jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Huset Schwarzburg

Huset Schwarzburg var en av de eldste adelige familiene i Thüringen fram til husets slektslinje ble utslettet i 1971 da prins Friedrich Günther døde. Dynastiet regjerte over grevskapet Schwarzburg, og forfaderen var Sizzo I av Schwarzburg (døde i 1160). På 1500-tallet ble dynastiet delt opp i linjene Schwarzburg-Sondershausen og Schwarzburg-Rudolstadt; disse ble ikke forent igjen før i 1909. 


== Eksterne lenker ==
(tysk) Genealogi for Schwarzburgerne
(tysk) Huslover for Schwarzburg
Norges Kristelige Veterinærforening

Norges Kristelige Veterinærforening en kristen organisasjon for studenter og ferdig utdannede veterinærer. Den ble stiftet i 1945. Formålet er å skape kontakt mellom kristne veterinærer og studenter, styrke det innbyrdes samhold og samtidig drive evangeliserende arbeid blant veterinærer og medstudenter.


== Eksterne lenker ==
Norges Kristelige Veterinærforening
Schwarzburg

Grevskapet Schwarzburg var en stat i det tysk-romerske rike som eksisterte fra 1195 til det ble delt opp i Schwarzburg-Rudolstadt og Schwarzburg-Sondershausen. Det ble styrt av grever fra Huset Schwarzburg.
America’s Got Talent

America's Got Talent er en amerikansk TV-sendt talentkonkurranse som har gått på NBC siden 2006. Her kan det konkurreres i både sang, dans, humor, trylling og skuespill.


== Sesonger ==


== Se også ==
America's Got Talent (USA):
Sesong 1 (2006 – vinner: Bianca Ryan)
Sesong 2 (2007 – vinner: Terry Fator)
Sesong 3 (2008 – vinner: Neal E. Boyd)
Sesong 4 (2009)
Britain's Got Talent (Storbritannia):
Sesong 1 (2007 – vinner: Paul Potts)
Sesong 2 (2008 – vinner: George Sampson)
Sesong 3 (2009 – vinnere: Diversity)
Sesong 4 (2010)
Norske Talenter (Norge):
Sesong 1 (2008 – vinner: Erlend Bratland)
Sesong 2 (2009 – vinnere: Quick)
Sesong 3 (2010)
Talang (Sverige):
Sesong 1 (2007 – vinnere: Zillah & Totte)
Sesong 2 (2008 – vinner: Zara Larsson)
Sesong 3 (2009 – vinner: Charlie Caper)
Sesong 4 (2010)
Talent (Danmark):
Sesong 1 (2008 – vinnere: Robotdrengene)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) America's Got Talent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) America's Got Talent på Internet Movie Database 
(en) America's Got Talent på Rotten Tomatoes 
(en) America's Got Talent på Metacritic
Norsk Utflukt

Norsk utflukt er et norsk band som kombinerer poesi og blues. Bandet startet som er samarbeid mellom forfatteren Lars Saabye Christensen, som fremfører sine egne dikt, og gitarist Kåre Virud i 1991. Øvrige medlemmer er Baard Slagsvold på kontrabass, Tore Wildhauer på trommer og siden 2002 Espen Fjelle på tagenter. 
Bandet ga ut sitt første album, Med lyset på, i 1993, og har gitt ut totalt fem studioalbum og et samlealbum. De ble nominert til Spellemannprisen 2021 i klassen blues for albumet Heder & verdighet fra 2021.


== Diskografi ==
Med lyset på (1993)
Diger og gul (1997)
Det blå arret (2002)
Tida som går (2004) – samblealbum
Long Distance Call (2013)
Heder & Verdighet (2021)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Norsk Utflukt på Discogs
Liste over israelske aviser

Nedenfor er en liste over aviser utgitt i Israel. Listen inneholder kun trykte aviser og lister ikke opp andre nyhetskilder, slik som nettsteder, eller radio- og TV-kanaler. De fleste aviser i Israel er publisert på hebraisk, men en rekke aviser utgis også for arabisktalende. Det utgis også aviser for immigranter med forskjellige morsmål (hvorav de største er russisk og engelsk). Se også artikkelen «Massemedier i Israel».


== Dagsaviser ==


== Ukentlige aviser ==


=== Nasjonale ===
B'Sheva (בשבע)
HaTzofe (הצופה) (Vaktmannen) — (Et. 1938) opplag på 60 000, ukentlig innlegg i Makor Rishon
Sha'ar LaMathil (שער למתחיל): en enkel hebraisk avis rettet mot nye immigranter som lærer språket
Questnewspaper (קווסט)


=== Lokale ===


==== Tel Aviv- og Dan-regionen ====
Zman Tel Aviv (Tel Aviv Time)
Iton Tel Aviv
HaIr (Byen)
Time Out
Letzte Nayes/Letzte Neuigkeiten (jiddisch)


=== Jerusalem ===
Kol HaIr 
Kol HaZman
Iton Yerushalayim
Bonus


=== Haifa ===
Kolbo (Supermarked)
Hadashot Haifa HaTzafon
Yediot Haifa


=== Negev og Sør-Israel ===
Sheva (Syv, viser til Beersheba)
Kol-bi
The Arad Zvi
Akhbar Al-Naqab (arabisk, Negev-nyheter)


== Nedlagte aviser ==
Hadashot
Al Ha-Mishmar
Davar
Haolam Hazeh
Israeli
Vremya (på russisk)
Panorama (på russisk)
Luch (på russisk)
Blumenthals Neueste Nachrichten (nytt navn: Israel-Nachrichten)


== Kilder ==
(engelsk) Readership figures


== Eksterne lenker ==
Sammendrag om israelsk presse, fra det israelske utenriksdepartementet.
Remi

Remi og Remy (fransk Rémi og Rémy) er opprinnelig franske kortformer av navnet Jeremy (norsk Jeremias), som er et hebraisk navn som betyr 'herren vil opphøye'.


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Remi og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Remi Hereide (f. 1973), norsk skøyteløper
Remy Shand (f. 1978), kanadisk sanger
Remi Eggesbø norsk fotballspiller og trener. Daglig Leder Tomrefjord IL.


=== Kvinner med navnet ===
Remi Nicole (f. 1983), engelsk sanger


== Annen bruk av navnet ==
Rémy Martin, konjakkhus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Remi
(en) Think Baby Names: Remi
Liste over israelske medier

Følgende er en liste over israelske medier.


== Trykte medier ==

Engelske tidsskrifter

Azure [1] – engelsk utgave av kvartalsskriftet som utgir essays og kritikk om israelsk og jødisk offentlig politikk, kultur og filosofi
Globes [2] – engelsk nettside om Israels forretningsliv og teknologi, utkommer daglig
Haaretz [3] – engelsk utgave av den hebraiske avisen Haaretz
IsraelInsider [4] – uavhengig avis. Rettet mot amerikanske jøder
Jerusalem Newswire [5] – uavhengig kristen avis
The Jerusalem Post [6] – Israels eldste engelske avis
The Jerusalem Report [7] – engelsk ukentlig avis
YNetNews [8] – engelsk nettside for Israels største avis Yedioth Ahronoth
ISRAEL21c [9] – engelsk nettside med rapporter fra konflikterHebraiske tidsskrifter

Globes [10] – daglig finansavis
Haaretz [11]
Hamodia
Hazofe [12] – sionistisk dagsavis
Maariv [13] – nest største israelske avis
Makor Rishon [14] –
Tchelet [15] Arkivert 14. september 2018 hos Wayback Machine. – hebraisk utgave av Azure
Yated Ne'eman – dagsavis for det harediske samfunnet
Yedioth Ahronoth [16] – Israels største avisTyske tidsskrifter:

Israel-Nachrichten [17] – tysk dagsavis fra Tel Aviv for de 100 000 tysktalende jødene i IsraelFranske tidsskrifter:

Israelvalley [18] – fransk nettside om Israels økonomi
Guysen News om Israel i FrankrikeArabiske tidsskrifter

Al-Ittihad – arabisk dagsavis


== Kringkastingsmedier ==
Israels offentlige kringkastingsselskap (Kan) [19] Arkivert 15. mars 2021 hos Wayback Machine.– Israels statlige allmennkringkaster med åtte radiokanaler og to tv-kanaler
Kanal 2 [20]– kommersiell allmennkringkaster for tv
JerusalemONLINE Arkivert 23. august 2006 hos Wayback Machine. videonyhetsoppdateringer fra Israel på engelsk av Kanal 2 News.
Radio Israel
Arutz Sheva – nyhetsside som representerer bosetningssamfunnet, høyrevendt og religiøst (engelsk)
Kol Israel – Voice of Israel også produsert av IBA. På hebraisk, arabisk, fransk, engelsk, spansk, ladino, russisk, persisk, jiddisch etc.
IsraCast – Uavhengig multimedia-kringkasting og distribusjonsnettverk som fokuserer på israelske utenlandsrelasjoner og forsvarsspørsmål (engelsk).
Israelisms Podcast [21] – ukentlig podcast (engelsk) om hverdagslivet og politikken i Israel
Israel Broadcasting Authority (nedlagt 2017) – allmennkringkaster som kringkastet på åtte radiokanaler og to tv-kanaler


== Internett ==
DailyAlert [22] – daglig sammendrag av israelske og internasjonale nyheter om Israel og Midtøsten, forberedt av Jerusalem Center for Public Affairs for The Conference of Presidents of Major American Jewish Organizations
Israel Hasbara-komité


== Se også ==
Massemedier i Israel.


== Kilder ==
Trykte medier: Israels aviser – Sammendrag fra Israels utenriksdepartement
Harold Lasswell

Harold Dwight Lasswell (født 13. februar 1902, død 18. desember 1978) var en ledende amerikansk statsviter og kommunikasjonsforsker. Han var medlem av Chicagoskolen (kjent for studier innen sosiologi) og president for The World Academy of Art and Science (WAAS). Sammen med andre innflytelsesrike, liberale tenkere i perioden 1914-1940, som for eksempel Walter Lippman, argumenterte han for at demokratier trengte propaganda for at informasjonssvake mennesker skulle akseptere hva en elitegruppe av spesialister hadde bestemt var til deres eget beste. 


== Kommunikasjonsmodell ==
Lasswell forsket på propaganda i politisk kommunikasjon blant annet gjennom studier av propagandateknikker fra 1. verdenskrig. I 1948 formulerte han den mest velkjente formel innen kommunikasjonsteori: 
hvem (sier) hva (til) hvem (i) hvilken kanal (og med) hvilken effekt?
Formelen danner utgangspunktet for mange spesialretninger innenfor massekommunikasjon: 

avsenderorienterte studier ( i forhold til makt og såkalte kontrollanalyser)
innholdsanalyser (tekstanalyser av alle medier)
publikumsanalyser
mediestrategi (valg av mediekanal)
effektstudierModellen gir et bilde av kommunikasjon som en påvirkningsprosess hvor målet er hvilken effekt kommunikasjonen har på mottakeren. På samme måte som Shannon-Weaver-modellen, er modellen lineær og tilhører såkalte transmisjonsmodeller, hvor kommunikasjon er redusert til overføring av informasjon. Modellen utelater med andre ord et feedback element og mulighetene for toveiskommunikasjon som senere modeller har inkludert. Lasswell antok at avsender alltid ønsker å influere mottakerne og så derfor på kommunikasjon som en overtalelsesprosess. I modellen antar man at budskapet alltid har en effekt. Modellen har blitt kritisert for å være for enkel og for å overdrive effektene av massekommunikasjon. 
Lasswells forståelse for kommunikasjon gjennom propagandastudier dannet grunnlaget for stimulus-respons-teorien, den første effektteorien innenfor medier og kommunikasjonsforskningen.


== Propagandastudier ==
Lasswells klassiske bok Propaganda technique in the World War (1927) presenterer et av de første, moderne forsøk på å definere propaganda: "It refers solely to the control of opinion by significant symbols, or, to speak more concretely and less accurately, by stories, rumors, reports, pictures, and other forms of social communication" (1927:9). Denne brede definisjonen ville inkludere det meste av reklamepåvirkning og annen overtalelse. 
I boka presenterer Lasswell (1927:195) fire mål for propaganda: 
1. Å mobilisere til hat mot fienden
2. Å bevare vennskapet til allierte
3. Å bevare vennskapet, og, hvis mulig, utvikle samarbeid med nøytrale
4. Å demoralisere fienden 
Basert på Lasswell har man utviklet syv propagandaredskaper: name calling, glittering genreality, transfer, testimonial, plain folks, card stacking og bandwagon


== Referanser ==


== Litteratur ==
Propaganda Technique in the World War (1927;1971)
Ytreberg, Espen (2006): Medie- og kommunikasjonsteori
TLS

TLS kan referere til:

Transport Layer Security
ISO 3166-1 alfa-3-koden til Øst-Timor
IATA-koden til Toulouse-Blagnac lufthavn i Frankrike
Nagel

Nagel kan referere til:

Conrad Nagel (1897–1970) Skuespillere
Nagel Popartist fra Saltdal
Hans Thiis Nagel
Lars Peder Nagel (* 1981) er en norsk ishockeyspiller
Otto Nagel (1894–1967) var en tysk maler.
Sulak Sivaraksa

Denne artikkelen handler om en person fra Thailand; thailandsk navneskikk er slik at en person refereres til med fornavnet sitt (Sulak) og ikke slektsnavnet sitt (Sivaraksa).Sulak Sivaraksa (født 1933) er en thailandsk buddhist og menneskerettighetsaktivist. Han er mest kjent som en av grunnleggerne av det Internasjonale Nettverk av Engasjerte Buddhister (INEB) sammen med bl.a. den 14. Dalai Lama og vietnameseren Thich Nhat Hanh. Sivaraksa er en sentral person i internasjonal interreligiøs dialog. Han har blant annet mottatt Right Livelihood Award og Niwano-prisen.
Sivaraksa ble født inn i en familie med kinesisk opphav. Han to utdannelse innen juss og andre fag i Thailand, England og Wales, før han i 1966 kom tilbake til Bangkok. Han har jobbet som lærer, forfatter, utgiver og har grunnlagt flere organisasjoner. Som forfatter har han gitt ut over 100 bøker på thai og engelsk. 
Han har vært dypt engasjert i aktivisme, og har jobbet for økt velferd og utvikling i Thailand og miljøspørsmål. Aktivismen hans er rotfestet i buddhistisk ikkevoldslære og et holistisk syn på verden.
Sivaraksa har utviklet en buddhistisk visjon for samfunnet, der fem buddhistiske prinsipper blir utvidet til å gjelde hele samfunnet. Å ikke drepe vil si å ta avstand fra alle moderne former for vold. Å ikke stjele vil si å jobbe for økonomisk rettferdighet. Å ha en sunn seksualitet vi si å jobbe mot alle former for patriarkalske strukturer som diskriminerer kvinner. Forbud mot løgn oppfordrer til ærlighet på tvers av grenser. Å være avholdende fra rusmidler vil si at en jobber for en internasjonal ansvarlig rusmiddelpolitikk.  
Høsten 2006 besøkte han Norge og holdt en serie foredrag i regi av det norske nettverket av engasjerte buddhister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sulak Sivaraksas hjemmeside
Reason - Begrunnelse for at Niwano Peace Foundation gav ham Niwano-prisen.
Biografi om Sulak Sivaraksa Arkivert 27. mai 2008 hos Wayback Machine.
Thomas Aune

Thomas Aune (født 9. januar 1976) er en norsk radioprogramleder, TVprogramleder,  forfatter og mediepersonlighet. 
Sammen med Aleksander Schau ledet Aune programmet FK Fotball på NRK P3, og senere også programmet FK Sport. 
Høsten 2010 begynte Thomas Aune og Aleksander Schau i TV 2-sporten i deres dekning av engelsk Premier League.
Aune har sammen med Schau skrevet bøkene Sieg! (om VM i fotball 2006 i Tyskland, Giga forlag 2006) og Vi er best i verden! (Gyldendal 2010). Sammen med Vålerenga-spilleren Freddy dos Santos har Aune og Schau også skrevet boken "Mitt liv som ganske god fotballspiller" (Gyldendal 2009), som er dos Santos' selvbiografi. I 2010 ga Aune ut boken King Chief of the World, en dagbok fra VM i fotball 2010 i Sør-Afrika (Det stille forlaget, 2010). Han har også vært med på boken "Fotball Europa" 2012-2013 der han har skrevet fyldige tekster om Tippeligaen og Premier League.
Aune var programleder for FC Football, som blir sendt på TV 2's Premier League kanal, sammen med sin kollega igjennom mange år, Aleksander Schau. Aune sluttet i TV 2 etter 6 år. Siden høsten 2015 har Aune og Aleksander Schau vært programledere for podcasten Fotballklubben. Fra januar 2017 har Aune, Schau og Siri Kristiansen hatt radioprogrammet Plenum sammen på NRK P13.


== Eksterne lenker ==
Aunes bloggside hos TV2
Gyldendals forfatterside
Forlagets side om King Chief of the World
Unic

UNIC var en fransk bilfabrikant grunnlagt av Georges Richard i 1906, etter at han sluttet hos Richard-Brasier. UNIC var produsenter av lastbilunderstell. Navnet UNIC kommer av at fabrikken kun hadde planer om å bygge bare èn serie (? utgave), men senere kom det flere typer. 
Société anonyme des automobiles UNIC ble etablert i Puteaux og produserte biler med to og fire sylindre. Den firesylindrede modellen med 1943 cm³ 12 CV var ekstremt populær og ble produsert nesten 20 år. 
Under første verdenskrig var UNIC drosjer med i forflytningen av tropper i forbindelse med slaget ved Marne.
UNIC ble i 1958 en del av Simca. I 1966 ble Simcas UNIC-lastbildivisjon tatt over av Fiat. I 1975 ble denne produksjonen overtatt av Iveco. All produksjon i Frankrike ble lagt ned i 1987.


== Som buss i Norge ==
Den første bussruten i Norge ble kjørt med en UNIC 1907-modell med seks sitteplasser. Den var bare i drift som rutebil i fire år før et nytt kjøretøy overtok dens plass. Bilen ble donert til Romsdalsmuseet i Molde av Molde Bilruter ved Ole Rødseth og er bevart på Romsdalsmuseet og har registreringsnummer T-1. Johan O. Aarø fikk kjøpt bil og lærte seg å kjøre den. Johan brukte 17 timer på den 480 kilometer lange reisen fra Kristiania til Åndalsnes. Derfra ble bilen fraktet med dampbåt til Molde.Bare bilens understell og motor var produsert av UNIC.  I Kristiania bygde firmaet Kolberg, Caspary & Co karosseriet i lokalene til Kløvstad & Søns Vognfabrik. Den var åpen og hadde kalesje. Motoren ga 18 Hk og farten var omtrent 60 km/t.  De konstruerte en ny type klappsete der passasjeren satt i kjørerettningen.  
Posten Norge utga 6. juni 2008 en serie på fire frimerke med motiv fra norsk kommunikasjonshistorie. Aarø Automobilselskaps første rutebil Unic er avbildet på ett av frimerkene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Losnegård, Gaute. 2008. Norsk rutebilhistorie. Skald forlag. ISBN 9788279591252 256 sider.
Ebbestad, Alf Vidar. 2008. Bussarven kjøres videre. Romsdals Budstikke 11.  april 2008. side 18-19
Harnes, Oddbjørn. 2008. Unic på frimerke. Romsdals Budstikke 9. juni 2008. side 8
Jan Grønli

Jan Grønli (født 18. august 1950) er en norsk skuespiller. Han var fra 1971 til 1991, da han ble ansatt ved Det norske teatret, knyttet til Den Nationale Scene i Bergen, Rogaland Teater og Nationaltheatret. Han regnes som Norges fremste tolker av Thomas Bernhard sine stykker.
Grønli har også lest inn flere lydbøker, blant annet Epp av Axel Jensen og Ut og stjæle hester av Per Petterson, samt Jan Guillous trilogi om Arn Magnusson


== Filmografi ==
Arme riddere
Olsenbanden jr. Mestertyvens skatt
Olsenbanden jr. Det sorte gullet
Olsenbanden jr. Sølvgruvens hemmelighet
En udødelig mann
Drømmen om Norge
Olsenbanden jr. på Cirkus
Ved kongens bord
Dødslegen
Olsenbanden jr. på rocker'n
Olsenbanden jr. går under vann
Jonny Vang
Morgan Kane - Døden er en ensom jeger
Olsenbandens første kupp
Aberdeen
De 7 dødssyndene - Fråtseri
Kineseren
1996 - Pust på meg
Hotel Oslo
Eremittkrepsen
Farlig Farvann
Hustruer 3
Lakki
Svarte pantere
Brannen


== Som stemme ==
Robots
Oppdrag Nemo
Hvalens sjel
Istid
Småspioner 1
Atlantis - The Lost Empire
Minoes
102 Dalmatinere
Solan, Ludvig og Gurin med reverompa
Dypets ensomhet


== Priser ==
Heddaprisen for «fremragende sceneprestasjon» for rollen som Bruscon i Teatermakeren av Thomas Bernhard på Nationaltheatret (2004)
Aksel Waldemars minnepris (1994)
Radioteatrets Blå fugl (1995),
Aase Byes legat (1997)
Hulda Garborgs pris (2000)


== Trivia ==
Han er den eneste personen som har vært med i alle Olsenbanden Jr., dog med forskjellige roller i alle filmene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Jan Grønli hos Teatermannen
Om Jan Grønli hos snurrfilm.no
(en) Jan Grønli på Internet Movie Database 
(no) Jan Grønli hos Sceneweb 
(da) Jan Grønli på Filmdatabasen 
(en) Jan Grønli hos The Movie Database
Victor Vinde

Victor Vinde (født 1903, død 1970) var en svensk journalist og forfatter, kjent for sine korrespondent-beretninger for Sveriges Radio, fra politisk turbulente deler av verden, blant annet Frankrike (1930–41) og dets konflikt med Algerie.
Han arbeidet en del med sin kone Rita Vinde (1904–93). Han var en tid leder av Aftonbladet og Stockholms-Tidningen.
Han var far til hjelpearbeideren Pierre Vinde.


== Utgivelser ==
Un romancier norvégien: Peter Egge (1927)
Bibliothèque Sainte-Geneviève Revue des bibliothèques (1928)
Sigrid Undset:  A nordic moralist (University of Washington, 1930)
Revolution i Paris : tre kapitel om en kris (1935)
Det franska sammenbrottet (1940)
En stormakts fall (Frankrike) (Europa verlag, 1942)
Den fria pressens uppgift (Federativt forlag, 1942)
America at war (Hutchinson & Co, 1944)
Nürnberg i blixtljus (Bonnier, 1946)
en fjerde franske republikk (Christian Michelsens institutt, 1947)
Mitt i Europa (Norstedts, 1952)
7 Algeriska studenters vittnesmål om tortyren i Frankrike (Bo Cavefors Bokförlag, 1959)
Revolution i Algeriet (Stockholm, 1958).  Om frigjøringskrigen i Algerie
De Gaulle och Frankrike (1962)
Vietnam – det smutsiga kriget (Raben & Sjögren, 1966)
Rapport från Kina (Bonnier, 1968)
Rita Vinde og Victor Vinde, Sovjet, kontinent i förvandling (Tidens förlag, 1969)
Raoul Nordling, Vinde og Fabrice Virgili, Mannen som räddade Paris  (Sauver Paris: mémoires du consul de Suède, 1905- 1944) (Complexe forlag, 2002).  Fransk.


== Referanser ==
István Pungor

István Pungor (født 13. juli 1991), er en ungarsk skihopper som representerer skiklubben Koeszegi Se.
Sammen med Armin Csukovics var han med på å erobre de 2 siste plassene under junior-VM i 2008. Andreas Wank vant. Istvan har bare deltatt i to internasjonale konkurranser ved siden av Junior-VM, begge i FIS-Cup.
Han er en yngre bror av skihopperen Dénes Pungor.


== Eksterne lenker ==
(en) István Pungor – FIS (skihopping)
Israels sentralbank

Israels sentralbank (בנק ישראל, engelsk: Bank of Israel) ble grunnlagt 24. august 1954 og har sitt hovedkontor i Jerusalem, med underavdeling i Tel Aviv. Sentralbanksjef er Karnit Flug.


== Historie ==
Israel fikk sin selvstendighet fra det britiske mandatområdet «Palestinamandatet» 14. mai 1948. Etableringen av en sentralbank, den gang omtalt som en statsbank, ble diskutert i Finansdepartementet umiddelbart etter at staten Israel ble etablert. Det var mange behov som måtte dekkes, hvorav behovet for en utsteder av valuta var det mest presserende. Derfor ble pengeloven vedtatt og var gjeldende fra 17. august 1948. Ansvaret for å utstede penger ble gitt til Den anglopalestinske bank, som senere ble omdøpt til Bank Leumi Le-Israel. Banken opprettet to avdelinger, én avdeling for utstedelse av valuta, og én for å administrere statens utlån. Ved utgangen av oktober 1948 var prosessen med å skifte ut det tidligere valutarådets valuta med Den anglopalestinske banks valuta. Øvrige «sentralbankfunksjoner» var på dette tidspunktet tillagt Finansdepartementet.I 1951 nedsatte finansminister Eliezer Kaplan en komité, som skulle jobbe med etableringen av en statsbank. Kaplan ledet selv denne komiteen. Komiteen leverte en rapport med anbefalinger i september 1952, der de ga sine anbefalinger rundt organiseringen av banken, men også forholdet mellom banken og regjeringen. Rapporten la grunnlaget for sentralbankloven («Bank of Israel Law»), som ble vedtatt av Knesset 24. august 1954. Generaldirektør David Horowitz i Finansdepartementet ledet arbeidet med å utarbeide sentralbankloven. Sentralbankloven trådte i kraft 1. desember samme år, og denne datoen regnes som Bank of Israels offisielle etableringsdato. David Horowitz ble også den første sentralbanksjefen.


== Målsettinger ==
Sentralbankens målsettinger er nedfelt i sentralbankloven. Hovedmålsettingen er prisstabilitet, dvs lav og stabil inflasjon. Øvrige målsettinger er å understøtte regjeringens økonomiske målsettinger, særlig økonomisk vekst, sysselsetting og redusere sosiale ulikheter, såfremt disse målene ikke er i konflikt med hovedmålsettingen om prisstabilitet.Inflasjonsmålet er 1–3% inflasjon. Inflasjonen fra september 2013 til september 2014 var −1,3 %.


== Liste over banksjefer ==
David Horowitz, 1954–1971
Moshe Sanbar, 1971–1976
Arnon Gafni, 1976–1981
Moshe Mendelbaum, 1982–1986
Michael Bruno, 1986–1991
Jacob A. Frenkel, 1991–2000
David Klein, 2000–2005
Stanley Fischer, 2005-2013
Karnit Flug, 2013 -


== Se også ==
Israels bankvesen
Ny israelsk shekel
Liste over verdens sentralbanker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bank of Israel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Exports Boost Economy in Israel  –  Undersøkelse utført av Bank of Israel