jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Konserveringsmiddel

Konserveringsmiddel er et stoff som tilsettes matvarer, legemidler og annet, slik at de får en lengre holdbarhetstid. Tradisjonelle konserveringsmidler har vært eddik, sukker og salt, dog brukes det i dag mange andre stoffer. Tilsetning av konserveringsmiddel i matvarer oppgis vanligvis med E-nummer. 


== Se også ==
Nitritt
Tilsetningsstoff (næringsmidler)


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Inuili

Inuili er Grønlands eneste skole med næringsmiddelutdanning.
Skolen ligger i Narsaq, syd i Grønland. De tilbyr utdanning som bl.a. kokk, resepsjonist, slakter og baker.
Elevene som går på skolen innkvarteres på skolen. Skolen har derfor gode fritidstilbud til sine elever, som fritidsrom, utstyr til turer, muligheter for filmvisning på storskjerm, samt andre aktiviteter som elevrådet arrangerer. Skolen leier også byens sportshall en dag i uken. 
Hvert år arrangerer Inuili «Grønlandsmesterskapet for kokker», dette ble i 2007 arrangert for åttende gang. Dette er det offisielle grønslandske mesterskapet for profesjonelle kokker. 
Om sommeren brukes innkvarteringene på skolen til turister; Hotel Narsaq Group, som er byens største formidler av innkvartering, disponerer da leilighetene. Det er 3 toetasjes bygninger, med 7 leiligheter i hvert hus, og hver leilighet har eget toalett og bad. 


== Eksterne lenker ==
Skolens offisielle hjemmeside
Hotel Narsaq Groups side om skolen
Husleietvistutvalget

Husleietvistutvalget (HTU) er et landsdekkende statlig spesialorgan opprettet for å løse tvister om leie av bolig. Utvalget ble opprettet av Kommunal- og regionaldepartementet i 2001 og var et prøveprosjekt, som fra oppstarten kun behandlet tvister i Oslo kommune. I 2003 ble ordningen utvidet til også å omfatte alle kommuner i Akershus fylke, og etter flere forlengelser varte prøveperioden til 31. desember 2008. Fra 1. januar 2009 ble Husleietvistutvalget gjort permanent. I juni 2010 startet husleietvistutvalget opp i Bergen kommune og i oktober 2010 fikk utvalget kontor i Trondheim. Fra 1. september 2021 ble Husleietvistutvalget landsdekkende, og behandler nå alle husleietvister som gjelder leie av bolig i Norge. I tillegg til å avgjøre saker om boligleie, gir Husleietvistutvalget objektiv veiledning til leietakere og utleiere om leie av bolig.HTU kan fatte vedtak i saker som dreier seg om skyldig leie, erstatningskrav, oppsigelse, mangler ved leiligheten, størrelsen på leiesummen eller partenes plikter og rettigheter for øvrig. Saken starter med at enten utleier eller leietager begjærer tvisteløsning og utvalgets tvisteløsere (jurister) gjennomfører megling mellom partene. Dersom meglingen ikke fører til forlik, blir tvisten avgjort på juridisk grunnlag gjennom et vedtak. Et forlik i HTU likestilles med et rettsforlik, det kan ikke bringes inn for domstolen og det kan tvangsfullbyrdes. Et vedtak i HTU kan likestilles med en dom i forliksrådet som kan overprøves ved stevning i tingretten. Blir vedtaket ikke bragt inn for domstolen, har det samme virkning som en rettskraftig dom og kan tvangsfullbyrdes.
Prisen på saksbehandlingen er fra 1. januar 2022 244 kroner for leietakere og 1 223 kroner for utleier og det har hittil vært kort saksbehandlingstid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Gro Holm (journalist)

Gro Holm (født 11. april 1958) er en norsk journalist som er NRKs korrespondent i Moskva. Hun var korrespondent for NRK i USA mellom 2013 og 2017.


== Liv og virke ==
Hun er født i Odda  og har vokst opp i Modum kommune i Buskerud. Hun har tidligere vært gift med diplomaten Kai Eide. og professor i statsvitenskap Trond Nordby.Hun er søster til Hege Holm som blant annet er kjent som programleder i Dagsnytt Atten.
Holm er utdannet cand.mag. med blant annet statsvitenskap, sosialøkonomi og historie i fagkretsen. Hun var i 1979-1980 leder av solidaritetsorganisasjonen Fellesrådet for det sørlige Afrika, og mottok journaliststipend fra Norad for studiereise til Mosambik.  
Fra 2005 til 2008 var hun distrikts- og nyhetsdirektør i NRK og dermed sjef for NYDI, Norges største nyhetsorganisasjon. Hun har tidligere også vært utenriksredaktør, programleder i Redaksjon 21 og korrespondent i Moskva (1994–1998). Hun begynte i NRK i 1982 og har hovedsakelig arbeidet i utenriksredaksjonen. 
Fra høsten 2022 ble Holm igjen korrespondent i Moskva.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gro Holm på Internet Movie Database
«Henry Grace à Dieu»

«Henry Grace à Dieu» (også kalt Great Harry) var en engelsk firemastet karakk på 1500-tallet, hun ble berømt som en av de største krigsskipene i sin samtid og for ettertiden som kong Henrik VIII av Englands maktsymbol til sjøs.
Som et storskip av sin tid var overbygningen, skansen som omfattet halvparten av skipet fram til stormasten og forkastellet langt ut på baugen massivt utbygd med mange skyteskår og var meget prangende bemalt og utsmykket. Forkastellet hadde fire dekk over midtskipet der en åpning slapp lyset ned til øverste kanondekk, mens det var to dekk i skansen. Som en av de første engelske krigsskipene med kanonporter, som tillot tyngre kanonskyts på et skip nærmere vannlinjen, var de to nederste dekk gjort om til batteridekk for de tyngste kanonene.
Formodentlig er «Henry Grace à Dieu» verdenshistoriens første todekker som et krigsskip med tungt artilleri. Karakken hadde også fire master med en stor mastekurv (mers) hver og tre mindre mastekurver på de tre forreste master der bueskyttere, spydmenn og steinkastere fra høyt opp kan kaste deres prosjektiler ned på et fiendtlige skip.
«Henry Grace à Dieu» ble bygget på foranledning av Henrik VIII, det er sagt at det var gjort som et svar på det skotske storskipet «Great Michael», sjøsatt i 1511. Storskipet ble bygd på Woolwich Dockyards fra 1512 til 1514 som en av de første som i utgangspunktet fikk kanonporter som del av skipsbyggingen. 21 nye bronsekanoner som ble anskaffet av engelskmennene, ble montert i de to kanondekker som tilsammen hadde 13 kanonporter på den ene siden. I alt hadde storskipet 43 tyngre og 141 lette stykker ombord.
I 1539 ble «Henry Grace à Dieu» ombygd for større ildkraft og bedre manøvrerlighet, noe redusert fra 1500 tonn til 1000 tonn. Men antall stykker stiget til 21 bronsekanoner, 130 jernstykker og 100 større håndvåpen for assistanse ved entring mot et fiendtlig skip. Utseendet på storskipet er bevart for ettertiden av artillerioffiseren Anthony Anthony i 1546 som tegnet ned flere skip i den engelske marinen sammen med lister i et dokument som het Anthony Roll med farger og nærmere beskrivning.
«Great Harry» som maktsymbol for diplomatiske oppdrag og maktdemonstrasjoner så ikke mye strid og hadde bare kontakt med fiendtlige krigsskip i slaget på Solent i 1545. På slike tokter til fremmede farvann hendt det at det var tatt i bruk seilduk i gullfarge for å gi et uutslettelig inntrykk på observatører og alminnelige folk.
Etter Edvard VIs tronbestigelse i 1547 fikk storskipet et nytt navn etter den nye kongen, «Edvard». Antakelig var storskipet som hadde vist seg svært kostbart med et stort mannskap og behov for vedlikehold, ødelagt ved brann på Woolwich i 1553.


== Litteratur ==
Arnoldo Mondadori Historiske sejlskibe fra middelalderen til vore dage ISBN 87-7321-099-4
Björn Landström Skeppet  1961 ISBN 91-37-10287-7
Arthur Nelson The Tudor Navy 1485-1603 2001 ISBN 0-85177-785-6
«Henry Grace à Dieu» på fransk
Kolderups vei (Oslo)

Kolderups vei (1-23, 2-18F) er en vei på Disen i bydel Nordre Aker i Oslo. Veien starter i Kjelsåsveien og krysser Lofthusveien før den ender på Disen gård i nr. 23. Veien fikk sitt navn i 1915 etter ekteparet Wilhelm og Wilhelmine Frederikke Kolderup. Ekteparet var forstandere ved pleiestuen på Tonsen fra den ble tatt i bruk i 1887 til 1901.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Aften (2007-10-01). «dagens gate – Koldrups vei». Aftenposten: 30. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommune – Bydelsoversikt
Kattegekko

Kattegekko er en gekko som lever i Indonesia, Malaysia, Singapore og Thailand. Både det norske og det vitenskapelige navnet viser til at den krøller halen rundt seg når den sover, akkurat som en katt.


== Eksterne lenker ==
(en) Kattegekko i Encyclopedia of Life 
(en) Kattegekko i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kattegekko hos Reptile Database 
(en) Kattegekko hos ITIS 
(en) Kattegekko hos NCBI 
(en) Kategori:Aeluroscalabotes felinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Aeluroscalabotes felinus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aeluroscalabotes felinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Lierfoss og omegn vel

Lierfoss og omegn vel er en interesseorganisasjon for beboere i tettstedet Lierfoss og området omkring. Foreningen ble stiftet i 1956 og har de siste årene hatt omkring 100 betalende husstander. 
Velforeningen arrangerer aktiviteter for lokalmiljøet og har siden oppstarten arbeidet for saker som gatelys, trafikksikkerhet, samt bevaring av Haneborg skole og Lierfoss samvirkelag (nedlagt i 2001).
Knjaz

Knjaz eller Knez er en adelstittel som finnes i de fleste slaviske språkene. Tittelen betyr egentlig «anfører», og oversettes vanligvis med «fyrste». Av og til oversettes den også med «prins» eller «hertug», noe som ikke er helt riktig. Tittelen stammer fra ordet konge.
Tittelen brukes i følgende språk: russisk, ukrainsk, hviterussisk, rusinsk, polsk, tsjekkisk, slovakisk, sorbisk, serbisk, kroatisk, bosnisk, bulgarsk, makedonsk og slovensk.
Tittelen velikij knjaz oversettes vanligvis med storfyrste, og betegner en som ledet en mer eller mindre løs sammenslutning av fyrstedømmer.


== Litteratur ==
Peter Bartl (2016). Knez. Wien u. a.: Böhlau. s. 494 f. 
J. Bogdan. Ueber die rumänischen Knesen. 
D. Daničić. Rječnik iz književnih starina srpskih. Beograd. s. 451–457.
Europeisk bladfingergekko

Europeisk bladfingergekko er en gekko som lever på øyer i det vestlige Middelhavet, blant annet Korsika, Sardinia, Îles d'Hyères, Elba og La Galite. Den finnes også noen få steder på fastlandet i Sør-Frankrike, og i de italienske regionene Toscana og Liguria.
Dette er den eneste nålevende arten i slekten Euleptes. Flere utdødde arter er kjent fra miocen på det europeiske fastlandet, så den europeiske bladfingergekkoen må være en relikt som har overlevd på øyene i Det tyrrenske hav.
Fram til 1997 ble europeisk bladfingergekko regnet til slekten Phyllodactylus, som hadde arter i de fleste varme strøk. Det gamle vitenskapelige navnet var Phyllodactylus europaeus.


== Kilder ==
Claudia Corti m.fl. (2008). «Euleptes europaea». IUCN 2010. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2010.4. Besøkt 25. mai 2011. 
Michel Delaugerre, Ridha Ouni og Said Nouira (2011). «Is the European Leaf-toed gecko Euleptes europaea also an African? Its occurrence on the Western Mediterranean landbrige islets and its extinction rate» (PDF). Herpetology Notes. 4: 127–137. ISSN 2071-5773. 


== Eksterne lenker ==
(en) Europeisk bladfingergekko i Encyclopedia of Life 
(en) Europeisk bladfingergekko i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Europeisk bladfingergekko hos Fauna Europaea 
(en) Europeisk bladfingergekko hos Reptile Database 
(en) Europeisk bladfingergekko hos ITIS 
(en) Europeisk bladfingergekko hos NCBI 
(en) Kategori:Euleptes europaea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Euleptes europaea – detaljert informasjon på Wikispecies 
club100.net – Euleptes europaea
Universitetet i Konstantinopel

Universitetet i Konstantinopel i det bysantinske imperiet fikk status som universitet i 848. Som de fleste eldre universiteter, hadde det vært en akademisk institusjon lenge før det ble godkjent som universitet. Den opprinnelige institusjonen ble grunnlagt i år 425 av herskeren Theodosius II. Universitetet eksisterte fram til det 14. århundret.
Universitetet besto av skolene for medisin, filosofi, jus og skogbruk. Den mest kjente av studentene på Universitetet i Konstantinopel er den bulgarske tsaren Simeon I.


== Referanser ==
Isabella Leroy

Isabella Dagny Victoria Lerøy (født 4. november 1982) er en norsk vokalist.
Leroy er født i Tønsberg, oppvokst først på Lerøyna i Vestland, senere i Stockholm men bor nå i Fredrikstad. Hun bodde også en kortere periode i New York, noe som medførte at hun til tider levde som uteligger. Hun studerer teologi til daglig.Hun deltok i Idol 2007 og gikk videre til delfinalene med den selvkomponerte låten «My heart still moves». Hun kom tilslutt på 9.-plass. Hun deltok i Melodi Grand Prix 2011 med låta «Sand» i andre delfinale i Florø, men gikk ikke videre. I 2012 deltok hun i den norske versjonen av The Voice, men ble ikke valgt av noen av mentorene, og gikk derved ikke videre.
Leroy har tidligere sunget med gruppa Neverland, og i 2011 ga hun ut debutalbumet sitt.


== Diskografi ==
2011: Buildings and Bridges


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Isabella Leroy på Internet Movie Database 
(en) Isabella Leroy på Discogs 
(en) Isabella Leroy på MusicBrainz 
(en) Isabella Leroy på Spotify 
(no) Om Isabella Leroy
(no) Idols presentasjon av Isabella Leroy
Tyrkisk halvfingergekko

Tyrkisk halvfingergekko er en vanlig gekkoart i middelhavsområdet. Den er en nattaktiv art, som ofte holder til i bebyggelse, og som lever av insekter. Arten er sterkt knyttet til middelhavskysten, men finnes også i Nildalen, og langs kysten av det nordlige Rødehavet.
Ettersom tyrkisk halvfingergekko lever tett innpå mennesker, har den kunnet spre seg med skip, lastebil og fly til nye steder. I antikken fulgte den med skipene til fønikerne og grekerne slik at den nå lever rundt hele Middelhavet. I nyere tid har den spredd seg til Kanariøyene, USA og Mellom-Amerika.
Hemidactylus robustus fra kysten av Øst-Afrika, Arabia, Iran og Pakistan, ble tidligere regnet til H. turcicus, men er nå skilt ut som en egen art.


== Eksterne lenker ==
(en) Tyrkisk halvfingergekko i Encyclopedia of Life 
(en) Tyrkisk halvfingergekko i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tyrkisk halvfingergekko hos Fauna Europaea 
(en) Tyrkisk halvfingergekko hos Reptile Database 
(en) Tyrkisk halvfingergekko hos ITIS 
(en) Tyrkisk halvfingergekko hos NCBI 
(en) Kategori:Hemidactylus turcicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Hemidactylus turcicus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hemidactylus turcicus – detaljert informasjon på Wikispecies 2009 IUCN Red List of Threatened Species – Hemidactylus turcicus
Alphonse Mouzon

Alphonse Mouzon, (født 21. november 1948 i Charleston i Sør-Carolina, død 25. desember 2016 i Granada Hills i Los Angeles), var en Jazz-fusion-trommeslager og perkusjonist, og styreformann for plateselskapet Tenacious. Han komponerte, arrangerte og produserte, så vel som at han spilte trommer. Han ble for alvor populær som utøvende kunstner på slutten av 1960-tallet og tidlig 1970-tall.


== Biografi ==
Mouzon var av afro-amerikansk, fransk og svartfot-indiansk avstamming og ble født i Charleston, Syd Carolina.
Han fikk sin første musikalske undervisning ved Bonds-Wilson High School og flyttet til New York etter uteksaminering. Han studerte drama og musikk ved New York City College og medisin ved Manhattan Medical Schoo. Han fortsatte å få trommeundervisning av Bobby Thomas, trommeslager for jazzpianisten Billy Taylor. Han var perkusjonist i Broadwayshowet "Promises, Promises" og arbeidet så med pianisten McCoy Tyner. Siden var han medlem av Weather Report sammen med Joe Zawinul på keyboard og Wayne Shorter på saksofon. Etter dette ble Mouzon soloartist på plateselskapet Blue Note i 1972.


== Personlig ==
Han bodde den siste tiden i Northridge, California med sin datter Emma Alexandra og sin sønn Alphonse-Philippe, sammen med diverse kjæledyr. Den 7. september 2016 ble Mouzon diagnostisert med nevroendokrin kreft, en sjelden form for kreft. Han har startet en GoFundMe kampanje for å finansiere behandlinger og medisiner, men døde 25. desember 2016.


== Utmerkelser ==
oppført i 2.versjonen av Marquis Who's Who i Entertainment and Who's Who In The World.
stemt frem som #2 beste multi-instrumentalist i 1995 Jazziz Magazine Annual Readers Poll.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alphonse Mouzon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alphonse Mouzon på Internet Movie Database 
(en) Alphonse Mouzon hos The Movie Database 
(en) Alphonse Mouzon på Discogs 
(en) Alphonse Mouzon på MusicBrainz 
(en) Alphonse Mouzon på Songkick 
(en) Alphonse Mouzon på AllMusic
Olav Haukvik

Olav Haukvik  (født 26. juni 1928 i Sauherad, død 22. februar 1992) var en norsk politiker (Ap). Han var industriminister i Odvar Nordlis regjering fra 1978 til 1979. Olav Haukvik var utdannet jurist. Han arbeidet som konsulent og sekretær i Samferdselsdepartementet fra 1951 til 1961 da han ble byråsjef, en stilling han hadde frem til 1966. Han var fylkesmann i Telemark i perioden fra 1973 til 1976. I 1976 ble han fylkesrådmann i Telemark, en stilling han hadde frem til 1990.


== Eksterne lenker ==
(no) Olav Haukvik hos Stortinget 
(no) Olav Haukvik hos Norsk senter for forskningsdata
Kvivsvegen

Kvivsvegen er en parsell av Europaveg 39 mellom Hornindalen og Austefjord i Volda kommune i Møre og Romsdal. Strekningen åpnet 2012.
Etter bevilgninger over statsbudsjettet for 2008 ble anleggsarbeidet på parsellen startet i januar 2009, med ferdigstilling høsten 2012. Daværende kommunal- og regionalminister Liv Signe Navarsete åpnet den nye veistrekningen 22. september 2012. Hele anlegget kostet omkring 1 milliard kroner.Kvivsvegen er totalt 17,2 km, og i tillegg ble det bygget 2,9 km sideveier og 1,5 km gang- og sykkelvei. Det er fire tunneler på strekningen: Kvivstunnelen (6 563 m), Eidsnakktunnelen (1 627 m), Fyrdsbergtunnelen (1 182 m) og Damfosstunnelen (218 m). De to sistnevnte åpnet i desember 2011. I tillegg er det en større bru, Kvivsbrua (144 m). Hjartåbergtunnelen åpnet i 2014 som del av rassikringsstiltak på nye E39 langs Austefjorden. Årsettunnelen ble oppgradert i 2012. Til sammen ble det 8 km ny eller oppgradert vei med Hjartåbergtunnelen, Årsettunnelen og tilknyttet vei i dagen ferdig i 2014.Riksvei 15 over Strynefjellet ble etter åpningen av Kvivsvegen hovedvei til Østlandet også for det sørlige Sunnmøre. Den ferjefrie veistrekningen fra Oslo til Volda ble 45 km kortere, sammenlignet med strekningen Otta–Stryn–Nordfjordeid–Austefjord. 
Kvivsvegen vil også inngå i en foreslått ferjefrie E39 som er under planlegging. Forbindelsen vil trolig inkludere en bru over Nordfjorden ved Anda–Lote.


== Historie ==
Første søknad om støtte til veien ble levert i 1877, da som vei over fjellet Kviven. I 1919 var veien omtalt i offentlige veiplaner med forslag om kort tunnel under Kviven. I 1999 vedtok Stortinget å legge traseen i tunnel gjennom fjellet Kviven.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesen.no, E39 Kvivsvegen
NRK, Fylkesleksikon – Kvivsvegen
Statsbudsjettet 2008 - Sterk satsing på samferdsel - 24,7 milliardar kroner
Video som viser hele Kvivsvegen
Polarstjerneordenen

Polarstjerneordenen (PSO) er en norsk privat orden etablert i 1894. Den tildeles personer som har utmerket seg i arbeidet for å styrke norsk kunst og kulturarv.


== Historikk ==
Polarstjerneordenen ble innstiftet på grosserer Mikkel Doblougs femtiårsdag den 23. desember 1894. Ved innstiftelsen mottok de første bærere diplomer, titler og æresbevisninger. Etterpå gikk turen til Grand Hotel. Det ble visstnok aldri ført offisiell protokoll over mottakere, da dette var en ren vennskaps- og fornøyelsesorden. 
PSO ble opprettet av Dobloug og hans republikanske venner som en politisk markering under unionen med Sverige. Ordenen var datidens mottrekk til Nordstjerneordenen, samt St. Olavs Orden, og den ble årlig delt ut på Doblougs fødselsdag. I utgangspunktet var etableringen en ironisering over svenskenes snobberi over medaljer og utmerkelser under unionen med Sverige frem til 1905. I denne perioden dukket det opp en rekke nye sivile ordener og pappordener som et morsomt mottrekk. Det var kongen i Stockholm som tildelte de offisielle, statlige ordenene, gjerne etter innstilling fra personer som var svært vennlig stemt overfor unionen med Sverige.  Det foregikk også utstrakt handel med ordener.
Pappordene oppstod som ett stikk, dels mot selvhøytidelighet, men var også en mer begrunnet kritikk av hvem det svenske etablissementet valgte å hedre, hvem som var verdige. Polarstjerneordenen var en av disse pappordene, tildelt for å hedre de som virkelig fortjener heder, å gi honnør til dem som tålmodig bygger opp under og bevarer det norske kulturlivet i takknemlighet og respekt. 
Rundt 1920 ble PSO lagt død. I 1997 blåste Doblougs tippoldebarn, som også bar navnet Mikkel Dobloug, nytt liv i ordenen. PSO fikk da mer formelle tildelingskriterier. Rådgivende utvalg for PSO sørger for at utmerkelsen tildeles etter kriteriene i statuttene av 1999. Kun de som er tildelt PSO kan komme med forslag til nye tildelinger. 
På 2000-tallet tildeles PSO til personer som har videreført, videreutviklet, bevart eller på annen måte gjort en særdeles innsats for å styrke norsk kunst og kulturarv.


== Mottakere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Polarstjerneordenens ordenstegn med bånd.
«Santa Anna»

«Santa Anna» var et krigsskip, en stor karakk som seilte i Middelhavet for Johanitterordenen. Hun ble bygd i byen Nice på den franske middelhavskysten. Skipet ble sjøsatt den 21. desember 1522, en dag før hospitalridderne forlot Rhodos etter seks måneders beleiring med æren i behold.
Storskipet hadde en spesiell, teknisk særpregenhet: skroget under vannet ble omsluttet med blyplater festet til trekonstruksjonen med bronsespiker, formodentlig for å forbedre vanntettheten, men forklaringen på dette er dessverre ikke kjent for ettertiden.
Krigsskipet fungerte mest som et transportskip med fasiliteter beregnet på minst 500 soldater fordelt over minst seks dekk. I tillegg hadde skipet en besetning som talte 300 mann. Skipet ble imidlertid også benyttet som et rent fraktefartøy og hadde en lasteevne på 900 tonn.
I 1535 deltok «Santa Anna» i angrepet på Tunis i Nord-Afrika sammen med en krigsflåte satt sammen av 62 galeier og 150 større seilskip som fraktet 25 000 kristne soldater over havet til byen. Byen falt etter at «Santa Anna» med sin bestykning skjøt en bresje gjennom murene i La Golette-festningen, en grufull massakre som kostet 30 000 muslimske innbyggere livet. Opptil 2 000 kristne slaver ble befritt.
I 1540 ble storskipet tatt ut av tjeneste på ordre av stormester Juan d'Omedes.


== Litteratur ==
Jochen Brennecke Geschichte der Schiffahrt (1986) Künzelsau (2nd. ed.) ISBN 3-89393-176-7
Jan Glete Warfare at sea 1500-1650 2000 ISBN 0-415-21455-6


== Eksterne lenker ==
La Santa Anna