jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Operasjon Mountain Fury

Operasjon Mountain Fury var en NATO-ledet operasjon som varte fra den 16. september 2006 til den 15. januar 2007. Operasjonen ble utført av ISAF og den afghanske hæren som en oppfølger til Operasjon Medusa for å nedkjempe Taliban-opprørere som hadde gravd seg ned langs grensen til Pakistan i de østlige provinsene Paktika, Paktia, Khost, Ghazni, Lowgar og Nurestan. Et annet fokus for operasjonen var å muliggjøre gjenoppbyggingsprosjekter av skoler, helsevesenfasiliteter, og domstoler i de målrettede provinsene.


== Canada gjenopptar kampene i Panjwaii ==

SAF-styrkne begynte gjenoppbyggingsarbeidet etter at de største militæroperasjonene i Operasjion Medusa hadde opphørt. Men de britiske og canadiske styrkene fortsatte med å støte inn i Taliban-opprørere, som blant annet angrep dem ved Panjwaii og i Kandahar med bakholdsangrep, veisidebomber og selvmordsbombere, som kostet flere canadiske og amerikanske soldater livet. Den canadiske deltakelsen i Operasjon Mountain Fury ble trappet opp da de den 15. desember 2006 igangsatte sin egen operasjon kalt Operasjon Falcon Summit. Styrker fra Canada, Storbritannia, Danmark og Estland forberedet seg på opretholde presset den tidligere Operasjon Medusa hadde lagt på Taliban, og rydde distrikterne Panjwaii og Zhari for Taliban-styrker. I operasjonen vant de canadiske ISAF-styrkene kontrollen av flere hovedlandsbyer omkring Panjwaii som tidligere ble brukt som tilfluktssteder av Taliban. Et område ved byen Howz-e-Madad, med omkring 400 Taliban-opprørere, ble omringet. I den første uken av operasjonen ble massive canadisk artilleri- og stridsvognsbeskytning benyttet med stor suksess for å nedkjempe kommer med Taliban-opprørere.. Den 2. januar 2007 erklærede lederen af de canadiske tropper at operationen var en suksess og at distriktene hadde blitt sikret.


== Amerikanerne går på offensiven ==
Den 16. september 2006 igangsatte amerikanerne «Operasjon Mountain Fury» for å bekjempe Taliban-opprørere som hadde gravd seg ned langs grensen til Pakistan i de østlige provinsene Paktika, Paktia, Khost, Ghazni, Lowgar og Nurestan. 10th Mountain Division ledet operasjonen ledet operasjonen med å etablere mange eksterne utposter i områder som tidligere var dominert av Taliban. Disse utpostene og de amerikanske patruljene kom under nesten kontinuerlige angrep som medførte at de amerikanske soldatene ble påført 16 døde og 190 sårede i de to og en halv måned som operasjonen varte.


== Det britiske angrepet blir slått tilbake ==


== Mullah Osmani blir drept ==
Den 19. desember ble Mullah Akhtar Mohammad Osmani, lederen for Talibans operasjoner i Sør-Afghanistan, og to andre drept i et luftangrep da NATO-fly angrep bilen de befannt seg i Helmand-provinsen.


== Britene angriper igjen ==


== Tidslinje ==


== Noter ==


== Se også ==
Koalisjonsstyrkenes militære operasjoner i Afghanistan i 2006
Operasjon Anaconda

Operasjon Anaconda er kodenavnet for en operasjon tidlig i mars 2002 hvor militære styrker fra en amerikansk-ledet koalisjonsstyrke, støttet av CIA-paramilitære og allierte afghanske militære styrker, forsøkte å nedkjempe og ødelegge al-Qaida- og Taliban-styrker i Shahi-Kot-dalen og Arma-fjellene sørøst for Zormat. Denne operasjonen var det første store slaget krigen i Afghanistan siden slaget om Tora Bora i desember 2001. Dette var den første operasjonen felttoget i Afghanistan som involvere et stort antall konvensjonelle (dette vil si ikke-spesialstyrker) amerikanske styrker som deltok i direkte strid. Norske FSK deltok også i Operasjon Anaconda.Mellom 2. og 16. mars 2002 bekjempet 1700 luftbårne styrker og 1000 regjeringsstyrker fra Afghanistan mer enn 1000 krigere fra al-Qaeda og Taliban om kontrollen over dalen. Sistnevnte trakk seg tilbake til huler og sprekker i fjellterrenget og skjøt på de amerikanske styrkene i et forsøk på sikre området med bombekastere og tunge maskingevær. Den afghanske kommandanten Maulavi Saifur Rehman Mansoor ledet forsterkninger fra Taliban inn i kampene. USA har beregnet styrken til opprørerne i Shahi-Kot-dalen til mellom 150-200, men senere beregninger har antydet at den egentlige styrken var på mellom 500 og 1000 mann. USA beregnet at de drepte rundt 500 opprørere i løpet av kampen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bahmanyar, Mir: Afghanistan Cave Complexes 1979–2004: Mountain strongholds of the Mujahideen, Taliban & Al Qaeda.  Osprey Publishing, 2004.
Bahmanyar, Mir: Shadow Warriors:  A History of the US Army Rangers. Osprey Publishing, 2005.
Bahmanyar, Mir: US Army Ranger 1983-2002. Osprey Publishing, 2003.
Friedman, Brandon (2007): The War I Always Wanted: The Illusion of Glory and the Reality of War: A Screaming Eagle in Afghanistan and Iraq,  Zenith Press, ISBN 0760331502
Hersh, Seymour: Chain of Command, The Road from 911 to Abu Ghraib, Harper Collins, 2004
MacPherson, M. (2005): Roberts Ridge : A Story of Courage and Sacrifice on Takur Ghar Mountain, Afghanistan, Delacorte, ISBN 0-553-80363-8
Naylor, Sean (2005): Not a Good Day to Die : The Untold Story of Operation Anaconda, Berkley Hardcover ISBN 0-425-19609-7.
US Army Center for Military History: The U.S. Army in Afghanistan Operation Enduring Freedom Arkivert 21. november 2007 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Combat Films and Research
https://web.archive.org/web/20040728014146/http://www.stripesonline.com/
BBC News: Al Qaeda 'executed US serviceman'
USAF Operation Anaconda: An Air Power Perspective (pdf)
Strategypage interview of Col. Wiercinski
Press report on sniper kill
Executive Summary of the Battle of Takur Ghar (pdf)
VFW Magazine: Valor in the Face of the Enemy - Air Force Cross awarded to Senior Airman Jason Dean Cunningham and Tech. Sgt. John Chapman
Operasjon Mountain Thrust

Operasjon Mountain Thrust var en NATO-ledet operasjon i Afghanistan som varte fra 15. mai til 31. juli 2006.
Operasjonen ble utført av ISAF og den afghanske hæren mot Taliban- og Al-Qaida- styrker. Dette var den største operasjonen siden Talibans fall i 2001. Operasjonens hovedmål var å stoppe Taliban-opprøret sør i Afghanistan. 155 NATO-soldater mistet livet i operasjonen, mens 106 ble såret og 43 tilfangetatt. 1 134 Taliban- og Al Qaida-soldater mistet livet og 387 ble tilfangetatt.


=== Historie ===
Det var harde kamper i juni og juli 2006, og Afghanistan opplevde den blodigste perioden siden Taliban-regimets fall. Taliban viste stor koordinering i sine angrep, og kontroll over to distrikter i provinsen Helmand i slutten av juli 2006, som ble gjentatt noen dager senere. Taliban led under kampene mer enn 1 100 drepte opprørere, og nærmere 400 tatt til fange. Tung bombing fra luften var den viktigste faktoren til disse tapene. Men likevel hadde de vestlige koalisjonsstyrkene nærmere 150 soldater drept, og 40 afghanske politimenn tatt til fange av Taliban. 
Til slutt klarte ikke operasjonen å slå ned Taliban-opprøret i området. Kontroll over regionen ble overført fra amerikanerne, til NATO-styrker. Angrepene fortsatte, og ble til og med intensivert. Den første dagen NATO tok over kontroll, 1. august 2006, ble en britisk patrulje truffet av kraftig fiendtlig ild i Helmand-provinsen. Tre allierte soldater ble drept, og en annen soldat ble såret. 
Samme dag ble 18 Taliban-opprørerne, og en afghansk politimann, drept i en anti-Taliban koalisjonsoperasjon i samme provins. I tillegg ble 15 afghanske politimenn tatt til fange av Taliban, når politi-bejentene forsøkte å overgi seg i Zabul-provinsen når en Taliban-styrke forberedte seg på å angripe politi-utposten deres. Også to dager senere var det flere hendelser i og rundt Kandahar, inkludert en selvmordsbombing som drepte 21 sivile innbyggere. I de andre angrepene, i og rundt Kandahar, ble fire kanadiske soldater drept - samt 10 som ble såret i forskjellig grad.
Digerud

Digerud er både en tettbebyggelse, bryggested og geografisk område i Frogn kommune i Akershus fylke. 


== Geografi ==
Digerud ligger i Nordre Frogn mellom Hallangen i sør og Fagerstrand i Nesodden kommune i nord. Området ligger i nordre ende av Drøbaksundet og har derfor kystlinje mot Oslofjorden i vest. Digerud deles gjerne inn i to områder av topografiske grunner: Digerud Gårdene er uten kystlinje og kjennetegnes for sitt gårdsbruk, dyrket mark og relativt flatere landskap. Digerud Brygge (og nærliggende tettbebyggelse) kjennetegnes for en stor andel av hytter og ferieboliger, samt generelt lavere topografisk beliggenhet.


== Kjennemerker og severdigheter ==


== Historie ==
Flere kunstige tjern ble bygd på Digerud for bruk til isdrift (ishandel). Digerud lå nær Oslofjorden og var et godt egnet sted for denne type industri. Is var det viktigste kjøleelementet før det elektriske kjøleskapet ble oppfunnet og da isdriften nådde en topp i 1898 var Norge verdens største eksportør av is. Tjernene eksisterer fortsatt og flere av dem består av store demninger, noen av tjernene kan ikke nås med bil.
Tidligere eksisterte det både butikk, posthus og skole på Digerud, men alt er nedlagt eller flyttet på grunn av sentraliseringen på 1900-tallet.


== Referanser ==
Veronika Vítková

Veronika Vítková (født 9. desember 1988) er en tsjekkisk skiskytter. Hun ble født i Vrchlabí, men hun bor i Jilemnice og representerer klubben KB Jilemnice. Hun var med på Tsjekkias lag som ble verdensmester på mix-stafett under VM i skiskyting 2015 i Kontiolax. Under Vinter-OL 2014 i Sotsji var hun på laget som tok sølv på mix-stafett.
Vítková begynte med skiskyting i 2003 og gull på normaldistansen i Junior-VM i 2006. Hun debuterte i verdenscupen i sesongen 2006/07. Vítková deltok i verdensmesterskapene i Östersund i 2008 og Pyeongchang i 2009, og hennes beste resultat ble en femteplass på normaldistansen i 2009. Hun tok sin første seier i et verdenscuprenn da hun vant sprinten i Oberhof 9. januar 2015.
Hun tok bronse på sprint under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.


== Meritter ==
(Per 7. mars 2015)


=== Verdensmesterskap ===


=== Juniorverdensmesterskap ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Veronika Vítková – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Veronika Vítková – Olympics.com 
(en) Veronika Vítková – Olympic.org 
(en) Veronika Vítková – Olympedia 
(en) Veronika Vítková – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Veronika Vítková – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Veronika Vítková – FIS (langrenn) 
(en) Veronika Vítková – IBU 
(en) Veronika Vítková – biathlon.com.ua
Frank Brunner (serietegner)

Frank Brunner (født 21. februar 1949) er en amerikansk tegneseriekunstner og illustratør. Han er best kjent for sitt arbeid ved Marvel Comics på 1970-tallet.
Brunner begynte sin karriere som tegneserieskaper med serier i svart-hvitt for horror-bladene Web of Horror, Creepy, Eerie og Vampirella. Hans best kjente arbeid i fargeserier er hans samarbeid i Marvel Comics med Steve Englehart om den overnaturlige helten Doctor Strange i Marvel Premiere fra 1972 til 1973, og i Doctor Strange vol. 2, i 1974. Av hans andre verk fra Marvel-tiden er antologiene Chamber of Chills, Haunt of Horror og Unknown Worlds of Science Fiction; den overnaturlige serien The Tomb of Dracula; sumpmonster-serien Man-Thing og science fiction-serien Silver Surfer. 
Også for Marvel laget Brunner den 42 sider lange «The Scarlet Citadel», basert på Robert E. Howards «sword-and-sorcery»-helt Conan, og tegnet mange omslag for de lignende seriene Red Sonja og Savage Sword of Conan.
Brunner og forfatteren Michael Moorcock samarbeidet om en tegneserieversjon av Moorcocks «sword-and-sorcery»-helt Elric i magasinet Heavy Metal.
Brunner flyttet senere til Hollywood og startet på en karriere innen animasjon for film og TV, og arbeidet på prosjekter for Hanna-Barbera (Jonny Quest), Walt Disney (Tomorrowland), Warner Bros. (pre-produksjon design for Batman) og DreamWorks (Invasion USA). Han var leder for karakterdesign for Fox-tegneserien X-Men.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Frank Brunner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kong Georg VIs kroningsmedalje

Kong Georg VIs kroningsmedalje er en britisk medalje innstiftet i 1937 i anledning av kroningen av Georg VI av Storbritannia. Den ble utdelt i stort antall som ledd i feiringen av kroningen, som fant sted i London 12. mai 1937.


== Utforming ==
Kong Georg VIs kroningsmedalje ble tilvirket i sølv og bærer på forsiden portrett av kong Georg VI og dronning Elizabeth. Begge bærer krone og er kledd i kroningsskrud. Baksiden prydes av Georg VIs kongemonogram og bærer innskriften «CROWNED 12 MAY 1937», samt omskriften «GEORGE VI QVEEN ELIZABETH».Medaljebåndet er blått med striper i hvitt, rødt og hvitt langs kantene.Medaljen ble designet av Percy Metcalf. Den ble produsert hos Royal Mint.


== Tildeling ==
Kong Georg VIs kroningsmedalje ble tildelt i stort antall til kongelige, ledende politikere, statstjenestemenn, folkevalgte på ulike nivåer, militære og medlemmer av politistyrkene i Storbritannia, i landets oversjøiske besittelser og i samveldeland. Hvert land og område fikk et bestemt antall medaljer til disposisjon for tildeling etter bestemmelse av de politiske myndigheter i det enkelte land og område. Det ble i alt tildelt 90 279 eksemplarer av Kong Georg VIs kroningsmedalje.Kong Olav ble tildelt Kong Georg VIs kroningsmedalje.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
British Commonwealth Jubilee and Coronation Medals – The Coronation Medal 1937, New Zealand Defence Force.
King George VI Coronation Medal (1937), Veterans Affairs Canada.
Frode Clausen

Frode Clausen (født 30. juni 1974) også kjent under artistnavnene «Amok» og «Schulak», er en norsk black metal-musiker. Han er kjent som bassist og gitarist, men har også vært trommeslager. Han er tidligere medlem av det norske bandet Gehenna og har også vært medlem i Dismal Euphony, Imperium, Haggis og  Desspo.


== Diskografi ==


=== Gehenna ===
WW (Studioalbum, 2005)


=== Haggis ===
Stormtroopers of Hate (Studioalbum, 2003)


=== Desspo ===
Obscured by Metal (EP, 2004)


=== Dismal Euphony ===
Autumn Leaves: The Rebellion of Tides (Studioalbum, 1997)
All Little Devils (Studioalbum, 1999)
Lady Ablaze (EP, 2000)
Python Zero (Studioalbum, 2001)


=== Imperium ===
Demo (Demo, 1995)
Imperium (Demo, 1996)
Imperium (EP, 2004)


== Eksterne lenker ==
(en) Frode Clausen på Discogs
Basstone

Basstonen er den dypeste tonen i en akkord. Den må ikke forveksles med grunntonen som alltid er tonen på første trinnet til den skalaen akkorden tilhører. En F-dur-akkord har F som grunntone, men ikke nødvendigvis som basstone. Dette gjelder for samtlige moll- og dur-akkorder.


== Litteratur ==
Bjerkestrand, Nils E. og Nesheim, Eilif: Grunnbok i musiklære Norsk musikforlag A/S, 1986. ISBN 82-7093-050-4
Gunnar Wefring

Gunnar Wefring (født 24. mai 1900 i Løten, død 20. mars 1981) var en norsk billedkunstner. Han hadde flere separatutstillinger og var representert på en lang rekke utstillinger, blant annet femten ganger på Høstutstillingen.


== Liv og virke ==
Wefring var sønn av medisineren og politikeren Karl Wilhelm Wefring og  Johanne Christine Meyer (1874-1930). Gunnar Wefrings hustru, Signe (1898–1977), var datter av Ivar Mortensson-Egnund og Karen Nielsen. Sammen fikk Gunnar og Signe barna Ivar og Inger Johanne, henholdsvis jazzpianist og tekstildesigner.I årene 1919–21 studerte Wefring ved Statens håndverks- og kunstindustriskole og i 1920–22 ved Kunstakademiet  under Christian Krohg og Halfdan Strøm. Senere studerte han med Per Krohg og Georg Jacobsen. Han foretok et titall studiereiser utenlands. 
Gunnar Wefring debuterte med maleriet Broen på Høstutstillingen i 1924. I 1931 var han med på Finn Devolds tur til Grønland,  i 1932 med Adolf Hoel  til Eirik Raudes Land, og i 1936 var han på Svalbard. Malerier fra de to første ble vist på separatutstillinger i Oslo 1931 og 1932, og noen tegninger av inuitter ble stilt ut på høstutstillingen i 1931.Foruten å skrive to bøker under eget navn, skrev Wefring  tidsskrift- og bokbidrag, holdt kurs innen bildende kunst og hadde mange kunstneriske og kunstpedagogiske tillitsverv.
Først og fremst var Wefring landskapsmaler, men han malte også portretter, akter, stilleben og interiører. Med en sterk fargebruk og et snev av konstruktivisme over seg, er Wefrings arbeider holdt i en naturalistisk stil. 


== Villa Fimbu ==
Familien bodde i Villa Fimbu på Stabekk. Dragestilhuset, som i dag omfattes av kulturminnevernet, er tegnet av Holger Sinding-Larsen og ble oppført i 1898-1902. 
Opp gjennom årene har huset vært i flere kjente personers eie: Karen og Ivar Mortensson-Egnund eide det fra 1914 inntil Wefrings overtok det i 1926. Etter at Gunnar Wefring døde i 1981, ble det solgt til revyartisten Dag Frøland, som igjen solgte det til hjerneforskeren Theodor Blackstad. Senere bodde kunstnerparet Geir Stahl og Elisabeth Gyllensten i huset.Jo Benkow, som vokste opp i nabolaget og var venn av Wefrings barn, forteller i sin selvbiografi at han i 1942 fikk gjemme seg i et hemmelig rom i huset før han kom seg over til Sverige. 


== Utgivelser ==
Maling som hobby (Fabritius, 1953)
Tegning som hobby (1954)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Gunnar Wefring i Store norske leksikon
Turene i arktiske strøk, polarhistorie.no
Biografiske data, swipnet.se
Per Håvarstein

Per Arild Håvarstein (tidligere Per Husebø; født 18. juni 1976), bedre kjent under artistnavnet «Dirge Rep», er norsk black metal-trommeslager fra Stavanger. Han er også låtskriver. I tillegg er han vokalist, bassist og gitarist, men i mye mindre grad. Dirge Rep begynte å spille trommer allerede som 15-åring og begynte i det norske svartmetall bandet Gehenna i 1993, da han var 17 år. Fire år seinere gikk han over til Enslaved, som har vunnet flere priser, blant annet for deres musikalske presasjoner og plateomslag. Dirge Rep er opptatt av å motarbeide kommersialiseringen av svartmetall musikk og har vært med på å definere den norske undergrunnen gjennom konseptet "TNBM" og via selskapet "Misantrof ANTIRecords". I 2008 gikk Dirge Rep tilbake til Gehenna, men fire år seinere, i august 2012 spilte han sin siste konsert med Gehenna under Wacken Open Air festivalen i Tyskland. Han har også spilt i de kjente norske bandene Gorgoroth, Aura Noir og  Nattefrost.
Per Håvarstein/Dirge Rep har i 2012 skrevet blant annet tittelsporet til Aura Noirs siste utgivelse Out to Die. Han har også skrevet tekster til blant annet Orcuctus, Obliteration, Deathcult, Taake, Enslaved, Bloodline, Gehenna, og Cadaver.
I dag spiller han i Nettlecarrier som kom ut med deres selv-tittulerte utgivelse i august 2012, og i Djevel. Han spiller også fortsatt i Orcustus, et alternativt black metal-band som beveger seg i grenselandet mellom musikk og kunst og som i mange år har vært hans største lidenskap.
Dirge Rep har designet flere plateomslag, blant annet til EP-en World Dirtnap og til CD/LP-en Orcustus.


== Diskografi ==


=== Enslaved ===
Blodhemn (Studioalbum, 1998)
Mardraum: Beyond the Within (Studioalbum, 2000)
Monumension (Studioalbum, 2001)
Below the Lights (Studioalbum, 2003)


=== Gehenna ===
First Spell (Studioalbum, 1994)
Seen Through the Veils of Darkness (Studioalbum, 1995)
Malice (Studioalbum, 1996)
Black Seared Heart (Samlealbum, 1996)


=== Nattefrost ===
Terrorist (Nekronaut PT. I) (Studioalbum, 2005)
Hell Noise and Live Terrorism (Samlealbum, 2008)


=== Orcustus ===
World Dirtnap (EP, 2003)
Demo 2002 (Demo, 2003)
Wrathrash (EP,2005)
Orcustus (Studioalbum, 2009)
Orcustus (Limited ed., LP 2012)


=== Secht ===
Secht (Studioalbum, 2006)


=== Nettlecarrier ===
Nettlecarrier (Studioalbum, 2012)
Black Coffin Rites (Studioalbum, 2015)


=== Djevel ===
Besatt av maane og natt (Studioalbum, 2013)
Saa raa og kald (Studioalbum, 2015)
Norske ritualer (Studioalbum, 2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Per Håvarstein på Discogs 
(en) Per Håvarstein på Discogs 
(en) Per Håvarstein på MusicBrainz 
(en) Per Håvarstein på Encyclopaedia Metallum 
(en) Per Håvarstein på AllMusic
Siret

Siret (latinsk: Hierasus, rumensk: Siret, ukrainsk: Серет, russisk: Сирет, ungarsk: Szeret) er en elv som renner gjennom Ukraina og Romania og er en av sideelvene til Donau fra venstre.


== Geografi ==
Siret har sitt utspring i Karpatene i det nordlige Bukovina og renner gjennom den rumenske regionen Moldavia i sørøstlig retning før den munner ut i Donau ved Galați. Elven er 706 kilometer lang, hvorav 596 kilometer går gjennom Romania. Sirets nedslagsfelt på 44 835 m² er det tredje største blant Donaus sideelver.


== Elvens navn ==
I antikken ble elven kalt Hierasus.


== Byer og landsbyer ==
Langs Siret, fra kilden til munningen ligger følgende byer og landsbyer: Berehomet, Storozhynets, Siret, Grămești, Zvoriștea, Liteni, Pașcani, Stolniceni-Prăjescu, Roman, Bacău, Adjud, Mărășești, Galați.


== Sideelver ==
Følgende elver er sideelver til Siret:
Venstre bredd: Bahna, Molnița, Bahna, Gârla Sirețel, Gârla Huțanilor, Vorona, Pleșu, Turbata, Pitrosul, Trestioara, Sirețel, Sodomeni, Stolniceni, Hărmănești, Pârâul Țigăncilor, Mihailei, Boca, Albuia, Vulpășești, Țiganca, Icușești, Glodeni, Râpaș, Pârâul Morii, Răcătău, Fulgeriș, Polocin, Lupa, Bârlad, Călmățui, Gerului, Mălina, Fălcoaia, Cătușa
Høyre bredd: Găvan, Negostina, Verehia, Baranca, Leahu, Hănțești, Grigorești, Sălăgeni, Suceava, Șomuzul Mic, Șomuzul Mare, Probota, Conțeasca, Ruja, Valea Părului, Podul Turcului, Tămășeni, Moldova, Valea Neagră, Turbata, Bistrița, Cleja, Răcăciuni, Orbeni, Botohan, Fântânele, Conțești, Trotuș, Valea Boului, Carecna, Zăbrăuți, Șușița, Gârla Morilor, Putna, Leica, Râmnicul Sărat, Buzău


== Eksterne lenker ==
(en) Siret River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Den internasjonale kommisjonen for beskyttelse av Donau (ICPDR)
Jon Tolaas

Jon Tolaas (født 3. juni 1939 i Måløy, død 1. september 2012 i Nordfjordeid) var en norsk forfatter og lyriker. Han var utdannet pedagog og arbeidet som lektor ved Eid videregående skole på Nordfjordeid, hvor han også var bosatt.
Tolaas debuterte med diktsamlingen Gjest i ditt tjeld i 1967, og har gitt ut en rekke diktsamlinger og fagbøker innen forskning på drømmer.


== Bibliografi ==
2009: Dønningar (med etterord av Ove Eide)
2005: Evolution and Suicide (engelsk)
2003: The Conscious Organism (engelsk)
1997: Ølbollerim (samling av rim)
1996: Flodene og bruset
1992: Nattkino
1991: Naglemerke
1990: Gammalt som vatn
1989: Fange i beingrind
1986: To, sammen med Finn Egil Eide
1985: Paranormale draumar
1985: Stjernefiske
1984: Frå vårt natteliv
1983: Språket før Babel
1978: I draumeland
1971: Sju
1969: Rapport frå reservatet
1968: Glasbrot
1967: Gjest i ditt tjeld


== Priser og utmerkelser ==
Sunnmørsprisen 1992 for Nattkino
Fylkeskulturprisen Sogn og Fjordane 1987


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NRK.no: Fylkesleksikon
Handelskompani

Handelskompani var en form for bedrift som var dominerende som organisasjonsform for internasjonal handel fra middelalderen fram til 1700-tallet. 
De nye handelsveiene som ble åpnet etter de store geografiske oppdagelsene på 1400-tallet var insitamentet til etablering av handelskompaniene, f.eks. direkte forbindelse til India og Amerika som da ble trukket inn i verdenshandelen. 
Handelsreiser til så fjerntliggende steder krevde mye kapital for å kunne gjennomføres, og da det måtte etableres handelsplasser og ofte festningsverk ble kompaniene drevet i fellesskap av flere privatpersoner, som alle bidro med økonomiske midler. Risikoen ble også fordelt på flere. Kompaniene hadde ofte nær kontakt med staten, og fikk ofte monopol og andre handelsprivilegier, mot at kongehuset fikk sin andel av overskuddet. 
Handelskompaniene fungerte fram til slutten av 1700-tallet, da internasjonale forbindelser og vanlige handelsfirmaer sto sterkere. Ofte ble handelskompaniene overlatt til staten som måtte dekke deres gjeld. 


== Liste over handelskompanier ==
Det britiske ostindiske kompani
Det nederlandske ostindiske kompani
Svenska Ostindiska Companiet
Det danske ostindiske kompani
Asiatisk Kompagni
Vestindisk-guineisk Kompagni
Det nederlandske vestindiske kompani
Det franske vestindiske kompani
Det svenske vestindiske kompani
Det brandenburgske afrikanske kompani


== Se også ==
Royal Charter
Slavehandel
Gullkysten


== Kilder ==
Nordisk familjebok, artikkelen Handelskompani