 1958 med bandet Rockin’ Jailers og senere med The Rockin’ Dukes. Det ble gitt ut et par singleplater med Stensby i 1963 («Vestens rose») og 1965 («Tindrende øyne»), men Stensby gjorde seg best på engelsk, og med disse utgivelsene sluttet platekarrieren hans. 
I 2009 ble et portrett av ham brukt på frimerke fra Posten, sammen med Per «Elvis» Granberg, Per Harald «Rocke-Pelle» Hartvig og Jan Rohde.Utgivelsene fra 1950-tallet og noe uutgitt materiale fra Stensby er å finne på samlingene Norsk Rocks Skattkammer vol. 2 – Da rocken kom til Norge (Backstage Records) utgitt i mai 2003 og Norsk Rocks Historie Vol. 1 (NRK Universal Music, 2004).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roald Stensby på Internet Movie Database 
(en) Roald Stensby på Discogs 
(en) Roald Stensby på MusicBrainz
Ipatovo

Ipatovo (russisk: Ипа́тово) er en by i Stavropol kraj i Russland. Den ligger ved elva Kalaus, rundt 100 km nordøst for Stavropol. Innbyggertall: 28 594 (folketelling 2002), 26 425 (folketelling 1989).
Ipatovo ble grunnlagt i 1860 som bosetningen Tsjemrek. Navnet ble senere endret til Vinodelnoje (russisk: Виноде́льное, oversatt: Landsbyen hvor det lages vin) ettersom det var mange statlige vinkjellere i byen. I 1935 ble navnet igjen endret, til det nåværende Ipatovo, oppkalt etter den russiske helten fra borgerkrigen, P. M. Ipatov, som døde her i 1918. Ipatovo fikk innvilget bystatus i 1979.


== Referanser ==
Hyssna

Hyssna er et tettsted i Mark kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 638 innbyggere.


== Referanser ==
Sätila

Sätila er et tettsted i Mark kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. Det ligger rundt 20 kilometer vest for Kinna. I 2010 hadde tettstedet 1 059 innbyggere.


== Referanser ==
Fritsla

Fritsla er et tettsted i Mark kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 2 293 innbyggere.


== Referanser ==
Horred

Horred er et tettsted i Mark kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 271 innbyggere.


== Referanser ==
Sean Yates

Sean Yates (født 18. mai 1960 i Ewell, Surrey, England), er en tidligere engelsk proffsyklist og sportsdirektør.
Yates ble profesjonell i 1982 for sykkellaget Peugeot. I 1988 syklet han for laget Fagor, før han i 1989 signerte for 7-Eleven (senere Motorola). I 1996 la han opp som aktiv syklist. Han ble sportsdirektør for Discovery Channel Pro Cycling Team i 2005, og var i 2008 i Astana. I 2009 ble han sportsdirektør for britiske Team Sky, men sluttet etter 2012-sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sean Yates – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sean Yates – Olympedia 
(en) Sean Yates – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sean Yates – ProCyclingStats 
(en) Sean Yates – Cycling Archives 
(en) Sean Yates – CycleBase
Bildjevler

Bildjevler (originaltittel: Thunder in Carolina) er en amerikansk action-drama fra 1960 regissert av Paul Helmick. Filmen er lagt til NASCAR-miljø i USA der vennskap og rivalisering er sentralt for handlingen. Hovedrollene spilles av Rory Calhoun, Alan Hale Jr. og Race Gentry.


== Handling ==
NASCAR-Racerkjøreren Mitch Cooper lærer opp mekanikeren Les York i faget. Det blir rivalisering og vennskapet ryker for en tid, men da Cooper ofrer sin egen sjanse i et billøp og setter livet på spill for York, går alt i orden igjen.


== Om filmen ==
Bildjevler ble innspilt i Darlington, Sør-Carolina.
Den amerikanske anmelderen Leonard Maltin har gitt den 2 av 4 stjerner.


== I rollene ==
(utvalg)

Rory Calhoun ....  Mitch Cooper
Alan Hale Jr. ....  Buddy Schaeffer
Connie Hines ....  Rene York
Race Gentry ....  Les York (as John Gentry)
Ed McGrath ....  Reichert
Troyanne Ross ....  Kay Hill
Helen Downey ....  Eve Mason
Van Casey ....  Stoogie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bildjevler på Internet Movie Database 
(sv) Bildjevler i Svensk Filmdatabas 
(nl) Bildjevler på MovieMeter 
(en) Bildjevler på AllMovie 
(en) Bildjevler på Rotten Tomatoes
Julie Gardner

Julie Gardner (født 4. juni 1969) er en britisk produsent som er controller av Drama Commissioning hos BBC Television og sjef for drama hos BBC Wales. Hennes mest fremtredende jobb er som produksjonsleder på Doctor Who.


== Liv og virke ==
Gardner ble født i Neath og hun vokste opp i Glynneath. Hun gikk på Neath Tertiary College og studerte engelsk ved University of London. Hun jobbet opprinnelig som lærer før hun i midten av 1990-årene bestemte seg for å jobbe innen TV. Hennes første jobb var som sekretær til produsenten på den andre produksjonsblokken av BBC Twos dramaserie Our Friends in the North. Hun fikk senere jobb som manusredigerer og deretter som produsent hos BBC på dramaserier som Silent Witness og The Mrs Bradley Mysteries.
I 2000 begynte Gardner å jobbe som development producer hos London Weekend Television. Der produserte hun drama som Me and Mrs. Jones og en oppdatert versjon av Othello skrevet av Andrew Davies. Mens hun var der, begynte hun å jobbe med den walisiske forfatteren Russell T Davies på serien Casanova.
I 2003 fikk hun jobben som head of drama hos BBC Wales og hun tok Davies' Casanova-prosjekt med seg. Gardners første oppdrag var å starte opp igjen produksjonen av Doctor Who. Hun tok kontakt med Davies, som tidligere hadde ytret et ønske om å jobbe på serien, og de begynte å jobbe med å bringe Doctor Who tilbake til TV-skjermene. Serien hadde premiere i mars 2005.
Gardner var BBCs representant i produksjonen av The Girl in the Café (2005), som var skrevet av Richard Curtis i forbindelse med kampanjen Make Poverty History. Hos BBC Wales bestilte hun også BBC One-dramene May 33rd (2004), Dad (2005), The Chatterley Affair (2006) og Life on Mars (2006–2007).
Gardner og Davies har også samarbeidet med å produsere seriene Torchwood og The Sarah Jane Adventures, som begge er basert på Doctor Who.
I september 2006 ble det kunngjort at Gardner ville ta over Jane Tranters stilling som controller av drama commissioning hos BBC Television etter at Tranter ble forfremmet til head of fiction. Gardner vil dog bli i stillingen hos BBC Wales og hun vil utføre begge jobbene samtidig frem til 2009. Da vil Piers Wenger ta over hennes stillinger hos både BBC Wales og Doctor Who.Hun har fått æren for en økning i produksjon av drama i Wales og i 2007 sa waliseren Andrew Davies at hun er det beste som noen gang har hendt walisisk drama.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Julie Gardner på Internet Movie Database 
(fr) Julie Gardner på Allociné 
(en) Julie Gardner hos The Movie Database 
(en) BBC Press Office om Gardner og Davies som produserer Doctor Who
Jundufjellene

Jundufjellene (kinesisk: 军都山, pinyin: Jundu Shan) er et fjellparti nord og nordvest for Beijing i Kina. Et langt avsnitt av Den kinesiske mur bukter seg langs disse fjellene, som ligger i de øvre deler av Beijings distrikt Huairou og fylke Yanqing.
Badaling ligger i Jundufjellene.
Fjellene kommer opp i en høyde på over 1500 m, og er i moderne tid blitt populært for skisport.
Langsetter fjellene finner man også severdigheter som Minggravene.


== Eksterne lenker ==
Jundu Shan fra Baidu Baike
Tujia

Tujia (kinesisk: 土家族, pinyin: Tǔjiāzú; endonym: Bizika 毕兹卡) er ett av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 er det 5,75 millioner av dem i Kina, for det meste i Wulingfjellene, i provinsene Hunan og Hubei og i tilstøtende områder.
Deres kultur har vært under press på hele 1900-tallet, og de har i stor utstrekning tilpasset seg den dominerende hankinesiske kulturen. Det er mulig at ikke flere enn 20 000 til 30 000 tujiaer benytter gruppens opprinnelige språk; de øvrige taler kinesisk eller miaospråk.
Tujiane er kjente for sine sangtradisjoner, sin visediktning og for hånddansen Baishou. Dette er en selskapsdans som går tilbake til 1500-tallet og som benytter seg av 70 rituelle gester for å vise til aspekter innen krigføring, landbruk, jakt, hoffliv og tradisjonelt levesett.
Beijings bymur

Beijings gamle bymur var frem til midten av 1900-tallet en av verdens mest overveldende bevarte bymurer i verden. De ble deretter frem til 1978 for det meste fjernet for å gi plass til Annen ringvei. 

I virkeligheten er løpet til Annen ringvei rett utenfor der muren forløp, omtrent over dens vollgrav. Det ville derfor ha vært mulig med en del anleggsmessige anstrengelser å bevare i alle fall det meste av muren.
Den opprinnelige bymuren ble bygget rundt 1435 under Ming-dynastiet. De fikk en monumental karakter. Muren hadde gjennomgående en basis på 20 meter bredde som mot toppen smalnet tiinn til 12 meter, høyden var på 12 meter. Det fantes ni portanlegg, hvorav tre fremdeles er bevarte:  Desheng-porten, Yongding-porten (rekonstruert i 2004) og Zhengyang-porten.

Allerede i 1900 ble deler av bymuren skadet eller ødelagt av opprørere eller særlig av utenlandske styrker under bokseropprøret. Men da befant muren seg alt i en generelt dårlig tilstand. Mellom 1911 og 1949 ble den så åpnet en del steder for å gi plass til veier og jernbaner. Under de første årene av det kommunistiske styret kom det til relativt åpne debatter om bevaring eller rivning. Den internasjonalt kjente kinesiske arkitekturhistoriker og byplanlegger Liang Sicheng (1901–1972) gikk inn for bevaring. Men mot slutten av bevegelsen La de hundre blomster blomstre ble diktaturtilstandene skjerpet og debatten stilnet; myndighetene bestemte seg så for nedriving i store stykker for å muliggjøre byggingen av Beijings undergrunnsbane og Annen ringvei.
I 1979 ble nedrivingene stanset, men da var det ikke meget igjen. De best bevarte delene er lite stykke sørøst i byen, sør for hovedjernbanestasjonen.
Røstipotet

Røstipotet, på tysk kalt Rösti eller Kartoffelpuffer og engelsk hash brown, er en matrett laget av poteter som er raspet eller skåret i strimler og deretter presset sammen i en kake, for så å bli stekt. Retten serveres vanligvis som en siderett, og er vanlig til frokost i USA og særlig Storbritannia sammen med pølser, bacon, saltsprengt storfekjøtt eller hamburgere. Rösti, en variant av hash brown, regnes som nasjonalrett i Sveits.


== Se også ==
Rösti, stekt sveitsisk potetkake
Potetpannekake, brukes både om omelett med potetbiter og pannekake av raspet potet


== Eksterne lenker ==
Retter med røstipotet
1. departement

1. departement var i perioden 1814–1818 en av enhetene i den norske sentraladministrasjonen.
2. mars 1814 kunngjorde prins Christian Frederik at det skulle oppnevnes et regjeringsråd og et sentralt embetsverk. Dette skulle organiseres i fem departementer etter forbilde av det som i Danmark het kollegier. De fem departementene blei betegna ved tall, og 1. departement fikk ansvar for alle saker som angikk rikets finanser og regnskapsvesen og skattevesen. Departementet hadde videre anvisningsmyndighet for staten.
I og med Grunnloven av 17. mai 1814 endra regjeringsrådet betegnelse til statsrådet.
30. november samme år (ved etableringa av unionen med Sverige) blei departementsordninga endra. Det skulle da være seks departement. Finanssakene blei plassert i 5. departement. 1. departement fikk ansvaret for kirke-, undervisnings- og kultursaker, samt fattigomsorg og såkalte «milde stiftelser».
Etter vedtak 17. november 1818 blei det ytterligere endringer i departementene fra 1. januar 1819. Vi fikk da departementsnavn av dagens type, altså etter saksfeltet.


== Sjefer for 1. departement (første ordning – finanssaker) ==
Frederik Gottschalk von Haxthausen, 2. mars – 20. august 1814
Carsten Tank (sammen med Haxthausen), 2. mars – 27. juli 1814
Poul Christian Holst (konstituert sjef uten å være medlem av statsrådet), 20. august – 7. oktober 1814
Jørgen Herman Vogt (konstituert sjef uten å være medlem av statsrådet), 7. oktober – 18. november 1814


== Sjefer for 1. departement (andre ordning – kirkesaker) ==
Niels Treschow, 30. november 1814 – september 1816
Christian Krohg, september 1816 – november 1817
Niels Treschow, november 1817 – tredje ordning


== Kilder ==
Håndbok for Riksarkivet (redigert av Knut Johannessen, Ole Kolsrud og Dag Mangset), ad Notam Gyldendal, Oslo 1992, side 86–88.
Det norske statsråd 1814–1945, Statsministerens kontor 1996, side 19 ff.
Bernd Schuster

Bernd Schuster (født 22. desember 1959 i Augsburg) er en tysk fotballtrener, tidligere midtbanespiller.
Bernd Schuster fikk sitt gjennombrudd da Vest-Tyskland vant EM 1980. Han spilte 21 landskamper for Vest-Tyskland. Schuster var en av FC Barcelonas stjernespillere sammen med bl.a. Diego Maradona i 1980-årene. Senere spilte han for både Real Madrid og Atletico Madrid. I 1993 flyttet han tilbake til Tyskland og spilte for Bayer Leverkusen.
Franz Beckenbauer forsøkte å overtale Schuster til å gjøre landslagscomeback til VM 1990. Beckenbauer ville bygge laget rundt Schuster som spillemotor. Schuster var imidlertid ikke interessert. 
Etter avsluttet karriere ble Schuster trener. Etter varierende resultater i begynnelsen av trenergjerningen gjorde han suksess i den spanske klubben Getafe i perioden 2005–2007. Sommeren 2007 etterfulgte han Fabio Capello som trener i Real Madrid etter at Capello hadde fått sparken. Han har hatt suksess i storklubben, de vant blant annet den spanske ligaen i 2008. 9. desember 2007 ble Bernd Schuster avskjediget, grunnet svake resultater.


== Meritter ==
21 A-landskamper for Vest-TysklandEM-gull i 1980 (Vest-Tyskland)
Vinner av cupvinnercupen i 1982 (FC Barcelona)
Spansk ligamester 1985, 1989, 1990 (Real Madrid)
Spansk cupmester 1981, 1983 (FC Barcelona) 1988, 1989 (Real Madrid), 1991, 1992 (Atletico Madrid)


== Klubber som spiller ==
1978–1980: FC Köln
1980–1984: FC Barcelona
1984–1990: Real Madrid
1990–1993: Atletico Madrid
1993–1996: Bayer 04 Leverkusen
1996–1997: Club Universidad Nacional


== Klubber som trener ==
1997–1998: Fortuna Köln
1998–1999: FC Köln
2001–2003: Xerez CD
2003–2004: Sjakhtar Donetsk
2004–2005: Levante UD
2005–2007: Getafe CF
2007–2008: Real Madrid
2010–2011: Beşiktaş
2013–2014: Málaga CF
2018–2019: Dalian Yifang FC


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Bernd Schuster – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Bernd Schuster – Transfermarkt 
(en) Bernd Schuster – Transfermarkt (manager) 
(en) Bernd Schuster – national-football-teams.com 
(en) Bernd Schuster – WorldFootball.net 
(en) Bernd Schuster – Soccerbase.com (manager) 
(en) Bernd Schuster – FootballDatabase.eu 
(de) Bernd Schuster – fussballdaten.de 
(en) Bernd Schuster – EU-Football.info 
(de) Bernd Schuster – Tysklands fotballforbund 
Spillerbiografi om Bernd Schuster (svensk)
Joachim Thomassen

Joachim Thomassen (født 4. mai 1988) er en norsk fotballspiller som spiller for Sarpsborg 08. 
Han har tidligere spilt for Yven IF, Sarpsborg Fotballklubb, FK Sparta Sarpsborg, Fredrikstad og Vålerenga. Joachim ble i tidlig alder sammen med sin bror sett på som et fotballtalent, og har etablert seg som fotballspiller. Den 21. februar 2012 skrev han under en fireårskontrakt med Vålerenga. Joachim Thomassen er sønn av Morten Thomassen som spilte fotball for Greåker IF, Sarpsborg FK og Fredrikstad FK.


== Eksterne lenker ==
(en) Joachim Thomassen – Transfermarkt 
(en) Joachim Thomassen – Soccerway 
(no) Joachim Thomassen – Norges Fotballforbund 
(en) Joachim Thomassen – FBref 
Joachim Thomassens spillerprofil på ffksupporter.net
Christian Halvorsen

Christian Halvorsen (født 25. februar 1988) er en norsk fotballspiller som spiller for Kvik Halden FK, som han kom til fra Østsiden. Som junior spilte han for Fredrikstad FK og han var i A-stallen i 2008-sesongen.


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Halvorsen – Transfermarkt
2. departement

2. departement var i perioden 1814–1818 en av enhetene i den norske sentraladministrasjonen.
2. mars 1814 kunngjorde prins Christian Frederik at det skulle oppnevnes et regjeringsråd og et sentralt embetsverk. Dette skulle organiseres i fem departementer etter forbilde av det som i Danmark het kollegier. De fem departementene blei betegna ved tall, og 2. departement fikk ansvar for «samtlige til den indvortes Bestyrelse henhørende Sager», samt saker angående politi, telegraf, veier, post, skyss og sesjon.
I og med Grunnloven av 17. mai 1814 endra regjeringsrådet betegnelse til statsrådet.
30. november samme år (ved etableringa av unionen med Sverige) blei departementsordninga endra. Det skulle da være seks departement. Det meste av «indresaker» blei plassert i 4. departement, mens politi, skyss, vei og post blei tillagt 3. departement. 2. departement fikk etter dette ansvaret for juridiske spørsmål og rettsvesen.
Etter vedtak 17. november 1818 blei det ytterligere endringer i departementene fra 1. januar 1819. Vi fikk da departementsnavn av dagens type, altså etter saksfeltet.


== Sjefer for 2. departement (første ordning – indre saker) ==
Jonas Collett, 2. mars – 11. november 1814
Mathias Otto Leth Sommerhielm, 11. november 1814 – andre ordning


== Sjefer for 2. departement (andre ordning – justissaker) ==
Mathias Otto Leth Sommerhielm, 18. november 1814 – juni 1815
Christian Adolph Diriks, juni 1815 – september 1816
Mathias Otto Leth Sommerhielm, september 1816 – mai 1817
Christian Adolph Diriks, mai 1817 – oktober 1817
Christian Krohg, oktober 1817 – mars 1818
Christian Adolph Diriks, mars 1818 – tredje ordning


== Kilder ==
Håndbok for Riksarkivet (redigert av Knut Johannessen, Ole Kolsrud og Dag Mangset), ad Notam Gyldendal, Oslo 1992, side 86–88.
Det norske statsråd 1814–1945, Statsministerens kontor 1996, side 19 ff.
Karl Alpiger

Karl Alpiger (født 27. april 1961 i Wildhaus) er en tidligere sveitsisk alpinist.
I løpet av karrieren vant han fem utforrenn i verdenscupen. Under VM 1987 i Crans-Montana og VM 1989 i Vail tok han bronse i utfor. Etter at han la opp, har han blant annet jobbet som fjernsynskommentator. Han eier også en sportsforretning i Wildhaus.


== Verdenscupseire ==


== Eksterne lenker ==
(de) Karl Alpiger – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Karl Alpiger – FIS (alpint) 
(en) Karl Alpiger – ski-db.com 
Sport-Center Wildhaus
Wallace Fernando Pereira

Wallace Fernando Pereira, best kjent bare som Wallace, (født 29. oktober 1986) er en brasiliansk fotballspiller som fra sesongen 2010 spiller for den belgiske toppklubben Gent.
Sesongen 2009 spilte han for Fredrikstad FK. Før han kom til Fredrikstad spilte han for Sheriff Tiraspol i Moldova.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wallace Fernando Pereira – Transfermarkt 
(en) Wallace Fernando Pereira – WorldFootball.net 
(en) Wallace Fernando Pereira – Soccerway 
(en) Wallace Fernando Pereira – PlaymakerStats.com 
(en) Wallace Fernando Pereira – Ukrainas fotballforbund 
(en) Wallace Fernando Pereira – Sambafoot 
(no) Wallace Fernando Pereiras spillerprofil på ffksupporter.net
Tibetanere

Tibetanere er et folkeslag som har det gamle Tibet som sin hjemstavn. Det er i dag knapt seks millioner tibetanere i verden, og de fleste bor i Folkerepublikken Kina, der de ifølge folketellingen av 2000 talte 5 416 021 personer. De aller fleste av Kinas tibetanere bor i Den autonome region Tibet (44,81 %) og i de tilgrensende provinsene Sichuan (23,43 %), Qinghai (20,06 %), Gansu (8,18 %) og Yunnan (2,37 %). 
I den autonome region Tibet var i 2000 92,77 % av befolkningen tibetanere (skjønt ved innvandringen fra hankinesiske områder er andelen synkende), i Qinghai 22,53 %, i Gansu 1,76 % og i Sichuan 1,54 %. Flertallet av tibetanerne tilhører den lamaistiske buddhisme. Mange tibetanere lever nomadisk i Tibet og i Himalaya.  
Rundt 130 000 tibetanere lever i eksil, for det meste i Nepal, India og Bhutan. 


== Litteratur ==
Andreas Gruschke: «Wer sind die Tibeter?», i Wulf Köpke/Bernd Schmelz (utg.): «Die Welt des Tibetischen Buddhismus», Mitteilungen aus dem Museum für Völkerkunde Hamburg, Neue Folge, Band 34. Hamburg, 2005, s. 171-221 – ISBN 3980922243
Andreas Gruschke: Demographie und Ethnographie im Hochland von Tibet", i: Geographische Rundschau, 49 (1997), Heft 5, S. 279-286
Pildammsparken

Pildammsparken, tidligere også kalt Baltiska parken, er Malmös største park. 
Parken, som er 45 hektar stor, ligger rundt en dam som ble anlagt som byens vannreservoar ved slutten av 1600-tallet. Piltrærne ble plantet for å forsterke dammens beskyttelsesvoller. Parken ble anlagt på den plassen som den den baltiske utstillingen ble avholdt i 1914. Fra utstillingen finnes stort sett bare igjen den Kongelige paviljongen, som nå blir kalt Margaretapaviljongen.
Etter utstillingen vendte byingeniøren Anders Nilsson seg til den danske hagearkitekten Erik Erstad-Jørgensen. Han utarbeidet et forslag til parkanlegg, som ble fremlagt i 1915. Men prosjektet ble forsinket, blant annet på grunn av krigen, og på det tidigere utstillingsområdet ble det dyrket poteter på grunn av matmangel mens kongresshallen ble brukt som rotfruktslager. Men tilslutt ble det besluttet at planene skulle fullføres. I 1920 gikk imidlertid Nilsson av og hans etterfølger Erik Bülow-Hübe hadde et helt annet syn på parkanleggingskunsten. Dette ledet til at arbeidet ble stoppet og Bülow-Hübe utarbeidet et helt nytt forslag, som ble lagt fram i 1926. Det ble dette forslaget i litt revidert form som ble realisert.
En nyere anlegg er Galatheas hage, tiltenkt for meditasjon. Det sirkelformede området ”tallerkenen” benyttes på sommertid til piknik og idrett.  Det nåværende Pildammsteatern er et amfiteater som ble anlagt i 1963 som en erstatning for et eldre friluftsteater. Det gamle vanntårnet rommer iblant kunstutstillinger. Den populære mosjonsruten rundt dammen måler cirka 1,5 kilometer.
Ved Roskildevägen ligger Roskilde barnehage og utendørsbarnehagen Stock och Sten holder også til i parken.
Fra 2004 blir parkens besøkende om sommeren budt på et lysshow i form av projiserte bilder på dammens fontene.