jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Finn Olav Myhre

Finn Olav Myhre (født 6. januar 1937) er en norsk skoleleder og predikant. Han var formann i Kirkerådet fra 1986 til 1990.
Myhre er utdannet lærer fra Oslo offentlige lærerskole i 1961, og tok senere videreutdannelse i pedagogikk og kristendomskunnskap. Han arbeidet deretter som lærer, rektor og senere skolesjef i Nesseby, Bjørkelangen og Råde. Han har også vært aktiv i Det norske lutherske Indremisjonsselskap og i bispedømmeråd og kirkeråd, og var blant annet formann i Borg bispedømmeråd.Myhre overtok som leder av Kirkerådet i 1986 etter Ludvig Johan Bakkevig. Som Kirkerådsleder arbeidet Myhre blant annet for å beholde statskirkeordningen, på tross av at sterke røster som biskop Andreas Aarflot ønsket et skille mellom kirke og stat. Han var også opptatt av den kirkelige personalpolitikk, og var aktiv i arbeidet med å få overført ansettelsesmyndigheten for prester, kateketer og diakoner til bispedømmerådene. Myhre ble etterfulgt av Oddbjørn Evenshaug i 1990.
Etter formannsperioden i Kirkerådet har Myhre vært rådmann i Råde, styreformann i Diakonova (tidligere Menighetssøsterhjemmet) og direktør ved Menighetsfakultetet.


== Referanser ==
Overvåkning

Overvåkning er den aktivitet som mennesker gjør for å samle informasjon om atferd, aktiviteter og hendelser utført av andre mennesker og dyr.. 
Motivasjoner for å overvåke: 

Læring
Påvirke og utvikle
Kontrollere


== Teknologisk (data) overvåkning ==
Datamaskiner og nettverk knytter mennesker gjennom overføring av elektronisk informasjon. Det store flertallet av overvåkningssystemer innebærer overvåking av data og trafikk på Internett. Det er altfor mye data som strømmer gjennom Internett for enkelt-personer til å manuelt søke gjennom dette. Dermed er det etablert automatiserte rutiner som kan overvåke nettrafikken og rapportere interessante treff i ord eller setninger. Det er også et mål for noen å kunne overvåke datamaskiner ved at spesiell utviklet programvare blir installert på disse.


== Politisk motivert overvåkning ==
Politisk motivert overvåkning er metoder som blir benyttet for å overvåke mennesker for å få oversikt over
handlingsmønster, dette for å avdekke om det er personer eller grupperinger som er i konflikt eller samsvar med gjeldende styresett. Motivasjonen for politisk overvåkning er å kunne få informasjon om den enkelte person er i samsvar med den "aksepterte", gjennomførte 
politikk. Overvåkning i det gamle Øst-Tyskland er et eksempel på dette. (Stasi). 
Kinas sosiale kredittsystem er et overvåkningssystem som gir den kinesiske befolkningen sosial kreditt (poeng) basert på oppførselen deres. Overvåkningssystemet benytter ansiktsgjenkjenning og stordata analyseteknologi.


== Overvåkning i Norge ==
I Norge har PST (Politiets sikkerhetstjeneste) som tidligere het Politiets overvåkningstjeneste ansvar for å overvåke borgernes sikkerhet. PST har fulgt med på aktiviteter hos folk som har eller har hatt tilhørighet til de politiske ytterfløyene i lang tid. Eksempler på dette er de som tidligere har vært medlemmer av kommunist partiet AKP (M-L) og enkelte høyreekstreme grupperinger. I tillegg prøver man å fange opp religiøse grupperinger som er kjent for å bruke vold og terror som virkemidler.
Andre aktiviteter som overvåkes er valutatransaksjoner med henblikk på ulovlig plassering av penger fra forbrytelser eller som finansiering av kriminell virksomhet, barneporno og  anslag mot sikkerheten i datanettverkene.
Politiet i Norge bruker også overvåkning av narkotika nettverk og ansetter muldvarper for å infiltrere de som tjener penger svart.


== Referanser ==
Belemnitter

Belemnitter er en utdødd gruppe av blekkspruter. De hadde blekksekk, innvendig skall, og ti armer som var like lange. Armene hadde ikke sugekopper, og byttedyr ble i stedet holdt fast med kroker, som satt på armene. De prosjektilformede skallene finnes ofte i store mengder i sedimentære bergarter.


== Eksterne lenker ==
(en) Belemnitter hos Fossilworks 
(en) Kategori:Belemnoidea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Belemnoidea – detaljert informasjon på Wikispecies
Rolf Øivind Utgård

Rolf Øivind Utgård (født 27. mai 1950 i Hvaler) er siden 2003 en norsk selvstendig næringsdrivende konsulent, seniorkonsulent i FaFo og tilknyttet tenketanken Res Publica. Han er en tidligere sentral fagforeningsleder tilknyttet Jern og Metall og aktivist på venstresiden. 
Han var fra 1970-tallet engasjert i ml-bevegelsen, med i AKP(m-l) og Rød Valgallianse.Utgård studerte sosialantropologi ved Universitetet i Oslo, men fra 1973 var han snekker på heltid. Han fikk ansettelse ved Aker Kværner i 1976, ble heltids tillitsvalgt fra 1982, og var hovedtillitsvalgt i Kværner, og var i alt tillitsvalgt der i 16 år. I denne tiden satt han i konsernstyret i Kværner fra 1987 til 2003, og i de siste ti årene av styreperioden ledet han også det europeiske konsernutvalget av tillitsvalgte i Kværner.
Etter fusjonen mellom Aker og Kverner i 2002 var Utgård i ett år seniorkonsulent ved FaFo, og tok mastergraden i historie med spesialisering innen arbeidsliv, fagbevegelse og omstillinger. Som rådgiver gir Utgård særlig bistand i omstillingsprosesser og om samarbeid mellom partene i arbeidslivet. 
I 1994 var Utgård deltidsansatt som fagligpolitisk rådgiver i sekretariatet i Nei til EU. Utgård er en ivrig Marka-gjenger, og utga boka På skøyter i marka i desember 2007, en bok som handler om skøyteløping på vannene i Oslomarka og i vannene sørøstover i Akershus og Østfold.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon hos Res Publica.
Ynglingeforeningens musikkorps

Ynglingeforeningens musikkorps er et amatørkorps for voksne i Kristiansund i Møre og Romsdal. Korpset ble dannet i 1896, og er med det Kristiansunds eldste. Korpset har tradisjonell janitsjarbesetning. I tillegg til vanlige korpsoppdrag som 17. mai-spilling, holder de konserter både lokalt i Kristiansund og ellers i distriktet, gjerne i samarbeid med andre musikkorps. Korpset har også hatt mange konserter i samarbeid med andre typer musikere, kor, solister og dansere.


== Eksterne lenker ==
Ynglingeforeningens musikkorps egen hjemmeside
Hans Otto Meyer

Hans Otto Meyer (født 25. februar 1925, død 16. mai 2002) var en norsk skipsreder og etterretningsmann.I november 1978 fikk politiet tips om en hemmelig spritfabrikk på Meyers eiendom på Gjeterøya mellom Helgeroa og Langesund. Etter avdekkingen av spritfabrikken bestemte politiet seg for å undersøke Hans Otto Meyers privatbolig i Oslo.
I forbindelse med politietterforskningen ble det funnet et hemmelig rom med en bunker med våpen, utstyr, ammunisjon nok til å utstyre mer enn hundre mann og et avansert radiosamband som hevet antennen opp igjennom pipen ved sending. Inngangen gjennom peisen var beskyttet av kameraer og en automatisk styrt maskinpistol. Meyer hevdet at han oppbevarte våpnene som deltaker i en hemmelig beredskapsorganisasjon under Forsvarets etterretningstjeneste, at lageret var en operasjonsdump tilhørende Norges «Stay Behind»-hær.I Stortinget benektet forsvarsministeren i første omgang at Meyer hadde tilknytning til etterretningstjenesten. Han måtte imidlertid senere korrigere svaret og bekreftet da at Meyer i sin tid hadde hatt tilknytning til beredskapsstyrken.
Meyer startet og drev Mey-Air, et norsk flyselskap med base på Fornebu. Selskapet gikk konkurs i 1974, med siste flygninger 22. februar 1974.


== Referanser ==
Uddjaure

Uddjaure (samisk: Ujják) er en stor innsjø i Norrbottens län, blant Sveriges ti største innsjøer og den avrenner til Skellefteälven. Innsjøen har et flatemål på 249 km² og høyden over havflaten er 420 meter. Tettstedet Arjeplog ligger ved nordøstbredden av Uddjaure.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Skandinavia


== Referanser ==
Jon Haffner

Johan Fredrik Wilhelm Haffner (født 2. mars 1940) er en norsk lege og professor. Han var president for Den norske legeforening i perioden 1988–1991.
Haffner studerte medisin i Glasgow. I 1973 tok han doktorgraden med en avhandling om bevegelsen i magesekkens muskler.Haffner har spesialistutdanning innen generell kirurgi og gastroenterologisk kirurgi, og har vært overlege ved Ullevål universitetssykehus, klinikk- og avdelingsoverlege ved Sykehuset Buskerud HF, og senere klinikksjef samme sted. I 2003 ble han professor ved Det odontologiske fakultet ved Universitetet i Oslo.Jon Haffner er sønn av Johan Haffner, også han i sin tid president for legeforeningen.


== Bibliografi ==
Haffner, Jon og Norman, Eldar (1985). Kirurgisk gastroenterologi. Oslo: Gyldendal. ISBN 82-05-15210-1. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Referanser ==
Willy Ovesen

Willy Ovesen (født 1. juni 1924 i Sørreisa, død 3. januar 2015) var norsk jurist og statstjenestemann, mest kjent som skattedirektør i 13 år fra 1982 til 1995. 
Han startet sin yrkeskarriere Justisdepartementet med tjenestegjøring i Sivilforsvarets administrasjonskontor. Ovesen var dommerfullmektig  ved Lyngen sorenskriverembete 1953-55. Han arbeidet i Skatteetaten fra 1956, først i Riksskattestyret hvor han var kontorsjef fra 1966. Han var fylkesskattesjef i Akershus fra 1973 til han ble utnevnt til skattedirektør (sjef for Skattedirektoratet) i 1982. Han var skattedirektør til 1995 da han ble etterfulgt av Bjarne Johannes Hope. Willy Ovesen ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1993.
Pacific Proving Grounds

Pacific Proving Grounds er navnet som ble brukt for å beskrive en rekke steder i Marshalløyene og noen få andre steder i Stillehavet, brukt av USA til å utføre kjernefysiske tester på ulike tidspunkter mellom 1946 og 1962. I juli 1947, etter den første prøvesprengingen av atomvåpen ved Bikiniatollen, inngikk USA en avtale med FN om Trust Territory of the Pacific Islands som et strategisk område. Territoriet bestod av 2000 øyer spredt over 7.800.000 km² i Nord-Stillehavet. Den 23. juli 1947 annonserte United States Atomic Energy Commission etableringen av Pacific Proving Grounds.105 atmosfæriske (dvs. ikke underjordiske) prøvesprengninger ble utført der, hvorav mange var av svært høy avkastning. Mens testene ved Marshalløyene utgjorde 14% av alle amerikanske tester, bestod det nesten av 80% av den totale avkastning av de USA detonerte, med en anslått samlet avkastning på rundt 210 megatonn. Den største var Castle Bravo på 15 Mt, detonert i 1954, som spredte betydelig radioaktivt nedfall på mange av øyene, inkludert flere som var bebodd, og noen som ikke hadde blitt evakuert. USA utførte 28 tester av termonukleære våpen i megatonn-størrelsen ble utført i regionen.


== Referanser ==
Pomerol

Pomerol er en kommune i Frankrike, beliggende i departementet Gironde i Nouvelle-Aquitaine-regionen sørvest i landet. Pomerol ligger omtrent 30 kilometer øst for Bordeaux.


== Vinproduksjon ==
Pomerol er kjent for vinproduksjon, og består nærmest utelukkende av vinmarker. Pomerol-appellasjonen, som favner noe videre enn selve kommunen, omfatter 730 hektar med vinmarker. Til forskjell fra andre av Bordeaux' vindistrikter foreligger det ingen offisiell rangering eller klassifisering av viner fra Pomerol. Pomerol-viner som Château Pétrus og Château Le Pin anses likefullt likeverdige klassifiserte Premier Cru-viner fra appellasjoner som Pauillac og Saint-Émilion, og ligger i det helt øvre prissjiktet for Bordeaux-viner.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Pomerol


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pomerol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arne Myhrvold

Arne Myhrvold (født 12. juni 1945) er en norsk idrettsleder.
Han er mest kjent som visepresident for Lillehammer olympiske organisasjonskomité fra 1988 til 1994 og som president for Norges olympiske komité fra 1989 til 1994. Han var også president for Norges Idrettsforbund. Fra 1996 til 1999 var han president for det nye Norges Idrettsforbund og Olympiske Komité. Fra 1999 til 2002 var han sportsdirektør for paraplyorganisasjonen for de europeiske olympiske komitéene. Han satt i styret for Tromsø 2018. 
I 1970/71 var han også landslagssjef i langrenn samt trener i Lyn og Oslo Sportskrets.
Fra 1975 til 1985 arbeidet han ved Elektrisk Bureau som personalutvikler og som ansvarlig for strategiprosesser og deretter som fabrikksjef. Fra 1985 til 1995 var han personaldirektør i Tiedemanns samt styreleder i Swix. Han er også gründer og styremedlem i bioenergibedriten BioGren.
Myhrvold er æresmedlem i Norges Idrettsforbund og innehar Norges Skiforbunds høyeste utmerkelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arne Myhrvold - Store norske leksikon
(en) Arne Myhrvold – Olympedia
USAs tilsynsområde i Stillehavet

USAs tilsynsområde i Stillehavet (engelsk: US Trust Territory of the Pacific Islands (TTPI)) var et amerikansk tilsynsområde i Stillehavet fra 1947 til 1994.


== Tilhørende områder ==
USAs tilsynsområde i Stillehavet omfattet følgende øyområder i Mikronesia:


=== Karolinene ===
med nåværende

Mikronesiaføderasjonen
Palau


=== Marianene ===
med nåværende

Nord-Marianene


=== Marshalløyene ===
Området hadde et landareal på ca 1.779 km² med en befolkning på ca 133 000 innbyggere.


== Historie ==
Forvaltningsområdet ble skapt ut av det tidligere japanske Nan’yo-cho (det japanske stillehavsmandatet) som hadde blitt dannet som et forvaltningsmandatav  Folkeforbundet i 1919.
Øyene ble okkupert under andre verdenskrig av USA under framrykkingen i Stillehavskrigen med start i september 1944. Etter krigen ble området i starten forvaltet av US Navy. Den første «militærguvernøren» (militær administrator) ble John H. Hoover.
2. april 1947 godkjente FNs sikkerhetsråd planene for et nytt administrasjonsmandat. Området fikk da status som tilsynsområde.
18. juli 1947 ble Nan'yo-cho formelt oppløst og USAs tilsynsområde i Stillehavet ble etablert av FN. Området ble administrert av US Navy fram til 30. juni 1951 da ledelsen ble overført til US Department of the Interior (USAs innenriksdepartement). Den første høykommissæren (sivil administrator) var Ludvig Emil Denfeld.
Hovedkontoret var opprinnelig ved Fort Ruger i Honolulu. I 1954 ble fylkessetet flyttet til Guam og ble i 1962 oppkalt etter hovedstaden i Saipan.
9. januar 1978 mottok Nord-Marianene et begrenset selvstyre under «commonwealth-status», og den 4. november 1986 gikk territoriet inn i en union med USA under navnet «Commonwealth of the Northern Mariana Islands».
10. mai 1979 ble den autonome føderasjonen Mikronesia dannet, med et lokalt selvstyre av distriktene Palau, Ponape, Truk og Yap. 3. november 1986 ble Mikronesia så Mikronesiaføderasjonen i fri assosiasjon med USA.
1. januar 1981 forlot Palau Mikronesiaføderasjonen for så å bli å bli et autonomt område. 1. oktober 1994 ble landet en uavhengig stat i fri assosiasjon med USA.
1. mai 1979 forlot Marshalløyene området da landet ble et autonomt territorium i området. 21. oktober 1986 ble landet så helt uavhengig.
TTPI ble oppløst gradvis i løpet av 1986 og 1987 gjennom frigjøringen av de forskjellige områdene (Mikronesia 10. juli 1987, Marshalløyene 21. oktober 1986, Northern Mariana Suit 4. november 1986). Administratoren i overgangsperioden var Charles Jordan.
22. desember 1990 oppløste FNs sikkerhetsråd tilsynsmandatet formelt. 25. mai 1994 endte FNs kontroll over Palaudistriktet, og USA og Palau ble enige om at Palau fra 1. oktober 1994 skulle bli en helt selvstendig stat.


== Referanser ==
Fattighuset i Holmestrand

Fattighuset i Holmestrand er en fredet bygning fra 1762 i Holmestrand. Huset har vært brukt som fattighus, sykehus, gamlehjem og kommunal bolig. Huset ble fredet i 2003 og er i privat eie, etter at Holmestrand kommune solgte det for 1 krone i 2005. Huset ble fredet i 2003 i medhold av kulturminneloven, og fraflyttet i 2004. Grunnen til fredningen er husets sosialhistorie og arkitektur.


== Historikk ==
Bygningen hadde opprinnelig kun én etasje, men i 1828 ble det tilføyd en annenetasje på det 18 meter lange tømmerhuset. Da ble det sannsynligvis også lagt raftepanel utenpå lafteveggene.
I 1909 var byens fattighus i en heller sjaber forfatning. Ifølge lokalhistoriker Gunnar Graarud var vinduene utette og veggene fulle av vegglus. Husets atmosfære ble beskrevet som «illeluktende». Året etter ble det satt igang en større reparasjon og oppussing. Spesielt værelsene mot syd ble utbedret, og resultatet skal ha vært at disse rommene ble «virkelig tiltalende og appetittelige». Samtidig ble navnet på bygningen endret fra «Fattighuset» til «Gamlehjemmet», og det nye navnet ble skrevet over inngangsdøren med gylne bokstaver. Tidligere bestyrer av Fattighuset, politibetjent Kristian Olaussen, ble ansatt som bestyrer av gamlehjemmet. Lønnen han mottok for dette var «fritt hus, to rum og kjøkken, lys og brendsel samt kroner 20 per år».
Husets er bygget som en institusjon, noe som er lett å se inne. En 18 meter lang gang strekker seg midt i huset i begge etasjer. Det ligger fire rom på hver side av gangen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Byggfakta om Fattighuset
«Fattighuset i Holmestrand». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Kjell Storvik

Kjell Storvik (født 20. november 1930) er en norsk sosialøkonom. Han var sentralbanksjef i Norges Bank fra 1996 til 1998.
Storvik er cand.oecon. fra Universitetet i Oslo 1957 og cand.oecon. og har fra Harvard Business School/Advanced Managment Program (AMP69) fra 1974. Fra 1958 til 1960 var han ansatt i Norsk Arbeidsgiverforening, deretter i Norges Rederiforbund, fra 1977 til 1981 som viseadministrerende direktør. Fra 1981 til 1985 var han statssekretær i Finansdepartementet under statsråd Rolf Presthus. Han var deretter visesentralbanksjef i Norges Bank fra 1985 og etterfulgte Torstein Moland som sentralbanksjef fra 1995 til 1998.Han har vært medlem av styret i Kredittilsynet (Finanstilsynet), landsstyret i Norges Røde Kors og Finance Commission i Internasjonale Røde Kors i Genève. Han har også vært formann i Statsøkonomisk forening og formann/medlem i flere offentlige utredningsutvalg.
Storvik ble i 1998 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kjell Storvik - Store norske leksikon
(no) Kjell Storvik hos Norsk senter for forskningsdata
Lappfjärd

Lappfjärd (finsk: Lapväärtti) er en tidligere kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen hadde 3 881 innbyggere i 1970. Lappfjärd var en tospråklig kommune med svensk som majoritetsspråk (69,7 % svensktalende i 1960).

Sammen med kommunene Sideby og Tjöck ble Lappfjärd slått sammen med Kristinestad i 1973.
Lappfjärds folkhögskola ligger i Lappfjärd.


== Eksterne lenker ==
Lappfjärds nettside
Lappfjärds folkhögskola
Egil Gade Greve

Egil Gade Greve (født 11. februar 1930 i Bergen) er en norsk bedriftsleder og bankdirektør. Han er bror til Tim Greve, se Greve (slekt).


== Utdanning og virke ==
Egil Gade Greve tok eksamen på Bergens Handelsgymnasium i 1948. Deretter reiste han til sjøs, men før han kom hjem igjen, var han innom Columbia University i USA og tok kurser i økonomi og administrasjon. I 1953 giftet han seg med Astrid Birgitte Kolderup og arbeidet deretter i en mindre bedrift i Bergen før de sammen overtok ledelsen av hennes families bedrift, Peter M. Kolderup A/S, en tradisjonsrik grossist- og detaljistbedrift i glass- og steintøybransjen. Her gjennomførte han en strukturendring fra en tradisjonell bergensk handelsbedrift med agenter som reiste rundt i landet til et moderne konsern med 140 butikker i Til Bords-kjeden som ble betjent fra et moderne sentrallager i Bergen.
I 1967 ble han valgt inn i styret for Bergens Privatbank. I 1975 fusjonerte den med Bergens Kreditbank og dannet den nye Bergen Bank. I 1980 ble Greve bedt om å gå inn i bankens ledelse. Etter to år som viseadministrerende direktør ble han i 1982 administrerende direktør og hadde den stillingen i ni år. I sin tid i banken gjennomførte han en radikal reorganisering av virksomheten. Han reduserte kostnadene og fikk yngre medarbeidere i ledelsen.
Greve var innstilt på å fusjonere videre, og drøftet fusjon med bankdirektør Tor Moursund i Christiania Bank og Kreditkasse. Men Kreditkassens styre gikk ikke inn for dette, så det ble ikke noe av planene. Imidlertid fikk Greve en henvendelse fra Den norske Creditbank om fusjon, DnC hadde tapt mye på utenlandsengasjement. Styrene i de to bankene gikk inn for dette og de to bankene ble til DnB i 1990. Greve var den nye bankens første administrerende direktør, men gikk av for aldersgrensen i 1991.


== Verv ==
Formann i Norges Grossistforbund 1966–68
Formann i Den norske Bankforening 1986–88
Visepresident i Norges Handelsstands Forbund
Styremedlem i Bergens Handelsforening
Styreformann i forsikringsselskapet Vital Forsikring
Formann i styret for Administrativt Forskningsfond ved Norges Handelshøyskole
Formann i styret for Stiftelsen Musikselskabet Harmonien
Medlem av rådet for Chr. Michelsens Institutt
Medlem av styret i flere bedrifter


== Heder ==
Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 1997
Kommandør av Nordstjärneorden
Kommandør av Finlands Lejons orden.


== Referanser ==


== Kilder ==
Egil Gade Greve hos Norsk biografisk leksikon
Margaretha af Ugglas

Märta Margaretha af Ugglas (født 5. januar 1939) er en tidligere svensk politiker for Moderata samlingspartiet. Hun var utenriksminister mellom 1991 og 1994.
Hun er utdannet ved Handelshögskolan i Stockholm og var gift med Bertil af Ugglas som ble partisekretær i Moderata samlingspartiet.
Hun var lederskribent i Svenska Dagbladet i fem år og satt i den svenske Riksdagen mellom 1974 og 1995. Hun har i tillegg hatt en rekke styreverv i svensk næringsliv og offentlige utvalg.
Etter valgseieren i 1991 ble Margaretha af Ugglas Sveriges andre kvinnelige utenriksminister. Hennes periode som minister innbefattet sluttforhandlingene som ledet til Sveriges medlemskap i EU. Moderatene tapte valget i 1994 og hun ble innvalgt i  Europaparlamentet i 1995.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Margaretha af Ugglas hos Sveriges riksdag 
(en) Margaretha af Ugglas hos Europaparlamentet 
(en) Margaretha af Ugglas hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Det japanske stillehavsmandatet

Det japanske stillehavsmandatet (japansk: Nan’yo-cho, engelsk: South Pacific Mandate) var et japansk forvaltningsområde i Stillehavet i perioden 1919–1947.


== Tilhørende områder ==
Det japanske stillehavsmandatet omfattet følgende øyområder i Mikronesia:


=== Karolinene ===
med nåværende

Palau
Mikronesiaføderasjonen


=== Marianene ===
med nåværende

Nordmarianene (unntatt Guam)


=== Marshalløyene ===


== Historie ==
Området som tidigere var en del av Tysk Ny-Guinea ble dannet 28. juni 1919 da Japan fikk et forvaltningsmandat av Folkeforbundet ved Versaillestraktaten. Administrasjonssetet var i Chuuk.
Øyene ble okkupert under første verdenskrig, 1914, og ble først forvaltet av den japanske flåten frem til 17. desember 1920, da mandatet begynte, og en sivil forvaltning tok over. I juli 1921 ble administrasjonssetet flyttet til Koror.
Den 1. april 1922 ble forvaltningen omstrukturert til Nan'yo Cho (South Seas Agency eller South Sea Islands Mandate).
Området ble okkupert under andre verdenskrig, 1944, av USA og forvaltningen ble overført til USA den 18. juli 1947 i FNs nyopprettede tilsynsområde i Stillehavet.


== Eksterne lenker ==
om Nan’yo-cho