jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
David Tomlinson

David Cecil MacAlister Tomlinson (født 7. mai 1917, død 24. juni 2000) var en britisk skuespiller. Han er kjent for sin rolle som George Banks i Mary Poppins, der Julie Andrews hadde hovedrollen. Andre filmer inkluderer På to hjul i svingen fra 1968 og Hokus pokus kosteskaft fra 1971. I sistnevnte film spilte han sammen med Angela Lansbury.
Tomlinson pensjonerte seg fra skuespillerlivet i 1979. I 1990 utkom hans selvbiografi, Luckier Than Most. Tomlinson var gift med Audrey Freeman fra 17. mai 1953 til han døde i 2000. Sammen fikk de fire gutter: David jr., William, Henry og James. Tomlinson døde mens han sov, etter å ha vært rammet av flere hjerneslag den siste tiden.


== Filmografi (utvalg) ==
1948 – Lettjente penger
1963 – Tom Jones
1964 – Mary Poppins
1968 – På to hjul i svingen
1971 – Hokus Pokus Kosteskaft


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Tomlinson på Internet Movie Database 
(sv) David Tomlinson i Svensk Filmdatabas 
(da) David Tomlinson på Filmdatabasen 
(en) David Tomlinson hos The Movie Database 
(en) David Tomlinson hos Behind The Voice Actors
Lakrismjelt

Lakrismjelt (latin: Astragalus glycyphyllos) er en plante i mjeltslekten, som tilhører erteblomstfamilien (Fabaceae). Den er 40-120 cm høy/lang, og delvis krypende. Stengelen er sikksakkbøyd, og planten har karakteristiske, store og grønne belger. De gule blomstene blomstrer i juni-juli.

Lakrismjelt har en grov og kantete stengel med bladstilker hvor det sitter 3-7 par av ganske brede blad. De er mellomgrønne og større og bredere enn på de fleste mjelt- og vikkearter. Ørebladene (der stilken deles) er lansettformede. Bladene smaker lakris.
Klasen av skittengule blomster har 10-20 kroner, og begerbladene har noen smale og korte tenner som ligger langs kronbladene. Belgene er det absolutt mest karakteristiske på planten, de er 3-6 cm lange, klargrønne og bøyde, og har to rom som er atskilt langs skulpen. 
Lakrismjelt og gulmjelt (Astragalus frigidus) er svært like, begge har brede og eggrunde, mellomgrønne blader og gule blomsterklaser. Forskjellen er derimot at lakrismjelt har lange, krypende sikksakk-stengler, og at belgene til lakrismjelt er større, oppadpekende, og har to frørom i stedet for bare ett. Gulmjelt er dessuten aldri greinete, slik lakrismjelt oftest er.


== Utbredelse ==
Lakrismjelt vokser i solvarm og steinete, næringsrik jord. Den trives i skogbryn, spredte steinurer, utkanten av hogstfelt, veikanter, bakker og i havneområder.
Den er utbredt i Sør-Norge langs kysten og innover dalstrøkene ned til Kristiansand, samt med mindre populasjoner på hele Jæren, i Sogn, Nordfjord, Romsdal, og  Nord-Trøndelag.I Norden lever den i hele Danmark unntatt Vest-Jylland, i Sverige nord til Medelpad (Bottenhavet), men ikke i kyststrøkene av Øst-Sverige. I Finland er det bare gjort helt spredte funn i sørvest langs kysten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lakrismjelt i Encyclopedia of Life 
(en) Lakrismjelt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Lakrismjelt hos Artsdatabanken 
(sv) Lakrismjelt hos Dyntaxa 
(en) Lakrismjelt hos ITIS 
(en) Lakrismjelt hos NCBI 
(en) Lakrismjelt hos The International Plant Names Index 
(en) Lakrismjelt hos Tropicos 
(en) Kategori:Astragalus glycyphyllos – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Astragalus glycyphyllos – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Astragalus glycyphyllos – detaljert informasjon på Wikispecies
Gulmjelt

Gulmjelt (latin: Astragalus frigidus) er en plante i mjeltslekten, som tilhører erteblomstfamilien (Fabaceae). Den er 10-40 cm høy, og med oppreist, ugreinet og kraftig stengel. Planten mangler klengetråder. De gule blomstene blomstrer i juli-august, og planten er ganske sjelden i Norge.

Gulmjelt har en grov og opprett, ugreinet stengel med bladstilker hvor det sitter 3-7 par mellomgrønne, eggerunde blader. De er bredere enn på de fleste mjelt- og vikkearter. Ørebladene (der stilken deles) er butte og brede. 
Klasen av skittengule eller mellomgule blomster har 5-20 kroner, og begerbladene har noen smale, korte tenner eller hår og rødlig skjær ytterst. Kronbladene er 12-15 mm lange, gule og skittengule eller hvit-gule innerst mot begerbladet. 
Belgen er litt hengende, og har 1 frørom. 
Gulmjelt og lakrismjelt er svært like, begge har brede og eggrunde, mellomgrønne blader og gule blomsterklaser. Forskjellen er derimot at lakrismjelt har lange, krypende sikksakk-stengler, og at belgene til lakrismjelt er større, oppadpekende, og har to frørom i stedet for bare ett. Gulmjelt er dessuten aldri greinete, slik lakrismjelt oftest er.


== Utbredelse ==
Gulmjelt vokser i fuktig, kalkholdig jord. Den trives i fjellet og innlandet, i steinurer, kildedrag og bekkekanter, men går også ut til strandkrattet ved kysten lengst nord i Norge.
Den er utbredt to steder i Norge: en populasjon vokser i Midt-Norge, og en i Nord-Norge nord for Mo i Rana helt opp til Russland.I Norden lever den spredt i Norrbotten og i det nordligste Finland. Arten vokser også i høylandsstrøk i Alpene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gulmjelt i Encyclopedia of Life 
(en) Gulmjelt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gulmjelt hos Artsdatabanken 
(sv) Gulmjelt hos Dyntaxa 
(en) Gulmjelt hos ITIS 
(en) Gulmjelt hos NCBI 
(en) Gulmjelt hos The International Plant Names Index 
(en) Gulmjelt hos Tropicos 
(en) Kategori:Astragalus frigidus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Astragalus frigidus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Astragalus frigidus – detaljert informasjon på Wikispecies
Setermjelt

Setermjelt (latin: Astragalus alpinus) er en plante i mjeltslekten, som tilhører erteblomstfamilien (Fabaceae). Den er 10-25 cm høy, med liggende stengel og smale, små parstilte blad uten klengetråder. De blek-lilla eller blå-lilla blomstene blomstrer i juni-juli.
Setermjelt har fire populasjoner (varianter):

Setermjelt (Astragalus alpinus var alpinus) – Sørlige Norden
Nordlig setermjelt (Astragalus alpinus var arcticus) – Nordkalotten og Russland
Alpemjelt (Astragalus alpinus var L.) – Alpene
Astragalus alpinus – KarpateneSetermjelt har smale, små blader som sitter parvis og er mørk grønne på oversiden, lyse grågrønne og hårete under. Ørebladene (der stilken deles eller bladstilkene er festet) er relativt brede, og 3-5 mm lange. 
Belgene er brungrønne og hårete med svarte hår. De er litt klumpete og kan ha en bøyd, kort brodd ytterst.
Arten skilles fra en rekke vikker ved at setermjelt har blomstene i en klase av stort antall – 12-25 blomster i alt. Den skilles fra blåmjelt ved at sistnevnte har atskillig større blader og øreblader, samt enda mer blå blomster.


== Utbredelse ==
Setermjelt vokser på tørr grunn med sand, grus eller i humusjord. Den trives på blomsterenger i fjellet, langs veikanter, eller langs elvebredder og sandbakker og skrenter.
Den er utbredt i fjellet og i innlandet i Sør-Norge, men i Nord-Norge nord for Trøndelag går den også ut til kysten.I Norden lever den spredt i Sverige fra Dalarne og nordover, og i Finland både i sørøst og i nord. Arten vokser også i høylandsstrøk i Alpene og i Karpatene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Setermjelt i Encyclopedia of Life 
(en) Setermjelt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Setermjelt hos Artsdatabanken 
(sv) Setermjelt hos Dyntaxa 
(en) Setermjelt hos ITIS 
(en) Setermjelt hos NCBI 
(en) Setermjelt hos The International Plant Names Index 
(en) Setermjelt hos Tropicos 
(en) Kategori:Astragalus alpinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Astragalus alpinus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Astragalus alpinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Blåmjelt

Blåmjelt (latin: Astragalus norvegicus) er en ganske sjelden plante i mjeltslekten, som tilhører erteblomstfamilien (Fabaceae). Den er 20-35 cm høy, med oppreist, stiv stengel og eggeformede, ganske store parstilte blad uten klengetråder. De blekblå eller blå-lilla blomstene blomstrer i juli-august.
Blåmjelt har mellomgrønne, eggerunde og butte blader som sitter parvis  på egen bladstilk. Ørebladene (der stilken deles eller bladstilkene er festet) er relativt smale, ofte trekantede, og 5-8 mm lange. 
Belgene er brungrønne og hårete med svarte hår. De er 10 mm lange, og åpner seg om høsten.
Arten skilles fra setermjelt ved at sistnevnte har små og smale blader, mens blåmjelt har store og eggformede blader. Dessuten er blomstene mer utpreget blå og mindre lilla enn hos setermjelt.


== Utbredelse ==
Blåmjelt vokser på fuktig og kalkholdig grunn. Den trives på steder som overrisles av vann, langs elver og bekker, i kratt og på blomsterenger.
Den er utbredt i fjellet og i innlandet fra Sogn og hedmark og nordover, men bare spredt i Finnmark.I Norden lever den spredt i Sverige spredt i Dalarne, Jämtland og Härjedalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blåmjelt i Encyclopedia of Life 
(en) Blåmjelt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Blåmjelt hos Artsdatabanken 
(sv) Blåmjelt hos Dyntaxa 
(en) Blåmjelt hos ITIS 
(en) Blåmjelt hos NCBI 
(en) Blåmjelt hos The International Plant Names Index 
(en) Blåmjelt hos Tropicos 
(en) Kategori:Astragalus norvegicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Astragalus norvegicus – detaljert informasjon på Wikispecies
Strandmjelt

Strandmjelt (latin: Astragalus danicus) er en plante i mjeltslekten, som tilhører erteblomstfamilien (Fabaceae). Den er 5-25 cm høy, med liggende, mykt hårete stengel og smale, små parstilte blad uten klengetråder. De blek-lilla eller blå-lilla blomstene blomstrer i juni-juli.
Strandmjelt har smale, små blader som sitter parvis og er mellomgrønne. Ørebladene (der stilken deles eller bladstilkene er festet) er relativt brede, og meget små eller nesten usynlige. 
Blomstene har 15-18 mm lange kroner, og grønn-brune begerblader med hår på. Belgene er brungrønne og hårete med svarte hår. De er litt klumpete og kan ha en bøyd, kort brodd ytterst.
Arten skilles fra slektningen setermjelt først og fremst på voksestedet – sistnevnte vokser i fjellstrøk og innland i Norge og Sverige, mens strandmjelt vokser i Danmark og sørover, med spredte funn i Sør-Sverige og Østfold. Dessuten har strandmjelt langt mindre øreblad og mangler den lyse behåringen under bladene som setermjelt har.


== Utbredelse ==
Strandmjelt vokser på tørr, kalkholdig grunn nær kysten. Den er utbredt i Danmark på øyene, dvs Sjælland, Fyn, Lolland, Falster, Møn, Langeland og de mindre øyene rundt stredene. Den finnes på østlige Jylland, men ikke på Bornholm. 
I Sverige er den lokal på Gotland, og i Norge er den observert tidvis i Østfold. Den er svært sjelden i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Strandmjelt i Encyclopedia of Life 
(en) Strandmjelt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Strandmjelt hos Artsdatabanken 
(sv) Strandmjelt hos Dyntaxa 
(en) Strandmjelt hos ITIS 
(en) Strandmjelt hos NCBI 
(en) Strandmjelt hos The International Plant Names Index 
(en) Strandmjelt hos Tropicos 
(en) Kategori:Astragalus danicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Astragalus danicus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Astragalus danicus – detaljert informasjon på Wikispecies
Skogvikke

Skogvikke (Vicia sylvatica) er en flerårig urt i vikkeslekten, som tilhører erteblomstfamilien (Fabaceae). Planten blir 40-200 cm høy/lang, og er bestanddannende med vekst i krypende tuer. Til å være en vikke har skogvikke relativt spredte blader, som ikke alltid er helt symmetrisk parvise. Blomstene er hvite med mørk-lilla strekmønster i seglet.

Bladene er sammensatt i par med 5-12 par småblad med en slyngtråd lengst ute. De har tydelig midtnerve. Ørebladet (der stilken deler seg eller ved roten av bladstilkene) er lite og tannete, dette er et karakteristisk trekk. 
Arten blomstrer fra juli til august. Den har 5-20 blomster som er mellom 12 og 18 mm lange og hvite med mørk-lilla årer i seglet. Begeret er lyst grønt og med bare et svakt mørkere skjær nærmest stilken. 
Frukten er en 25 til 30 mm lang belg som inneholder 4-5 frø. Den er glatt og svart eller brun, relativt tykk, og åpner seg og danner korketrekkerform etter spredning.
Skogvikke kan være vanskelig å skille fra gjerdevikke. Artene skiller seg fra hverandre ved at skogvikke har mindre, smalere og tanete øreblad, samt blekere og hvitere blomster med bare en nervetegning i seglet som er mørk og tydelig. Gjerdevikke har også små øreblad, men de er enkle og ikke tannete.


== Utbredelse ==
Skogvikke vokser i Norge i innlandet og langs kysten fra Svenskegrensen til litt nord for Bodø. Her er den ganske vanlig på næringsrik, steinete moldjord, i skogsbryn, skrenter, veikanter, og i utkanten av hogstfelt. I Norden vokser den i Sverige nord til medelpad, med usikre og spredte observasjoner i Bottenviken. I Finland er den vanlig i sør og går nord til omkring Rovaniemi, men spredt i disse midtre landsdelene. I Danmark finner vi den på øyene og østlige Jylland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) skogvikke i Encyclopedia of Life 
(en) skogvikke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) skogvikke hos Artsdatabanken 
(sv) skogvikke hos Dyntaxa 
(en) skogvikke hos ITIS 
(en) skogvikke hos NCBI 
(en) skogvikke hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Vicia sylvatica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Vicia sylvatica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Vicia sylvatica – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «spiselig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Borgo a Mozzano

Borgo a Mozzano er en landsby og kommune i provinsen Lucca i den italienske regionen Toscana. Kommunen har et areal på 72 km² og 7 354 innbyggere (2001).
Borgo a Mozzano ligger sentralt mellom Garfagnana og Lucchesia, og har gode offentlige kommunikasjoner. Den har en jernbanestasjon, som ligger på linjen mellom Lucca og Aulla. Det går også buss til Lucca.
Ca. en kilometer utenfor bysenteret ligger det kjente landemerket Ponte della Maddalena.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Borgo a Mozzano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Borgo a Mozzano – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
www.comune.borgoamozzano.lucca.it
Camaiore

Camaiore er en by og kommune i provinsen Lucca i den italienske regionen Toscana. Kommunen har et areal på 84 km² og 30 676 innbyggere (2004).
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Capezzano, Casoli, Fibbialla, Fibbiano Montanino, Gombitelli, Greppolungo, La Culla, Lido di Camaiore, Lombrici, Marignana, Metato, Migliano, Montebello, Monteggiori, Montemagno, Nocchi, Orbicciano, Pedona, Pieve di Camaiore, Pontemazzori, Santa Lucia, Santa Maria Albiano, Torcigliano, Vado, Valpromaro


== Vennskapsbyer ==
Rovinj, Kroatia, fra 1990
Überherrn, Tyskland, fra 2000
L'Hôpital, Frankrike, fra 2000


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Camaiore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Holtnesdalen naturreservat

Holtnesdalen er en ravinedal mellom Holmsbu og Rødtangen, ved Drammensfjorden sørvest på Hurumlandet i Asker kommune. En liten bekk med mange sidebekker har over tid gravd ut dype, mørke dalsøkk i leirjordsterrenget, med bregner og løvskog på leirjorden, og barskog på knausene av drammensgranitt. 
Hele dalen på 262 dekar ble vernet som naturreservat i 1974, med en utvidelse i 2007. Naturreservatet ble opprettet for å verne et viktig edelløvskogsområde, hvor alle norske løvtrearter bortsett fra bøk forekommer. Her finnes eksempler på svartor–sumpskog, snelle–askeskog, gråor–askeskog og alm–lindeskog. I bekkekløftene finnes også velutviklede mosesamfunn. Av karplanter finnes blant annet firblad, maiblom og skogsivaks. 
Helt i nordvest finnes også den fremmede og uønskde arten kjempespringfrø.Sørvest for naturreservatet ligger gården Holtnes, hvor det er gjort mange funn fra forhistorisk tid. Enkelte gravhauger fra jernalderen ligger innenfor grensen til naturreservatet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Holtnesdalen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Naturreservatets verneforskrift hos Lovdata
Brosjyren Holtnesdalen naturreservat, utgitt av Fylkesmannens miljøvernavdeling og Statens naturoppsyn
Camporgiano

Camporgiano er en kommune i provinsen Lucca i den italienske regionen Toscana. Den ligger ca. 40 km. nordvest for Lucca. Kommunen omfatter 27,1 km² og har 2 357 innbyggere (2004).
Camporgiano omfatter følgende frazioni: Filicaia, Poggio, Roccalberti, Casatico, Vitoio, Puglianella, Casciana og Cascianella.
I Camporgiano ligger også spøkelseslandsbyen Fabbrica di Carregine. Denne landsbyen fra middelalderen ble oversvømt da Vagli-innsjøen ble dannet i 1953, for å skaffe elektrisitet til landsbyene i området. Hvert tiende år blir innsjøen tømt i forbindelse med vedlikeholdsarbeider, og Fabbrica di Carregine blir synlig.
Camporgiano grenser til kommunene Careggine, Castelnuovo di Garfagnana, Minucciano, Piazza al Serchio, Pieve Fosciana, San Romano in Garfagnana og Vagli Sotto.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Camporgiano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Capannori

Capannori er en landsby og kommune i provinsen Lucca i den italienske regionen Toscana. Kommunen omfatter 156 km² og har 42 849 innbyggere (2004).


== Severdigheter ==
Villa Mansi
Villa Mazzarosa
Villa Minutoli-Tegrimi
Villa Torrigiani


== Frazioni ==
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Badia di Cantignano, Camigliano Santa Gemma, Carraia, Castelvecchio di Compito, Colle di Compito, Colognora di Compito, Coselli, Gragnano, Guamo, Lammari, Lappato, Lunata, Marlia, 
Massa Macinaia, Matraia, Paganico, Parezzana, Petrognano, Pieve di Compito, Pieve S. Paolo, Ruota, S. Andrea in Caprile, S. Andrea di Compito, S. Colombano, S. Gennaro, S. Ginese di Compito, S. Giusto di Compito, S. Leonardo in Treponzio, S. Margherita, S. Martino in Colle, S. Pietro a Marcigliano, Segromigno in Monte, Segromigno in Piano, Tassignano, Toringo, Tofori, Valgiano, Verciano, Vorno, Zone 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Capannori – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Macrotocinclus affinis

Macrotocinclus affinis, tidligere kjent som Otocinclus affinis, er en art i gruppen harniskmaller. På norsk blir fisken ofte kalt «otto», som en kortform av det tidligere slektsnavnet.
Det er en liten fisk som lever i ferskvann i Brasil. Den blir opptil 5 cm lang.
Den er en batesisk mimik av Corydoras nattereri. Den smale stripen får Macrotocinclus affinis til å ligne denne Corydoras-arten mer enn den ligner andre Otocinclus-arter.
Den er en populær akvariefisk og regnes som en god algeeter.
Macrotocinclus affinis foretrekker et akvarium med hurtigstrømmende vann, sandbunn og mange gjemmesteder. Den trives best i vann som er litt surt og har en temperatur på 21-27 °C.


== Eksterne lenker ==
(en) Macrotocinclus affinis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Macrotocinclus affinis i Encyclopedia of Life 
(en) Macrotocinclus affinis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Macrotocinclus affinis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Macrotocinclus affinis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Macrotocinclus affinis – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Macrotocinclus affinis - FishBase
Tomas Böhm

Thomas Böhm (født 20. april 1945 i Stockholm, død 30. mai 2013) var en svensk psykiater, psykoanalytiker og forfatter. Hans foreldre flyktet 1938 til Sverige fra Østerrike på grunn av sin jødiske bakgrunn. Thomas Böhm er bror til skuespilleren Stefan Böhm.


== Bibliografi ==
Faglitteratur og populærvitenskap:

Psykiska reaktioner vid katastrofer: katastrofmedicinska studier, 1979 (tills. med Henry Lorin)
Barn under krigs- och katastrofförhållanden: deras upplevelser, beteenden och psykiska svårigheter, (tills. med Lars H. Gustafsson, Henry Lorin) 1982
Efter förälskelsen: om kärleksrelationen, 1984
Om otrohet, 1987 ISBN 82-590-0465-8 På norsk Hjemmets bokforlag 1988: Utro?
Ska du säga!: om gräl och försoning i parförhållanden, 1990
Inte som vi!: psykologiska aspekter på främlingsfientlighet och rasism, 1993
Biggles tappar håret: en bok om och för killar runt femtio, 1995
Att ha rätt: om övertygelse, tolerans och fundamentalism, 1998
Kärleksrelationen: en bok om parförhållanden (samlingsvolym med Efter förälskelsen; Om otrohet; Ska du säga!), 2001
Hämnd: och att avstå från att ge igen, 2006 (tills. med Suzanne Kaplan)Romaner:

Fjällturen, 1980
Nödutgång, 1996
The Vienna jazz trio, 2000
Bortresta, 2004


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tomas Böhm – biografisk artikkel i läkartidningen
Tomas Böhm – egen hjemmeside
Otto (andre betydninger)

Otto kan referere til:

Otto, et mannsvanv
Macrotocinclus affinis, en fisk
Gerd og Otto, en sangduo
The Otto Show, en Simpsons-episode
KNM «Otto Sverdrup», en norsk fregattPersoner med etternavn Otto

Heinrich Otto, tysk maler
John Otto, amerikansk trommeslager
Rudolf Otto, tysk teolog
Sigrun Otto, norsk skuespiller
China World Trade Center Tower 3

China World Trade Center Tower 3 (kinesisk: 国贸3期 eller 国际贸易中心3期) er en 330 meter høy skyskraper med 74 etasjer, fire underjordiske etasjer og 30 heiser i Beijing i Kina. Høyhuset ble påbegynt i 2005 og skulle etter planen stå ferdig i 2008. Byggingen ble forsinket, og bygningen ble først fullt åpnet for vanlig virksomhet den 30. august 2010.
Bygningsmassen utgjør 540 000 m² og vil romme kontorer (1.-55. etasje) og hotell (56.-68. etasje + lobby i 71. etasje).
China World Trade Center Tower 3 er en del av China World Trade Center og ligger i forretningsbydelen Beijing CBD i Beijings østlige bydistrikt Chaoyang. Adressen er 1 Jian Guo Men Wai Avenue.
China World Trade Center

China World Trade Center (中国国际贸易中心; Zhōngguó guójì màoyì zhōngxīn) ligger i Beijing i Folkerepublikken Kina, i bydistriktet Chaoyang, nærmere bestemt i forretningsbydelen Beijing CBD.
Byggingen tok til i 1985 og ble ferdig i 1990. Senere er det tilkommet flere bygninger, som den 330 meter høye skyskraperen China World Trade Center Tower 3.
Clásica de San Sebastián 2008

Clásica de San Sebastián 2008 foregikk i området rundt den baskiske byen San Sebastián den 2. august 2008 og var den 28. utgaven av rittet.
Tidlig i løpet ble feltet delt, og en gruppe på 46 ryttere (som var de eneste som fullførte) skilte seg ut. Til slutt var det bare 11 ryttere igjen i teten, og Alejandro Valverde vant spurten foran Aleksandr Kolobnev, og overtok med det ledelsen i ProTouren.


== Resultat ==


=== San Sebastián, 225 km ===
02-08-2008


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Mohammed Mourhit

Mohammed Mourhit (arabisk: محمد مُرحيت, født 10. oktober 1970 i Khouribga, Marokko) er en marokkansk mellom- og langdistanseløper som representerte Belgia. Han ble utestengt fra juni 2002 til juni 2004 etter å ha testet positivt på EPO. Han har de europeiske rekordene på 3000 meter og 10000 meter. Hans fremste meritter er trolig bronsemedaljen på 5000 meter i VM i 1999 i Sevilla, samt sølvmedaljen på 3000 meter under VM innendørs i 2001 i Lisboa, bak Hicham El Guerrouj. Mourhit vant også VM i terrengløp (lang løype) både i 2000 og 2001. Han fikk belgisk statsborgerskap i 1997.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mohammed Mourhit – Olympics.com 
(en) Mohammed Mourhit – Olympic.org 
(en) Mohammed Mourhit – Olympedia 
(en) Mohammed Mourhit – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mohammed Mourhit – World Athletics 
(en) Mohammed Mourhit – Track and Field Statistics