jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Leif Borthen

Leif Borthen
(født 25. januar 1911 i Trondheim, død 9. juni 1979 på Ibiza) var en norsk journalist og forfatter.
Fra 1930 var han sjømann og fra 1933 fisker på Ibiza, der han blant annet bodde i koloni med  kunstner og kriminalforfatter Jacob Brinchmann (1910–2002) fra Trondheim, og malerkunstneren Paul René Gauguin (1911–76). Dernest ble han korrekturleser i Dagbladet, flyktet til London under den andre verdenskrig, hvorefter han for utenriksdepartementet var stasjonert som presseattaché ved den norske legasjonen i Buenos Aires 1945-50. Boken om Argentina utkom i 1952, og i 1955 ble det kjent at han og Jan Wihborg reiste på toårs-stipend til Brasil for å lage film, og boken om Bahia utkom så i 1959. Han kåserte ofte i NRK. Etter en tid i Arbeiderbladet 1950-52, meldte han overgang i 1952 til Verdens Gang der han  under pseudonymet Don Segundo skrev frem til 1972 om mat og ellers var kritisk til mangt, blant annet teatret 1953. Han var styreleder for Norsk Filmkritikerlag 1959-60, men  flyttet tilbake til San Vicente på Ibiza i 1960. Borthen fortsatte å skrive derfra, hvor han hadde bygd hus og bodde med sin andre kone, VG-journalisten Elsa Askeland (1923–2012). Med henne  ga han ut, samt oversatte Rex Stout og andre  kokebøker.  Forlagsredaktør i Gyldendal Fakta, Jorunn Borthen Gundersen (født 1942) er hans datter fra første ekteskap, og redigerte også et par kokebøker av ham efter hans død i 1979.  Forretningsmann Botulf Borthen (født 1879) var hans far fra Frøya, men flyttet til Kristiania.


== Premier ==
Matprisen 1967 fra Opplysningskontoret for hermetikk og konserver.  Ga et reisestipend på kroner 5 000 og et gullbestikk.  Utdelt ved Norsk Matcentrums julebord.


== Utgivelser ==
Leif Borthen (1952). Reise i Perons rike. Gyldendal.  [152 sider]
Leif Borthen, red. (1958). Norsk mat fra mange gryter. Oslo. 
Leif Borthen (1959). I morgen drar vi til Bahia. Aschehoug.  [174 sider, om en reise gjennom Sør-Amerika til Bahia i Brasil]
Leif Borthen (1961). En suppe i solen. En reise land og strand rundt på jakt etter den perfekte gamalosten. Aschehoug.  [153 sider, illustrert av Pedro. Om da portugisiske Sebastião kom på besøk.]
Leif Borthen (1968). Veien til San Vincente. Aschehoug.  [142 sider. Om da han i 1960 returnerte til en landsby på Ibiza etter 30 år.  Oversatt til spansk, tysk og engelsk.  Omslag av Paul René Gauguin.]
Elsa Askeland og Leif Borthen (1974). Matveien gjennom Europa. Aschehoug.  [Illustrert av Pedro]
Grevinne Marcelle Morphy (1978). Mat fra alle land. Cappelen.  [415 sider. Oversatt av Leif Borthen fra engelsk, første utgave redigert av Hetka Dedichen, 1935]
Leif Borthen (1981). Don Segundos kokebok.  Rett fra gryten. Grøndahl.  [213 sider. Redigert av Jorunn Gundersen Borthen, illustrert av Pedro]
Leif Borthen (1984). Don Segundos kokebok 2.  Rett fra gryten. Grøndahl.  [143 sider. Redigert av Jorunn Gundersen Borthen, illustrert av Pedro]Oversettelser i samarbeid med Elsa Askeland:

Rex Stout, de redde menns klubb (1973)
Rex Stout, for mange kokker (1974)
Anna (1976).
Rex Stout, gulledderkoppene (1978)
Et kjøkken i solen (1979)
Rex Stout, Fer-de-lance (1983).


== Referanser ==
Bjørviklinja

Bjørviklinja (i mangel av et offisielt navn) er den linjen for Oslotrikken som åpnet gjennom Dronning Eufemias gate og Bispegata 4. oktober 2020 sørøst i indre by. Den kan gjerne ses som østre del av den påtenkte Fjordbanen. De første skinnene ble lagt på plass våren 2014 i Dronning Eufemias gate, men linja kunne ikke ferdigstilles og brukes før 2019 / 2020 grunnet arbeid ved Bispegata i forbindelse med utbyggingen av Follobanen . Første testkjøring ble gjort 28. mai 2015. Trikken gjennom Bispegata åpnet offisielt 5. oktober 2020, og linjen var dermed i full bruk fra denne datoen.


== Plan ==

Det ble vedtatt at Dronning Eufemias gate – den nye hovedgaten i Bjørvika – skulle få trikkeskinner til miljømessig kollektivbetjening for Bjørvika. Disse stod ferdig i 2014. Byggestart i Bispegata skjedde først i januar 2019..


== Linjekart for Bjørviklinja over traseen Dronning Eufemias gate - Bispegata ==
Planen var to ulike prosjektarbeid: Dronning Eufemias gate i Bjørvika, og nye (kortere) Bispegata i Gamlebyen. 
Linjen ble planlagt som en lenke mellom Briskebylinjen i vest og Ekebergbanen i øst. Ideen var at Bjørvikalinjen skulle koples til Ekebergbanen på Oslo torg. Per 2012 så planene for holdeplasser slik ut:

I 2015 ble imidlertid planene om å fjerne trikken fra Gamlebylinjen lagt vekk i «Trikkeprogrammet Rapport: Trikkens rolle» utgitt av Ruter AS, Sporveien Oslo AS, Oslo Vognselskap AS og Bymiljøetaten i juni 2015, men hvor man holdt fast ved at trikken til/fra Ljabru skulle gå over Bjørviklinja.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Osloby.no Arkivert 6. mars 2015 hos Wayback Machine. (Aftenposten) - Alt er klart for trikken - som ikke kommer på flere år (04.03.2015)
Osloby.no Arkivert 31. mars 2014 hos Wayback Machine. (Aftenposten) - Tre år uten trikk i Bjørvika (30.03.2014)
Semjon Farada

Semjon Lvovitsj Farada (Семён Львович Фарада) (født 1933, død 2009) var en russisk  skuespiller. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Semjon Farada på Internet Movie Database 
(sv) Semjon Farada i Svensk Filmdatabas 
(en) Semjon Farada på AllMovie 
(en) Semjon Farada hos The Movie Database
Sydsiden Ålesund

Sydsiden Ålesund er betegnelsen på Ålesunds sentrale sjøside med Prestebrygga, Stornespiren og Rådhusplassen.


== Utbyggingsdebatt ==
Dette utbyggingsområdet står i fokus i en stor debatt i Ålesund angående byens utvikling og ekspansjon mot sør. Reguleringsplan ble vedtatt 23. april 2009, men ordfører Bjørn Tømmerdal og flertallet i bystyret, har møtt sterk kritikk for ikke å utlyse en helhetlig arkitektkonkurranse for området, noe som Stiftelsen Kjell Holm har tatt på seg å delfinansiere.


== Habilitet ==
Det har vært stilt spørsmål om habilitet rundt vedtaket, og en lovlighetsgranskning har vært forsøkt gjennomført, men denne er blitt avvist på grunn av formalfeil. En innbyggeraksjon er derimot igangsatt, og det er stor oppslutning rundt underskriftsaksjoner for å få endret vedtaket.


== Arkitektkonkurranse ? ==
Ordfører Bjørn Tømmerdal har imidlertid hardnakket forsvart vedtaket og avvist alle prosesser for å omgjøre vedtaket. Etter et brev fra Albert Aarøe, daglig leder i utviklingsselskapet Keiser Wilhelm Kvartalet AS, en aktør som er pådriver for utbygging, har imidlertid ordfører Bjørn Tømmerdal likevel snudd i saken, og imøtekommet næringslivsinteressers ønske om en endring av selve arealplanen i tilknytning til en mer helhetlig arkitektkonkurranse.


== Eksterne lenker ==
SMP
underskrift.no
Espen Selvik

Espen Selvik (født 1. desember 1959) er en norsk dirigent, komponist, musikkanmelder i Bergens Tidende og Dagbladet, forfatter og tidligere kunstnerisk leder ved Rekstensamlingene. 
Han har skrevet fem symfonier, to oratorier og musikk for symfoniorkester og mindre besetninger. Blant verkene er «Abraham Oratorio» fra 2005 og Symfoni nr 4 «Viking». Oratoriet «The Spirit and the Song» med tekster av den skotske prest og forfatter Ron Ferguson fra Glasgow ble fremført første gang i St.Magnus Cathedral Orkney i 2001. Kronprins Haakon var til stede ved uroppføringen. Dette verket er komponert for blandet kor, orgel, slagverk og lur. I 1986 komponerte Espen Selvik orkesterverket «Synergi» til NHHs 50-årsjubileum i Grieghallen, fremført av Bergen Filharmoniske Orkester med dirigent Karsten Andersen.
Selvik var i perioden 2012-2016 leder for Tusenårsstaden Gulatinget, Norges første parlament som har historikk tilbake til Viking-tiden. 
Han har vært fast gjestedirigent for symfoniorkestre i Russland, bl.a. St. Petersburg og Moskva, samt  dirigert rundt et hundretalls orkestre i en rekke land. Selvik ble tildelt den litauiske President-orden i 2008 av president Valdus Adamkus. Han bidro til oppføringene av Puccinis opera La Bohème i Korskirken 2007-2009 sammen med regissør Helge Jordal. Selvik var med å starte opp Jiri Hlinka Klaverakademi for pianisteri 2008. I tillegg har han vært dommer i musikkonkurranser for pianister i München, samt fast gjestedirigent for Kaunas State Choir og kunstnerisk rådgiver og dirigent for den årlige Grieg-Ciurlionis International Festival i Kaunas, Litauen. 
Selvik stiftet også United Norwegian Christian Band i 1988, startet Sotrafestivalen i 1989 og satte i 1990 sammen med Sotra Musikklag verdensrekord med «Verdens lengste konsert» - 111 timer 11 minutter og 11 sekunder under Festspillene i Bergen samme år. Invitert til festivalen «Arabic Perspectives» i 2003 og gav egen konsert i Kairo-operaen. Musikalsk ansvatrig og dirigent for Andrew Lloyd.Webbers musikal «Jesus Christ Superstar» i 2005 i Grieghallen. Han var i 2006 «Composer in Residence» ved Jersey Art Festival og skrev i 1987 teatermusikk til Bentein Baardsons oppsetning på Rogaland Teater av Shakespeares «Romeo og Julie». I årene 1987-88 ledet han i Programkomiteen for Stavanger Symfoniorkester.
Selvik har også skrevet offentlige rapporter, blant annet «Om tildeling av kulturmidler til innvandrerorganisasjoner» for Utlendingsdirektoratet i 1997 og «Markedsplan for Carte Blanche» for Kulturdepartementet i 1999. Nasjonal skrivepris 1975 for norske skoleelever, 1985 hederlig omtale av Rådgivende ingeniørers Forening i Bergen sin konkurranse for arkitekter om utsmykking og bruk av Store Lungegaardsvann i Bergen.   


== Komposisjoner ==
(Forkortet liste)

Symfoni nr 1 1974
Symfoni nr 2 1978
Symfoni nr 3 1985
Symfoni nr 4 "Viking" 2002
Symfoni nr 5 2005
Oratoriet "The Spirit and the Song" 2001 (Tekst Ron Ferguson)
Abraham Oratorio 2003
Synergi for stort orkester 1986


== Kilder ==
www.gulen.kommune.no
www.grieghallen.no
www.bt.no
http://weekly.ahram.org.eg/2003/633/cu1.htm
www.uken.no
www.mic.no
Esthetique

Esthetique Norge  er en landsdekkende kjede med 80 parfymerier, etablert i 1993, og er et selskap i Validus-konsernet.
Esthetique spesialiserer seg på internasjonale, eksklusive kosmetikkmerker for kvinner og menn. 
Driften er hovedsakelig i samarbeid med selvstendig næringsdrivende. Esthetique har ca. 400 medarbeidere, og brutto omsetning i 2008 var NOK 660 mill. 
Kjeden slo seg sammen med KICKS i 2012.
Eidsvoll 6-timers

Eidsvoll 6-timers var et ultraløp som ble arrangert på Eidsvoll av Spiridon LLL. Løpet ble fra 2010 erstattet av Romerike 6-timers.I 6-timers løp er målet er å løpe så langt som mulig på 6 timer. Løpet kom i stand i 2005 etter initiativ fra Bjørn Hytjanstorp og ble arrangert hvert år, med stigning i antall deltakere.


== NM i ultraløp ==
I 2009 ble 6-timers løp for første gang regnet som en NM-øvelse i friidrett, og Eidsvoll 6-timers fikk æren av å være første arrangør ved at 2009-utgaven av løpet også fikk status som Norgesmesterskap. Resultatmessig ble løpet også en suksess ettersom Margrethe Løgavlen fra Tønsberg Friidrettsklubb satte ny nordisk kvinnerekord med 81.892 meter. Helge Hafsås fra Olden IL ble samtidig Norgesmester for menn med distansen 84.356 meter.


== Vinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kolva (Usa)

Kolva (russisk: Колва) er ei elv i det autonome området Nenetsk og republikken Komi i Russland. Den er ei høyre sideelv til Usa i Petsjoras nedbørfelt. Elva er 564 kilometer lang og har et nedbørfelt på 18 100 km². Den har utspring i Nenetsk og renner i en hovedsakelig sørlig retning til samløpet med Usa like vest for byen Usinsk i Komi. Kolva er tilfrosset fra slutten av november til midten av mai.


== Referanser ==
Indalsälven

Indalsälven (også kalt Jämtlandsälven, Litsälven, Storsjöälven) er en av Sveriges mest vannrike elver. Den er 430 km lang og er omfattende utbygd for kraftproduksjon. Elva har utspring i fjellområdene i Jämtland og munner ut i Bottenhavet i Timrå kommune, ca. 20 km nordøst for Sundsvall i Medelpad. Det totale nedslagsfeltet er 26 727 km². De viktigste sideelvene til Indalsälven er Järpströmmen, Långan, Hårkan og Ammerån. Fossen Ristafallet ligger i Indalsälven.
Fra kildeområdene i Jämtlandsfjellene renner Indalsälven ned til Storsjön ved Östersund. Storsjön er det viktigste reguleringsmagasinet for vannet som de mange kraftverkene nedstrøms trenger om vinteren, og elva er en av Sveriges største kraftprodusenter. Det nederste kraftverket, Bergeforsen, ligger knapt en mil fra utløpet i havet. Nedenfor Bergeforsen begynner elvedeltaet, som er Sveriges største kystdelta. Sanddybden ned til fast fjell er opptil 60 meter. Elva munner ut i Klingerfjärden i Timrå.

		
		


== Referanser ==
Homotomidae

Homotomidae er en familie med plantelus som regnes til undergruppen sugere (Psylloidea). De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.


== Utseende ==
Disse sugerne har glassklare, avrundede vinger, og de to framspringene i ansiktet er sylindriske. Hodet er delt av en midtfure. Antennene er 10-leddete og tett hårete.


== Levevis ==
Alle artene lever, såvidt man kjenner til, på busker og trær i morbærfamilien (Moraceae), de aller fleste på fiken-arter (Ficus spp.). Nymfene lever vanligvis fritt og enkeltvis, men noen er selskapelige og noen ganske få lever i galler.


== Skadedyr ==
Den vidt utbredte arten Homotoma ficus lever på ekte fiken (Ficus carica) og kan gjøre noe skade på disse.


== Utbredelse ==
Bortsett fra Homotoma ficus som er utbredt i Europa og Midtøsten er alle artene tropiske.


== Systematisk inndeling ==
Noen klassifikasjoner plasserer Homotomidae som en undergruppe av Carsidaridae.

ordenen Nebbmunner, Hemiptera
underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
overfamilien Sugere, Psylloidea
familien Homotomidae
slekten  Afrodynopsylla
slekten  Austrodynopsylla
slekten  Diceraopsylla
slekten  Dynopsylla
slekten Homotoma Guérin-Menéville, 1844 – i Europa:
Homotoma ficus (Linnaeus, 1758) – eneste utbredte europeiske art, Sør- og Mellom-Europa
Homotoma viridis Klimaszewski, 1960 – Italia, kanskje bare en variant av H. ficus
slekten Macrohomotoma Kuwayama, 1908
slekten Mycopsylla Froggatt, 1901
slekten Pseudoeriopsylla
slekten Synoza Enderlein, 1918
slekten Triozamia


== Kilder ==
Australian Faunal Directory, Homotomidae, med informasjon om arter som forekommer i Australia
Brown, R.G. og Hodkinson, I.D. (1988) Taxonomy and ecology of the jumping plant-lice of Panama (Homoptera, Psylloidea). [1]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Homotomidae i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Homotomidae hos Dyntaxa 
(en) Homotomidae hos Fauna Europaea 
(en) Homotomidae hos NCBI 
(en) Kategori:Homotomidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Homotomidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Liviidae

Liviidae er en gruppe med plantelus som regnes til undergruppen sugere (Psylloidea). De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.


== Utseende ==
Små (men likevel større enn de fleste andre sugere), avlange, gjerne rødbrune insekter. De kan kjennes ved at forvingene er hornaktige og ugjennomsiktige, og ved at de kjegleformede utvekstene i ansiktet er vokst sammen og danner en flat "hylle" i pannen. Antennenes to innerste ledd er store og flate.


== Levevis ==
Sivsugeren (Livia junci) er vanlig på heier der det vokser siv (Juncus spp.). Den danner galler på sivet, som skiller seg ut som buskete, røde kvaster.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==
Noen klassifikasjoner plasserer Liviidae som en undergruppe enten av Psyllidae eller av Aphalaridae.

ordenen Nebbmunner, Hemiptera
underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
overfamilien Sugere, Psylloidea
familien Liviidae
slekten Aphoma Hodkinson, 1974 - én art
slekten Brachyphyllura Li, 2011 - én art
slekten Camarotoscena Haupt, 1935 - 15 arter
slekten Caradocia Laing, 1923 - 4 arter
slekten Cryptophyllura Li, 2011 - én art
slekten Diaphorina Löw, 1880 - 79 arter
slekten Diclidophlebia Crawford, 1920 - 35 arter
slekten Epipsylla Kuwayama, 1908 - 18 arter
slekten Eremopsylloides Loginova, 1964 - 10 arter
slekten Euphyllura Foerster, 1848 - 16 arter
slekten Geijerolyma Froggatt, 1903 - én art
slekten Katacephala Crawford, 1914 - 8 arter
slekten Lautereropsis Burckhardt & Malenovsky, 2003 - 3 arter
slekten Leprostictopsylla Li, 2011 - én art
slekten Ligustrinia Loginova, 1973 - én art
slekten Livia Latreille, 1804 - 27 arter, i Europa:
Livia crefeldensis Mink, 1855 – funnet i Sverige og Finland
sivsuger, Livia junci (Schrank, 1789) (bedre kjent som Livia juncorum)- eneste art i Norge
Livia limbata (Waga, 1842)
Livia mediterranea Loginova, 1974
slekten Megadicrania Loginova, 1976 - én art
slekten Neophyllura Loginova, 1973 - 9 arter
slekten Notophorina Burckhardt, 1987 - 16 arter
slekten Pachypsylloides Bergevin, 1927 - 13 arter
slekten Parapsylla Heslop-Harrison, 1961 - 8 arter
slekten Paurocephala Crawford, 1914 - 61 arter
slekten Peripsyllopsis Enderlein, 1926 - 5 arter
slekten Psyllopsis Löw, 1879 - 11 arter
slekten Strophingia Enderlein, 1914 - 8 arter
slekten Sureaca Burckhardt & Ouvrard, 2012 - 8 arter
slekten Syntomoza Enderlein, 1921 - 8 arter
slekten Syringilla Loginova, 1967 - 3 arter
slekten Tuthillia Hodkinson, Brown & Burckhardt, 1986 - 6 arter


== Kilder ==
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Liviidae i Encyclopedia of Life 
(en) Liviidae i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Liviidae hos Dyntaxa 
(en) Liviidae hos Fossilworks 
(en) Liviidae hos NCBI 
(en) Kategori:Liviidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Liviidae – detaljert informasjon på Wikispecies Bildegalleri over nordamerikanske arter
Keiser Wilhelm Kvartalet

Keiser Wilhelm Kvartalet AS er et konsortium av utbyggere og eiendomsinvestorer som i 2006 lanserte planer om å utbygge Sydsiden Ålesund. I juni 2009 behandlet Ålesund bystyre spørsmålet om å arrangere arkitektkonkurranse for utviklingen av området, et forslag som Keiser Wilhelm Kvartalet var sterkt imot. Adm. direktør var da Albert Krohn-Dale Aarøe. Bystyrets flertall viste seg å være negativ til forslaget om arkitektkonkurranse. Etter at saken var oppe i bystyret ble det diskusjon i lokalpressen om hvorvidt en av politikerne som deltok i avstemningen også hadde eierinteresser i Keiser Wilhelm Kvartalet AS. I august 2009 vedtok formannskapet i Ålesund likevel å gjennomføre en arkitektkonkurranse om fornyelsen av sørsida i Ålesund. Da hadde også konsortiet snudd, og stilte seg positiv til at det skulle gjennomføres en arkitektkonkurranse. Spørsmålet skulle endelig opp til avstemning i bystyret i oktober 2009. Tomtene som skulle reguleres var for en stor del eid av Ålesund kommune, selv om utbyggingsinitiativet kom fra privat hold. Lokalt i Ålesund var det stor diskusjon om utbyggingsplanene, ikke minst på grunn bekymringer for at byens unike bebyggelse i jugendstil ville gå helt eller delvis tapt om planene for sørsida ble realisert.


== Styrets sammensetning (2009) ==
Styrets leder: Egil Giørtz 
Styremedlem: Jan Henry Farstad
Styremedlem: Gunnar Haagensen
Styremedlem: Berit Kristin Westad
Styremedlem: Kaj Bang Westre 
Varamedlem: Per Olav Sanne
Varamedlem: Steinar Giske
Varamedlem: Hans Joakim Giørtz
Varamedlem: Sverre Andreas Farstad
Varamedlem: Bjarne Haagensen


== Aksjonærer ==
Ålesynd byutvikling – 40 %
Brødrene Jangaard – 20 %
Tyrholm & Farstad – 20 %
H I Giørtz Sønner – 20 %


== Referanser ==
Slimeveien (Oslo)

Slimeveien (1A-15, 2-10B) er en vei på Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Veien starter fra Ljabruveien og går oppover mot boligområdet Bjørndal og Åsland. Den går forbi Bjørnholt skole med Bjørndalshallen før den går forbi Bjørndal skole. Veien ender på toppen av Bjørndalsområdet, der den deler seg i Åslandhellinga, Åslandveien og Trollstien. 
På en måte deler Slimeveien Bjørndal i to, med boligområder på begge sider av veien. Veien trafikkeres av Ruters busslinjer 71(E), 73 og 77, som er busslinjene som frakter folk til og fra henholdsvis Mortensrud, Jernbanetorget, Helsfyr og Holmlia. Veien har navn etter gården Slime. Det meste av det som nå kalles Bjørndal, ligger på gården Slimes grunn. I Norske Gaardnavne antar Oluf Rygh at gårdsnavnet henger sammen med et bekkenavn i nærheten og at det stammer fra middelalderen. Det er i så fall beslektet med navn som Slemdal og Slemmestad. Det ble drevet gårdsdrift på (Nordre) Slime til i 1960-årene da Oslo kommune kjøpte gården for boligutbygging.   


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Slimeveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 517. ISBN 978-82-573-1760-7.
GP Ouest-France 2009

GP Ouest-France 2009 var den 72. utgaven av rittet og ble syklet den 23. august 2009. Løypen bestod av en trasé som ble kjørt 12 ganger og som til sammen utgjorde 229 km med sykling. Dette var den femte sesongen rittet hadde ProTour-status. 
Et brudd med fem ryttere kom alene til mål og i den påfølgende spurten viste australske Simon Gerrans seg som den raskeste. 


== Resultat ==


=== Plouay, 229 km ===
23-08-2009
Phacopteronidae

Phacopteronidae er en familie med plantelus som regnes til undergruppen sugere (Psylloidea). De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.


== Utseende ==
Phacopteronidae er små insekter. Hodet har to framskytende knøler i ansiktet som vanlig for sugere, men disse er lave og avrundede. Antennene er 10-leddete. Forvingene er avrundede til rektangulære, glassklare med markerte årer.


== Levevis ==
Mange av medlemmene i denne familien lever på planter i familien Meliaceae. Andre er knyttet til Anacardiaceae, Burseraceae, Sapindaceae og Apocyanaceae. Mange har frittlevende nymfer, men en del arter danner galler.


== Skadedyr ==
Arten Cornegenapsylla sinica har vært notert som et skadedyr på longan-trær.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i tropiske områder av Afrika, Asia og Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Det er bare beskrevet ca. 50 arter, men man kjenner også mange hittil ubeskrevne.

ordenen Nebbmunner, Hemiptera
underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
overfamilien Sugere, Psylloidea
familien Phacopteronidae
slekten Cornegenapsylla Li & Yang
slekten Phacopteron Buckton
slekten Pseudophacopteron Enderlein, 1921 – tallrike arter i Afrika


== Kilder ==
Malenovsky, I. og Burckhardt, D. (2009) A review of the Afrotropical jumping plant-lice of the Phacopteronidae (Hemiptera, Psylloidea). Zootaxa 2086: 1-74. [1]
Australian Faunal Directory, Phacopteronidae, med informasjon om arter som forekommer i Australia
Brown, R.G. og Hodkinson, I.D. (1988) Taxonomy and ecology of the jumping plant-lice of Panama (Homoptera, Psylloidea).[2]


== Eksterne lenker ==
(en) Phacopteronidae i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Phacopteronidae hos Dyntaxa 
(en) Phacopteronidae hos NCBI 
Phacopteronidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Cataloniaoffensiven

Cataloniaoffensiven (spansk: La Ofensiva de Cataluña; katalansk: La Ofensiva de Catalunya) var en større offensiv under den spanske borgerkrigen. Nasjonalistene startet sin offensiv mot Catalonia, som var et av de få gjenværende republikanske områdene i Spania, inkludert hovedstaden Barcelona, 23. desember 1938. 
I Catalonia hadde anarkistene stått særlig sterkt, og under borgerkrigen ble området preget av kamper mellom rivaliserende republikanske fraksjoner. 
Nasjonalistenes angrep var seksdelt, med separate kolonner som angrep fra Pyreneene til Ebro, og de erobret fort hele regionen. De inntok Les Borges Blanques, omringet Tarragona og kom helt fram til Barcelonas utkant. 
Den republikanske regjeringen flyktet fra Girona til Barcelona, selv om de fortsatte å forsvare førstnevnt by. Tarragona ble erobret 14. januar, Barcelona 26. januar og Girona. Den franske grensa hadde blitt stengt av Franco innen 10. februar 1939, da de siste gjenværende motstandslommene hadde blitt knust.
Bergen Ultra

Bergen Ultra er et ultraløp som arrangeres av BFG Fana.
Løpet har blitt arrangert siden 1990, og frem til 2005 hadde løpet tittelen Trolløpet. Det er 2 distanser som arrangeres; 63 km og 100 km.
I 1991 omkom maratonløperen Jon Henden i en trafikkulykke på vei til deltakelse Troll-løpet. Han var da den norske løperen med flest gjennomførte maratonløp (197).


== Vinnere ==
 = NM-status
* I flere år på 90-tallet ble det benyttet for kort løype og dette har dermed gjort det vanskelig å få resultatene med på offisielle statistikker.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted