jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gråten

Gråten er et tettbygd strøk som hører til Gimsøy lokalutvalgsområde i Skien kommune. Gråten ligger sør for sentrum, på vestsida av Skienselva. Her har det vært havn siden vikingtida, med utskiping av Eidsborgbryner og andre varer. Elveløpet forbi Gråten har fra gammelt av vært vanskelig å forsere for større skuter, slik at tilgjengeligheten til havna i Skien sentrum var begrenset. Navnet Gråten kommer antakelig fra det norrøne «grjot», som betyr stein.Gråtenmoen var det en militær ekserserplass på Gråten fra tidlig på 1700-tallet. Plassen har blant annet blitt brukt av «Telemarkens Bataljon» på 1800-tallet. Området var for lite til et regiment, og det ble derfor nedlagt på begynnelsen av 1900-tallet. En del av bygningene ble revet, mens andre ble flyttet til Heistadmoen i 1910.


== Referanser ==
Jordanka Donkova

Jordanka Ljubtsjova Donkova (bulgarsk: Йорданка Любчова Донкова, født 28. september 1961) er en tidligere bulgarsk friidrettsutøver. Donkova var aktiv på slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet. Hennes fremste prestasjon kom i 1988, da hun tok gull på 100 m hekk i OL i Seoul og satte ny verdensrekord på 12,21. Denne verdensrekorden stod til 2016, da Kendra Harrison løp på 12,20 sekunder.


== OL-medaljer ==
 1988  Seoul -  Gull i friidrett, 100 m hekk, damer  Bulgaria
 1992  Barcelona -  Bronse i friidrett, 100 m hekk, damer  Bulgaria


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jordanka Donkova – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jordanka Donkova – Olympics.com 
(en) Jordanka Donkova – Olympic.org 
(en) Jordanka Donkova – Olympedia 
(en) Jordanka Donkova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jordanka Donkova – World Athletics 
(en) Jordanka Donkova – Track and Field Statistics 
Y. Donkova - Olympic record 12:38 | Seul 1998 г. | video
Y. Donkova - Olympic games 3td place | Barselona 1992 г. | video
Y. Donkova impruve world record four times in 1986 | video
Harold Devine

Harold «Harry» George Devine (født 18. mai 1909 i New Haven, Connecticut, død 29. april 1998 i North Oxford,Massachusetts) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Devine vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1928 i Amsterdam. Han kom på tredjeplass i vektklassen fjærvekt (57,2 kg) bak Bep van Klaveren fra Nederland og argentinske Victor Peralta.
Devine vant de to innledende kampene på poeng, han beseiret Fausto Montefiore fra Italia og finske Kaarlo Väkevä. Semifinalen tapte han på poeng til Bep van Klaveren fra Nederland som siden vant finalen. Devine vant bronsefinalen over Lucian Biquet fra Belgia.
Det var 18 boksere fra 18 nasjoner som stilte i den tredje letteste vektklassen som ble avviklet i perioden 7. til 11. august 1928.


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam -  Sølv boksing, bantamvekt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harold Devine – Olympedia 
(en) Harold Devine – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Harold Devine – BoxRec
Nicole Haislett

Nicole Lea Haislett (født 16. desember 1972 i St. Petersburg i Florida) er en amerikansk tidligere svømmer som under Sommer-OL 1992, i Barcelona vant tre gullmedaljer på 200 m frisvømming, 4x100 m frisvømming og 4x100 m medley stafett. Hun har også vunnet tre gullmedaljer, en sølvmedalje og en bronsemedalje fra langbane-VM 1991, Perth, og langbane-VM 1994 i Roma. I tillegg har hun også syv gullmedaljer, to sølvmedaljer og en bronsemedalje fra Stillehavslekene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicole Haislett – Olympics.com 
(en) Nicole Haislett – Olympic.org 
(en) Nicole Haislett – Olympedia 
(en) Nicole Haislett – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nicole Haislett – Florida Sports Hall of Fame
Sauheradsfjella

Sauheradsfjella er et åslandskap som ligger nord i Skien kommune, på grensa mot Midt-Telemark. Området har en rekke topper med høyde mellom 500-800 moh. De høyeste toppene er Skårråfjellet (814 moh), Ørnenuten (811 moh) og  Nare (805 moh). En del av Sauheradsfjella har «fjellpreg», med tynn og glissen skog. I søkk og daler ligger det mange tjern og myrer.


== Referanser ==
Steve Halaiko

Stephen Michael Halaiko (født 27. desember 1908 i Auburn, New York, død 6. februar 2001) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Halaiko vant en olympisk sølvmedalje i boksing under OL 1928 i Amsterdam. Han kom på andreplass i vektklassen lettvekt (61,2 kg) bak italienske Carlo Orlandi.
Halaiko vant de fire innledende kampene på poeng, han beseiret Tomas Poetsch fra Tsjekkoslovakia, Witold Majchrzycki fra Polen, Pascual Bonfiglio fra Argentina og svenske Gunnar Berggren på vei til finalen. Finalen tapte han til Carlo Orlandi fra Italia på poeng.
Det var 24 boksere fra 24 nasjoner som stilte i den fjerde letteste vektklassen, lettvekt som ble avviklet i perioden 7. til 11. august 1928.


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam -  Sølv boksing, lettvekt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Steve Halaiko – Olympedia 
(en) Steve Halaiko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Steve Halaiko – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Steve Halaiko – BoxRec
Angel Martino

Angelina L. Myers-Martino (født 25. april 1967 i Tuscaloosa, Alabama) er en amerikansk tidligere svømmer som under Sommer-OL 1992, i Barcelona og Sommer-OL 1996, i Atlanta, var med på å vinne gullmedalje på 4x100 m frisvømming stafett for USA. I tillegg vant hun også gullmedalje på 4x100 m medley stafett under Sommer-Ol 1996. Martino har også tre olympiske bronsemedaljer, samt en gullmedaljer, to sølvmedaljer og to bronsemedaljer fra kortbane-VM.


== Eksterne lenker ==
(en) Angel Martino – Olympedia 
(en) Angel Martino – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Angel Martino – Georgia Sports Hall of Fame
Nenset

Nenset er et tettbygd strøk som hører til Gimsøy lokalutvalgsområde i Skien kommune. Nenset ligger sør for Kjørbekk, på vestsiden av Skienselva. I tillegg til tettbebyggelse, er det også noe industri og næringsvirksomhet i området. Det er også et stort sandtak på Nenset. I området finner man Nenset kirke.


== Tollnes ==
I nyere tid har Tollnes ofte blitt omtalt som et eget område, og ikke som en del av Nenset. Dette kan skyldes at idrettsanlegget Tollnesbanen ligger på stedet. Banen ligger i nærhet av Nensetvegen.


== Referanser ==
Gunnar Berggren

Gunnar Alf Erik Berggren (født 26. januar 1908, død 2. september 1983) var en svensk bokser som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Berggren vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1928 i Amsterdam. Han kom på tredjeplass i vektklassen lettvekt (61,2 kg) bak italienske Carlo Orlandi og Steve Halaiko fra USA.
Berggren vant de tre innledende kampene, han beseiret Pierre Godart fra Belgia og Robert Charles Smith fra Sør-Afrika på poeng og vant over Jorge Díaz Hernández fra Chile på w.o. Semifinalen tapte han på poeng til amerikanske Steve Halaiko. I bronsefinalen beseseiret han den danske olympiske mesteren fra OL 1924 Hans Jacob Nielsen på poeng.
Det var 24 boksere fra 24 nasjoner som stilte i den fjerde letteste vektklassen, lettvekt som ble avviklet i perioden 7. til 11. august 1928.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam -  Bronse i boksing, lettvekt  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnar Berggren – Olympedia 
(en) Gunnar Berggren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gunnar Berggren – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Gunnar Berggren – Sveriges olympiske komité 
(en) Gunnar Berggren – BoxRec
Jenny Thompson

Jennifer «Jenny» Beth Thompson (født 26. februar 1973 i Danvers i Massachusetts) er en amerikansk tidligere svømmer som i løpet av sin karriere har vunnet åtte Olympiske gullmedaljer (alle på stafett), tre sølvmedaljer og en bronsemedaljer. Hun har deltatt i fire OL; Sommer-OL 1992 i Barcelona, Sommer-OL 1996 i Atlanta, Sommer-OL 2000 i Sydney og Sommer-OL 2004 i Athen. Thompson har i tillegg 18 gull, ti sølv og fire bronse fra VM, to gull og en bronse fra Panamerikanske leker, samt 25 gull, fire sølv og to bronse fra Stillehavslekene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jenny Thompson – Olympics.com 
(en) Jenny Thompson – Olympic.org 
(en) Jenny Thompson – Olympedia 
(en) Jenny Thompson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jenny Thompson – Swimming Hall of Fame 
(en) Jenny Thompson – swimrankings.net
Ettore Bastico

Ettore Bastico (født 9. april 1876 i Bologna, død 2. desember 1972 i Roma) var en italiensk offiser som hadde høye posisjoner både i den italiensk-abessinske krig, den spanske borgerkrig og andre verdenskrig.


== Liv og virke ==
Bastico begynte ved militærakademiet i Modena i 1894 og gikk deretter inn i Esercito Italiano. Hans første posisjon var ved 3. regiment av Bersaglieri. Under første verdenskrig tjenestegjorde han ved generalstaben som oberst.
I 1928 ble han utnevnt til general av Benito Mussolini. Hans prestasjoner i den rolle han da ble gitt av Mussolini er blitt kritisk vurdert av  Giulio Douhet i Recapitulation. Douhet kritiserer grundig de seks «grunnleggende teorier» forfektet av Bastico.I 1935 ledet han en av divisjonene under den italiensk-abessinske krig, og var deretter sjef for et korps i Etiopia fram til 1937.
Deretter ble han sendt til den spanske borgerkrigen for å overta kommandoen over de italienske styrkene i Corpo Truppe Volontarie etter Mario Roatta. Her var han særlig sentral under erobringen av Santander under kampene i Nord-Spania. Sent på året i 1937 ble han erstattet av Mario Berti.
I 1939 ble han utnevnt til senator og overtok kommandoen over de italienske reservestyrkene i Po-området. Da andre verdenskrig brøt ut, var han generalguvernør for Dodekanesene som den gang var italiensk territorium.
Bastico deltok i de italienske styrkene under felttoget i Nord-Afrika, under kampene i Jugoslavia og Hellas.
Mussolini utnevnte ham til guvernør i Libya og fra 12. juli 1941 til øverstkommanderende for aksemaktene i Nord-Afrika. Selv om den tyske generalen Erwin Rommel formelt sett var hans underordnet, opptrådte Rommel helt uavhengig av Bastico. Bastico ble utnevnt til feltmarskalk i august 1942. Da aksemaktene ble slått i Afrika i 1943, evakuerte han tilbake til Italia og deltok ikke mer i krigen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Patzwall, Klaus D.; Scherzer, Veit (2001). Das Deutsche Kreuz 1941 – 1945 Geschichte und Inhaber Band II (tysk). Norderstedt, Germany: Verlag Klaus D. Patzwall. ISBN 978-3-931533-45-8. 


== Eksterne lenker ==
 (en) Ettore Bastico – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Siri Myrvoll

Siri Myrvoll (født 29. juni 1944 i Bergen, død 1. mai 2012) var en norsk arkeolog. Hun var blant annet kjent for sine arbeider om middelalderbyen i Skien, og som byantikvar i Bergen kommune fra 1993. 
Myrvoll var utdannet mag. art. i nordisk arkeologi fra Universitetet i Bergen fra 1976, med avhandlingen Klebersteinskarene fra Borgund, Sunnmøre. Hun var også dr. philos fra Universitetet i Bergen (1992) med avhandlingen Handelstorget in Skien – a study of activity on an early medieval site. Hun ledet utgravningene på Handelstorget og Rådhusplassen i Skien fra 1978 til 1980. I tillegg har hun vært utgravningsleder for bygravinger i Oslo og Tønsberg i 1977-1978.
Perioden 1993-1997 var Siri Myrvoll vararepresentant til Stortinget for partiet Venstre i Hordaland.Fra januar 2000 til august 2001 var Siri Myrvoll generalsekretær i Organization of World Heritage Cities. Hun har vært førsteantikvar og leder av Riksantikvarens utgravningskontor i Bergen fra 1980 til 1993. Fra 1993 til 2000 og fra august 2001 til 2012 har Myrvoll vært byantikvar i Bergen. Hun har også utgitt flere vandreguider til eldre strøk i Bergen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Siri Myrvoll hos Stortinget 
(no) Siri Myrvoll hos Norsk senter for forskningsdata 
Bergens Tidende: «Bergen har mistet sin byantikvar» besøkt 2. mai 2012
Ranomi Kromowidjojo

Ranomi Kromowidjojo (født 20. august 1990 i Sauwerd) er en nederlandsk svømmer som under Sommer-OL 2008, i Beijing, var med på å vinner gullmedalje på 4x100 m frisvømming stafett for Nederland. Hun har også vunnet to gullmedaljer og en bronsemedalje i kortbane- og langbane-VM. Den siste gullmedaljen vant hun under langbane-VM 2009 i Roma. I tillegg har Kromowidjojo fire gullmedaljer, en sølvmedalje og en bronsemedalje fra kortbane- og langbane-EM.


== Sommer-OL 2012 ==
Under Sommer-OL 2012 i London vant hun gull på 100 meter frisvømming og satte ny olympisk rekord på distansen i finalen med tiden 53.00. Hun var også med på det nederlandske laget som vant sølv på 4x100 meter frisvømming.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ranomi Kromowidjojo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ranomi Kromowidjojo på Internet Movie Database 
(en) Ranomi Kromowidjojo – Olympics.com 
(en) Ranomi Kromowidjojo – Olympic.org 
(en) Ranomi Kromowidjojo – Olympedia 
(en) Ranomi Kromowidjojo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ranomi Kromowidjojo – FINA 
(en) Ranomi Kromowidjojo – swimrankings.net 
(en) Ranomi Kromowidjojo – TheSports.org 
Ranomi Kromowidjojo på Twitter 
Ranomi Kromowidjojo på Facebook 
Ranomi Kromowidjojo på Instagram
Mario Berti

Mario Berti (født 3. februar 1881 i La Spezia i Italia, død 1960) var en italiensk general under den spanske borgerkrig og andre verdenskrig. Han hadde tilnavnet «den listige morder»


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Mario Berti kom fra en velstående middelklassebakgrunn.  Familiens rikdom skyldtes delvis at faren (opprinnelig fra Pistoia) var blitt gitt land i La Spezia Garibaldis Mille-ekspedisjon. Mario Berti giftet seg ikke og fikk ikke barn, men han hadde to bevøer og en niese som ble hans arvinger.


=== Første verdenskrig ===
Berti nådde graden overt i svært ung alder. Når man ser bort fra medlemmer av kongefamilien er han (fortsatt i 2016) den yngste italiener til å nå denne tjenestegrad. 
Han var stasjonert i Libya fa krigen brøt ut, men kjewmpet senere i Europa, på Trento-fronten i 1916. Han kjempet i slaget ved Asiago og ble senere dekorert med DSO personlig av Winston Churchill for sine tjenester for de allierte under verdenskrigen.


=== Den spanske borgerkrig ===
Mario Berti hadde som general før borgerkrigen hatt kommandoen over den motoriserte infanteridivisjonen 9. motoriserte divisjon «Pasubio» og hadde deretter kommandoen over 3. kavaleridivisjon «Amedeo Duca d'Aosta». Han ble i 1937 utnevnt til nestkommanderende for de italienske styrkene i Spania Corpo Truppe Volontarie (CTV) under den spanske borgerkrig. Fra slutten av 1937 overtok han kommandoen etter Ettore Bastico og ledet de italienske styrkene under Aragónoffensiven.
Etter at de italienske styrkene ble trukket ut av Spania i februar 1939, ble han sjef for det italienske XV korps fram til 1940.


=== Andre verdenskrig ===
Sommeren 1940 ble Berti utnevnt til sjef for den italienske 10. armé, som han under felttoget i Nord-Afrika ledet den italienske invasjonen av Egypt 9. september 1940. Da invasjonen stoppet av logistikkproblemer ved Sidi Barrani, satte han styrkene til å etablere en rekke forsterkede støttepunkter. Deretter utviklet han hovedveien Via Balbia ut videreførte denne inn i Egypt.
Forsterkninger for å fortsette felttoget inn i Egypt ble hindret av det italienske angrepet på Hellas. Innen det ble snakk om å videreføre invasjonen, ble Berti syk og midlertidig erstattet av Italo Gariboldi.
I mellomtiden kom den britiske offensiven Operasjon Compass, og da Berti kom tilbake til Nord-Afrika 14. desember, hadde de britiske styrkene utnyttet hullene i den italienske forsvarslinjen og slått eller att til fange det meste av den italienske styrken. Sidi Barrani falt 11. desember og 16. desember var italienerne presset ut av Egypt.
23. desember ble Berti erstattet av general Giuseppe Tellera som sjef for 10. armé.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kenneth Macksey: (1971). Beda Fomm: Classic Victory. Ballentine's Illustrated History of the Violent Century, Battle Book Number 22. New York: Ballantine Books. ISBN 0345024346.


== Eksterne lenker ==
Kort biografi
Sjøkjeks

Sjøkjeks (Ceramaster granularis) er en rød sjøstjerne.


== Utbredelse ==
Arten er funnet fra Marokko til Grønland, og i Nord-Norge og langs hele norskekysten. Relativt vanlig.


== Beskrivelse ==
Meget karakteristisk form. Meget korte armer, og danner kun fremspringende hjørner på den store femkantete sentralskiven. Markerte, delvis nakne randplater. Rød på oversiden, hvit på undersiden. Inntil 80 millimeter i diameter.


== Levested ==
Den er funnet på ulike bunntyper på om lag 20–1400 meters dyp.


== Eksterne lenker ==
(en) Sjøkjeks – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sjøkjeks i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sjøkjeks hos Artsdatabanken 
(sv) Sjøkjeks hos Dyntaxa 
(en) Sjøkjeks hos ITIS 
(en) Kategori:Ceramaster granularis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Havsil

Havsil (Ammodytes marinus) er en tobisfisk som lever i havet, og som kan bli opp mot 24 cm lang. Den har 55-63 stråler i ryggfinnen.


== Utbredelse ==
Arten har en mer nordlig forekomst enn småsil og er utbredt fra Kola til Island og Grønland, og mot sør til kanalen. Den er den vanligste silarten i Nord-Norge. I Østersjøen finnes den øst til Bornholm. Havsil lever på 10-40 m dyp.


== Biologi ==
Føden er mark, krepsdyr og fiskeyngel, og selv er havsil viktig føde for sjøfugler. Leken foregår i november-februar, og på samme måte som hos småsil.


== Referanser ==


== Kilder ==
P. Pethon (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. s. 388. ISBN 82-03-23247-7. 
Havsil i Artsdatabanken. Besøkt 26. august 2016.
«Raitt's sand-eel (Ammodytes marinus)». Marine Species Identification Portal: Fishes of the NE Atlantic and the Mediterranean. Besøkt 27. august 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Havsil – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Havsil i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Havsil hos Artsdatabanken 
(sv) Havsil hos Dyntaxa 
(en) Havsil hos FishBase 
(en) Havsil hos ITIS 
(en) Havsil hos NCBI 
(en) Kategori:Ammodytes marinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Forsvarssjefens medaljeråd

Forsvarssjefens medaljeråd var et norsk rådgivende utvalg som behandlet spørsmål om dekorering av militært personell med norske ordener og medaljer, heraldiske spørsmål og uniformssaker. Rådet var underlagt Forsvarssjefen. I januar 2008 ble rådet erstattet av Forsvarssjefens dekorasjonsråd og supplert med et overordnet organ kalt Forsvarssjefens stridsdekorasjonsråd.


== Dekoreringssaker ==
Forsvarssjefens medaljeråd behandlet forslag om tildeling av Forsvarets medaljer. Dette gjaldt først og fremst Forsvarets medalje for edel dåd, Forsvarsmedaljen med laurbærgren, Forsvarets medalje for falne og sårede i strid, Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner, Forsvarets operasjonsmedalje og Militærkorset. 
Forsvarssjefens medaljeråd behandlet også forslag om tildelinger Krigsmedaljen og Deltagermedaljen, som begge tildeles for innsats under den andre verdenskrig, samt forslag om tildelinger av norske utmerkelser som ikke er rent militære. For Den Kongelige Norske Fortjenstorden, der saksgangen går gjennom Forsvarssjefen og Forsvarsdepartementet, behandlet rådet forslag om tildeling. Ved forslag om tildeling av Kongens fortjenstmedalje til militært personell var medaljerådet anbefalende instans. Rådet kunne også bli forelagt til uttalelse saker om tildeling av St. Olavs Orden.


== Heraldikk og andre spørsmål ==
I tillegg til spørsmål knyttet til tildelinger av utmerkelser, fungerte Forsvarssjefens medaljeråd også som Forsvarets heraldiske utvalg. Rådet godkjente våpenmerker og emblemer til bruk i Forsvaret. 
Rådet uttalte seg videre om saker knyttet til Forsvarets uniformer.


== Sammensetning ==
Forsvarssjefens medaljeråd besto av en leder fra Forsvarsstaben, samt en representant for Hæren, Sjøforsvaret, Luftforsvaret og Heimevernet. I tillegg hadde rådet en sekretær. I saker som gjaldt Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner hadde rådet tilknyttet en representant for Vernepliktsverket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge, bilag til Forsvarets Forum, nr. 5, 2012, Oslo: Forsvarets Forum/Forsvarets Veterantjeneste, 2012
Femke Heemskerk

Frederike «Femke» Heemskerk (født 21. september 1987 i Roelofarendsveen) er en nederlandsk svømmer som under Sommer-OL 2008, i Beijing, var med på å vinner gullmedalje på 4x100 m frisvømming stafett for Nederland. Hun har også vunnet tre gullmedaljer og en bronsemedalje i kortbane- og langbane-VM. Den siste gullmedaljen vant hun under langbane-VM 2009 i Roma. I tillegg har Heemskerk en gullmedalje og en sølvmedalje fra kortbane- og langbane-EM.
I 2021 tok hun med tiden 24,77 en 16. plass for landet sitt på 50 meter fri under Sommer-OL 2020 i Tokyo, men trakk seg fra semifinalen.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Femke Heemskerk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Femke Heemskerk – Olympics.com 
(en) Femke Heemskerk – Olympic.org 
(en) Femke Heemskerk – Olympedia 
(en) Femke Heemskerk – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Femke Heemskerk – FINA 
(en) Femke Heemskerk – swimrankings.net 
(en) Femke Heemskerk – TheSports.org
Herdlestranda

Herdlestrand er navnet på flere strender på øya Herdla i Askøy kommune i Hordaland. Til sammen har strendene en lengde på 3,5 kilometer. 
Herdla er det rikeste fugleområdet i Hordaland med 224 registrerte fuglearter frem til 2003. Det særpregede og produktive sjø- og våtmarksområdet på Herdla førte til at et område på 3,1 kvadratkilometer ble fredet i 1985, og er en del av det 1,3 kvadratkilometer store naturreservatet som omfatter Herdlevalen og strendene rundt denne. Naturreservatet er med på å gjøre Herdla til et viktig reisemål.
Bernt Clüver

Bernt Julius Muus Clüver
(født 21. mai 1897 i Strinda,
død 2. april 1941 i Oslo)
var en norsk portrett- og landskapsmaler.
Etter studier hos Pola Gauguin 1918-19 i Paris 1920-22 debuterte han i Oslo 1922 og i Paris 1925.  Bodde 1925-26 og 1929 i Provence. Deltok på utstillingen 9 unge malere i Kunstnerforbundet 1928, sammen med Leon Aurdal, Ridley Borchgrevink, Sigurd Danifer, Henrik Finne (kunstner), Per Lund,  Rolf Rude, Otto Sverdrup (maler) og Trygve Torkildsen.


== Referanser ==
Renate Stecher

Renate Stecher (født 15. mai 1950 i Süptitz) er en tysk (tidligere østtysk) friidrettsutøver og tredobbelt olympisk mester.
Hun debuterte internasjonalt i EM 1969 der hun tok sølv på 200 meter og gull på 4 × 100 m stafett.
I neste europamesterskap i 1971 vant hun både 100 og 200 meter, og tok i tillegg sølv på stafetten. I OL i 1972 i München gjentok Stecher bedriften fra VM, og vant 100 meter på tiden 11,07. Først i 1976 ble denne tiden godkjent som verdensrekord; tidligere hadde verdensrekordene blitt målt i tidels sekunder. Året etter satte Stecher verdensrekorder i begge sprintøvelsene, og ble samtidig den første kvinnelige sprinteren som løp 100 meter på under 11 sekunder.
Hun deltok også i tre sprintøvelser under OL 1976 i Montreal, og tok igjen tre medaljer. Hun ble slått på 100 meter av Annegret Richter, og tok bronse på 200 meter. På 4 × 100 m stafett slo de Vest-Tyskland, og revansjerte dermed tapet fra forrige OL.


== Eksterne lenker ==
(de) Renate Stecher – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Renate Stecher – Olympedia 
(en) Renate Stecher – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Renate Stecher – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Renate Stecher – World Athletics 
(en) Renate Stecher – Track and Field Statistics
På tide

På tide er et norsk talkshow med Ole Paus som gikk direkte på TV3 fra 1992 til 1994. Nini Stoltenberg var utegående reporter, senere innspillingleder.


== Om programmet ==
I et av programmene, som gikk 1. desember 1992, var temaet trusselen fra høyreekstremistene. Gjestene var Kjell Magne Bondevik, Berthold Grünfeld, antirasisten Bjarte Møller Bjørge og naziinfiltratøren Tor Inge Jakobsen, som for første gang stod fram på TV. Da publikum gikk ut fra studio etter sending, ble det oppdaget at noen hadde spraymalt hakekors på veggen utenfor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Klipp fra serien (YouTube)