jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
I Want You

«I Want You» er en sang fra 1966, skrevet og spilt inn av Bob Dylan. Den var med på albumet Blonde on Blonde. Sangen ble også utgitt som en single med en konsertversjon av «Just Like Tom Thumb's Blues» som B-side i juni 1966. Singelen nådde 20.-plass på Billboard Hot 100.


== Betydning ==
Det har blitt påstått at sangen er om Anita Pallenberg, som på den tiden var kjæresten til Brian Jones, på grunn av linjen: «Now your dancing child with his chinese suit / He spoke to me, I took his flute. / No, I wasn't very cute to him». Brian Jones og Dylan kjente hverandre, og de var en del sammen da Dylan var i London. Forholdet deres var vennskapelig, men også anspent, og en tur ut endte med biljakt og bilkræsj (uten noen skadde) midt på natten. Jones pleide å bruke en kinesisk skjorte på den tiden.


== Coverversjoner ==
Sangen ble senere spilt inn av Sophie B. Hawkins på hennes album, Tongues and Tails.
Det brasillianske bandet, Skank, lagde en portugisisk versjon kalt "Tanto" i 1993, og spilte inn en coverversjon i 2004.
Bruce Springsteen fremførte denne sangen på konsert i forbindelse med suksessen Born to Run, under det berømte Main Point Show, 5. februar 1975, og versjonen er gitt ut uoffisielt på flere bootlegalbum.
Les Fradkin gjorde en cover på albumet Jangleholic fra 2006.
Arjen Anthony Lucassen covret denne sangen på albumet Strange Hobby fra 1997.
Ralph McTell spilte inn en saktere, piano-basert versjon av denne, på albumet Water of Dreams.
Den belgiske sangeren Bart Peeters lagde en nederlandsk versjon, kalt «Ik Wil Je (Nooit Meer Kwijt)» på sitt album Slimmer Dan De Zanger.
Den islandske rockemusikeren Árni Steinsson covret denne på Þjóðhátíð i 1988.
Sangen ble covret av den engelske sangeren og låtskriveren James Blunt på hyllestalbumet Listen to Bob Dylan: A Tribute.
Åge Aleksandersen har gitt ut sangen på norsk med tittelen «Æ vil ha dæ». Den er gjendiktet av Håvard Rem og er første spor på albumet Fredløs – Dylan på norsk fra 1997.


== Kilder ==
Allmusic


== Eksterne lenker ==
(en) I Want You på MusicBrainz
Blå (konsertsted)

Blå er et konsert- og skjenkested i Oslo. Det ligger i ei gammel industribygning i Brenneriveien 9 ved Akerselva.
Stedet blei starta i februar 1998 av Kjell Einar Karlsen og Martin Revheim. Konserttilbudet har i hovedsak vært innen sjangrene jazz, elektronisk, hiphop og rock – og gjerne kombinasjoner av disse.Opprinnelig stod Konsertforeninga Blå ansvarlig for konsertarrangementene, mens Brenneriveien Jazzhus dreiv baren. Samarbeidsforholdet mellom de to blei i 2006 vanskelig, og Konsertforeninga trakk seg ut. Etter dette har Blå Booking hatt ansvaret for den kulturelle delen.Konsertforeninga var etter dette blant annet inne som planlagt deltaker i et tilsvarende sted på Vulkan-området litt lenger opp langs elva, men dette lyktes ikke. Foreninga driver nå som arrangør av konserter og andre arrangementer på ulike steder i Oslo.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Blå (music venue) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
I’m the Urban Spaceman

I'm the Urban Spaceman var The Bonzo Dog Bands største slager. 
«I'm the Urban Spaceman» ble utgitt på singel høsten 1968 og nådde #5 på de britiske hitlistene 6. november 1968, og lå inne på platebarometeret i 14 uker.Sangen ble skrevet av Neil Innes og ble produsert av Paul McCartney under pseudonymet «Apollo C. Vermouth». B-siden var skrevet av Vivian Stanshall.  
Innes vant en Ivor Novello Award i 1968 for komposisjonen «I'm the Urban Spaceman».
Neil Innes har også ved flere anledninger fremført sangen som solomusiker, for eksempel i forbindelse med USA-turnéen til Monty Python, som også resulterte i filmen Monty Python Live at the Hollywood Bowl, hvor sangen spilles i et drepende tempo på en gitarbanjo, mens Carol Cleveland forsøker å steppe til og finne rytmen. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Harry Castleman & Walter J. Podrazik: All Together Now. The First Complete Beatles Discography 1961-1975. Ballantine Books. New York 1976. ISBN 0-345-25680-8-595
Paul Gambaccini, Tim Rice & Jonathan Rice: British Hit Singles. (10th Edition). Guinness Publishing. London 1995. ISBN 0-85112-633-2


== Eksterne lenker ==
Informasjon om utgivelsen
Gran Sasso d’Italia

Gran Sasso d’Italia er det høyeste fjellområdet i Appenninene, og ligger i regionen Abruzzo i Italia. Det høyeste fjellet er Corno Grande på 2 912 moh. Fjellområdet utgjør nasjonalparken Parco Nazionale del Gran Sasso e Monti della Laga som ble opprettet i 1993. Gran Sasso er også det høyeste fjellområdet på hele Den italienske halvøy. L'Aquila er den nærmeste byen, bare 16 km fra Assergi, en liten landsby ved foten av fjellet. Roma ligger 132 km med bil fra fjellet. 
De tre toppene på Gran Sasso er Corno Grande med 2 912 meter over havet, Corno Piccolo og Pizzo Intermesoli. Toppene er dekket av snø det meste av året. På nordsiden av Corno Grande ligger Calderonebreen, den sørligste isbreen i Europa. Den er imidlertid i kraftig tilbakegang og forskere regner med at den trolig vil forsvinne rundt år 2020. 
I 2005 ble den 2 424 meter høye toppen Gendarme gitt nytt navn. Den ble da oppkalt etter pave Johannes Paul II. Paven besøkte ofte stedet og omtalte fjellet som et «spesielt sted å møte Gud», og at Gran Sasso minnet han om fjellene i hjemlandet Polen. 


== Bildegalleri ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Gran Sasso – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gran Sasso – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Bjørnar Hoel

Bjørnar Hoel (født 9. oktober 1977) er en fotballspiller som for øyeblikket spiller for Rollon. Hans posisjon på fotballbanen er målvakt. Hoel har tidligere spilt for klubbene Kristiansund FK, Braatt, Molde, IL Runar, Ham-Kam, Drøbak/Frogn og Aalesund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
HamKam.no – Hoels spillerprofil hos Hamarkameratene
Liste over kriger Paraguay har deltatt i

Denne listen er laget for å vise hvilke kriger Paraguay har vært delaktig i.


== Referanser ==
B&W

B&W kan vise til:

Burmeister & Wain, dansk skipsverft
Bowers & Wilkins, engelsk høyttalerprodusent
Boeing & Westervelt, forløper til flyprodusenten Boeing


== Se også ==
BW (pekerside)
Gaspar Sanz

Gaspar Sanz (1640–1710) var en spansk komponist og barokkgitarist.


== Biografi ==
Han studerte musikk, teologi og filosofi ved universitetet i Salamanca. Gitar lærte han i Napoli, hvor han var organist ved det kongelige hoff. I 1674 publiserte han et av de mest betydningsfulle læreverk for barokkgitar: Instrucción de música sobre la guitarra española y métodos de sus primeros rudimentos hasta tañer con destreza som han utvidet to ganger. Verket omhandlet musikkteori og spilleteknikk, og inneholdt ca. 90 arrangementer av spanske danser og italienske melodier.
Inspirert av gitaristen Andrés Segovia skrev den spanske komponisten Joaquín Rodrigo i 1954 Fantasia para un gentilhombre for gitar og orkester over temaer Sanz hadde skrevet for eleven Juan José de Austria, en uekte sønn av Filip IV av Spania. 


== Verk i utvalg ==
Instrucción de música sobre la guitarra española (Zaragoza, 1674)
Libro segundo, de cifras sobre la guitarra española (Zaragoza, 1675)
Libro tercero de música de cifras sobre la guitarra española (Zaragoza, 1697)
Ecos sagrados de la fama gloriosa de ... Inocencio XI. Sumo Pont. (Madrid, 1681)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Instruccion de musica sobre la guitarra española (Biblioteca Nacional de España) info
Jerry Willard: The Complete Works of Gaspar Sanz - Volumes 1 and 2, AMSCO Music, 2006, ISBN 9780825616952


== Eksterne lenker ==
Gaspar Sanz - Guitarra Magazine Arkivert 31. juli 2016 hos Wayback Machine.
Gaspar Sanz (España, 1640-1710), Instituto Gaspar Sanz, Centro de Estudio Musicológicos
Rasgueados y punteados: Gaspar Sanz y la guitarra española på webstedet «La Lira de Orfeo», 28. februar 2009
José Antonio Bielsa: En el Tercer Centenario del fallecimiento de Gaspar Sanz
Et utvalg verk bearbeidet av Jean-François Delcamp

(en) Fritt tilgjengelige noter av Gaspar Sanz på Mutopia-prosjektet
A Woman a Man Walked By

A Woman a Man Walked By er et album fra 2009 av de engelske musikerne PJ Harvey og John Parish. Albumet er det andre samarbeidsalbumet til Harvey og Parish og ble spilt inn i Bristol og Dorset. Albumet består av ti nye låter, der en av låtene er en ren instrumentallåt. All musikken er skrevet av Parish, som også spilte flesteparten av instrumentene, mens vokal og tekster er ved Harvey. Albumet er mikset av Flood som også har samarbeidet med duoen på tidligere album.


== Sporliste ==
Musikk ved John Parish, tekster ved PJ Harvey.

«Black Hearted Love» – 4:40
«Sixteen, Fifteen, Fourteen» – 3:35
«Leaving California» – 3:56
«The Chair» – 2:29
«April» – 4:41
«A Woman a Man Walked By/The Crow Knows Where All the Little Children Go» – 4:47
«The Soldier» – 3:55
«Pig Will Not» – 3:50
«Passionless, Pointless» – 4:19
«Cracks in the Canvas» – 1:54


== Personell ==
PJ Harvey: vokal.
John Parish: gitarer.
Eric Drew Feldman: bassgitar på «Black Hearted Love», keyboard på «April».
Carla Azar: trommer på «Black Hearted Love» og «April».
Giovanni Ferrario: gitar på «Black Hearted Love», bassgitar på «April».
Jean-Marc Butty: trommer


== Eksterne lenker ==
(en) A Woman a Man Walked By på Discogs 
(en) A Woman a Man Walked By på MusicBrainz 
(en) A Woman a Man Walked By på Spotify 
(en) A Woman a Man Walked By på AllMusic
Estlands høyesterett

Estlands høyesterett, estisk: Riigikohus, er Estlands øverste domstol. Den ivaretar funksjonen som landets øverste appelldomstol og er dermed den øverste av de tre rettsinstansene i det estiske domstolsvesenet. Riigikohus er også forfatningsdomstol og har lovprøvingsrett med anledning til å prøve om nye lover og anvendelsen av eksisterende loverer i overensstemmelse med Estlands grunnlov.

Estlands høyesterett ledes av en høyesterettsjustitiarius. Domstolen har 18 ordinære høyesterettsdommere. Den er inndelt i fire kamre for henholdsvis sivilrett, forvaltningsrett, strafferett og forfatningsrett. Hver høyesterettsdommer tilhører et av kamrene for sivilrett, forvaltningsrett eller strafferett. Kammeret for sivilrett har sju dommere, det for strafferett seks dommere og det for forvaltningsrett fem dommere. Kammeret for forfatningsrett utgjøres av dommere fra de øvrige kamrene. Domstolen kan også sitte samlet og kan nedsette kamre ad hoc om nødvendig.
Estlands høyesterett ble etablert ved lov av 21. oktober 1919 og hadde sitt første møte 14. januar 1920. Ved Sovjetunionens okkupasjon av Estland i 1940 ble domstolens arbeid avbrutt. Flere av dommerne ble arrestert og drept. Domstolen ble avskaffet av sovjetiske myndigheter i desember 1940. Etter gjenopprettelsen av den selvstendige republikken Estland ble Riigikohus nedfelt i grunnloven av 1992. Estlands høyesterett holdt sin første sesjon etter den nye grunnloven 27. mai 1993.
Riigikohus har sete i Tartu.


== Høyesterettsjustitiarier ==
Kaarel Parts (1919–1940)
Rait Maruste (1992–1998)
Uno Lõhmus (1998–2004)
Märt Rask (2004–2013)
Priit Pikamäe (2013-


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Supreme Court of Estonia - Rettens engelske nettsider.
Luis de Milán

Luis de Milán (ca. 1500 – 1561) var en spansk musikkteoretiker, renessansekomponist og vihuelist.


== Liv og virke ==

Milán var den første komponisten som publiserte musikk for vihuela de mano, et instrument som hovedsakelig var i bruk på Den iberiske halvøy og i noen italienske stater på 1400- og 1500-tallet. Han var også den første musiker som ga tekstlige tempoangivelser i sin musikk.
Han levde formodenlig hele sitt liv i Valencia. Rundt 1538 synes det som han var virksom ved hertugens hoff. I 1535 publiserte han sin første bok, El juego de mandar, om et musikalsk selskapspill. Året etter publiserte han sin viktigste bok, Libro de música de vihuela de mano intitulado El maestro, tilegnet kong Johan III av Portugal. Denne tilegnelsen, samt seks villancicos med portugisisk tekst gjør det rimelig å anta at han reiste i Portugal og tilbrakte en del tid der. En anekdote forteller at at han reiste til Portugal som følge av en duell og at kong Johan adlet ham under oppholdet.


== Verk ==
El maestro er historiens første samling musikk for vihuela og var antakelig skrevet for aspirerende vihuelister. Musikken er ordnet fra enkel til komplisert, slik at en begynner kunne utvikle seg fra stykke til stykke. Samlingen inneholder mer enn førti fantasier, seks pavaner, tolv villancicos, såvel som sonetos og andre stykker. Noen stykker er for vihuela solo, andre for sang med vihuela-akkompagnement. Mange stykker krever en virtuos utøver, selv om forsiringer ikke er detaljert angitt. Komposisjonstilen varierer fra enkel homofoni til polyfoni og virtuose passasjer.
Hans siste publikasjon, El cortesano, (1561 «hoffmannen») gir et livlig og underholdende bilde av livet ved hertugens hoff i Valencia. Selv om den ikke inneholder musikk, er det en verdifull beretning om en av tidens profesjonelle musikere.
Luis Miláns musikk kan lett kan tilpasses moderne klassisk gitar og spilles fremdeles mye.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt tilgjengelige noter av Luis de Milán i International Music Score Library Project
«El Maestro» spilt av Edward Martin, Magnatune (mp3).
Libro de musica de vihuela de mano, intitulado El Maestro (Biblioteca Nacional de España)
Aleksander Tõnisson

Aleksander Tõnisson (født 17. april 1875, død 30. juni 1941 i Tallinn) var er fremstående estisk militær leder, kjent for sin innsats under den estiske uavhengighetskrigen.
I 1899 ble han uteksaminert ved militærakademiet i Vilnius.  Han deltok for tsardømmet under den russisk-japanske krig og første verdenskrig.  I 1917 deltok han i opprettelsen av de første nasjonale estiske avdelinger og tjenestegjorde som sjef for 1. estiske regiment under kamper på Riga-fronten.  I 1918 unnslapp han fra tysk okkupasjon til Finland, og vendte tilbake om sommeren og ble sjef for 1. estiske divisjon.  Under frigjøringskrigen kjempet han med fremgang på Viru-fronten.  Etter krigen var han forsvarsminister i Estland to ganger.  I 1934 pensjonerte han seg og var borgermester i Tartu 1934–1939 og var overborgermester i Tallinn 1939–1940.  I 1940 ble han arrestert av sovjetmyndighetene og henrettet året etter.


== Se også ==
Estlands forsvar
Johan Laidoner

Johan Laidoner (født 12. februar 1884, død 13. mars 1953) var en fremtredende skikkelse i Estlands historie, på grunn av sin militære innsats i mellomkrigstiden.  Hans høyeste posisjon var som sjef for den estiske hæren i 1918–1920, 1924–1925 og 1934–1940.


== Utdannelse ==
Laidoner ble født i Viiratsi, Estland, da en del av Det russiske keiserdømmet.  Som gutt jobbet han som gjeter om sommeren og gikk på menighetsskolen resten av året.  I 1901 meldte han seg frivillig til hæren.  Han ble først stasjonert i Kaunas i Litauen i et infanteriregiment.  I 1902 begynte han på militærakademiet i Vilnius, hvor han også møtte sin framtidige polske kone Maria.  I 1909 fortsatte Laidoner sin militære utdannelse ved Nikolai militærakademi i St. Petersburg.


== Referanser ==
Tungtransport

Tunggodstransport behandling og installasjon av tunge gjenstander som er udelelige og veier på en skala fra 1 tonn til over 1000 tonn og/eller har en lengde/høyde på over 100 meter, og som ikke passer inn i vanlige containere eller vanlige tradisjonelle fraktefartøy/biler/fly. Disse store gjenstandene er ofte transportert over store avstander (noen ganger over landegrense) deretter løftet og installert på plass. Karakteristisk for tunggodstransport er at det er fravær av standardiserte oppgaver, noe som krever en individuell transportplan.
LofotOperaen

Lofotoperaen hadde sine første forestillinger sommeren 2009 i Lofoten kulturhus, Svolvær.
Arrangører og initiativtakere til LofotOperaen er Per Arthur Christensen og Knut Jørgen Moe. Førstnevnte er utflyttet kabelvågværing og operaentusiast og Knut Jørgen er operasanger, librettist, stemmepedagog og godt kjent i operakretser, både innenlands og utenlands.

Operasjef og grunder: Per Arthur Christensen
Regi/kunstnerisk ansvar: Knut Jørgen Moe
Kunstnerisk rådgvier: Nini Ritzau
Dirigent: Torstein Aagaard Nilsen
Konsertmester: Milutin Petrovic
Kormester: Marit Sehl
Scenograf/designer: Anne Britt Meese


== Solister ==
Trond Halstein Moe
Kristian Krokslett
Nina Gravrok
Mads Wighus
Marit Sehl
Marianne Beate Kielland
Knut Jørgen Moe
Nini Ritzau
Per Arthur Christensen


== Kor ==
Våghals
Vågan Kammerkor


== Orkester ==
Sammensatt prosjektorkester av nordnorske musikere.


== Eksterne lenker ==
LofotOperaen
EM i turn for menn 1996

Det 22. europamesterskapet i turn for herrer ble arrangert i København i Danmark 9. til 12. mai 1996.


== Resultater ==


=== Lagkonkurranse ===


=== Individuell mangekamp ===


=== Apparatfinaler ===


==== Frittstående ====


==== Bøylehest ====


==== Ringer ====


==== Hopp ====


==== Skranke ====


==== Svingstang ====


== Medaljeoversikt ==


== Se også ==
Europamesterskapet i turn 1996 for kvinner


== Eksterne lenker ==
Offisielle resultater
Tunggodsskip

Et tunggodsskip er et skip designet for å frakte store gjenstader som ikke kan fraktes med normale lasteskip. Det finnes to typer av disse tunggodsskipene: et semi-nedsenkbart skip som kan løfte et annet skip opp av vannet og frakte det, og skip som er utstyrt med avlossings-hjelpemidler som flere lite utstyrte havner ikke har. Et av de største rederiene innen tunggodstransport er Beluga Shipping GmbH, som har sitt hovedkontor i Bremen. Belugas flåte består av flere slike tunggodsskip.
Rail Baltica

Rail Baltica er en av de prioriterte prosjektene i EUs Transeuropeiske transportnett (TEN-T). Prosjektet er ment å skulle forbinde Finland, Baltikum og Polen, og forbedre forbindelsen mellom Sentral- og Øst-Europa med Tyskland. Prosjektet fremstiller en sammenhengende jernbaneforbindelse fra Tallinn i Estland til Warszawa i Polen, via Latvia og Litauen. Strekningen mellom Helsingfors og Tallinn betjenes av eksisterende ferger. Det er foreslått en fremtidig jernbanetunnel, Helsingfors-Tallinn-tunnelen, mellom de to byene. Jernbanestrekningen fra Tallinn til Warszawa vil bli minst 950 km.


== Finansiering ==
Prosjektet skal finansieres av de berørte landene og av EU gjennom budsjettet til TEN-T, (124 millioner euro) og kapital beregnet på nye medlemsstater i EU. Den totale kostnaden vil bli på minst 5 milliarder euro. Den første fasen vil fullføres i 2013, og andre fase i 2020.


== Muligheter ==
Rail Baltica vil gjøre det mulig å flytte store deler av regionens godstrafikk fra vei til bane, som på det nåværende tidspunkt transporteres nordover mot Russland av tunge lastebiler. I Polens tilfelle kjører lastebilene på lokale veier gjennom tettsteder i regionen Podlasie, noe som er trafikkfarlig. Å flytte transporten over på jernbane vil øke sikkerheten på lokalveiene, samtidig som man får lavere utslipp og drivstofforbruk. I tillegg vil man få en fornuftig og komfortabel passasjertrafikk, noe som ikke eksisterer nå.
Rail Baltica kan bli et bærekraftig alternativ til den planlagte motorveien Via Baltica, som er kontroversiell på grunn av miljøhensyn. Jernbanen vil ha sosiale og økonomiske fortrinn, i tillegg til å forbedre miljøet.


== Problemer ==
Et av problemene ved prosjektet er at de baltiske landenes eksisterende jernbanenettverk må bygges om fra det russiske systemet med 1520 mm sporvidde til 1435 mm normalspor.


== Eksterne lenker ==
YLE News
Rapid - pressemeldinger - EUROPA
Latvia to Begin Constructing Rail Baltica — News — RZD-Partner Portal
De transeuropeiske transportnettverk

De transeuropeiske transportnettverk (forkortet TEN-T) er nettverk av veier, jernbane, luft- og vanntransport, planlagt av EU over hele det europeiske kontinentet. Formålet er å sørge for fri bevegelighet av varer, personer og tjenester. TEN-T skal lukke manglende forbindelseslinjer, fjerne flaskehalser og tekniske skranker, og samtidig styrke det sosiale, økonomiske og regionale samarbeid i EU/EØS.  
TEN-T er en del av EUs politikkområde Transeuropeiske nett (TEN). Det ble med unntak for de finansielle instrumentene, CEF (Connecting Europe Facility), innlemmet i EØS-avtalen i 2015.


== Samlet nettverk og kjernenettverk ==
Det omfattende nettet skal være ferdigstilt innen 2050, mens kjernenettet på ni korridorer skal være ferdig innen 2030.Den enkelte korridor skal omfatte minst tre transportformer, krysse minst tre medlemsstater, og om mulig ha forbindelse til havn. Arbeidet med den enkelte korridor vil bli samordnet av personer oppnevnt av Kommisjonen. I samarbeid med de berørte statene skal koordinatorene utvikle flerårige planer, inklusive for investering og gjennomføring av prosjektene. Disse planene vil så danne grunnlaget for Kommisjonens beslutninger om konkret gjennomføring av prosjekter i nettet.I tillegg til de ni kjernekorridorene kommer systemet for signalisering og trafikkstyring av jernbane European Rail Traffic Management System og Motorways of the Sea, den maritime pillar av TEN-T.


== Økonomi ==
EU hadde et budsjett for det transeuropeiske transportnettverkt på 33,2 mrd. euro for perioden 2014-2020. Av dette ble 26,3 mrd. euroavsatt til transportformål, inklusiv 11,3 mrd. euro til Samhørighetsfondet (”Cohesion Fund”). For eksempel bidro EU med 1,4 milliarder svenske kroner til Øresundsforbindelsen.


== Nettverkenes innhold ==
Nettverkene består av:

Transeuropeisk nettverk for kombinert transport
Transeuropeisk veinettverk
Transeuropeisk nettverk for vannveier innenlands
Transeuropeisk nettverk for høyhastighetsbane
Det felles europeiske luftrom, SESAR, kontroll av luftrom for flytransport
Galileo, satellittbasert navigasjonssystem


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Per Sören Johansson

Per Sören Johansson (født 20. mars 1975 i Göteborg) er en tidligere svensk fotballspiller og nåværende trener for Luleå FF. Han var regnet som en fysisk og arbeidsom midtbanespiller, som også ble mye skadet på grunn av sin oppofrende spillestil på banen.
Johansson startet sin fotballkarriere hos Lerkils IF før han på juniornivå gikk videre til IFK Göteborg. Derfra gikk han videre til GAIS, hvor han fikk sitt endelige gjennombrudd. Etter tre sesonger i klubben, hvor han spilte over 70 kamper og skåret 20 mål samt ble kåret til årets klubbspiller i 1997, meldte han overgang til Hamarkameratene vinteren 2000. Hos Hamarklubben fikk han over 50 kamper til tross for at han var mye skadet. 
Han ble høsten 2002 lånt ut til Skeid, før han ved årsskiftet dro tilbake til Sverige og Bodens BK hvor han spilte ut sesongen 2003. I 2004 spilte han en kort periode hos FC Trollhättan, før han ved hjelp av en klausul i kontrakten dro videre til IFK Luleå samme år. Etter ett år i Luleå dro han videre til Piteå IF, hvor han avsluttet karrieren i 2007. Etter dette ble han ansatt som trener hos Luleå FF.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gais.se – Johanssons spillerprofil hos GAIS
HamKam.no – Johanssons spillerprofil hos Hamarkameratene
Honda Insight Hybrid

Honda Insight Hybrid er etterfølgeren av Honda Civic Hybrid. Begge modellene bruker Honda's "IMA" (Integrated Motor Assistance), en parallellhydridløsning som kombinerer en 1,3 l V-tec bensinmotor med en liten elektrisk motor som utvikler 14 HK. Den samlede, maksimale ytelsen i hybridløsningen er 98 hestekrefter og maksimalt dreiemoment 167 newtonmeter. 
Den elektriske motoren brukes også som generator, noe som gjør at en Insight Hybrid ikke kan lade hybridbatteriene når elektromotoren brukes til fremdrift.


== Eksterne lenker ==
Test: Norges billigste hybrid bra nok?
Test: Billig og bra kopi