jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Moskushjorter

Moskushjorter (Moschus) er klovdyr og eneste slekt i moskushjortfamilien (Moschidae), som er søstergruppen til kvegfamilien (Bovidae). Slekten består av arter med primitive drøvtyggere. 
Dyra i denne slekta har verken horn, gevir eller ansiktskjertler slik hjortedyr har, men de minner om disse, med sin tette kroppsbygning og sine lange, slanke lemmer. Artene er imidlertid nærmere beslektet med kvegdyr. De mangler imidlertid horn, men hannene har lange hoggtenner som de bruker i kamper seg imellom.


== Beskrivelse ==

Moskushjorten er relativt liten. Klovene er tilpasset klatring i ulendt og bratt terreng. Bakbeina er lengre enn frembeina. Dyra har en skulderhøyde på cirka 50-70 cm og veier typisk mellom 7 og 17 kg. Kroppslengden er typisk 80-100 cm. Hannene har lange (opptil 10 cm), nedoverretta og sabelforma hjørnetenner som vokser ut av munnen fra overkjeven. Tannformelen er som hos hjortedyr: 0/3, C 1/1, P 3/3, M 3/3 x 2 = 34.
Moskuskjertelen finnes bare hos voksne hanner. Den befinner seg mellom kjønnsorganene og navlen, og sekretets funksjon er mest sannsynlig å tiltrekke seg maker.


== Atferd ==
Moskushjorter er solitære planteetere som jorter og forsvarer et tydelig avgrenset territorium. Dyra er sky og lever vanligvis langt fra menneskelige bosetninger. I likhet med hjortedyr spiser de stort sett av blader, blomster og gress, og noe mose og lav.


== Slekter og arter ==

Lenge ble M. moschiferus (stamformen) regnet å være eneste art i denne slekten, men senere er det beskrevet hele ni arter, hvorav sju stort sett anerkjennes internasjonalt. Noen utelukker imidlertid M. anhuiensis, andre også M. cupreus og M. leucogaster, slik at det kun blir fire arter. Revideringer må derfor påregnes.
Artene er endemiske for Asia, men de eldste bevis man har stammer fra oligocen i Europa. En kjent slekt (Micromeryx) er utdødd.

Moschus
Moskushjort (Moschus moschiferus) også kalt muskhjort og sibirsk moskushjort
Anhui moskushjort (Moschus anhuiensis)
Kinesisk skogsmoskus (Moschus berezovskii), også kalt dvergmoskus
Fjellmoskus (Moschus chrysogaster)
Kashmirmoskus (Moschus cupreus)
Sort moskushjort (Moschus fuscus)
Himalayamoskus (Moschus leucogaster)
Micromeryx †


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Moskushjorter i Encyclopedia of Life 
(en) Moskushjorter i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Moskushjorter hos Fossilworks 
(en) Moskushjorter hos ITIS 
(en) Moskushjorter hos NCBI 
(en) Kategori:Moschus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Moschus – detaljert informasjon på Wikispecies
Suzanne Osten

Suzanne Osten (født 20. juni 1944 i Stockholm) er en svensk dramatiker, regissør, professor og æresdoktor.
Suzanne Osten var lenge en betydningsfull person for barneteateret i Sverige, der hun har skrevet flere barneteater, de fleste inspirert av barnepsykoteoretikeren og primalterapeuten Alice Miller. Hun staret «Unga Klara» i 1975, der hun fortsatt er kunstnerisk leder. Om Unge klara har Oster uttalt «– vi vågar vara allvarliga och sanna. Det har vi lärt oss av barnpubliken. Inget ämne är för svårt. Ingen konstnärlig ambition kan vara för hög. – Vi söker nya vägar för KONST för barn.» 
Fra og med 2005 har hun også fungert som professor i regi på Dramatiska institutet.


== Filmdebuten ==
Hennes debut innen film kom i 1982 med filmen Mamma. Filmen omhandlet hennes egen oppvekst, der hun levde med en mor rammet av schizofreni. Filmen var basert på hennes egen bok Jenta, mammaen og søpla, og blir fortsatt satt opp som teaterstykke.


== Tala! Det är så mörkt ==
Tala! Det är så mörkt fra 1993 er en av Ostens mest kjente filmer. Filmen handler om et møte mellom nynazisten Søren og den jødiske legen Jacob, og det forholdet som utvikler seg mellom dem og deres møter som lege og pasient. Filmen vant en Grand Prix pris ved Créteil International Women's Film Festival i 1993. Tematisk tar filmen opp nynazismens fremvekst på 1980- og 1990-tallet samt årsakssammenhengen med arbeidsløshet og rotløshet blant dagens unge.


== Kommende filmer ==
Per dags dato er Osten i et transnasjonalt samarbeid mellom Norsk filmfond og Svenske Filmlance om filmen Walter & Virginia. Som det står å lese på produsentforeningens nettsider, handler filmen om, Walter, 70, bor på et luksuriøst aldershjem. På grunn av flere slag husker han ikke så mye fra sitt tidligere liv som tiljublet og omsvermet regissør. En dag kommer Virginia til aldershjemmet og Walter oppdager igjen forelskelsen og begjæret. I begynnelsen vil ikke Virginia ha noe med ham å gjøre. Walter innser at bare ved å få kontakt med seg selv kan han igjen vinne kjærligheten.
Filmen er enda ikke blitt realisert.


== Filmografi ==
Wellkåmm to Verona (2006)
Besvärliga människor (2001)
Bengbulan (1996)
Bara du & jag (1994)
Tala! Det är så mörkt (1993)
Skyddsängeln (1990)
Livsfarlig film (1988)
Bröderna Mozart (1986)
Mamma (1982)


== Priser (utvalg) ==
2009 – Institut for Folkeligt teater, Håbetspris
2008 – Moa-prisen
2003 – Svenska Akademiens teaterpris
1992 – Alfons-Bokalen
1986 – Svenska Dagbladets Thaliapris


== Referanser ==


== Kilder ==
http://www.dramatiker.no/Publikasjoner/Norsk_Dramatisk_Aarbok/Aarbok_2001/Plikt_eller_kunstnerisk_utfordring.html
http://www.imdb.com/name/nm0652305/
http://www.filmweb.no/kino/article78826.ece
https://web.archive.org/web/20061001142041/http://www.produsentforeningen.no/nyheter/nyhet.html?id=2084


== Eksterne lenker ==
(en) Suzanne Osten på Internet Movie Database 
(no) Suzanne Osten hos Nationaltheatret 
(sv) Suzanne Osten i Svensk Filmdatabas 
(da) Suzanne Osten på Filmdatabasen 
(fr) Suzanne Osten på Allociné 
(en) Suzanne Osten på AllMovie 
(en) Suzanne Osten hos The Movie Database
Brødrene Mozart

Brødrene Mozart (originaltittel: Bröderna Mozart) er en svensk komedie fra 1986. Manuser er skrevet av Niklas Rådström, Etienne Glaser og Suzanne Osten. Den er regissert av Suzanne Osten. Filmen er belønnet med Guldbagge-prisen i 1987 og er kjent som den filmen Olof Palme så samme kveld som han ble drept.


== Plot ==
Regissøren Walter skal sette opp sin egen versjon av Wolfgang Amadeus Mozarts opera Don Juan på Kungliga Operan. I hans versjon er det guvernøren som dreper Don Juan og ikke omvendt! Filmen viser regissørens problemer med det stae ensemblet.


== Om filmen ==
Brødrene Mozart har bl.a. blitt kjent gjennom koblingen til statsminister Olof Palme; det var denne filmen han så på Grand kino ved Sveavägen i Stockholm like før han ble drept. Palme hadde dessuten blitt tilbudt rollen som operasjefen av filmens regissør Suzanne Osten før innspillingen begynte i 1985. Han avslo fordi han synes filmen var alt for usympatisk. Rollen blei gitt til han som da var sjef for Svenska Institutet, Anders Clason.


== Rolleliste ==
Etienne Glaser – Walter, regissør
Philip Zandén – Flemming, repetitør
Henry Bronett – Fritz, scenograf
Loa Falkman – "Don Juan"
Agneta Ekmanner – "Donna Elvira"
Lena T. Hansson – "Donna Anna"
Helge Skoog – "Don Ottavio"
Grith Fjeldemose – "Zerlina"
Rune Zetterström – "Leporello"
Niklas Ek – Georg/"Guvernøren", "Donna Annas" far
Krister St. Hill – "Mazetto"
Gudrun Henricsson – Ottilia, sangpedagog
Anders Clason – operasjefen
Lars Hansson – scenearbeider
Lars Wiik – scenearbeider
M.A. Numminen – rengjøringsassistent
Okko Kamu – dirigent
Henric Holmberg – fagforbundsmann
Björn Gedda – kontrabassist
Lottie Ejebrant – fiolinist
Amanda Ooms – dokumentærfilmskaper
Björn Kjellman – kameramann
Malin Ek – telefonist


== Eksterne lenker ==
(en) Brødrene Mozart på Internet Movie Database 
(sv) Brødrene Mozart i Svensk Filmdatabas 
(da) Brødrene Mozart i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Brødrene Mozart på Allociné 
(nl) Brødrene Mozart på MovieMeter 
(en) Brødrene Mozart på AllMovie 
(en) Brødrene Mozart på Rotten Tomatoes
Malmskillnadsgatan

Malmskillnadsgatan på Norrmalm i Stockholm er en 650 meter lang gate som strekker seg fra Brunkebergstorg 14 og går på en viadukt over Hamngatan, deretter krysser den Mäster Samuelsgatan og Oxtorgsgatan, videre over på Malmskillnadsbron over Kungsgatan, forbi Brunnsgatan og David Bagares gata før den slutter ved Johannes plan ved Döbelnsgatan.


== Bilder ==
David Bagares gata (Stockholm)

David Bagares gata er en tverrgate på Norrmalm i Stockholm, mellom Malmskillnadsgatan i vest og Birger Jarlsgatan i øst. Gaten er mest kjent for allmennheten for sin tilknytning til mordet på Olof Palme, da sporene etter morderens fluktrute endte her. I David Bagares gata lå også nattklubben Dambergs, hvor ensemblet After Dark en gang i tiden begynte med sine dragshows.
Kungsgatan (Stockholm)

Kungsgatan er en gate i bydelene Norrmalm og Kungsholmen i Stockholm. I vest er den tilknyttet Kungsholmen via Kungsbron, og derfra strekker den seg østover mot Stureplan.


== Roman og film ==
Kungsgtan var tittelen på en roman av Ivar Lo-Johansson fra 1933 og en film fra 1943. Filmen var basert på romanen og fokuserte på Kungsgatan og prostitusjonstrafikken i gaten.
Sabbatsbergs sjukhus

Sabbatsbergs sjukhus ligger mellom Torsgatan, Vasaparken, Tegnérgatan på Barnhusbron og Dalagatan i Vasastaden, Stockholm sentrum.


== Historie ==
Bystyret i Stockholm bestemte seg 2. desember 1872 for å bygge sykehuset. Sykehuset ble designet av arkitekt Ernst Jacobsson og ble bygget i henhold til paviljongsystemet. Det åpnet 21. januar 1879 med 340 plasser, delt inn i tolv avdelinger. I andre halvdel av 1884 ble elektriske lys installert, og i år 1900 ble Sabbatsberg det første sykehuset i Stockholm til å ha et røntgenapparat. Sykehuset ble utvidet og modernisert i flere stadier. På slutten av 1960-tallet ble flere av de gamle sykehusbygningene revet og erstattet med nye som ble åpnet rundt år 1970.


== Mordet på Olof Palme ==
I 1986 ble Sveriges daværende statsminister, Olof Palme og hans kone, Lisbet, fraktet til dette sykehuset etter å ha blitt skutt på åpen gate midt i Stockholm. Olof Palme døde rett etter ankomsten. Lisbet Palme ble skrevet ut dagen derpå.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sabbatsbergs sjukhus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Stockholms läns landsting
Heine Richardsen

Heine Richardsen (født 1. september 1958) er en norsk tidligere embetsmann. Han var luftfartsdirektør og sjef for Luftfartstilsynet i en åremålsperiode på seks år fra 10. mai 2006 til 15. mai 2012. Fra 2017 var han administrerende direktør i FlyViking.Richardsen er utdannet flymekaniker og flytekniker. Han var flyteknisk inspektør i Luftfartstilsynet fra 2004 til 2006. I tillegg fungerte han fra 2005 som stedlig leder av Luftfartstilsynet i Bodø.
I perioden 1998–2004 var han leder for SASs flytekniske avdeling og bakkeutstyrsverksted i Bodø. Han har arbeidet som flytekniker i Widerøes Flyveselskap fra 1981 til 1987 og i SAS fra 1988 til 2004. Fra 1990 til 1996 var Richardsen hovedtillitsvalgt for Norsk Flytekniker Organisasjon, SAS.  


== Referanser ==
Matt Dallas

Matthew Joseph Dallas  (født 21. oktober 1982 i Phoenix, Arizona). Han er en amerikansk skuespiller og ble interessert i å spille allerede i en alder av 12 år. Han flyttet til Los Angeles da han var 18 for å spille. Matt spiller hovedrollen i TV-serien Kyle XY. Han spiller også i en rekke andre filmer som Bram Stoker's Way of the Vampire, Camp Slaughter, Wannabe, Living the Dream, The Indian og Babysitter Wanted.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Matt Dallas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Matt Dallas på Internet Movie Database 
(fr) Matt Dallas på Allociné 
(en) Matt Dallas på AllMovie 
(en) Matt Dallas hos Turner Classic Movies 
(en) Matt Dallas hos Rotten Tomatoes 
(en) Matt Dallas hos The Movie Database
Riksalarm

Riksalarm er en alarm som ikke bare berører en enkelt politimyndighet, men hele landets politimyndighet. Riksalarm er landsomfattende. Den brukes normalt av politiet der det enkelte tjenestested har informasjon som må sendes sporenstreks, det vil si uten opphold, til andre enheter. Dette kan være ved spesielt grove forbrytelser (f.eks. væpnede ran, mord eller terrorangrep) eller ved tilfeller der svært kriminelle og spesielt farlige fanger kommer på frifot etter å ha rømt fra fengsel.
Politiet fikk 3. april 2013 et nytt system for å sende ut riksalarm. Systemet har flere alarmtyper og alvorlighetsgrader:
«Distriktsalarm» og distriktsvarsling anvendes til å formidle melding til politidistriktets enheter, omkringliggende politidistrikter og eventuelt særorgan.
«Riksalarm» og riksvarsling anvendes til å formidle melding som vurderes til å være av interesse for alle politidistrikter og særorgan i Norge, og ved iverksettelse av beredskapstiltak.
«Nordisk alarm» og internasjonal alarm anvendes til å informere andre land om ulykker eller alvorlig forbrytelser. Kripos iverksetter slik alarm etter anmodning fra politimester eller hans stedfortreder. I hastesaker kan operasjonsleder anmode om slik alarm.


== Historie ==
Tidligere var systemet basert på e-post til spesielt utvalgte PC-er ved politiets operasjonssentraler. Det var teksten i emnefeltet som anga hvilken alarmtype som gjaldt. Dette systemet sviktet fullstendig under terrorangrepene mot Regjeringskvartalet og Utøya den 22. juli 2011, men skal nå være vesentlig forbedret.


== Referanser ==
Kjell-Olof Feldt

Kjell-Olof Feldt (født 18. august 1931 i Holmsund i nåværende Umeå kommun i Västerbottens län (Västerbotten) er en svensk sosialdemokratisk politiker. Han forbindes først og fremst med sin tid som finansminister i perioden 1982–90.Ved siden av statsministrene Olof Palme og Ingvar Carlsson, spilte Feldt en sentral rolle i svensk politikk på 1980-tallet. Både Sveriges og sosialdemokratenes økonomiske politikk gjennomgikk flere radikale forandringer under Feldt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kjell-Olof Feldt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Kjell-Olof Feldt hos Sveriges riksdag
Ingemund Bengtsson

Sten Bertil Ingemund Bengtsson (født 30. januar 1919 i Veddige, død 12. april 2000 i Varberg) var en sosialdemokratisk politiker. Han var parlamentsmedlem i 1951–88 (andra kammaren 1951–70), landbruksminister 1969-73, innenriksminister 1973 og arbeidsmarkedsminister 1973–76. Han var riksdagens talman i perioden 1979–1988. Bengtsson satt i FNs generalforsamling fra 1963 til 1967. Han var også ansvarlig for FNs miljøkonferanse i Stockholm i 1972, som anses for å være en milepæl i moderne miljøhistorie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingemund Bengtsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Ingemund Bengtsson hos Sveriges riksdag
Hans Holmér

Hans Holmér (født 28. desember 1930 i Stockholm, død 4. oktober 2002 i Alstad, Skåne län) var en svensk embetsmann innenfor politivesenet. Han var også jurist, samt forfatter av flere detektivromaner om politimannen Loppan.
Holmér er kjent som sjefetterforskeren i forbindelse med Palmemordet fra 1986 til 1987. Han ble presset til å gå av etter massiv kritikk på grunn av måten han ledet etterforskningen på. I mars 1987 søkte han avskjed. Han ble senere anklaget for å ha hatt forbindelser med Ebbe Carlsson-skandalen. I 1990 ble han dømt for ulovlig avlytting.Han ble etter dette ansatt av FN for å arbeide med narkotikaspørsmål.Holmér var sønn av friidrettsprofilen Gösta Holmér.


== Bibliografi ==
Olof Palme är skjuten! (1988)
Loppan (1990)
Monika (1991)
Igloo (1992)
Masken (1993)
Tie-break (1994)
Blindträff (1995)
Cykeln (1996)
Stockholm (2004, 1997)
Krysset (1998)
Birka (1999)
Åttan (2000)
Blodshämnd (2001)


== Referanser ==
Gomorron Sverige (1977–1996)

Gomorron Sverige er et svensk underholdningsprogram som ble sendt på lørdager på SVT mellom 1977 og 1996, i hovedsak fra SVT Göteborg.  Programmet var inspirert av det amerikanske programmet The Today Show som siden 1951 har blitt sendt på NBC. 
Gomorron Sverige hadde premiere den 10. september 1977. Programmet ble sendt fra Göteborg på lørdager med start kl. 08.00. Programmet inneholdt blant annet musikkonkurranser, studiogjester, barneinnslag, tegnefilmer og musikkunderholdning. Siste programmet ble vist 28. desember 1996. 
Den 1. mars 1986 stoppet sendingen av programmet som en følge av mordet på den svenske statsministeren Olof Palme kvelden før. 


== Programledere ==
Lennart Hyland (1977 – 1979)
Per Ragnar (1979 – 1984)
Berit Gullberg (1984 – 1985)
Fredrik Belfrage (1985 – 1989)
Lennart Broström (1989 – våren 1990)
Jan Jingryd (høsten 1990 – 1996)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Jubel i busken

Jubel i busken var er svensk underholdningsprogram på SVT som ble sendt fra Göteborg i flere omgangar i perioden 1968 – 1975.
Serien var en blanding av engelsk music-hall-underholdning og svensk buskis. Sten-Åke Cederhök og Sonya Hedenbratt var programledere, og i tillegg medvirket bl.a. Nisse Peters, Elvy Bengtsson og Rulle Lövgren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Razzel

Razzel er et svensk underholdningsprogram som ble sendt på SVT fra 1983 til 1986. Programledere var Lennart Swahn, Tommy Engstrand, Pelle Berglund og, fra den andre senderunden, Gun Hägglund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Sveriges Radio P3

Sveriges Radio P3, SR P3 eller bare P3, er Sveriges Radios kanal rettet mot aldersgruppen 15–35 år. P3 fokuserer på musikk og humor, med dedikerte sendinger for disse områdene hver dag.
Sveriges Radio startet prøvesendinger med en tredje radiokanal i 1962. I 1964 startet kanalen regulære sendinger, der man sendte lett musikk og underholdningsprogram som tiltalte en stor lytterskare. Da P3 forandret programprofil i 1994 for å rette seg mot lyttere opp til 35 år, flyttet flere av de mest populære programmene til P4.
P3s nye programprofil dekker etter eget utsagn samtiden og gjenspeiler populærkulturen. Kanalen prioriterer ung, svensk musikk, men sender også humor- og underholdningsprogram.
P3-programmet Svensktoppen samlet flere lyttere også i Norge, og i 1973 startet NRK en norsk versjon, Norsktoppen.


== Eksterne lenker ==
P3 på Sveriges Radios hjemmesider
DR P1

DR P1 er en av Danmarks Radios radiokanaler. Kanalen ble etablert i 1926, og har vekt på nyheter, debatt og samfunnsstoff. På grunn av dette regnes kanalen som smalere enn de bredere og mer populære radiokanalene DR P3 og DR P4. I 2003 startet radiokanalen å sende hele døgnet. Kanalen markedsføres som P1 – tankevækkende radio («P1 – tankevekkende radio»). I 2007 var radiokanalen den fjerde største radiokanalen i Danmark, med 853.000 lyttere ukentlig.


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted
Philip Marlowe

Philip Marlowe er en fiktiv litterær figur skapt av Raymond Chandler i en rekke romaner som omfatter blant andre  Den lange søvnen og The Long Goodbye. Marlowe opptrer for første gang i Den lange søvnen, utgitt i 1939. Marlowe er ikke med i noen av Chandlers tidlige noveller, selv om mange av hans tidlige historier ble publisert seinere der navnet på hovedpersonene var forandret til Philip Marlowe – disse endringene var antagelig gjort med Chandlers samtykke.
Philip Marlowes figur er først og fremst innen genren  hardkokt krimlitteratur som oppsto i 1920-årene, mest kjent i magasinet Black Mask, hvor Dashiell Hammetts The Continental Op og Sam Spade først opptrådte. 
Under den vitsende, alkoholtørste, tøffe overflaten til detektiven, er Marlowe ettertenksom og filosofisk. Han liker sjakk og poesi. Mens han ikke er redd for å skades fysisk, tyr han ikke til vold bare for å ta igjen. Moralsk høyverdig, lar han seg ikke lure av genrens vanlige femmes fatales, som Carmen Sternwood i The Big Sleep. Som Chandler skrev om sin detektivs idealer generelt: «Jeg tror han ville kunne forføre en hertuginne, men jeg er ganske sikker på han ikke ville gjøre det samme med en jomfru.»
Chandlers behandling av detektivromanen viser en kontinuerlig innsats for å utvikle kunstformen. Hans første bok av en romans lengde: Den lange søvnen, ble utgitt da  Chandler var 51 år; hans siste, Playback, da han var 70. Alle de sju romanene ble således skrevet i de to siste tiårene av hans liv. 


== Bibliografi ==


=== Tekster av Raymond Chandler ===

«Finger Man» (1934), novelle): Denne historien hadde opprinnelig en ikke navngitt forteller, som blir identifisert som «Carmady» i påfølgende historier, og seinere døpt om til Marlowe når historien ble utgitt i bokform.
«Goldfish» (1936), (novelle): Fortellingen der Carmady opprinnelig opptrådte, seinere døpt om til Marlowe da historien ble utgitt i bokform.
«Red Wind» (1938), (novelle): Fortellingen der John Dalmas opprinnelig opptrådte, seinere døpt om til Marlowe når historien ble utgitt i bokform.
«Trouble Is My Business» (1939) (novelle): Fortellingen der John Dalmas opprinnelig opptrådte, seinere døpt om til Marlowe når historien ble utgitt i bokform.
Den lange søvnen (1939)
Filmatisert i 1946 (Den store søvnen) med Humphrey Bogart i rollen som Philip Marlowe. Det amerikanske filminstituttet har kåret Philip Marlowe til filmhistoriens 32. beste helteskikkelse.
Farewell, My Lovely (1940)
The High Window (1942)
The Lady in the Lake (1943)
The Little Sister (1949)
The Simple Art of Murder (1950) (novellesamling)
The Long Goodbye (1954)
Playback (1958)
Poodle Springs (ufullstendig ved Chandlers død i 1959; fullført av Robert B. Parker, 1989)
«The Pencil» (også kjent som «Marlowe Takes On the Syndicate», «Wrong Pigeon», og «Philip Marlowe's Last Case») (1959), (novelle): Chandlers siste fullførte tekst om Marlowe, hans første novelle med Marlowe på mer enn tjue år, og hans første novelle opprinnelig skrevet med figuren Marlowe navngitt fra begynnelsen av.


== Se også ==
Tidenes 100 beste kriminalromaner


== Referanser ==
UC AlbinoLeffe

Unione Calcio AlbinoLeffe er en italiensk fotballklubb fra Albino og Leffe i Provinsen Bergamo i Lombardia. Albinoleffe spiller for øyeblikket i Lega Pro Prima Divisione. Albinoleffe spiller hjemmekampene sine på Stadio Atleti Azzurri d'Italia i Bergamo. Draktfargene er blå og lyseblå.


== Kjente spillere ==
 Filippo Inzaghi
 Giuseppe Biava


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) UC AlbinoLeffe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Statistik på Gazzeta Dello Sport
Joe Sample

Joseph Leslie «Joe» Sample (født 1. februar 1939 i Houston, død 12. september 2014 samme sted) var en amerikansk pianist, keyboardist og komponist. Han var med på å starte Jazz Crusaders i 1971, bandet som senere ble The Crusaders. Han var med i gruppen helt til den ga ut sitt siste album i 1991 (bortsett fra albumet Rural Renewal i 2003).
Sample begynte å spille piano fem år gammel. Siden slutten av 1980-årene har han hatt en vellykket solo-karriere og har opptrådt på mange innspillinger av andre utøvere og grupper, inkludert Miles Davis, George Benson, Jimmy Witherspoon, B.B. King, Eric Clapton og Steely Dan. Selv om det fikk mindre spilletid på radio enn andre av hans utgivelser, er Invitation av mange regnet som hans beste soloalbum til nå.
Nicole Kidman sang sangen hans, «One Day I'll Fly Away» i filmen Moulin Rouge! av Baz Luhrmann.


== Diskografi ==


=== Album ===


=== Sampleplater ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joe Sample – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joe Sample på Internet Movie Database 
(en) Joe Sample hos The Movie Database 
(en) Joe Sample hos Internet Broadway Database 
(en) Joe Sample på Discogs 
(en) Joe Sample på MusicBrainz 
(en) Joe Sample på Spotify 
(en) Joe Sample på Songkick 
(en) Joe Sample på Last.fm 
(en) Joe Sample på AllMusic 
Joe Sample på Twitter 
Joe Sample på Facebook 
Joe Sample på Myspace 
Yahoo! Music – Joe Sample Album
Biografi, Verve Records