jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Didrik Solli-Tangen

Didrik Solli-Tangen (født 11. juni 1987 i Porsgrunn) er en norsk sanger. Solli-Tangen fikk sitt nasjonale gjennombrudd da han vant Melodi Grand Prix 2010 med låten «My Heart Is Yours», skrevet av Hanne Sørvaag og Fredrik Kempe. Han har siden deltatt i en rekke underholdningsprogrammer i norsk fjernsyn, blant andre Stjernekamp på NRK høsten 2017 og senest i Melodi Grand Prix 2020. I desember 2021 vant han den andre sesongen av NRK-konkurransen Maskorama, utkledd som «Snømonsteret».


== Bakgrunn ==
Didrik Solli-Tangen vokste opp på tettstedet Heistad i Porsgrunn kommune. Hans yngre bror Emil Solli-Tangen er også sanger.


== Musikalsk virke ==
Han gjorde seg bemerket som operasanger i USA i 2009. I 2010 var Didrik Solli-Tangen en av deltagerne i Melodi Grand Prix med låten «My Heart Is Yours». Den 23. januar 2010 gikk Didrik Solli-Tangen, sammen med A1, videre fra delfinalen i Skien til finalen i Oslo Spektrum.  Der vant han og representerte dermed Norge i Eurovision Song Contest 2010 på hjemmebane. I den internasjonale finalen ble han nummer 20 av 25.
Solli-Tangen studerte klassisk sang ved Barratt Due musikkinstitutt i Oslo, hvor han også ble god venn med Alexander Rybak.Våren 2012 gikk Solli-Tangen til topps i kjendisutgaven av den norske realitykonkurransen 71° nord. Høsten 2014 var han programleder for Skal vi danse sammen med Katrine Moholt. Høsten 2017 var han blant deltakerne i NRK-programmet Stjernekamp. Der ble han nummer to, etter Adam Douglas.
I 2020 deltok han på nytt i Melodi Grand Prix sammen med lillebroren Emil. De to deltok med låten «Out of Air».I desember 2020 ga han også ut sitt første julalbum. Tittellåten «Det skal bli jul» ble A-listet på NRK P1.I 2021 var han med på den andre sesongen av Maskorama, der han var «Snømonsteret». Solli-Tangen endte med en førsteplass i konkurransen som ble sendt på NRK lørdag 11. desember. Finalen ble sett av over 1,2 millioner seere.


== Diskografi ==
Guilty Pleasures (Album, 2010)
The Journey (Album, 2013)
Hjem (Singel, 2020)
Det skal bli Jul (Album, 2020)
O Helga Natt (feat. Oslo Filharmoniske Kor ) (Singel, 2021)


== Bildegalleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Didrik Solli-Tangen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Didrik Solli-Tangen på Internet Movie Database 
(en) Didrik Solli-Tangen hos The Movie Database 
(en) Didrik Solli-Tangen på Discogs 
(en) Didrik Solli-Tangen på MusicBrainz 
(en) Didrik Solli-Tangen på Spotify 
Didrik Solli-Tangen på Twitter 
Intervju med Didrik Solli-Tangen
Lars-Erik Westby

Lars-Erik Westby (født 14. juni 1966 i Oslo) er en norsk musiker, komponist, produsent og artist. Han er best kjent for sine samarbeid med flere norske artister. Han har deltatt på låtene til band som SPHERE og One people. I 2010 deltok han i Melodi Grand Prix med låta «Don't Stop» som ble sunget av Hanne Haugsand. Han skrev låta med Mariann Thomassen.


== Solo Karriere ==
I 2017 Utgav Lars-Erik Westby med Albumet Epilog. Dette albumet var et Alternativt Rock og indie Rock album med 10 sanger. han ga også ut en EP ved navn Fare som inkluderte Fare fra Epilog, men også to nye sanger og en Akustisk versjon av Epilog. Han har også utgitt to singler som heter Evighet og Redd meg.
Tilbake til Howard’s End

Tilbake til Howard's End (originaltittel: Howards End) er en britisk romantisk dramafilm fra 1992, basert på E. M. Forsters roman fra 1910 med samme navn, en historie om klasserelasjoner på begynnelsen av 1900-tallet i England. Filmen ble produsert av Merchant Ivory Production. Den var deres tredje film som bygger på en roman av Forster (som etterfulgte A Room With a View i 1986 og Maurice i 1987). Manuskriptet ble skrevet av Ruth Prawer Jhabvala, og filmen ble regissert av James Ivory og produsert av Ismail Merchant.


== Handling ==
I Storbritannia i Edvardiansk tid blir Helen Schlegel forlovet med Paul Wilcox, når hun oppholder seg ved hjemstedet til Wilcox-familien: Howards End. Familien er konservative og velstående, ledet av hardhudet forretningsmann Henry. Etter forlovelsen sender Helen et telegram som informerer søsteren Margaret, noe som forårsaker opprør når søstrenes tante Juley ankommer og forårsaker en scene. Flere måneder senere gjenopptar Margaret sitt bekjentskap med Ruth Wilcox. I løpet av de neste månedene blir de to kvinnene veldig gode venner, selv om fru Wilcox' helse avtar. Kort tid før hun dør testamenterer Ruth hele Howards End til Margaret. Dette forårsaker stor forferdelse for resten av Wilcox-familien. 
Familien velger å ødelegge papirene som Ruth skrev under på, og de bestemmer seg for å fullstendig ignorere hennes siste ønsker. Henry Wilcox, enkemannen til Ruth, begynner å utvikle en tiltrekningskraft mot Margaret, og godtar å hjelpe henne med å finne seg et nytt hjem. Til slutt foreslår han ekteskap, og Margaret godtar. Margaret og Henry gifter seg, og paret bruker Howards End som oppbevaring av Margaret og søsknenes eiendeler. Etter flere måneder med bare å høre fra Helen via postkort, blir Margaret bekymret. 
Når tante Juley blir syk, returnerer Helen til England for å besøke henne. Men når hun får beskjed om at hennes tante har blitt frisk, unngår hun å møte Margaret eller noen av hennes familie. I frykt for at Helen er mentalt ustabil, lokker Margaret henne til Howards End for å hente eiendelene sine, bare for å møte opp sammen med Henry og en doktor. Imidlertid forstår hun ved første øyekast at Helen er gravid. Helen insisterer på å returnere til Tyskland for å oppdra babyen på egen hånd, men ber om at hun får overnatte ved "Howards End" før hun reiser sin vei. Men Henry nekter hardnakket, og paret krangler.


== Medvirkende ==
Anthony Hopkins
Vanessa Redgrave
Helena Bonham Carter
Emma Thompson


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tilbake til Howard's End på Internet Movie Database 
(no) Tilbake til Howard's End hos Filmfront 
(sv) Tilbake til Howard's End i Svensk Filmdatabas 
(da) Tilbake til Howard's End i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Tilbake til Howard's End på Allociné 
(nl) Tilbake til Howard's End på MovieMeter 
(en) Tilbake til Howard's End på AllMovie 
(en) Tilbake til Howard's End på Rotten Tomatoes 
(en) Tilbake til Howard's End på Metacritic 
(en) Tilbake til Howard's End på Box Office Mojo
Jerry Maguire

Jerry Maguire er en amerikansk romantisk dramakomedie fra 1996, regissert og skrevet av Cameron Crowe. Tom Cruise, Cuba Gooding jr. og Renée Zellweger spiller hovedrollene. Filmen er inspirert av sportsagenten Leigh Steinberg, som også deltok i filmprosjektet. Den hadde kinopremiere i USA 13. desember 1996 og i Norge 28. februar 1997. Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret filmen til tidenes 100. beste kjærlighetsfilm fra USA.Filmen fikk god kritikk, blant annet for skuespill og manus. Den ble også en kinosuksess og tjente over 273 millioner dollar i billettinntekter på verdensbasis. Gooding jr. vant Oscar for beste mannlige birolle for sin rolleskildring. Filmen ble også nominert til Oscar-priser for beste film, beste mannlige hovedrolle (Cruise), beste originalmanus (Crowe) og beste filmklipp (Hutshing). Jerry Maguire ble også nominert til tre Golden Globes, og Cruse vant for beste mannlige hovedrolle.


== Handling ==

Sportsagenten Jerry Maguire (Tom Cruise) får sparken og bestemmer seg for å starte sitt eget firma. Den eneste som blir med når han slutter er den sjenerte assistenten Dorothy Boyd (Renée Zellweger). Den eneste idrettsmannen som ønsker å beholde Jerry som agent er den lovende fotballspilleren Rod Tidwell (Cuba Gooding jr.). Sammen må de kjempe mot vinden for å klare seg som et nyetablert agentfirma.


== Medvirkende ==
Tom Cruise som Jerry Maguire
Renée Zellweger som Dorothy Boyd
Cuba Gooding jr. som Rod Tidwell
Kelly Preston som Avery Bishop
Jerry O'Connell som Frank Cushman
Jay Mohr som Bob Sugar
Bonnie Hunt som Laurel, Dorothys søster
Regina King som Marcee Tidwell
Jonathan Lipnicki som Ray Boyd
Jeremy Suarez som Tyson Tidwell
Todd Louiso som Chad the Nanny
Mark Pellington som Bill Dooler
Jared Jussim som Dicky Fox
Beau Bridges som Matt Cushman
Ingrid Beer som Anne-Louise
Glenn Frey som Dennis Wilburn
Mark Pellington  som Bill
Drake Bell som Jesse Remo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jerry Maguire på Internet Movie Database 
(no) Jerry Maguire hos Filmfront 
(no) Jerry Maguire på NRK TV 
(sv) Jerry Maguire i Svensk Filmdatabas 
(da) Jerry Maguire i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Jerry Maguire på Allociné 
(nl) Jerry Maguire på MovieMeter 
(en) Jerry Maguire på AllMovie 
(en) Jerry Maguire på Turner Classic Movies 
(en) Jerry Maguire på Rotten Tomatoes
Kasjira kullkraftverk

Kasjira kullkraftverk er et gass- og kullkraftverk i Kasjira i Moskva fylke, ved elva Oka i det vestre Russland. Kraftverket har en installert produksjonseffekt på 1 910 MW, og produserer årlig om lag 6,5 TWh elektrisk kraft. Kapasiteten for fjernvarme er 464 MWt. 
Kraftverket ble påbegynt i 1965, og er utvidet flere ganger fram til 2008. Operatør av kraftverket er det russiske energiselskapet OGK-1.
Anlegget har 7 blokker og turbiner av ulik alder, de ble bygget ut i etapper fra 1967 til 1983. De første seks blokkene er 300-330 MW enheter av typen LMZ, mens den siste og nyeste er en 80 MW-enhet av typen Kaluzsky. Tilførselen av kull kommer fra Kuznetsk.


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
OGK-1 - beskrivelse av kraftverket (kart og data)
Kashirskaya Gas and Coal Power Station - Global Energy Observatory.
Sjatura kraftverk

Sjatura kraftverk er et varmekraftverk i byen Sjatura i Moskva fylke i Russland. Det har en installert produksjonseffekt på 1 500 MW. Anlegget ble påbegynt i 1925, og ferdigstilt i dagens form i 2010. Brenselskilden er naturgass, torv, kull og tungolje.


== Eksterne lenker ==
OGK-4 - kraftverkets hjemmeside.
Verkhnij Tagil kraftverk

Verkhnij Tagil kraftverk (russisk: Верхнетагильская ГРЭС, eller Verkhnetagilskaja GRES) er et varmekraftverk i byen Verkhnij Tagil i Sverdlovsk oblast, 100 km nordvest for Jekaterinburg i Uralfjellene, Russland. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 1 497 MW, hvorav 1.062 MW brukes i produksjonen av elektrisk kraft for Sverdlovsk-regionen. 
Brenselkildene er naturgass, og subsidiært mazut. Tidligere fyring med kull har opphørt. Det leveres også fjernvarme lokalt i Verkhnij Tagil, med en effekt på 480 Gcal/t (ca 90 MW). 
Etter planlegging siden 1950 og byggestart i 1951, stod ferdig med første byggetrinn i 1956, med videre utvidelser i 1959, 1961 og 1964. Fra starten ble anlegget bygget for å støtte Ural Integrerte Elektrokjemiske Fabrikk (Novouralsk). Den høyeste effekten på 1.600 MW ble nådd i 1964.  Total overgang fra kull- til gassfyring skjedde i januar 2016. 


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
GRES - Inter RAO,  kraftverkets hjemmeside. Besøkt 2. oktober 2017. (engelsk)
Kemerovo kraftverk

Kemerovo kraftverk er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 485 MW, beliggende i byen Kemerovo i det sørlige Sibir, i asiatisk Russland. Brenselskildene er olje og kull. Anlegget ble påbegynt i 1934, og har 10 turbiner og 13 aggregater. Operatør er Kutsbassenergo, og anlegget har 760 ansatte.


== Eksterne lenker ==
Kutsbassenergo – beskrivelse av kraftvreket.
Kutsbassenergo, Årsrapport 2008 – side 24.
Kirisji gasskraftverk

Kirisji gasskraftverk er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 2595 MW, beliggende i byen Kirisji i Leningrad oblast, i det vestlige Russland. Brenselskilden er naturgass. Anlegget ble påbegynt i 1965. Operatør er Kutsbassenergo, og anlegget har 998 ansatte.


== Eksterne lenker ==
OGK-6 – beskrivelse av kraftvreket.
Krasnojarsk kullkraftverk

Krasnojarsk kullkraftverk er et varmekraftverk i byen Zelenogorsk i Krasnojarsk fylke, 167 km øst for storbyen Krasnojarsk i Russland, i Sibir. Det har en installert produksjonseffekt på 1 250 MW. Anlegget ble påbegynt i 1955, og ferdigstilt i dagens form i 1983. Brenselskilden er kull.


== Eksterne lenker ==
OGK-6 – kraftverkets hjemmeside.
OGK-6 – historie og tekniske data.
Nevinnomyssk gasskraftverk

Nevinnomyssk gasskraftverk er et gasskraftverk med en installert produksjonskapasitet på 1 290 MW, beliggende i Nevinnomyssk i Stavropol kraj i det sørlige Russland nord for Kaukasus. 
Anlegget ble påbegynt i 1960, og stod ferdig utbygd i 1972. Det har 14 aggregater og 13 turbiner. Operatør er OGK-5.


== Eksterne lenker ==
Nevinka –  beskrivelse av kraftverket.
Serov kraftverk

Serov kraftverk er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 526 MW, beliggende utenfor Serov i Sverdlovsk oblast i Russland, litt øst for Uralfjellene. 
Brenselskildene er kull og naturgass. Anlegget ble påbegynt i 1954, og stod ferdig i 1985. Operatør siden året 2006 er OGK-2.


== Eksterne lenker ==
OGK-2 – kraftverkets hjemmeside.
Sredneuralsk kraftverk

Sredneuralsk kraftverk er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 1 182 MW fordelt på 11 enheter, beliggende i byen Sredneuralsk i Sverdlovsk oblast i Russland, øst for Uralfjellene. Årsproduksjonen er 6,0 TWh. 
Anlegget ble påbegynt i 1936, og stod ferdig i 1949. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje.Operatør er OGK-5.


== Eksterne lenker ==
OGK-5 – kraftverkets hjemmeside.
Tomj-Usinsk kullkraftverk

Tomj-Usinsk kullkraftverk er et kullkraftverk med en installert produksjonskapasitet på 1 345 MW, beliggende i byen Myski i det sørlige Sibir, i asiatisk Russland. Stedet ligger ved Tomj-Usinsk-kullfeltet 45 km fra Novokuznetsk, i Kemerovo oblast. Brenselskildene er kull. Operatør er Kutsbassenergo. Anlegget har 1 047 ansatte.
Troitsk kullkraftverk

Troitsk kullkraftverk er et kullkraftverk med en installert produksjonskapasitet på 2 059 MW fordelt på 8 blokker, beliggende i byen Troitsk i det sørlige Tsjeljabinsk oblast, like øst for Uralfjellene i astiatisk Russland. Brenselskildene er kull. Operatør er OGK-2. 


== Eksterne lenker ==
OGK-2 – kraftverkets hjemmeside.
Sosialt entreprenørskap

Sosialt entreprenørskap er en form for ledelse som bygger på sosiale fremfor utelukkende tradisjonelle  bedrifts- eller samfunnsøkonomiske prinsipper. Dette kan innebære ulønnet aktivitet som bygger på idealistiske i stedet for profittdrevne motiver. Ulike forskere har ulike definisjoner eller vektlegger ulike aspekter ved sosialt entreprenørskap. Noen vektlegger at det ikke er profittsøkende tilnærminger til å skape verdi for samfunnet eller berørte grupper. Andre legger vekt på «sosial ansvarlig» drift av kommersiell virksomhet. En tredje gruppe forskere betrakter sosialt entreprenørskap som tiltak for å avhjelpe sosiale problemer og skape endring i samfunnet. Sosialt entreprenørskap innebærer typisk nye eller innovative måter å drive virksomheter på. Felles for definisjonene er at sosialt entreprenørskap handler om å skape sosial eller samfunnsmessig verdi fremfor utelukkende å skape verdi for aksjeeiere. En smal definisjon legger vekt på at sosialt entreprenørskap handler om å bruke kunnskap om markeder og forretningsdrift innenfor den ikke-profittsøkende sektoren særlig når ikke-profittsøkende virksomheter søker etter nye måter å skaffe seg inntekter.Sosiale entreprenører finnes både i privat, offentlig og frivillig sektor. De kan jobbe innenfor etablerte bedrifter og organisasjoner eller delta i prosessen med å etablere egen virksomhet. Grameen Bank og Ashoka nevnes som eksempler på sosialt entreprenørskap.


== Referanser ==
Slaget ved Kinburn (1855)

Slaget ved Kinburn/Kil-Bouroun var et sjøslag på tampen av Krimkrigen, den 17. oktober 1855. Slaget sto ytterst på  halvøya Kinburn på den sydlige bredden av Dnjepr i dagens Ukraina. En kombinert styrke fra den britiske Royal Navy og franske Marine nationale angrep russiske fort på stranda.
Kampen ble betydningsløs for utfallet av Krimkrigen, men er av betydning som et tidlig eksempel på pansrede fartøys effektivitet. Selv om de franske pansrede stykkprammene ble truffet mange ganger i løpet av fire timer, led de minimale tap. Sammen med erfaringene fra Sinop overbeviste dette samtidens mariner om at tiden for krigsskip med trebekledning var over, og at pansrede fartøy var framtida.


== Galleri ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Battle of Kinburn (1855) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
1911 Encyclopædia Britannica – Artikkel om panserbekledning
Herulf Mathisen

Herulf Mathisen (født 26. juli 1957) er en internasjonal Taekwondo-instruktør, med 4.dan svart belte.Mathisen har 2 VM-sølv fra 2009. Han styrer Chang-Hun Taekwon-Do Akademy i Harstad, som han startet i 2006. Han har også vært instruktør i den andre ITF-klubben i Harstad fra 1984-1989. Han er pr. dato generalsekretær i Taekwon-Do Academies of Norway med Master John Svendsen som president. 
Herulf er bosatt i Harstad, og styrer klubben sin ved siden av jobb og familie.


== Referanser ==
Meropeidae

Meropeidae er en gruppe (familie) av insekter som hører til den lille ordenen skorpionfluer (Mecoptera). Skorpionfluer har hodet trukket ut i en snabel eller et nebb. Denne karakteristiske hodefasongen gjør det lett å skille en skorpionflue fra andre insekter.


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige skorpionfluer som særlig utmerker seg ved hannenes meget store, leddete, klypelignende ytre kjønnsorganer. Den amerikanske arten er kjent som "earwig fly" (saksedyr-flue) på grunn av dette. Kroppen er litt flattrykt. Vingene er temmelig brede og ovale, uten fargeflekker, og har et tett årenett. Ulikt andre skorpionfluer med vinger holdes de flatt over bakkroppen i hvile, ikke taklagt.


== Liv og utvikling ==
Disse skorpionfluene lever på bakken, gjerne i skog. De er regnet som sjeldne og nokså lite er kjent om biologien deres, men innsamlinger med flygefeller har vist at de er mer utbredte enn man har trodd. Voksne dyr av Austromerope poultoni finnes om vinteren og våren, mens Merope tuber ser ut til å være aktiv i hele sommerhalvåret. De er nattaktive. Larvene er ikke kjente for noen av artene.


== Utbredelse ==
Familien har en oppdelt utbredelse med én slekt i Nord-Amerika og én i Australia. Dette er sannsynligvis en typisk relikt-gruppe, der den nåværende utbredelsen er en liten rest av en tidligere mye videre utbredelse. Denne antagelsen blir styrket av at man kjenner én fossil art, Boreomerope antiqua, fra Russland, denne er fra så langt tilbake som jura-tiden.


== Systematisk inndeling ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Vingede insekter
Holometabole insekter
Mecopteriformia
Antliophora
Orden Skorpionfluer (Mecoptera)
Underorden Eumecoptera
Familien Meropeidae
Austromerope poultoni Killington, 1933 – Australia
Merope tuber Newman, 1838 – østlige Nord-Amerika
Boreomerope antiqua Novokshonov – utdødd art fra midtre jura, Russland


== Kilder ==
Australian Faunal Directory – Meropeidae
Byers, G.W. (1973) Zoogeography of the Meropeidae (Mecoptera). [1]
Dunford, J.C., Kovarik, P.W., Somma, L.A. og Serrano, D. (2007) First state records for Merope tuber (Mecoptera: Meropeidae) in Florida and biogeographical implications. The Florida Entomologist 90: 581-584. [2] Arkivert 27. mai 2010 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Meropeidae i Encyclopedia of Life 
(en) Meropeidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Meropeidae hos Fossilworks 
(en) Meropeidae hos ITIS 
(en) Meropeidae hos NCBI 
(en) Kategori:Meropeidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Meropeidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life - Skorpionfluer, (Mecoptera) engelskspråklig, med bilder.
Norsk Entomologisk forening For den som er insektinterresert.
Bildegalleri over nordamerikanske arter
Winnenden

Winnenden er en by ca. 20 km nordøst for Stuttgart i delstaten Baden-Württemberg i Tyskland. Det bor ca. 27 500 innbyggere i byen (31.12.2008).
Det tyske selskapet Alfred Kärcher GmbH, som bl.a. produserer høyttrykksvaskere, har sitt hovedkontor i Winnenden.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Winnenden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Akola

Akola (hindi: अकोला) er en by i den indiske delstaten Maharashtra. Byen ligger i Vidarbha-regionen i det sentrale India, omtrent 600 km øst for storbyen Mumbai og 250 km vest for Nagpur. Den er administrasjonssentrum i distriktet med samme navn, som ligger i Amravati divisjon. Distriktet Akola har et areal på ca. 54,31 km² og hadde i 2001 en befolkning på 1 629 305 innbyggere. Marathi er det mest brukte språket, men engelsk og hindi blir også brukt. Distriktet Akola grenser i nord og øst til Amravati distrikt, i sør til distriktet Washim og i vest til distriktet Buldhana.
Akola, også kalt "Bomullsbyen", er kjent for sin produksjon av bomull og er det distriktet i India som produserer mest bomull hvert år. Byen er også kjent for sin pulser (dhal), olje-og tekstilmøller. Byen har også gode medisinske fasiliteter. Det finnes et stort senter for avansert medisinsk behandling, som for eksempel tar i bruk metoden kjent som In vitro-fertilisering. Det finnes tre store sykehus i byen; Civil Hospital, Chaudhary Hospital og Akola Critical Care Unit.
Dainik Deshonnati, en av de mest leste marathiavisene Vidharbha-regionen, stammer fra Akola. Andre fremtredende aviser fra Akola er Lokmat Samachar og Dainik Matrubhumi.


== Demografi ==
Ifølge den nasjonale folketellingen i 2001 hadde Akola 399 978 innbyggere. Av disse var 52 % menn og 48 % kvinner. Gjennomsnittlig lesekyndighet var 75 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 13 % av befolkningen var barn under 6 år. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Akola – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Byguide (engelsk)