jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Melissa Bjånesøy

Melissa Linn Berman Bjånesøy (født 18. april 1992 i Chicago) er en amerikansk-født norsk fotballspiller som spiller for Stabæk i Toppserien.Hun spilte aldersbestemt fotball i Lyngbø SK før hun gikk til Sandviken. Hun fikk i 2011 Statoils talentpris. Etter at Sandviken rykket ned fra Toppserien i 2013, var hun ønsket av en rekke toppklubber. Hun valgte å signere for Stabæk før 2014-sesongen.


== Landslagskarriere ==
Hun ble toppscorer i U-19-EM i 2011, med sju scorede mål. Hun scoret i alle fem kampene fra gruppespillet og fram til finalen, hvor Norge tapte 8–1 for Tyskland.
Debuten for det norske A-landslaget kom i januar 2012 mot Sør-Korea. I hennes andre A-landslagskamp scoret hun sitt første mål mot Kina.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Melissa Bjånesøy – FIFA 
(en) Melissa Bjånesøy – UEFA 
(en) Melissa Bjånesøy – Soccerway 
(no) Melissa Bjånesøy – Norges Fotballforbund 
(de) Melissa Bjånesøy – Soccerdonna 
(en) Melissa Bjånesøy – FBref 
«Melissa Linn Berman Bjånesøy», profil på NFFs hjemmeside
Bernhardtslinjen

Bernhardtslinjen eller kalt Reinhardslinjen var en var en serie av tyske militære forsvarsposisjoner og fortifikasjoner i Italia under andre verdenskrig.


== Se også ==
Operasjon Avalanche
Slaget om Monte Cassino
Felttoget i Italia
Løkkegård

Løkkegård er en type gårdsbebyggelse som omkranser et gårdstun. Løkkegårder er gårdsbruk med en frittstående bygningsmasse (bestående av mange bygninger) som omkranser et gårdstun (også kalt løkkegårdsanlegg). Eksempler på dette siste er Riddergården i Hønefoss som ble bygget på 1700-tallet og de mange løkkeanleggene som tjente som fritidsboliger for Christiania-borgerskapet på 17- og 18-hundretallet.


== Se også ==
Byløkke
Lystgård
Matthias Lanzinger

Matthias Lanzinger (født 9. desember 1980 i Salzburg, Østerrike) er en østerriksk alpinist.
Lanzinger ble juniorverdensmester i kombinasjonen i 2000. Hans beste resultat i verdenscupen er en tredjeplass i super-G i Beaver Creek den 1. desember 2005. Dette var hans andre deltagelse i verdenscupen i alpint etter at han endte på 21.-plass i super-G i Lake Louise den 27. november 2005. Lanzinger måtte amputere venstre bein etter en ulykke i Kvitfjell i 2008, og begynte som parautøver.


== Ulykken i Kvitfjell ==
Søndag den 2. mars 2008 kolliderte Lanzinger med en port i en fart av 120 km/t i super-G-mesterskapet i Kvitfjell Alpinanlegg. Ulykken forårsaket at bena i den venstre leggen brakk tvers av, i tillegg til at han havnet i koma som følge av slagene han fikk mot hodet. Etter fallet ble han sendt direkte til Lillehammer sentralsykehus i et privat helikopter, deretter til Ullevål universitetssykehus i Oslo i et ambulansehelikopter for umiddelbar operasjon. Tirsdag formiddag den 4. mars ble det klart at leggen måtte amputeres. Beslutningen ble tatt etter gjentatte mislykkede forsøk på å gjenopprette blodsirkulasjonen.
En av årsakene til det alvorlige omfanget av skadene kan være at mekanismen i bindingen som skal løsne skien i slike situasjoner ikke fungerte ordentlig.


== Erstatningskrav ==
I oktober 2008 fremmet Lanzinger via sin advokat Manfred Ainedter krav om 100 000 euro i erstatning fra Det internasjonale skiforbundet (FIS). FIS avslo kravet og viste til sin forsikring, hvilket førte kravet videre til den lokale arrangøren.
Årsaken til kravet er basert på uttalelser og redegjørelser fra den tyske kirurgen Bernd Steckmeier, som mener beredsskapplanen på Kvitfjell ikke var tilstrekkelig, noe som førte til at det tok for lang tid før Lanzinger fikk rett behandling.
I 2010 bestemte Norsk pasientskadeerstatning at Lanzinger hadde krav på erstatning.


== Referanser ==


== Kilder ==
http://www.vg.no/pub/vgart.hbs?artid=504244
http://www.vg.no/pub/vgart.hbs?artid=504314
http://www.vg.no/pub/vgart.hbs?artid=548887


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Matthias Lanzinger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Matthias Lanzinger – Paralympic.org 
(en) Matthias Lanzinger – FIS (alpint) 
(en) Matthias Lanzinger – ski-db.com
Dezhou

Dezhou (kinesisk: 德州; pinyin: Dézhōu) er en by på prefekturnivå i nordvestre del av provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Den grenser til prefekturene Jinan i sørøst, Liaocheng i sørvest, Binzhou i nordøst, og til provinsen Hebei i nord og nordvest.
Dezhou ligger inntil Gulelven,  og Keiserkanalen løper gjennom prefekturet.


== Historie, kulturminne, turisme ==
De tre rikers tid: Mot slutten av Han-dynastiet begynte Liu Bei (161-223) sin politiske karriere som prefekt for fylket Pingyuan ved dagens Dezhou; han opprettet staten Shu Han og ble en viktig leder under de tre rikers tid.
Sulu-kongens mausoleum: Dezhous største historiske attraksjon er gravmælet til Sultan Paduka Batara av Sulu, som døde i Dezhou under returferden på Keiserkanalen etter sitt tributtbesøk hos Yongle-keiseren i hans palass i Beijing sensommeren 1417. 
Gravmælet ligger i bydelen Beiying, én km nord for sentrum. Den er godt bevart; etter 1980 foretok staten en omfattende reparasjon av hele anlegget. Den ligger i Wanglingparken og dekker et område på mer enn 80 dekar. Graven er 4,2 meter høy og 16,6 meter i diameter. På begge sider av graven er det steinmennesker, steinhester, steinsauer, steinleoparder og kinesiske klokker.   Det ble i 1988 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige fortidsminner (Sulu wang mu 苏禄王墓, 3-252). Etterfølgere av sultanens muslimske ledsagere bor fremdeles i Dezhou, og er klassifisert som huikinesere. Tausugdelegasjoner fra Sulu har gjestet Dezhou for å treffe etterkommerne av den gamle kongeslekten.
Bokseropprørets vugge: Det var i fylket Pingyuan i Dezhou at det hemmelige selskap Yihetuan ble grunnlagt; det var den bevegelsen som stod bak bokseropprøret (1899-1901) som utløste militær intervensjon fra åttenasjonsalliansen.


== Administrasjonsenheter ==
Dezhou administrerer ett distrikt, to byer på fylkesnivå og åtte fylker.

Decheng distrikt (德城区)
Lingcheng distrikt (陵城区, tidligere Ling fylke)
Leling byfylke (乐陵市)
Yucheng byfylke (禹城市)
Pingyuan fylke (平原县)
Xiajin fylke (夏津县)
Wucheng fylke (武城县)
Qihe fylke (齐河县)
Linyi fylke (临邑县)
Ningjin fylke (宁津县)
Qingyun fylke (庆云县)


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===
Beijing-Shanghai høyhastighetstog har stoppested her.
Byen Dezhou er også stoppested på den viktige jernbanelinen Jinghubanen som løper fra Beijing til Shanghai via blant annet Tianjin, Jinan, Nanjing og Suzhou.
Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog stanser her på sin vei fra Qingdao til Taiyuan.


=== Veier ===
Kinas riksveier 104 og 105 løper også gjennom Langfang. De begynner i Beijing, løper sørover og deler seg i Dezhou. Riksvei 104 fortsetter da til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou, mens 105 løper til Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou, og ender opp i Zhuhai.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Joseph W. Esherick: The Origins of the Boxer Uprising, Berkeley: University of California Press, 1987. ISBN 0520064593


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Zhongguo Fensheng Ditu Ji. Beijing: Xingqiu ditu chubanshe, 2001.
Erling Granholt

Erling Granholt (født 17. juni 1925, død 21. november 2015) var en norsk lektor, riksmålsmann og politiker (FrP).Granholt tok eksamen ved Stavanger lærerskole i 1959 og ble cand. philol. ved Universitetet i Oslo i 1979. Han arbeidet som lærer ved Framnes skole i Sandefjord 1962–1988.
Han var medlem av Sandefjord bystyre 1984–1991, medlem av Vestfold fylkesting 1988–1991 og formann i Riksmålsforbundet 1988–1990. Han var æresmedlem av Vestfold slektshistorielag og medlem av New York Academy of Sciences. Videre var han styremedlem i Sjømænds Gamlehjem i Sandefjord.


== Publikasjoner ==
Arbeiderbevegelsen og riksmålet (1966)
Døden som motiv i Arnulf Øverlands lyrikk (1979)


== Referanser ==
Subprovinsielle byer

Subprovinsielle byer 副省級城市 (Fù Shěngjí Chéngshì) er en klasse territorielle administrative enheter i Folkerepublikken Kina. Klassifikasjonstypen ble vedtatt av regjeringen den 25. februar 1994. Borgermesteren for en subprovinsiell by er av samme rang som en viseguvernør i en provins.
Til å begynne med ble det opprettet 16 subprovinsielle byer. Men antallet er senere redusert ettersom Chongqing i 1997 ble elevert til byprovins.  De subprovesielle byene har en vesentlig høyere grad av rettigheter, kompetanser og ansvarsområder, særlig innen rettspleie og økonomi, enn andre territorielle enheter på sekundærnivå. 
De 15 subprovinsielle byene er:

Changchun i Jilin,
Chengdu i Sichuan,
Dalian i Liaoning,
Guangzhou i Guangdong,
Hangzhou i Zhejiang,
Harbin i Heilongjiang,
Jinan i Shandong,
Nanjing i Jiangsu,
Ningbo i Zhejiang,
Qingdao i Shandong,
Shenyang i Liaoning,
Shenzhen i Guangdong,
Wuhan i Hubei,
Xiamen i Fujian, og
Xi'an i Shaanxi.Av de femten er det ti provinshovedsteder (Changchun, Chengdu, Guangzhou, Hangzhou, Harbin, Jinan, Nanjing, Shenyang, Wuhan og Xi'an).
Provinsene Guangdong, Liaoning, Shandong ogd Zhejiang har alle to subprovinsielle byer hver.
Fujian, Heilongjiang, Hubei, Jiangsu, Jilin, Shaanxi og Sichuan har én.
Fujian er den eneste provinsen på listen der selve hovedstaden (Fuzhou) ikke er subprovinsiell.
Ronny Harald Blomvik

Ronny Harald Blomvik (født 6. mars 1958) er en norsk lokalpolitiker fra Fremskrittspartiet. Han var ordfører i Sula kommune i Møre og Romsdal fra 2003 til 2011. Han ble gjenvalgt ved direkte ordførervalg i 2007. Blomvik har også vært fylkesleder for Møre og Romsdal FrP.Blomvik er leder for kontrollutvalget i Sula kommune i perioden 2015–2019.Blomvik mottok i 2011 offiserskorset av Litauens fortjenstorden i forbindelse med statsbesøk fra Litauens president.


== Referanser ==
Lindex

Lindex er en svensk motekjede med butikker i Norden, Estland, Latvia, Litauen, Russland, Sentral-Europa og Midtøsten. Lindex selger damekonfeksjon, dameundertøy, barneklær og kosmetikk. 


== Historie ==
I 1954 åpnet Ingemar Boman og Bengt Rosell undertøysbutikken «Fynd» i Alingsås. Raskt etter overtok grunnleggerne forretningen «Lindex» i Göteborg som etter hvert gav navn til de etterfølgende butikkene. I løpet av sekstitallet fikk undertøyssortimentet utvidet til dameklær, spesielt jumpers og bluser. Virksomheten ekspanderte og den første Lindexbutikken ble åpnet i Norge. 
I løpet av syttitallet fortsatte Lindex å vokse i Sverige og Norge. Sortimentet ble utvidet til å inkludere kjoler og bukser, og dessuten barneklær. Åttitallet innebar store forandringer for Lindex, med stor ekspansjonen og stort sett all tekstilproduksjonen ble flyttet utenlands. Kjeden prøvde ut nye markeder, som Danmark, Storbritannia og Finland, men mot slutten av åttitallet ble virksomheten fokusert til Sverige, Norge og Finland. I 1993 åpnet de sitt første produksjonskontor i Hongkong og begynte å jobbe med inspeksjoner for å kontrollere at leverandørene ikke benyttet seg av barnearbeid. 
Lindex innledet en storsatsing på 2000-tallet. De utvidet østover, og startet sin ekspansjon i Sentral-Europa gjennom å åpne butikker i de baltiske landene og i Tsjekkia. Det finske børsnoterte selskapet Stockmann kjøpte Lindex i 2007 og tok kjeden inn i det russiske markedet Den første Lindexbutikken åpnet i St. Petersburg i 2008. I tillegg startet man franchisevirksomhet i Midtøsten. Mot slutten av det første tiåret av 2000-tallet er Lindex en av Nord-Europas største motekjeder, med cirka 360 butikker og en omsetning på 5 milliarder.


== Modeller ==
Høst 2011 – Reese Witherspoon
Vår 2012 – Gwyneth Paltrow


== Eksterne lenker ==
Lindex
Logan Browning

Logan Browning (født 9. juni 1989) er en amerikansk skuespillerinne, mest kjent for rollen som Sasha i filmkomedien Bratz fra 2007.


== Biografi ==
Logan Browning hadde sin debut som skuespiller i tenåringsserien Summerland, der hun hadde rollen som Carrie, og i Nickelodeons Ned's Declassified School Survival Guide i 2005.
I 2007 hadde hun en av de fire hovedrollene i spillefilmen Bratz, basert på dukkemerket ved samme navn. Filmen var hennes første store rolle i en spillefilm. I 2008 ble hun sammen med de tre andre skuespillerne i filmen nominert til en Razzie-pris for «dårligste skuespillerinne», men de «tapte» for Lindsay Lohan i I Know Who Killed Me.
Hun hadde også en liten opptreden i Prima Js musikkvideo til sangen «Rockstar». samt i B5s musikkvideo til «U Got Me».


=== Personlig liv ===
Browning ble født i Atlanta i Georgia, men bor nå i Atlanta.


== Filmografi ==


=== filmer ===


=== TV ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Logan Browning på Internet Movie Database 
(fr) Logan Browning på Allociné 
(en) Logan Browning på AllMovie 
(en) Logan Browning hos Rotten Tomatoes 
(en) Logan Browning hos The Movie Database 
TheBratzFilm.Com Arkivert 25. februar 2008 hos Wayback Machine. (inneholder en kort biografi om Logan Browning)
Belinda Braza

Belinda Braza (født 30. november 1981 i Bergen) er en profesjonell danser, koreograf, sanger og skuespiller fra Bergen.
Hun er en profesjonell danser og lærer i hiphop og jazz ved tallrike skoler i Oslo: Statens balletthøyskole, Spinoff dansestudio, Kristine Glennes ballettskole, Norsk ballettinstitutt og Torild Frostads dansestudio. Sammen med Jens Jeffry Trinidad tilbyr hun nå hiphop-workshops rundt om i landet. De har til sammen over fem hundre fornøyde elever i uken og underviser dessuten alle nivåer og aldersgrupper. Teamteach kaller de det. Braza er utdannet ved Bårdar Akademiet (2001–2003). Hun er også en aspirerende koreograf og var en av hiphop-koreografene som arbeidet med Dansefeber på TV og på turne i samarbeid med Riksteatret.
Braza har opptrådt som sanger og skuespiller i musikaler og show som Fame – The Musical (Chat Noir 2003), Det folk vil ha (Det norske teatret 2005), Fruen fra det indiske hav (Oslo nye teater 2006) med flere. Hun har koreografert for forskjellige artister som Samsaya, Myrna Braza, Wisnu, Sichelle og Maria Haukaas Storeng. Hun har også koreografierfaring fra show (blant annet ombord i Color Fantasy), Melodi Grand Prix, KGB-kompaniet og TV-produksjonen Hundre år med egen stemme. Braza har opptrådt som danser og sanger i ulike TV-show som Gullfisken, Gullruten, Melodi Grand Prix og Eurovision Song Contest. Hun var også programleder for TV Hordalands Ung. Hennes livsmotto skal være «Be your dreams, fulfill yourself!».


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Belinda Braza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Belinda Braza hos Nationaltheatret 
(en) Teach me. Koreografi av Belinda Braza
(en) I'm not afraid, Jill Scott. Koreografi av Belinda Braza
(en) Back to you, goapele. Koreografi av Belinda Braza
Afrikaanstalende befolkning i Sør-Afrika

Ifølge folketellingen i Sør-Afrika i 2001 var det totalt 5 983 443 mennesker som snakket afrikaans som sitt morsmål. Folketellingen i Namibia i 2001 rapporterte at 11,4 % av namibierne hadde afrikaans som deres morsmål. Antallet afrikaanstalende ifølge Sør-Afrikas folketelling i 2001 etter kommunale grenser er følgende:


== Referanser ==
Hiddn Solutions

Hiddn Solutions ASA (OSE: HIDDN; stiftet 7. mai 1998 som Acta ASA) er et børsnotert selskap som fokuserer på finansiering, utvikling og kommersialisering av teknologi.


== Historie ==


=== Acta ===
Selskapet ble stiftet 7. mai 1998 som Acta ASA av Fred Ingebrigtsen og Alfred Ydstebø og ble mest kjent for å selge omstridte strukturerte spareprodukter til norske småsparere. Selskapet tilbød mer enn 300 spare- og investeringsløsninger til privatpersoner, og forvaltet ca. 90 milliarder kroner for 83 000 kunder. Acta hadde rundt 580 investeringsrådgivere fordelt på over 57 kontorer i Norge, Sverige og Danmark.


=== Agasti ===
Etter Acta-saken, ble restene av selskapet omdøpt til Agasti Holding ASA og delt inn i tre forretningsområder; Wealth Management, Capital Markets og Investment Management. Forretningsområdet Wealth Management bestod av selskapene Navigea Securities i Norge og dets svenske filial, samt Navexa Securities i Sverige. Forretningsområdet Capital Markets bestod av selskapet Agasti Wünderlich Capital Markets, mens forretningsområdet Investment Management bestod av selskapet Obligo Investment Management med datterselskaper.
Agasti eide 66 % av Obligo Holding AS, mens Blackstone Real Estate Funds eide de øvrige 34 %. Obligo etablerte en institusjonell investorplattform med hovedfokus på investeringer og forvaltning av eiendom i Norden. Pr 31. mars 2016 forvaltet Obligo verdier for totalt 44 milliarder kroner på vegne av investorer. Av dette forvaltet Obligo eiendomsselskaper for ca. 35 milliarder kroner, hvorav ca. 21 milliarder kroner på vegne av Blackstone. Obligo forvaltet i tillegg investeringsselskaper innen shipping, private equity, infrastruktur og fornybar energi for 10 milliarder kroner.


=== AgaTech ===
19. oktober 2016 overtok investoren Øystein Tvenge kontroll på selskapet, gjennom aksjekjøp for 3,3 millioner à 3,4 øre stykket. Aksjen syvdoblet seg på kjøpet og hindret Tvenges hensikt med aksjekjøpet, som ifølge Finansavisen var å omgjøre selskapets beslutning om å strykes fra børsnotering og kjøpe opp det Tvenge-dominerte krypteringsselskapet Hiddn Security der Hiddn-aksjonærene skulle få Agasti-aksjer i bytte.På en ekstraordinær generalforsamling 14. november 2016 ble dog den vedtatte avviklingen reversert og selskapets foretaknavn endret til AgaTech ASA.


=== Hiddn Solutions ===
I desember 2016 utførte AgaTech og Hiddn Security en omvendt overtakelse, hvorpå AgaTech overtok 90% av aksjene i Hiddn Security og endret navn til Hiddn Solutions ASA.


== Konsernsjefer ==
1990 – 2005: Alfred Ydstebø
2005 – 2009: Simen Mørdre
2009 – 2012: Geir Inge Solberg
2012 – 2014: Alfred Ydstebø
2014 – 2016: Jørgen Pleym Ulvness
2016 – 2017: Tore Viana-Rønningen
2017 – p.t.: Carl Espen Wollebekk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Elfsysla

Elfsysla eller Elv(e)syssel (norrønt Elfarsýsla, svensk Älvsyssel), var i middelalderen et syssel i Norge som omfattet søndre del av Ranafylke, området som senere ble Båhuslen. Navnet kommer av elven Elfir (svensk Göta älv) som dels dannet grensen mellom Norge og Västergötland i Sverige og mellom Norge og Halland i Danmark, sistnevnte inntil begynnelsen av 1200-tallet.


== Historie ==
Ved kong Sverres inndelning av Norge i sysler på slutten av 1100-tallet, ble det daværende Ranafylke delt i Ranrikesysla i nord og Elfsysla i syd, med grensen ved dagens Uddevalla. Den eldste byen i Elfsysla var Konghelle, som på 1100-tallet var den tidvis kongelig residensby og Norges faktiske hovedstad. Omkring denne tiden ble byen angrepet av vendere fra Pommeren, antakelig den eneste gangen Norge har vært invadert av slavere (inntil Den røde armés invasjon av Øst-Finnmark i 1944).
Kong Håkon V Magnusson anla i 1308 Båhus festning, som i årene etter ble Norges, kanskje Nordens sterkeste festning. I senmiddelalderen og i unionstiden med Danmark frem til 1660 ble sysselordningen gradvis avløst av et system med len, og i 1476 ble Elfsysla for første gang omtalt som Båhuslen, hvilket etterhvert omfattet hele det gamle Ranarike. Båhuslen ble avstått til Sverige etter freden i Roskilde i 1658.


=== Elfsysla som forlening ===
I 1304 ble Elfsysla forlent av Håkon Magnusson til hertug Erik Magnusson ettersom den svenske hertugen var trolovet med kongens datter Ingebjørg. Etter at Håkon skiftet side i brødrestriden mellom hertugene Erik og Valdemar på den ene siden og kong Birger Magnusson på den andre, beleiret han Eriks oppholdsted Konghelle og Ragnhildsholmen. Det var i forbindelse med denne konflikten han etablerte Båhus festning.
Etter freden i Helsingborg i 1310 måtte hertug Erik frasi seg Elfsysla, men det er ikke kjent om området ble tilbakeført til Norge. Forøvrig giftet Erik og Ingeborg seg i Oslo i 1312, og året etterpå feiret de bryllupsfest i Lödöse ved Göta älv, en av støttepunkene i Eriks Vest-Svenske hertugdømme som omfattet Västergötland, Dalsland og Värmland.
I 1319 ble Elfsysla forlent til Eriks enke, hertuginne Ingeborg, som en del av hennes underhold i forbindelse med at sønnen Magnus Eriksson som treåring ble konge i både Norge och Sverige. Også for henne var Elfsysla del av et større län, ettersom hun også hadde Lödöse og Axevalla hus, derunder fem herreder i Västergötland og Värmland samt Nordre Halland. I 1327 ble Ingebjørg tvunget til å avtså sine norske len, det samme hadde hun gjort med de svenske året før.
I 1359 fikk dronning Blanka av Namur Elfsysla (uten Orust) som morgengave og erstatning for Tunsberg len.


=== Skipreider ===
8 skipreider:
Lana (Lane)
Orðóst (Ordost)
Þjórn (Tjørn)
Frikna (Frekne)
Þorpa (Hjertum og Visteland)
Grøtsbakke (Nordre Indland)
Fokseherad (Søndre Indland)
Hísingar


== Referanser ==
Nittedal Teleport

Nittedal Teleport, også kalt «Nittedal jordstasjon», ligger nord i Hakadal og driftes av Telenor Satellite. Den er selskapets og Nordens største jordstasjon. Anlegget har noe over 50 antenner for opplink til, og nedlink fra, diverse satellitter. De største på 18 meters diameter.
Herfra kommuniserer selskapet med satellitter for både radio, TV, telefoni og data. Programmer sendes opp til satellittene Thor 5, Intelsat 10-02 (i nyere tid markedsført som Thor 10-02), Thor 6 og Thor 7. Ved Nittedal overvåkes kvaliteten i Norkring, Canal Digital og TTS sine fjernsynssendinger i Norden, i tillegg til UPC i Øst-Europa.
Omtrent 75 systemingeniører og operatører jobber døgnkontinuerlige skift ved stasjonen.
Jordstasjonen ble etablert i 1986.


== Eksterne lenker ==
(en) Nittedal Teleport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Diderik Brochmann

Diderik Hegermann Brochmann (født 20. mai 1879 i Kristiania, død 24. mai 1955) var en norsk sjømann, sjantimann, sjantisamler og forfatter.  Han var redaktør for Jul til Sjøs fra 1912 til 1926.
Han gikk til sjøs i 1894 og seilte i seks år før han gikk på skipperskolen i Bergen og tok eksamen i styrmann i 1900 og eksamen i skipper i 1902.  I 1908 ga han ut Shantimanden, den første norske samling av sjantier, og ble således redaktør for Norsk Styrmannsnytt i 1911, et verv han satt i til 1921.  Han er vår største og viktigste samler av sjantier brukt på norske skuter. 
I tillegg til sjantisamlingene gav han også ut en rekke bøker om sjømannsliv og sjømannsspråk.  I 1924 var han i ledelsen for Skipsfartsnytt som drev med nyheter om skib.
Han var sønn av Røldalspresten Johannes Brochmann (1852–1930) og Elisabeth Falsen Smith (1855–1955) fra Molde, samt bror av forfatteren Georg Brochmann (1894–1952).  Diderik giftet seg i 1901 med lensmannsdattera Margit Hagen (1876–1962) fra Røldal. De bodde mye i Ullensvang og var foreldre til arkitekten Odd Brochmann (1909–92) og forfatteren Zinken Hopp (1905–87).


== Bibliografi ==
Brochmann, Diderik – Shantimanden 1908
Brochmann, Diderik – Tusen og tre sjømandsord 1915
Brochmann, Diderik – Med norsk skib i verdenskrigen 1928
Brochmann, Diderik – Cassiopeia : Sjømannsliv i seilskibstiden. – Oslo: Aschehoug, 1931
Brochmann, Diderik – Sogneprestene Brochmann 1933
Brochmann, Diderik – Sang fra sjøen 1934
Brochmann, Diderik – Fagprat mellem sjøfolk 1935
Brochmann, Diderik – Sjømannsviser 1937-1938
Brochmann, Diderik – Tyrkeknoper 1941
Brochmann, Diderik – Aure: Ferskvannsbiologisk marionettroman. – Oslo: Fredhøi, 1945
Brochmann, Diderik – Sang fra sjøen 1946
Brochmann, Diderik – Streiflys over sjøfronten 1948
Blow boys blow: sjanties frå Diderik Brochmanns samlingar, redigert av Velle Espeland. – Oslo: Tiden, 1981. (Norsk folkeminnelags skrifter, 123).


== Kilder ==