jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
EM på skøyter 1994

EM på skøyter 1994 ble avholdt den 7., 8. og 9. januar 1994 i Vikingskipet på Hamar i Norge. 
Gunda Niemann ble europamester for kvinner og Rintje Ritsma ble mester i herreklassen.


== Program ==


== Distansevinnere ==
HerrerDamer


== Sammenlagt herrer ==
NCxx = ikke kvalifisert for siste distanse, 10 000 m.
DNS = ikke startet


== Sammenlagt damer ==
NCxx = ikke kvalifisert for siste distanse, 5 000 m.


== Funksjonærer ==
Blant funksjonærene stilte norske Tore B. Ramton som overdommer og Marcel Lesche Vanberg som starter.

Ledere, trenere og fysioterapeuter for den norske troppenHans Trygve Kristiansen og Even Aas (trenere), Johnny Høgseth og Gunnar Samuelsen (fysioterapeuter).
Laila Andresen og Finn Hodt (begge ledere)


== Kilder ==
(en) EM på skøyter 1994, damer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) EM på skøyter 1994, herrer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Norges Skøyteforbund Årbok 1992–1994 (1. april 1992 – 31. mars 1994) sidene 42 (funksjonær), 48 (løperrepresentasjon og ledere) og 142–143.


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater for damer og herrer på ISU sine sider
(en) Medaljefordeling nasjonsvis og resultater for damer og herrer på The-Sports.org (ikke helt komplett, mangler Zsolt Zakarias)
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for damer
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for herrer
«European Championships 1994 (Men)» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 18. februar 2010. Besøkt 23. april 2012. 
«European Championships 1994 (Women)» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 6. mars 2010. Besøkt 23. april 2012.
Hans Albertsen

Hans Albertsen, Iohannes Albertus (født 1525, død 25. mai 1569) var en dansk teologiprofessor og biskop i Sjælland fra 1560 til sin død.
Hans Albertsen var født i København og kom i en ung alder til universitetet, hvor han i 1544 tok den filosofiske bachelorgrad, og i 1546 tok han magistergraden. Selv om han ikke hadde studert i utlandet ble han likevel professor i gresk ved Københavns Universitet, senere (1554) i dialektikk.
Da biskop Peder Palladius i sine siste år var meget svak, hjalp Hans Albertsen ham med hans teologiske forelesninger. Den 1. april 1558 tok han bachelorgrad i teologi, og 31. mai samme år ble han teologiprofessor.
I slutten av 1559 ble han Palladius' medhjelper i bispeembetet, og etter hans bortgang ble han 29. mai 1560 valgt til superintendent eller biskop i Sjællands stift. 28. januar 1563 ble han dr.theol.
Han døde 25. mai 1569 som universitetets rektor. Han var gift 1550 med Karine, datter av lektor Anders Jensen Ljung, sogneprest i Malmö. En sønn av ham var magister Albert Hansen, som senere ble biskop i Århus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Runebergprosjektet: Dansk Biografisk Leksikon, 1. utgave
Peresvet

Peresvet (russisk: Пересве́т) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger ved elva Kunja (en bielv til Dubna), rundt 90 km nordøst for Moskva og 17 km nord for Sergijev Posad. Innbyggertall: 17 500 (2005 est.).
Offisielt ble Peresvet grunnlagt i 1955 som en bymessig bosetning som betjente NIIChimMash (russisk: НИИ́Хи́мМа́ш, en forkortelse for «forskningsinstitutt for kjemiteknikk»), et forskningsinstitutt for testing av rakettmotorer og vakuumkammertesting av romfartøyer. Bosetningen fikk navnet Novostrojka (russisk: Новостро́йка). 
Til 1992 var Novostrojka et forbudt område. I sovjetperioden var all bosetning fullstendig underlagt instituttets autoritet. Senere ble det styrt av administrasjonen i byen Krasnozavodsk. I 2000 fikk byen endelig innvilget bystatus og sitt nåværende navn (etter middelalderhelten Alexander Peresvet).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Peresvet (town) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nellejet Zorgdrager

Nellejet Zorgdrager (født 1942) er en nederlandsk sosialantropolog. Hun har arbeidet ved Instituut voor Culturele Antropologie og Instituut voor Scandinavische Talen en Literatuur ved Universitetet i Groningen.
Zorgdrager tok doktorgraden på et arbeid om Kautokeino-opprøret. Hun har også publisert andre artikler om samiske samfunnsforhold.


== Bibliografi (utdrag) ==
Zorgdrager, Nellejet 1989: De strijd der rechtvaardigen Kautokeino 1852 : religieus verzet van Samen tegen intern Noors kolonialisme : (with a summary in English) = The battle of the righteous. Kautokeino 1852 / Nellejet Zorgdrager. - Groningen, 1989. - 446 s. + kart : ill., tab.
Zorgdrager, Nellejet 1997: De rettferdiges strid : Kautokeino 1852 : samisk motstand mot norsk kolonialisme ; oversatt fra nederlandsk av Trond Kirkeby-Garstad. – Nesbru : Vett & viten ; Oslo : i samarbeid med Norsk folkemuseum, 1997. – 558 s. : ill. (Samiske samlinger ; B.18, red.: Ove Pettersen). Omarbeidet versjon av doktoravhandling – Universitetet i Utrecht, 1989. Sammendrag på nordsamisk, finsk og engelsk. Bibliografi: s. 533-545


== Referanser ==
Burt Munro

Herbert James «Burt» Munro (født 25. mars 1899 i Invercargill, New Zealand, død 6. januar 1978) var en newzealandsk motorsykkelfører. I 1967 satte han hastighetsrekord for motorsykler under 1000 ccm med sin ombygde 1920 modell Indian Scout på Bonneville Salt Flats i Utah. Den offisielle rekorden, som fortsatt gjelder (2008), er på 295,84 km/t.
I 2005 kom filmen En høyst uvanlig mann med Anthony Hopkins i hovedrollen, som bygger på historien om Burt Munro.
Filmens originaltittel: The worlds fastest indian


== Referanser ==


== Kilder ==
AMA Motorcycle Hall of Fame: Burt Munro Besøkt 9. oktober 2018
Indian Motorcycle: Burt Munro - 50th Anniversary Besøkt 9. oktober 2018
Poul Madsen

Poul Madsen (født 1527, død 1590) var en dansk professor og teolog, og han var biskop i Sjællands stift fra 1569 til sin død.
I 1554 tok han magistergrad og ble professor i pedagogikk ved Københavns Universitet. Han var også lærer i hebraisk. Seinere ble han både professor i gresk og i 1560 i dialektikk.
Kun 34 år gammel ble han valgt til biskop i Ribe stift etter Hans Tausen. Dette embetet hadde han i 7 år. Men etter Hans Albertsens død i 1569 ble han valgt til biskop i Sjælland, det høyeste embetet i den danske kirke. 
Poul Madsen døde 30. oktober 1590, 63 år gammel. Han var gift fire ganger, men levde sine siste 12 år som enkemann.


== Eksterne lenker ==
Runebergprosjektet: Dansk Biografisk Leksikon, 1. utgave
Morten Sandøy

Morten Sandøy (født 24. februar 1964 i Førde) er en norsk journalist og programleder som har vært ansatt i TV 2 siden i 1992. Han har primært vært tilknyttet TV 2 Nyhetene og nyhetssendingene i TV 2 Nyhetskanalen. 
Sandøy er utdannet fra journalisthøgskolen i Oslo, og studerte før dette økonomi og administrasjon ved Distriktshøgskulen i Sogndal. Han startet yrkeskarrieren i NRK Sogn og Fjordane som reporter og vaktsjef, før han begynte som frilanser for Radiosporten og Dagsrevyen. I 1992 gikk han til det nyetablerte TV 2 hvor han i starten jobbet i utenriksredaksjonen før han begynte som nyhetsanker og programleder i Magasinet. Etterhvert ble han også ankermann i TV 2 Nyhetskanalen og programleder for morgenprogrammet God morgen Norge. Sommeren 2018 var han medprogramleder for God sommer Norge på TV 2. 
Som tenåring hadde Sandøy en liten birolle i den norske dramafilmen Martin (1981).
I 2011 fikk han Kringkastingsprisen.Sandøy ble gift 1997 med Andrine (pikenavn: Hansen) fra Balestrand.


== Referanser ==
Lendeparken

Lendeparken er en park i Stavanger, anlagt til ære for byoriginalen, livskunstneren og menneskevennen Lars Lende.
Lendeparken ligger oppe i bakken på vestsiden av Vågen, som danner inngangen fra sør mot Gamle Stavanger. Sør for parken går Lars Hertervigs gate mot kommuneadministrasjonen og hovedpostkontoret.
I parken er det en lekeplass og flere statuer:

En statue som forestiller Lenden, en ponni og vogn der det står "Alt for barna".
En statue med en flosshatt, papegøye, ambolt og saxofon og apekatt. Dette var gjenstander som var betydningsfulle for Lenden.


== Eksterne lenker ==
Historien om Lars Lende. Erling Jensens hjemmeside (lest 8. august 2008)
Flyfoto med kartmulighet (lest 8. august 2008)
Kannikparken

Kannikparken er en park i Stavanger. Parken danner grensen mellom byens sentrum og utfarten fra byen på E39. Nordover går Løkkeveien mot Bjergstedparken, østover går Madlaveien mot Rogaland Teater og Bergelandstunnelen, og vestover mot E39. Sør for parken ligger  Gamle Stavanger sykehus, som i dag tjener som kontorer for fylkesadministrasjonen. 
Gjennom parken renner Kannikbekken.  Den kommer fra Mosvatnet, men renner stort sett i rør før parken. Bekken kommer til overflaten ved statuen «Gutten og havfruen» og renner ut i Breiavatnet.
Parken ble anlagt i engelsk landskapsstil omkring 1900, basert på tegninger av gartner Poul Holst Poulsson.Ved en tildeling i 1932 ble Stavanger Byselskap gitt 6000 kroner fra Bertha Bergs legat til å finne en passende skulptur til parkens fonteneanlegg. Billedhugger Ståle Kyllingstad fikk oppdraget og laget statuen «Gutten og havfruen» i bronse. Avdukingen skjedde 12. mai 1933 av formannen i Byselskapet, advokat Trygve Wyller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kjell's Photo Web Bilder fra Kannikparken.  Besøkt 8. oktober 2020
Jorenholmen

Jorenholmen i Stavanger har byens mest omdiskuterte byggverk, parkeringshuset som fjerner all utsikt til sjøen fra Klubbgata. Parkeringshuset på Jorenholmen har innkjørsel fra Verksgata, like ved Stavanger Aftenblads bygg. Anlegget består av 500 parkeringsplasser fordelt på tre etasjer.
Sørover fra Jorenholmen går Klubbgata til byparken, østover Verksgata til Fiskepiren med ferjeterminalen, og vestover Havneringen til Kjerringholmen med Oljemuseet.


== Historie ==
Jorenholmen var en holme. I 1784 ble det bygget en steinbro fra Holmen og inn til land. Senere har sundet blitt fylt ut og vokst sammen med byen.
Jorenholmen tilhørte Hospitalet i Stavanger fra 1600-tallet, og kan ha gjort det siden Hospitalet ble opprettet på 1200-tallet. Etter å ha vært ubebodd på 1600-tallet, leide så Hospitalet ut Jorenholmen i mindre tomter, og det ble det satt opp sjøhus her, de første i regnskapsåret 1694-1695.
Peder Valentin Rosenkilde opprettet et skipsverft i 1819. Det største skipet var briggen «Norden» fra 1827 på 114 com. læster. Det var også pakkhus på Jorenholmen på 1820-tallet. Senere også C. Houge Thiis hermetikkfabrikk.


== Tøgehålå og Sundtahålå ==
Da sundet ut til Jorenholmen ble fylt igjen ble det to viker på hver side av Jorenholmen. Tøgehålå i øst og Sundtahålå i vest.
I Sundtahålå var det på 1800-tallet en rekke store sjøhus. Her kom det i sildetida inn mye sild som ble sløyet, saltet og lagt i tønner. Det var også en åpen plass der en hadde et lager med bark fra en nærliggende barkemølle. Det var også et skipsverft. En tid var Sundtahålå også stedet for byens løsgjengere.
Det var også en innendørs badeanstalt (Jorenholmen Bad) fra 1878 fram til 1970 i Jorenholmgata 21. Denne ble bygget med penger fra Brennevinssamlagets overskudd. Det ble laget varmt vann med kullfyr. Det var oppvarmet gytjebad med gytje som kom i tønner fra Idsal. Det var også badstu, «vannkur» for folk med revmatiske lidelser, damp-, svovel og furunålsbad.
I Tøgehålå var det grunt, den ble brukt som en liten småbåthavn med en liten brygge innerst. Den ble mye brukt til opplag av små båter. Brygga ble utvidet i 1893 da et hus ble revet.


== Kilder ==
Bærheim Anders: Et gammelt trafikksentrum, Stavanger Aftenblad, 6. september 1955
Danielsen Nils Georg: Tøgehålå – en østens markedsplass, Stavanger Aftenblad, 2. desember 1978.
Henriksen Chr: Stavanger i svunne dager, ny utgave 1975.
"S. H.": Sundtehullet, en levning fra 1790, avisinnlegg 26. oktober 1926
Stavnem T: Optegnelser vedkommende Stavanger fortid, Stavanger, 1906
Klubbgata (Stavanger)

Klubbgata i Stavanger starter i nordenden av byparken ved Obstfelders plass og ender ved parkeringshuset på Jorenholmen i nord. Midt i gaten møtes Klubbgaten og Hospitalsgata. Sørover går Hospitalsgata til Pedersgata og går mot Petrikirken, Nytorget og Østre bydel.
Under gateløpet renner Skolebekken. Skolebekken var fram til 1848 østgrensen for Stavanger by.
Gata mellom Kongsgata og Hospitalgata ble bygget i 1916. Veien ble bygget med en bredde på 12,5 meter. Grunnen ble avstått av Stavanger Klubbselskap som eide det som nå er Handelens hus. Kommunen fikk hagegrunnen gratis. Navnet på denne delen av gata har den etter Stavanger Klubbselskap (Klubben). Navnet ble vedtatt av bystyret i 1918.
Ved Hospitalgata var det en bro over Skolebekken – gjerne kalt Grinda. Grinda lå omtrent der inngangen til Prix-butikken er nå (2013). Mellom Grinda og til Nygata gikk det en gate som het Skolebekkgata.
Mellom Hospitalgata og Jorenholmen ble opparbeidet slik den er nå i 1964, som riksvei 40. Veien ble bygget med en bredde på 16 m meter. Arbeidet ble betalt over statsbudsjettet. Det ble revet en rekke hus mellom Hospitalgata og Jorenholmen. Gata Jorenholmstredet ble en del av Klubbgata.
I krysset med Nygata var det en dam, som kan ha vært brukt som kverndam. Her var det også en bro over Skolebekken. Stavanger Hospital lå på østsiden av dagens Klubbgate, og kanskje også Persklosteret.

Siden 1960-tallet er det kommet en rekke ruvende bygg i gata: Bøndernes hus, Handelens hus, Arkaden kjøpesenter, Misjonsselskapets bygg, Bredalgården, Idunbygget, Vestagården og Aftenbladbygget. Bare mellom Nygata og Jorenholmen er det igjen et par hus fra før 1960, med Myhregården som det mest staselige.


== Litteratur ==
Arthur J. Tønnesen: Skolebekken – bispealmenningen, Stavanger aftenblad, 8. januar 1964.
Stavanger Aftenblad: Byggekvote til Misjonsselskapet, Ankerbygget og Idungården, 15. februar 1966.
Arne Kvitrud: Stavangers middelaldergeografi fra St. Annas bro til Korbrødregården, Stavanger Museums årbok 2011.
Kiellandshagen

Kiellandshagen i Stavanger er en liten park som ligger like ved Breiavatnet og Kongsgård skole, lengst vest i byparken. Navnet har hagen fordi dikteren Alexander Kiellands hus i sin tid lå her. 
Kiellandsparken fikk en solid oppussing som del av tusenårsstedet i Stavanger i 2007.


== Historikk ==
Ved graving for Posthuset i 1907 ble det gjort funn som gikk tilbake til vikingtid eller tidlig middelalder. Det ble også funnet fundamenter og keramikk som kan ha vært fra en kirke, og det har vært gjettet på om Olavsklosteret og Olavskirken sto her.Kiellandshagen var eid av presten Hartvig Godsen (1649–1733), og da han døde, solgt på auksjon til presten Morten Morup. Datteren Ellen Morup og svigersønnen kapellan Jens Taur overtok så.
29. november 1773 ble eiendommen solgt til Stavanger amt for bruk som radesykehus. Det var så i bruk som sykehus fram til 1842, da et nytt sykehus ble bygd på Pedersgjerdet (nå Tinghuset i Bergelandsgata).
Fra 1842 til 1907 var huset i Kiellandfamiliens eie. Forfatteren Alexander Lange Kielland ble født her. «Kiellandhuset» ble revet i 1907 for å gi plass til byens hovedpostkontor. Sigval Bergesen d.e. var lokalpolitiker i Stavanger på tiden, og ønsket å bevare huset som bymuseum, men møtte motstand i formannskapet.Postkontoret ble innviet i 1909. Det er nå også revet etter at det ble bygget nytt posthus hundre meter bortenfor.


== Referanser ==
Tawny Cypress

Tawny Cypress (født 8. august 1976 i Point Pleasant i New Jersey) er en amerikansk skuespillerinne. Hennes mor er av ungarsk og tysk avstamning, mens hennes far er av afro-amerikansk og indiansk avstamning. Hun er mest kjent for rollen som «Simone Deveaux» i superhelt-serien Heroes.


== Biografi ==


=== Tidlig liv og familie ===
Cypress vokste opp i Point Pleasant i New Jersey og bor nå i New York City.Cypress ble gift med Bill Charles i 2000, og de fikk et barn sammen, men skilte seg etter fire år.
Hennes eldre bror, Toby Cypress, lager tegneserier.


=== Utdannelse ===
Tawny Cypress studerte blant annet ved Boston University, Westminster Choir College i Princeton og ved Rutgers University. Hun er også en tidligere student fra Barbara Marchant and The William Esper Studio i New York City.


== Skuespillerkarriere ==
Cypress har spilt ulike roller på fjernsyn og teater, og har blant annet hatt rollen som Ginger «Love Tap» LeBeau i dramaserien  K-Ville, en politikvinne som må håndtere ettervirkningene av Orkanen Katrina.


=== Heroes ===
Cypress ble virkelig kjent gjennom rollen som «Simone Deveaux» i superhelt-serien Heroes. «Simone Deveaux» er kjæresten til maleren «Isaac Mendez», men blir etterhvert sammen med «Peter Petrelli» spilt av Milo Ventimiglia. Rollefiguren «Simone Deveaux» har ingen superkrefter i serien, og blir etterhvert skutt og drept av «Isaac Mendez».


== Utvalgt filmografi ==
 K-Ville ... som Ginger «Love Tap» LeBeau
Heroes ... som Simone Deveaux
World Trade Center ... som blødende kvinne
Jonny Zero ... som Nina Calvo
Third Watch ... som A.D.A. Sharon Burns
All My Children ... som Shambala Stevens
100 Centre Street ... som Cassandra Rodriguez
Autumn in New York (2000) ... som Melissa


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tawny Cypress på Internet Movie Database 
(fr) Tawny Cypress på Allociné 
(en) Tawny Cypress på AllMovie 
(en) Tawny Cypress hos Rotten Tomatoes 
(en) Tawny Cypress hos The Movie Database 
Heroeswiki: Tawny Cypress Arkivert 11. januar 2008 hos Wayback Machine.
Dana Davis

Dana Davis (født 4. oktober 1984 i Davenport i Iowa) er en amerikansk skuespillerinne, musiker og sanger. Hun er allikevel mest kjent for rollen som Monica Dawson i superhelt-serien Heroes.


== Biografi ==


=== Tidlig liv, familie og utdannelse ===
Davis ble født i Davenport i Iowa i 1984, og gikk senere på Davenport North High School i den samme byen, og gikk videre på Loyola Marymount University i 2001 der hun fikk en grad i musikk. Hun spiller fiolin, og var sanger i en gruppe ved navn "Necessity".


== Karriere ==


=== Skuespillerkarriere ===
Dana Davis ble en ung skuespillerinne. Hun har spilt roller som Althea i Gilmore Girls, og hatt en birolle i The Nine. Dana har også hatt roller i flere andre kjente tv-serier som Boston Public, CSI: Miami, Cold Case, The O.C, Point Pleasant, Veronica Mars (sammen med en annen Heroes-skuespiller Kristen Bell og Rick Peters), Malcolm in the Middle, og Joan of Arcadia. Hun har også hatt filmroller, i filmer som Coach Carter. Dana har spilt teater på Broadway i Fools, The Miracle Worker og noen musikaler.


==== Heroes ====
Davis fikk rollen som Monica Dawson i superhelt-serien Heroes i den andre sesongen av serien. Monica Dawson er søskenbarn med Micah Sanders (spilt av Noah Gray-Cabey), og har også superkrefter, «muskler med minne».


=== Musikkarriere ===
Dana har også vært med å spilt i That's So Raven, med Barbra Streisand på sin Timeless Tour, og har synget kor for Peabo Bryson og Roberta Flack.


== Utvalgt filmografi ==
Prom Night – film fra 2008
Heroes – Tv-serie, Sesong 2 (2007–)
The Nine – Tv-serie, 13 episoder
Gilmore Girls – Tv-serie, 2 episoder
Coach Carter – film fra 2005
Raise Your Voice – film fra 2004
Boston Public – Tv-serie, 2 episoder


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dana Davis på Internet Movie Database 
(sv) Dana Davis i Svensk Filmdatabas 
(da) Dana Davis på Scope 
(fr) Dana Davis på Allociné 
(en) Dana Davis på AllMovie 
(en) Dana Davis hos The Movie Database 
(en) Dana Davis hos Behind The Voice Actors 
(en) Dana Davis hos TV.com
Lapara

Lapara er en slekt av sommerfugler som tilhører familien svermere (Sphingidae). Det er beskrevet bare fire arter, som alle lever i de østlige delene av Nord-Amerika.


== Utseende ==
Forholdsvis små til middelsstore (vingespenn 45 – 78 mm), mer eller mindre ensfarget grå svermere. Larvene er grønne med hvite lengdestriper og mangler det hornet på bakkroppen som mer karakteristisk for de fleste svermerlarver.


== Levevis ==
Disse svermerne er først og fremst knyttet til forskjellige arter av furu (Pinus spp.), men larvene kan også leve på lerk (Larix spp.).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien svermere, Sphingidae
Underfamilien Sphinginae
Slekten Lapara Walker, 1856 – fire arter, Nord-Amerika
Lapara bombycoides Walker, 1856
Lapara coniferarum (Smith, 1797)
Lapara halicarniae (Strecker, 1880) – bare i Florida
Lapara phaeobrachycerous Brou, 1994 – Louisiana og sørøstre USA
		


== Kilder ==
Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – Sphingini. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Lapara i Encyclopedia of Life 
(en) Lapara i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lapara hos ITIS 
(en) Lapara hos NCBI 
(en) Kategori:Lapara – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lapara – detaljert informasjon på Wikispecies
Psilogramma increta

Psilogramma increta er  en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne store svermeren lever over mye av Asia. De østligste bestandene er vanskelig å skille fra den beslektede arten Psilogramma menephron.


== Utseende ==
En stor (vingespenn 90 – 127 mm), gråbrun svermer, nokså variabel i fargen. Hodet er stort og bredt, antennene ganske korte med en markert krok ytterst. Brystet har svarte sider, bakkroppen har en smal, mørkebrun midtstripe. Forvingen er brun med to korte, svarte tverrbånd ved fremkanten og to utydelige, hvite tverrbånd som går over hele vingen. Det er to korte, svarte lengdestreker nær midten av vingen og en litt lengre strek i vingespissen. Noen eksemplarer har et bredt, mørkt tverrbånd midt på vingen. Bakvingen er kastanjebrun med en svartkantet, lys flekk ved bakhjørnet. Den slanke larven er sterkt variabel i fargen, men har alltid tydelige skråstriper på sidene. Huden er glatt og hornet på bakkroppen stort og kraftig. Puppen har en nokså rett, fri sugesnabel-slire som går parallelt med kroppen.

		
		
		


== Levevis ==
Larven kan leve på en lang rekke busker og løvtrær, for det meste i oljetrefamilien (Oleaceae), maskeblomstfamilien (Scrophulariaceae) og jernurtfamilien (Verbenaceae). Eksempler på vertsplanter er trompettre (Catalpa), Campsis, Dimocarpus, ask (Fraxinus), liguster (Ligustrum), Melia, Olea, Osmanthus, Paulownia, sesam (Sesamum indicum) og syrin (Syringa).


== Utbredelse ==
Denne svermeren finnes fra Kashmir i vest østover til Indonesia, nordover til Nord-Japan, Korea og det nordøstlige Kina. Det er uvisst hvor langt øst den går, fordi de østligste bestandene er meget vanskelige å skille fra den nærtbeslektede arten Psilogramma menephron. Den har dessuten blitt innført til Hawaii nylig.


== Kilder ==
Pittaway, A.R. (2007) Sphingidae of the Eastern Palearctic [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Psilogramma increta i Encyclopedia of Life 
(en) Psilogramma increta i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Psilogramma increta hos NCBI 
(en) Kategori:Psilogramma increta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Psilogramma increta – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Psilogramma increta – detaljert informasjon på Wikispecies