jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Housatonic River

Housatonic River er en 240 km lang elv i USA, og begynner som fire bekker vest i Massachusetts og renner gjennom vestre Connecticut.  Den munner ut i Long Island Sound mellom byene Stratford og Milford.
Navnet kommer fra mohikanerfrasen «usi-a-di-en-uk», som betyr hinsides fjellstedet.


== Eksterne lenker ==
Housatonic Valley Association
Housatonic River Initiativer-Riverkeeper
Housatonic River Restoration
Charles Ives' Three Places in New England
Watershed map
Connecticut Explorer's Guide Online paddling map of the Housatonic River


== Eksterne lenker ==
(en) Housatonic River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alexej von Jawlensky

Alexej von Jawlensky (russisk: Алексей Георгиевич Явленский, Aleksej Georgijevitsj Javlenskij; (født 13. marsjul./ 25. mars 1865greg. i Torzjok (Russland); død 15. mars 1941 i Wiesbaden) var en russisk impresjonistisk maler som var aktiv i Tyskland. Han var sentral i kunstnergruppen Der Blaue Reiter.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han ble født som barn nummer fem i en aristokratfamilie i Tver, Russland. Familien flyttet til Moskva da han var ti år, der han senere tjenestegjorde i tsarens garde som offiser. Han ble interessert i kunst, og begynte å studere ved kunstakademiet i St. Petersburg som elev av Ilja Repin etter ca. 1880.


=== Maler ===
Han flyttet til München i 1896 og ble student hos Anton Azbé, hvor han møtte Vasilij Kandinskij. Han prøvde flere stilarter. Fra 1908 viste hans egen stil seg, som ekspresjonisme med fransk-inspirert (frisk) fargebruk. Denne varte ved til første verdenskrig, men beveget seg mot forenkling og åndelighet.
I 1909 var han med på å stifte München nye kunstnerforening, sammen med blant andre Kandinskij, Adolf Erbslöh, Gabriele Münter og Marianne von Werefkin. Denne var forløper til Blaue Reiter som han sto nært knyttet til. Han stilte malerier sammen med gruppen, bl. a. i 1912 i et München-galleri.
På grunn av krigen, dro Jawlensky  til Sveits i 1914 og ble i St. Prex ved Genfersjøen til han kom tilbake. Han hadde svake lunger, så han reiste til Ascona i 1918, og flyttet til Wiesbaden i 1921, hvor han ble boende til han døde i 1941.
Under oppholdet i Sveits begynte han å arbeide i serier, med «Variasjoner over et landskapelig tema» som den første. I Wiesbaden ble han kjent med samleren og mesénen Heinrich Kirchhoff, som både kjøpte arbeider, og støttet ham økonomisk.
Jawlensky, Vasilij Kandinskij, Paul Klee og Lyonel Feininger stiftet kunstnergruppen Die Blauen Vier i 1924. De stilte ut sammen i Tyskland og – ikke minst i USA. 
I 1936 ble han medlem av det tyske Rikskulturkammeret – og i 1937 ble 72 av verkene hans i Tyskland erklært entartet. Maleforbudet som fulgte, berørte ham lite – han hadde pådradd seg en polyartritt, med så kraftig virkning at han var tilnærmet lammet det neste året. 18 verk er registrert som beslaglagt.Mange av de beslaglagte verkene ble vist posthumt på documenta 1 i Kassel i 1955.


== Noen arbeider ==
Jawlenskys verker omfatter blant annet:

Abend
Woman with a Fan
Symphony
Hyacinth, ca. 1902
Abstract Head
Heilandsgesicht: Nemesis II Arkivert 15. januar 2008 hos Wayback Machine.
Cornfield near Carantec Arkivert 14. mars 2007 hos Wayback Machine.
Girl with Flower Hat Arkivert 6. oktober 2007 hos Wayback Machine.
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Available Works & Biography Arkivert 15. januar 2008 hos Wayback Machine. Galerie Ludorff, Düsseldorf
Biography of Alexej Georgewitsch von Jawlensky Arkivert 11. mars 2007 hos Wayback Machine.
Information med linker fra the-artists.org
Official Website
Tommy Haas

Thomas «Tommy» Mario Haas (født 3. april 1978 i Hamburg, Tyskland) er en profesjonell tysk høyrehendt tennisspiller. ATP-rankingen hans er 27 i verden.


== ATP-titler ==


=== Singel ===
1999 – Memphis
2001 – Adelaide, Long Island, Wien, Stuttgart TMS
2004 – Houston, Los Angeles
2006 – Delray Beach, Memphis, Los Angeles
2007 – Memphis


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Tommy Haas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tommy Haas – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Tommy Haas – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Tommy Haas – Olympedia 
(en) Tommy Haas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Tommy Haas – Tysklands olympiske komité 
(en) Tommy Haas – ATP-touren 
(en) Tommy Haas – ITF Tennis 
(en) Tommy Haas – Davis-cupen
Haifeng

Haifeng (kinesisk: 海豐, pinyin: Hǎifēng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Shanwei i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina, nordøst for Hongkong. De språkene som tales er teochew, hokkien og hakka. 
Befolkningen var på 712 261 innbyggere i 1999.


== Kulturminner ==
I Haifeng ligger Det røde palass og Den røde plass (Haifeng honggong, 海丰红宫; Hongchang jiuzhi, 红场旧址) som er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.


== Referanser ==
Tsjojbalsan

Denne artikkelen omhandler byen Tsjojbalsan i Mongolia. For den tidligere presidenten i Mongolia, se Khorloogijn Tsjojbalsan.Tsjojbalsan (Чойбалсан) er den fjerde største byen i Mongolia. Den er hovedstad i provinsen Dornod. 
Byen het tidligere Bajan Tumen (Баян Тумэн), men ble i 1941 oppkalt etter kommunistlederen Khorloogijn Tsjojbalsan. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Qingdaouniversitetet

Qingdaouniversitetet er et universitet i Qingdao i Folkerepublikken Kina. Qingdaouniversitetet er et nytt universitet som ble til ved sammenslåing av fire andre høyere utdannelsesinstusjoner i 1993: Det tidligere Qingdaouniversitetet, Shandong tekstilingeniørinstitutt,  Qingdaos medisinske høyskole og Qingdao lærerhøyskole.


== Eksterne lenker ==
Qingdao University Official Website (Kinesisk)
Qingdao University Official Website (Engelsk)
Darkhan

Darkhan (Дархан) er hovedstaden i provinsen Darkhan-Uul i Mongolia. Byen, som ble bygd fra 1961 og fremover, er tredje største i landet og har totalt 65 791 innbyggere(2000).


== Eksterne lenker ==
(en) Darkhan City – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tsingtaobryggeriet

Tsingtaobryggeriet (kinesisk: 青岛啤酒厂; pinyin: Qīngdǎo píjiǔchǎng) er Folkerepublikken Kinas største bryggeri. Det ble grunnlagt i 1903 av tyskere som hadde bosatt seg i Qingdao i Shandong provinsen. Qingdao var på denne tiden hovedstaden til det tyske protektoratet Jiaozhou. 
I (2007) hadde den en markedsandel på cirka 12 % i Kina. Ølmerket bruker på sine etiketter ikke den moderne kinesiske translitterasjon, men skriver Tsingtao, som følger den gamle École française d'Extrême-Orient-translitterasjon. Ølets logo i dag viser Zhan Qiao, en berømt pir i Qingdao.


== Eksterne lenker ==
(zh-Hans) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tsingtao Brewery – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arvid Udbjørg

Arvid Udbjørg (født 20. februar 1928 i Cartagena i Spania, død 27. august 2006 i Oslo) var en norsk grafiker. Han bodde i Bølerlia i Oslo fra 1950 til han døde. 


== Utdannelse ==
Udbjørg var elev hos billedhugger Elen Elster Christensen i Oslo fra 1948 til 1949. Deretter tok han  
Statens Håndverks- og Kunstindustriskole Oslo fra 1951 til 1955 før han fra 1957 studerte i London, først et år ved Slade School of Fine Art, siden et år ved Central School of Art and Craft. 


== Stipend og atelieropphold ==
Fondet for dansk-norsk samarbeid 1960
Grosserer Th. Henrichsens legat 1960
Vederlagfondets stipend 1962
Statens reise- eller studiestipend 1964
Statens 3-årige arbeidsstipend 1968-1970
Statens garantiinntekt for kunstnere 1983
Bildende Kunstneres Hjelpefonds arbeidsstipend 1996


== Separatutstillinger, prosjekter (i utvalg) ==

Kunstnerforbundet Oslo (1965)
Kunstnerforbundet Oslo (1973)
Kolding bibliotek Danmark (1975)
Oslo Kunstforening (1984)


== Gruppeutstillinger, prosjekter, festivaler (i utvalg) ==
Nordisk Kunstforbund Odense- Danmark (1959)
Nordisk Grafikkunion Stockholm 1960, Helsingfors 1967, Lund, Sverige (1971), Bergen 1975
Norske Grafikeres jubileumsutstilling (1960, 1969, 1979, 1987 og 1994),
«Chrix Dahls elever» Kunstnerforbundet Oslo (1961)
«Norwegische Graphik der Gegenwart» Berlin (1962, 1971)
«Contemporary Paints from Norway» Oregon- USA (1963)
Kunstnerforbundet Oslo (1965)
«Grafika Norweska» Kraków- Polen (1966)
Norske Grafikeres sommerutstilling (1967, 1972, 1974-76, 1981-85, 1988, 1991-93)
Interart Berlin (1967)
Salon du Mai Paris (1967, 1968)
Internazionale Biella per l'incisione Biella- Italia (1967, 1971, 1973, 1976)
Internazionale biennale Pistoia- Italia (1968)
«Skandinavisk grafikk» vandreutstilling USA og Canada (1970)
«Norsk grafikk siden sist» Oslo Kunstforening (1971, 1973, 1977, 1979)
«Contemporary Prints from Norway» Oregon- USA (1971)
Galleri Moderne Kunst Duisburg- Tyskland (1972)
Norsk Internasjonal Grafikk Biennale Fredrikstad (1980)
«Mitt siste trykk Galleri» Norske Grafikere Oslo (1986)
Sommerutstilling Christianssands Kunstforening (1989–1991)
Norske Grafikere Gudbrandsdalen Billedgalleri Vinstra (1994)


== Innkjøpt av ==
Udbjørg er innkjøpt av en rekke museer og offentlige intstitusjoner:
Kunstmuseet i København, Slade School of Fine Art, (som han var elev ved), Riksgalleriet, Utenriksdepartementet, Moss Faste Galleri, Statkraft, Oslo Kunstforening, Generalkonsulatet i Rio de Janeiro Brasil, Den Norske Ambassade Athen, 
Norges Bank, Oregon State University USA, Den Norske Ambassade Jiddah Saudi Arabia, Nordisk Artotek Island, 
Nasjonalgalleriet, Stavanger bibliotek, Bergen Billedgalleri, Freia A/S, Museum of Fine Arts Boston USA, Norsk kulturråd, Kolding kommunes bibliotek.


== Verv ==
Jurymedlem Norske Grafikere (1962)


== Års- eller landsdelsutstilling ==
Høstutstillingen (1957-1964, 1966-75, 1977-78, 1980)
UKS Vårutstilling (1959-60, 1962-65)
Østlandsutstillingen (1979)


== Priser og utmerkelser ==
Grafikerprisen Landslaget Aktuell Kunst 1965


== Referanser ==
Honorær konsul

Honorær konsul eller valgkonsul er en konsul som er leder for et honorært konsulat. Slike konsulater opprettes gjerne dersom et land ikke har egne diplomater i en by med et visst samkvem med senderlandet. En honorær konsul er oftest statsborger i vertslandet. Hvis embetet er ulønnet, kan den honorære konsulen ta seg betalt for sine tjenester.
Yves Raguin

Yves Raguin (født 1912, død 9. desember 1998 i Taipei på Taiwan) var en fransk sinolog og jesuitt. Han var en ledende autoritet på kinesisk religion og Østens og Vestens spiritualitet. 
Han ble jesuitt i 1930 og ble presteviet i 1942. Han kom deretter til Kina og var først ved Harvard-Yenching Institute 1946-1949 og så i Shanghai årene 1949-1953. 
Sammen med andre jesuitter grunnla han i 1966 Ricci-instituttet i Taiwans hovedstad Taipeh, og var dets direktør til november 1996.
På hans tid ble arbeidet med den omfangsrike kinesisk-franske ordboken Le Grand Ricci avsluttet.
Pater Raguin skrev over 20 bøker innen sitt fagfelt.


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen


== Referanser ==


== Litteratur, kilde ==
Claude Larre, Yves Camus, Benoît Vermander:  « La Vie du père Yves Raguin sj », Chine - Maduré - Madagascar - Jésuites en Mission, no 273, juin - juillet - août 1999


== Eksterne lenker ==
Nekrolog
Kort biografi
The Ricci Institute Library Online Catalog
Oneidaene

Oneidaene er en irokesisk stamme med tradisjonelt hjemsted i det nordøstlige USA, fortrinnsvis i delstaten New York. Oneidaene var blant de fem (senere seks) irokesiske indianerstammer som sammen utgjorde irokeserføderasjonen som ble dannet i 1142.
Stammen var, og er fortsatt matriarkalsk organisert.
Oneidaene var med på alle de hvites kriger i øvre New York. Først støttet de sammen med de andre irokeserstammene englenderne mot franskmennene. Under den amerikanske uavhengighetskrig var de fleste oneidaene på amerikanernes side, selv om noen få fortsatt var lojale overfor britene. 

Oneidaene har et eget indianerreservat i delstaten New York, og der driver de Turning Stone Kasino, som har fire millioner besøkende årlig. Inntektene muliggjorde at stammen startet det første amerikanske indianske film- og fjernynsselskapet, Four Directions Entertainment. I 2004 opprettet de flyselskapet Four Directions Air.
Den ledende personlighet blant oneidaene nå (2007) er Ray Halbritter.
Torkell Tande

Torkell Arnold Tande (født 11. september 1901 i Nissedal, døde 8. februar 2001) var en politiker tilknyttet partiet Venstre.
Han var samtidig sogneprest i Sannidal 1930-1970, og prost i Bamble prosti 1963-1970.
Han var valgt som stortingsrepresentant (V) fra Telemark i perioden 1958 - 1969. Før dette hadde han vært vararepresentant i periodene 1945–1949 og 1950–1953. I 1954 rykket han opp som representant etter avdøde Neri Valen.
Tande var ordfører i Sannidal 1937–1941 og 1945. Hans etterfølger som ordfører der, Eigil Olaf Liane fra Arbeiderpartiet, ble også stortingspolitiker.
Tande var elev ved Kongsgård skole i Stavanger.


== Bibliografi ==
Sannidal og Skåtøy, bygdebok. Bind 1og 3 1949-53 (bind 1; Gårds- og slektshistorie for Sannidal, 1949. Bind 3; Fellesbindet, 1953)
Ånd bak bondens yrke og Sannidal herred i Lars Berg (red.): Norske gardsbruk: Telemark fylke, Oslo 1955
Sannidal kirke- og menighet gjennom 200 år, 1972 (utgitt av Sannidal menighetsråd)
Sannidal og Skåtøy sparebank gjennom 50 år, 1978
Femtiårsberetning om Kragerø avdeling av Motorførernes avholdsforbund, 1979
Fra "Kårstua": et utvalg fra de tolv år i "Vestmar", Kragerø 1990


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Torkell Tande hos Stortinget 
(no) Torkell Tande hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Torkell Tande hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Jernpagoden

Jernpagoden (kinesisk: 鐵塔) knyttet til Youguotempelet 佑國寺 i Kaifeng i Henan i Kina er en buddhistisk kinesisk pagode bygd i 1049 under Song-dynastiet (960–1279). Navnet har med pagodens farge å gjøre, den er av murstein, og erstattet en annen pagode av tre på det sted som var brent ned i 1044. Den anses, sammen med Liuhe-, Lingxiao-, Liaodi og Beisipagoden som mesterverker innen Song-arkitekturen. 


== Eksterne lenker ==
Iron Pagoda of Kaifeng
Iron Pagoda at WarriorTours (Image)
Iron Pagoda at Ctrip
Iron Pagoda at CRIENGLISH
Pakokku

Pakokku er en by i regionen Magway i Myanmar. Den ligger ca. 30 km nordøst for Bagan ved elven Ayeyarwady.
Byen har utdannelsesinstitusjonene Computer University, Pakokku Education College, Technological University og Pakokku University.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pakokku, Myanmar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dorgon

Dorgon (kinesisk: 多爾袞, pinyin: Duō'ěrgǔn, mandsjuisk:  = «grevling»; født 17. november 1612 i Yenden i Mandsjuria – nå Xinbin i provinsen Liaoning i Kina, død 31. desember 1650 i Chengde) var en mandsjuisk prins og makthaver.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Dorgon var sønn av Nurhaci og en av hans koner, Hsiao-lieh (også skrevet Xiao-lie eller Xiaoliewu, som fikk tittelen keiserinne av Dorgon rett før han døde), og onkelen til den første av Qing-dynastiets keisere, Fu Lin.


=== Regent ===
Dorgon ble regent i 1643 og ble raskt en mektig mann. Etter å ha avslørt angivelige kupplaner fra Hooge mot hans regenskap den 6. mai samme år, ble Hooge fratatt sin fyrstetitler og hans medsammensvorne henrettet. Dorgon skiftet raskt ut Hooges støttespillere (for det meste fra de gule banner) med sine egne folk, og fikk på den måte tetytere kontroll med ytterligere to bannere. I tidlig juni 1644 hadde han fast kontroll.  Han regjerte så å si uinnskrenket i Shunzhi-keiseren sted mens denne var mindreårig. Han var ved siden av Nurhaci en av de viktigste veiberedere for Qing-dynastiet. Det var han som i 1644 kommanderte den mandsjuhæren som erobret Beijing.
Det var Dorgon som i 1645 utferdiget det ediktet som tvang alle hankinesere å rake av seg håret på pannen og bære hårpisk i nakken. Straffen det ble truet med for å la være, var henrettelse. Helt til Qing-dynastiets undergang på tidlig 1900-tall holdt denne bestemmelsen.
Han døde brått under en jakt i Kharahotun (Chengde i provinsen Hebei).
Dorgon ble etter sin død gitt keisertittel – den eneste gangen dette skjedde under Qing-dynastiet. Han fikk tittelen «Maode Xiuyuan Guangyie Dinggong Anmin Lizheng Cheng Jingyi Huangdi» (懋德修遠廣業定功安民立政誠敬義皇帝). Selv Shunzhi-keiseren bøyde seg dypt tre ganger foran hans kiste.Noen måneder etter at Dorgon døde ble han fordømt av Qing-dynastiet og anklaget for diverse forbrytelser, men ble rehabilitert 130 år senere av keiser Qianglong.


== Referanser ==
Cocteau Twins

Cocteau Twins var et skotsk band som var aktivt i perioden 1979-1997.
Musikken var i utgangspunktet postpunk-inspirert, og hadde visse likhetstrekk med band som The Birthday Party og Siouxsie and the Banshees, men bandet utviklet etterhvert et eget, mer «drømmende» lydbilde som kom til å påvirke flere andre band gjennom 80- og 90-årene. Sentrale komponenter i musikken var vokalist Elizabeth Frasers særpregede klang, som for det meste bestod av ugjenkjennbare ord og påfunne lyder, og gitarist Robin Guthries prosesserte gitar. 
Bandet ble oppløst etter utgivelsen av sitt åttende studioalbum Milk & Kisses.


== Album ==
Garlands (1982)
Head Over Heels (1983)
Treasure (1984)
Victorialand (1986)
The Moon and the Melodies (med Harold Budd) (1986)
Blue Bell Knoll (1988)
Heaven or Las Vegas (1990)
Four-Calendar Café (1993)
Milk and Kisses (1996)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Cocteau Twins på Internet Movie Database 
(en) Cocteau Twins på Discogs 
(en) Cocteau Twins på MusicBrainz 
(en) Cocteau Twins på Spotify 
(en) Cocteau Twins på Songkick 
(en) Cocteau Twins på Last.fm 
(en) Cocteau Twins på Genius — sangtekster 
(en) Cocteau Twins på AllMusic 
Cocteau Twins på Twitter 
Cocteau Twins på Facebook 
Cocteau Twins på YouTube
Otto Hjort Friis

Otto Kristian Hjort Friis (født 26. mai 1824 i Christiania, død 1891 på Lillehammer) var en norsk arkitekt. Han var sønn av fogd Jens Mørk Friis og Maren Pauline Hjort. Friis vokste opp på fogdegarden Breili i Østre Toten og skal ha studert byggfag i den sørtyske byen Baden-Baden. 
Friis var sannsynligvis den første arkitekten på Vestopplanda og tegna blant anna skrivergarden Underslaus på Kapp og landbruksskolen på Haug i Vardal. 
Friis beskrives i lokalhistorisk litteratur (Breilid 1939) som en opprørsk og etter hvert nokså tragisk person. Han gifta seg for det første borgerlig med husmannsdattera Oline Johannesdatter fra Vestre Toten. Begge meldte seg i tillegg ut av statskirka. Arkitekten og kona tok over garden Breili etter foreldrene hans, men drifta gikk dårlig, og i 1878 gikk de konkurs. Friis skal deretter ha flytta til Lillehammer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Breilid, Ludvik Olsen: Gårdshistorie over Breilid gård, Østre Toten (utrykt manuskript), Oslo 1939.
Macau Light Transit System

Macau Light Transit System (portugisisk: Sistema do Metro Ligeiro de Macau, kinesisk: 澳門輕軌系統), er et planlagt massetransittsystem for den tidligere portugisiske koloni Macao (nå med spesialstatus del av Folkerepublikken Kina). Når systemet er ferdig utbygd, vil det betjene passasjerer fra Macaohalvøya, Taipa, Cotaistripen og  Macaos internasjonale flyplass. Planen for anlegget ble offentliggjort av Macaos byregjering i oktober 2006. Byggingen beregnes å pågå i åtte år, og anlegget vil ha 26 stasjoner.
Den italienske konsesjon i Tianjin

Den italienske konsesjon i Tianjin var et konsesjonsområde i byen Tianjin i Kina som bestod fra 1902 til 1943.
Qing-Kina avstod området til Italia den 7. september 1901, og den 7. juni 1902 tok italienerne det i besittelse. Det ble administrert av en italiensk konsul. Området hadde i 1935 en befolkning på 6.261, hvorav 536 var utlendinger.
Selv om området hadde en italiensk garnison med rundt 600 soldater i 1943, ble konsesjonen den 10. september 1943 overlatt av Mussolinis italienske sosiale republikk (Salò-republikken) til den japanskstøttede kinesiske nasjonale regjering (som verken var anerkjent av kongedømmet Italia eller av Republikken Kina).
Den 10. februar 1947 avstod Italia området formelt til Republikken Kina.
Walter Lowrie

Walter Lowrie (født 10. desember 1784 i Edinburgh i Skottland, død 14. desember 1868 i New York City) var en skotsk-amerikansk lærer, bonde og politiker.
Han emigrerrte fra Skottland med sin familie og bosatte seg i Butler County i Pennsylvania i USA. Han satt i Pennsylvanias lovgivende forsamling og i både kongressen og senatet i Washington, DC.
Etter sin tid som senator fortsatte Lowrie i som senatssekretær i elleve år.  I 1836 flyttet han til New York City og begynte å arbeid for den amerikanske presbyterianske kirkes misjonsstyre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Lowrie hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
Zheng’an

Zheng'an   正安县 ( Zhèng'ān Xiàn )  er et fylke i byprefekturet Zunyi i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
De tre representasjonene

De tre representasjonene (kategori: 三个代表, pinyin: San Ge Daibiao) var den kinesiske statsminister Jiang Zemins teoretiske bidrag til den kommunistiske ideologis utvikling i Kina. Den er i ettertid blitt innskrevet i Kinas grunnlov sammen med marxisme-leninisme, Mao Zedongs tenkning og Deng Xiaoping-teori.
I grunnloven og ofte i mediene kalles det ideologiske bidraget for Den viktige tanken om de tre representasjonene. Det var i 2001 at Jiang Zemin 2001 slo fast at Kinas kommunistparti:

alltid representerer Kinas progressive sosiale produksjonskrefters utviklingsbehov
alltid representerer Kinas progressive kulturs utviklingsretning
alltid representerer Kinas folks bredeste mest fundamentale interesser
Augustanasynoden

Augustanasynoden var et svensk-luthersk trossamfunn i USA. Augustana kommer fra Confessio Augustana = Den augsburgske trosbekjennelse, og en synode betyr i denne sammenheng en kirkelig sammenslutning.
Samfunnet ble grunnlagt 1860 som en sammenslutning av svenske og norske lutherske menigheter i landet, men nordmennene trådte ut allerede i 1870. Organisasjonen så på seg selv som en «datterkirke» til Svenska Kyrkan og antok den svenske kirkebibelen av 1917, og benyttet lenge salmeboken fra 1819.
I 1962 ble Augustanasynoden sammenslått med noen andre lutherske trossamfunn og ble til Lutheran Church in America (LCA). I 1988 inngikk LCA i sin tur i Evangelical Lutheran Church in America (ELCA).


== Litteratur ==
Arden, G. Everett (1958): Half a Million Swedes (America's Lutherans). Red.: Omar Bonderud og Charles Lutz. Columbus OH: Wartburg Press. s. 28–30.
Blanck, Dag (April–juli 2012): «Two Churches, One Community: The Augustana Synod and the Covenant Church, 1860–1920» i: Swedish-American Historical Quarterly 63, s. 158–173.
Follstad, Virginia (2007): The Augustana Evangelical Lutheran Church in Print. Plymouth, United Kingdom: Scarecrow Press.
Granquist, Mark (April–juli 2012): «Parallel Paths: The Augustana Synod and the Covenant Church, 1920–1945» i: Swedish-American Historical Quarterly, 63, s. 174–186.


== Eksterne lenker ==
Mount Olivet Lutheran Church
Augustana Heritage group
The Lutherans in America; a story of struggle, progress, influence and marvelous growth
The Augustana Synod : a brief review of its history, 1860-1910