Byregioner i Norge

Byregioner i Norge er en betegnelse på visse norske administrative enheter. I stortingsmeldingen Storbymeldingen (2002–2003) defineres 14 selvstendige byregioner i Norge; dette er bykommuner med stort folketall og et utvalg omlandskommuner rundt.


== Regioner ==


== Fremtidig regionforstørring ==
Bergen er i dag landets nest største byregion, men på kort sikt kan Stavanger overta posisjonen. På lengre sikt har Haugesund, Tønsberg og Kirkenes potensial til å bli sentrum i landets nest største byregion:Oslofjordbyene: En fast forbindelse mellom Moss/Rygge og Horten/Tønsberg vil skape en enormt folkerik byregion med Tønsberg som sentrum, fordi ytre Østfold da får kortere vei til Vestfold enn til Oslo. Kombinert med motorvei og dobbeltspor som drar Grenland inn i denne byregionen vil en byregion for ytre Oslofjord få et folketall på over 500 000.Vestlandsbyene: Allerede når Rogfast står klar, vil reisetiden mellom Haugesund og Stavanger krype ned mot 45 minutter, og Haugesundregionen kan bli en utkant i en forstørret storbyregion for Stavanger med nesten 500 000 innbyggere. Det store potensialet i dette området ligger imidlertid i det faktum at avstanden mellom Bergen og Stavanger er bare 16 mil. En InterCity-toglinje for 250 km/t vil således danne en storbyregion hvor Haugesund blir midtpunktet i en storbyregion med over 800 000 innbyggere.Kolabyene: Avstanden mellom Kirkenes og Murmansk er bare 14 mil. Med en moderne togforbindelse i 250 km/t mellom de to byene, vil reisetiden således komme under 45 minutter og Kirkenes blir en del av storbyregionen til Murmansk. Medregnet Murmansk, nabobyen Severomorsk, grenseregionen Petsjenga, omlandsregionene Kola og Alexandrovsk og marinebyene Zaoziorsk og Widjajevo vil Sør-Varangers storbyregion da ha 550 000 innbyggere.InterCity-triangelet: Stikk i strid med etablerte oppfatninger, vil ikke komplettering av dobbeltspor i InterCity-triangelet utvide arbeidsmarkedet Stor-Oslo i betydelig grad. De stasjonene i triangelet som i dag er de siste til å være innenfor 45 minutters avstand fra Oslo S er Drammen, Eidsvoll og Moss. Dette vil forbli uendret når de 23 resterende milene med dobbeltspor er bygget, med unntak av at Rygge og Råde med totalt 22 000 innbyggere vil komme under 45 minutter fra Oslo. I den grad Oslos arbeidsmarked skulle blitt betydelig utvidet måtte man bygd høyhastighetsbaner mot Stockholm og Göteborg. Da kunne to regioner med cirka 200 000 innbyggere hver seg bli en del av Stor-Oslo. I øst: Karlstad (16 mil fra Oslo) og vestre Värmland. I sør: Dalsland og Trestad-området (20 mil fra Oslo, bestående av byene Trollhättan, Vänersborg og Uddevalla).


== Definisjoner av byregioner ==
Byregioner defineres vanligvis som en by med omlandskommuner, der felles bo- og arbeidsmarked er et viktig kriterium for avgrensing av hvilke omlandskommuner som skal medregnes. Avgrensing av byregioner gjøres alltid på kommunenivå fordi statistikk ikke er tilgjengelig på et lavere nivå. Ofte brukes begrepet storbyregion om de største byregionene.
Ulike forskere vil legge vekt på ulike kriterier for avgrensing av byregioner: 

Pendlingsomland: At en viss del av befolkningen i en kommune har daglige arbeidsreiser til regionsenteret.
Handelsomland: En kommunes tilhørighet til byregion avhenger av hvilken by befolkningen oppfatter som sitt naturlige sted for innkjøp.
Reisetid: Hvilke kommuner som innlemmes i omlandet avgjøres av om reisetiden med bil eller kollektivt er under 30, 45, 60 eller 75 minutter fra et angitt knutepunkt i byregionen.
Avisomland: Avisomland kan brukes til å definere byregioner ved å se på hvilken lokalavis som har størst dekningsgrad i de ulike omlandskommunene.Byregioner er funksjonelt sammenhengende geografiske områder, omkring et eller flere bysentra, og kan omfatte store områder, såvel tettsteder som landsbygd. Begrepet byregion derfor vesentlig annerledes enn begrepet tettsted som er et sammenhengende tettbygd område, og innbyggertallet i en byregion vil normalt være en god del høyere enn i tettstedet.
Forståelse for byregioner og deres utvikling er viktig for all samfunnsplanlegging, og begrepet byregion har vært jevnlig i bruk i norske medier siden 1970-årene. Storbymeldingen fra kommunal- og regionaldepartementet i 2003 er den siste store gjennomgangen av Norges byregioner. Stortingsmeldingen skulle legge grunnlag for en sammenhengende politikk for utviklingen av de største byregionene i Norge, og ble presentert av daværende kommunalminister Erna Solberg.
Byregioner med flere markante sentra omtales ofte som flerkjernebyregioner. På 1970-tallet spådde samfunnsforskerne at byer som hadde korte avstander mellom ville utvikle et felles bo- og arbeidsmarked og vokse sammen til én byregion. Det ble på denne tiden brukt begreper som Østfoldbyen, Vestfoldbyen og Grenlandsbyen. Agderbyen er et begrep som stadig brukes ved analyser av byutviklingen på Sørlandet og man ser for seg en byregion fra Tvedestrand i øst til Mandal i vest, med kjernen på aksen mellom Kristiansand og Arendal.


== Næringsregioner ==
Norge er delt inn i 83 næringsregioner. Bare 3,6 millioner – 70 prosent – av befolkningen bor i de 14 definerte byregionene. De øvrige 1,4 millionene fordeler seg på små og store arbeidsmarkeder ellers i landet. De klart største tettstedene som ikke er en del av de 14 byregionene er Arendal og Halden. Disse er imidlertid tett tilknyttet byregionene til Kristiansand og Nedre Glomma. Videre på listen over tettsteder som ikke er en del av de 14 byregionene kommer Molde, Harstad, Kongsberg, Mo i Rana, Kristiansund, Hønefoss, Alta, Narvik, Elverum, Steinkjer, Leirvik, Grimstad, Kongsvinger, Mandal og Egersund. Alle disse 15 er tettsteder med mellom 10 000 og 20 000 innbyggere i bykommuner med en eller flere omlandskommuner, noe som gjør at de danner lokale arbeidsmarkeder med 30 000 til 100 000 innbyggere.


== Se også ==
Region
Byregion
Næringsregion
Liste over norske byer
Liste over norske byer regnet etter grunnleggelse
Liste over Norges største tettsteder


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hidle, Lysgård med flere.: Samspill i fem norske byregioner. FoU-rapport nr 4/2005
Storbymeldingen 2002-03