jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Abdol Hossein Sardari

Abdol Hossein Sardari (1914–1981) var en iransk diplomat som under andre verdenskrig reddet livet til over 1000 jøder i Frankrike fra forfølgelse og mulig Holocaust. På grunn av dette har han i ettertid blitt kjent som den «iranske Schindler».
Sardari hadde ansvaret ved det iranske konsulatet i Paris i 1941. Det var en koloni av iranske jøder bosatt i Paris da Hitler okkuperte byen i 1941. Sardari klarte å overbevise de tyske nazistene om at de iranske jødene var iranere og hadde bodd i Iran siden Kyros den stores tid, og at de derfor falt under beskyttelsen til Iranske lover. Som resultat ble ikke persiske jøder angrepet eller internert av nazi-regimet. Sadari skaffet også iransk pass til en rekke ikke-iranske jøder slik at de ble reddet fra forfølgelse.Etter krigen ble Sadari anklaget for å ha utstedt uautoriserte pass og forlot derfor det iransk Utenriksdepartementet og begynte isteden å arbeide for National Iranian Oil Company på 1950-tallet. Han flyttet til England i midten av 1950-årene. 
Hans handlinger var lite kjent inntil 2004, da han ble tildelt en pris posthumt av Simon Wiesenthal-senteret (mottatt av hans nevø Fereydoun Hoveyda).


== Annet ==
Den iranske tv-serien Madare sefr darajeh (på norsk: Null graders sving) fra 2007 er løst basert på hans handlinger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
POSTHUMOUS HONORS FOR IRANIAN MUSLIM DIPLOMAT WHO SAVED JEWS DURING WWII (The Simon Wiesenthal Center)
Øresundsbanen

Øresundsbanen (svensk: Öresundsbanan) er en jernbanestrekning som går mellom København i Danmark og Malmö i Sverige. Den er del av Øresundsforbindelsen som ble åpnet 1. juli 2000.
4. desember 2010 ble Citytunneln åpnet. Reisetiden ble dermed forkortet med et par minutter fra Malmö C, 10 minutter fra Lund, og 20 minutter fra Triangeln stasjon i Malmö. Det har også blitt mulig å kjøre flere tog. Før åpningen av Citytunneln har passasjerer over broen i rushtiden ofte bare fått ståplasser.


== Linjekart ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Banedanmark Netredegørelsen 2014 Bilag 3.1A Baner i Danmark
Alois Lipburger

Alois Lipburger (født 27. august 1956 i Andelsbuch, Vorarlberg, Østerrike, død 4. februar 2001 i Füssen, Bayern, Tyskland) var en østerriksk skihopper og hopptrener. Han vant VM-sølv i storbakke under VM i Lahtis i 1978 bak finske Tapio Räisänen. I tillegg har han vunnet to verdenscuprenn i skihopping. Begge seirene kom i Ironwood, USA i 1980/1981-sesongen.
Etter karrieren studerte Lipburger sport, filosofi og psykologi ved universitetet i Innsbruck, før han ble ansatt som lærer og trener ved skigymnastet i Stams, Tirol. Først på 80-tallet var Lipburger trener for det tyske kombinertlandslaget, før han i sesongen 1985/1986 fikk ansvaret for det franske hopplandslaget. Fra og med sesongen 1999/2000 var han østerriksk landslagstrener i skihopping.
Lipburger omkom i en bilulykke ved Füssen i Bayern på vei hjem fra verdenscuphopprennene i Willingen i 2001. Han etterlot seg kona Carlyn, som opprinnelig kom fra USA, og deres to barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alois Lipburger – FIS (skihopping)
Bjerke Idrettslag

Bjerke Idrettslag (Bjerke IL) er en idrettsklubb fra Nannestad i Akershus som ble stiftet i 1936. Klubben er mest kjent for sin langrennsavdeling, men har også grupper innen fotball og skiskyting. Fotballgruppen er skilt ut i klubbenheten Bjerke IL Fotball, mens langrenn- og skiskyttergruppen har navnet Bjerke IL Ski. Tidligere hadde klubben også en aktiv friidrettsgruppe.
Bjerke IL Ski har et flott ski- og skiskytterstadion på Nordåsen i Maura. Skiskytterstadionet ble asfaltert på standplass i 2009. Bjerke IL Ski har flere store skiskytterrenn på Nordåsen skistadion hvert år, blant annet Bendit/Bama Skiskytterfestival og Nordåsenrennet. Bendit/Bama Skiskytterfestival har Bjerke arrangert siden 2007, og klubben har en 5 års avtale med Bama om rennet. Bjerke IL Ski investerte i en ny løypemaskin i 2009/2010-sesongen. Bjerke IL Ski og Nannestad Skiklubb arrangerer også Dælhierennet hvert år i Nannestad sentrum, et skirenn for barn i alle aldre med løyper på 500 m, 1 km, 2 km og 5 km. Dæhlierennet har ca. 1000 deltagere hvert år. Bjerke IL har bygget nytt klubbhus på skistadionet Nordåsen i 2011/2012. Klubbhuset, som har kostet omtrent 6 millioner kroner er finansiert ved hjelp av støtte fra Nannestad kommune, som har betalt 60 % av byggekostnadene. Resten av bygget er finansiert av Bjerke selv og via diverse stønader og spillemidler fra Norsk Tipping. Det nye klubbhuset er 400 m² stort og rommer kjøkken, oppholdsrom (varmestue), garderober og toaletter. Den gamle varmestua på Nordåsen er til sammenligning et 25 m² stort rom og ble brukt til kjøkken/kiosk under skirenn. 
Klubben ble norske mestere i langrenn, stafett for menn i 1980, 1981, 1983, 1989 og 1990. Kvinnene vant stafetten i 1984.
Klubbens mest kjente medlemmer har vært Lars Erik Eriksen og Anette Bøe. Begge er flere ganger norske mestere individuelt, og begge er mottakere av Holmenkollmedaljen. Roeren Alf Hansen var også aktiv i klubben der Terje Bogen i en lengre periode fungerte som hovedtrener


== Tabell ==


== Eksterne lenker ==
Klubbens nettsider
Jeanette Fredrique Löf

Jeanette Fredrique Löf (Johanna Fredrica Löwen), født 1760 død 1813, var en svensk skuespiller, sin tids primadonna på den svenske teaterscene før Emilie Högquist.
Hennes far hadde en finere tjenesteposisjon ved det kongelige hoff. Hun ble opplært i skuespilleryrket av den kjente franske skuespilleren Jacques Marie Boutet de Monvel, som var direktør for den svenske scenen i Bollhuset 1781–1786 og leder for en fransk gruppe skuespillere som var blitt ansatt for å lære opp en ny generasjon av svenske skuespillere i den nye stilen.
Hun hadde også en favorisert posisjon takket være hennes fars posisjon. To av hennes syv søstre ble gift med adelsmann og hennes karriere fikk stor støtte fra aristokratiet, blant annet også fra kong Gustav III av Sverige. Hun ble ansatt ved teateret i 1787 og hun hadde sin premiere på Kungliga Dramatiska Teatern i Stockholm den 6. mai 1788 hvor hun hadde rollen som Siri Brahe i stykket Siri Brahe og Johan Gyllenstierna, skrevet av kong Gustav III selv. Hun var umiddelbart en suksess. Hun ble beskrevet som vakker og talentfull, en «gresk skjønnhet», det vil si at hun hadde et klassisk utseende, og hun hadde en myk og klar stemme foruten sjarm og personlighet.
Fredrica Löf spilte hovedsakelig roller som elskerinne og heltinne. Hun gjorde skandale med sitt liv utenfor teateret, men var også en av de aller første kvinnelige skuespillere i Sverige som spilte en mannsrolle med Inga Åberg, 1794. Hun forlot teateret i 1809 og døde i 1813, i henhold til samtiden av en form for skade i hjernen.


== Se også ==
Elisabeth Olin


== Referanser ==
Livin’ on a Prayer

«Livin' on a Prayer» er Bon Jovis andre singel fra deres album Slippery When Wet fra 1986 og kanskje deres mest kjente sang.
Jon Bon Jovi likte i utgangspunktet ikke originalinnspillingen av sangen, men Richie Sambora overtalte ham til å utgi sangen likevel. De omredigerte den og tok den med på albumet Slippery When Wet. Denne sangen skulle komme til å bli en av bandet signatursanger og lå på førsteplass Billboard Hot 100 i fire uker i 1987 og fikk en fjerdeplass i Storbritannia.
Sangen handler om arbeiderklasse-paret Tommy og Gina som kjemper seg gjennom hverdagen, både økonomisk og for å holde forholdet sammen. Første verset er om «gamle dager», andre verset er mye senere, hvor  Gina «dreams of running away», noe som antyder at de har det vanskelig.
Siden referansene i første verset går på at Tommy var med i fagforeningene da han arbeidet som havnearbeider, men «union's been on strike, he's down on his luck», har dette blitt tolket som at sangen har et anti-fagforeningsbudskap. På den annen side indikerer dette bare at de har hatt tøffe tider, og ikke at fagforeningens handlinger er årsaken til dette. I tillegg har ikke resten av sangen noe tydelig politisk budskap.
«I wrote that song during the Reagan era and the trickle-down economics are really inspirational to writing songs...», fortalte Jon Bon Jovi senere. («Jeg skrev sangen i Reagan-perioden, og trickle-down-økonomien er virkelig inspirerende tid for å skrive sanger» (trickle-down=politisk retorisk benevnelse fra motstandere av politikken med å senke skattene for de rikeste i den hensikt å frigjøre kapital til nye investeringer).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Livin' on a Prayer på MusicBrainz
Stanisław Bobak

Stanisław Bobak (født 12. mars 1956 i Ząb nær Zakopane, død 12. november 2010 i Zakopane) var en polsk skihopper. Han var aktiv på 70-tallet og fram til han la opp etter 1980/1981-sesongen. I sesongen 1979/1980 kom han på tredjeplass i verdenscupen i skihopping og vant verdenscuprennet i Zakopane 26. januar 1980. Han representerte Polen under Vinter-OL 1976 og Vinter-OL 1980.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stanisław Bobak – Olympedia 
(en) Stanisław Bobak – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Stanisław Bobak – Polens olympiske komité 
(en) Stanisław Bobak – FIS (skihopping)
Behind Blue Eyes

«Behind Blue Eyes» er en sang skrevet av Pete Townshend fra gruppen The Who, for hans ikke fullførte Lifehouse-prosjekt. Den ble først utgitt på The Whos album Who's Next fra 1971 sammen med annet materiale fra dette avbrutte prosjektet. Samme år ga The Who ut sangen ut som singel. Sangen skulle vært temasangen i Lifehouseprosjektet.
Sangen er først i en rolig balladeform, men mot slutten eksploderer den i en mer rockete utforming med sterkere bruk av elektriske gitarer og slagverk, samt et raskere tempo.
Teksten er i første-person og handler om presset som vedkommende føler fra omgivelsenes forventninger, og den angsten dette påfører vedkommende. Teksten i den rockede avslutningen er skrevet som en bønn (og slik står i en viss kontrast til den musikalske innpakningen) hvor vedkommende ber om hjelp til å håndtere påkjenningene, konkretisert til de seksuelle fristelsene og sexpresset som stjernelivet utsetter hovedpersonen for.


== Coverversjoner ==
Coverversjoner er blitt gjort av Bryan Adams, Sheryl Crow, Testudo, Ian Stuart Donaldson, Jon English og Ken McLellan.Bandet Limp Bizkit gjorde en cover for albumet Results May Vary og for filmen Gothika. Musikkvideoen er regissert av sangeren Fred Durst og hovedrolleinnehaveren i Gothika, Halle Berry medvirker. Limp Bizkit endret teksten en del, og hadde ikke med den særpregede The Who-avslutningen, hvilket The Who mislikte i stor grad, noe som også ble uttalt fra scene på Roskildefestivalen 2007.


== Eksterne lenker ==
Originalvrsjonen
Who’s Next

Who's Next er et musikkalbum av gruppen The Who, utgitt i 1971. Mye av materialet kommer fra en planlagt rockeopera, som aldri ble realisert, det såkalte Lifehouse-prosjektet. Albumet er svært sammensatt og ganske emosjonelt. De mest kjente sangene er «Baba O'Riley», «Behind Blue Eyes» og «Won't Get Fooled Again». Albumet blir regnet som et av The Whos høydepunkter og ligger på 28.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over «Tidenes 500 beste album».


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Pete Townshend om ikke annet er anført.


=== Original LP ===
«Baba O'Riley» – 4:59
«Bargain» – 5:34
«Love Ain't for Keepin'» – 2:11
«My Wife» (John Entwistle) – 3:41
«The Song Is Over» – 6:16
«Getting in Tune» – 4:50
«Going Mobile» – 3:43
«Behind Blue Eyes» – 3:39
«Won't Get Fooled Again» – 8:32


=== Bonusspor fra utgivelsen i 1995 ===
«Pure and Easy» - 4:22
«Baby Don't You Do It» (Holland-Dozier-Holland) – 5:14
«Naked Eye» – 5:31
«Water» – 6:25
«Too Much of Anything» – 4:25
«I Don't Even Know Myself» – 4:56
«Behind Blue Eyes» – 3:28


== Medvirkende ==
Roger Daltrey – sang
Pete Townshend – gitar, synthesizer, piano (1), bakgrunnsvokal, orgel, ledende vokal (5, 6)
Keith Moon – trommer, perkusjon
John Entwistle – bass, blåseinstrument, bakgrunnsvokal, piano (4)Andre medvirkende:

Dave Arbus – fiolin (Disk 1, spor 1)
Nicky Hopkins – piano (Disk 1, spor 5 & 6)


== Litteratur ==
Dimery, Robert m.fl. (2006). 1001 album du må høre før du dør. Oslo: Orion Forlag AS. s. 227. ISBN 82-458-0759-1. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Who's Next på Discogs 
(en) Who's Next på MusicBrainz 
(en) Who's Next på Spotify 
(en) Who's Next på Spotify 
(en) Who's Next på Spotify 
(en) Who's Next på AllMusic
Kungliga Vetenskapsakademien

Kungliga Vetenskapsakademien er en frittstående svensk institusjon med formål å fremme vitenskapene og styrke deres innflytelse i samfunnet. Tradisjonelt er akademiet mest oppatt av naturvitenskaper og matematikk.Akademiet ble grunnlagt i 1739, etter utenlandske forbilder, av seks fremstående vitenskapsmenn og politikere: Jonas Alströmer, Anders Johan von Höpken, Sten Carl Bielke, Carl von Linné, Mårten Triewald og Carl Wilhelm Cederhielm. Deretter ble Anders Celsius og Samuel Klingenstierna medlemmer, mens Nils Reuterholm ble den første som fikk medlemskap ved en egen seremoni.I tråd med opplysningstidens idealer ble Vetenskapsakademiens Handlingar fra sitt første nummer utgitt i svensk språkdrakt, et brudd på datidens akademiske tradisjon med å benytte latin.
Fra 1762 ble det en regel at antallet medlemmer var begrenset. Siden 1973 er grensen satt til 175 medlemmer som er under 65 år gamle.Medlemmene er inndelt i ti klasser: Matematikk, astronomi og romvitenskap, fysikk, kjemi, geovitenskaper, biologiske vitenskaper, medisinske vitenskaper, tekniske vitenskaper, samfunnsvitenskaper, og en klasse for «humaniora og for framstående fortjeneste om vitenskap».Siden 1915 har akademiet hatt egne lokaler i Norra Djurgården i Stockholm.


== Virksomheten i hovedsak ==
å være et forum hvor forskere møtes på tvers av faggrensene
å tilby spesielle forskningsmiljøer
å gi støtte til yngre forskere
å belønne fremragende innsats innen forskning
å formidle internasjonale, vitenskapelige kontakter
å være talerør for vitenskapen i samfunnet og å påvirke forskningspolitiske prioriteringer
å stimulere interessen for matematikk og naturvitenskap i skolen
å spre forskjellig slags vitenskapelig og populærvitenskapelig informasjonAkademiet deler hvert år ut et stort antall priser. Nobelprisen i fysikk, Nobelprisen i kjemi, Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel og Crafoordprisen er de mest prestisjefylte.Akademiet ledes av en preses som støttes av tre visepresides. Alle tillitsverv er tidsbegrenset. Sammen med en heltidsansatt, fast sekretær danner akademiets presidium dets ledergruppe. Medlemskap i akademiet forkortes LVA.
Arbeidet med å velge ut nobelprismottakerne skjer i akademiets forskjellige nobelkomiteer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Royal Swedish Academy of Sciences – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Skittendalstinden

Skittendalstinden (nordsamisk: Nástečohkka) er et fjell i Tjeldsund kommune i Troms og Finnmark. Det har en høyde på 1 306 meter over havet og er den høyeste fjelltoppen i tidligere Skånland kommune og i hele området rett nord for Ofotfjorden. 
I fjellmassivet rett nord for Skittendalstinden starter Rensåelva og vest for fjellet starter Tennevikelva. Begge elvene er vernet mot kraftutbygging.


== Se også ==
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Vir Savarkar lufthavn

Vir Savarkar internasjonale lufthavn eller Port Blair lufthavn (IATA: IXZ, ICAO: VOPB) er flyplassen i Port Blair, på Andamanene i India. Den er oppkalt etter den indiske frihetsforkjemperen Vir Savarkar. Det går en vei på tvers av rullebanen, noe som gjør at trafikken må stoppes hver gang det tar av eller lander fly.


== Selskaper og destinasjoner ==
Air Deccan (Chennai, Kolkata,)
Jet Lite (Delhi)
Indian (Chennai, Kolkata)
Jet Airways (Chennai)
Spice Jet (Chennai, Kolkata)


== Eksterne lenker ==
Vir Savarkar lufthavn
Destinasjoner fra Port Blair
DNR

DNR kan vise til:

Aéroport de Dinard Pleurtuit Saint-Malo
Den norske Revisorforening
Det Norske Radiumhospital
Daunorubicin
Folkerepublikken Donetsk (Donétskaya naródnaya respúblika)
Mikael Grahn

Mikael Grahn (født 1958) er en svensk tegneserietegner og spillutvikler. Han har blant annet illustrert tegneseriealbumet Brødrene Dal og Gamasjenes hemmelighet! fra 2005, et historie skrevet av Eirik Ildahl løselig basert på Brødrene Dal og Jakten på Karl XIIs gamasjer, den siste TV-serien om Brødrene Dal på NRK, Pyton-serien Bøffert Fusk og Pepsodent-reklamtegneserien «Peppe Pepsodent»/«Solifer». Mikael Grahn har først og fremst arbeidet med humoristiske serier.
Eirik Ildahl

Eirik Ildahl (født 19. juni 1957 på Hamar) er en norsk forfatter og dramatiker. Han har fra 1981 vært forfatter på heltid innenfor et bredt spekter av medier og sjangre. Han har blant annet gitt ut en roman og skrevet for tegneserier, spillefilm, radioteater og TV.  
Ildahl begynte for alvor sin tegneseriekarrière med å skrive Donald Duck-manus for det nederlandske forlaget Oberon. Siden kom han i kontakt med den svenske Fantomet-redaksjonen og skrev manus til Fantomet fra 1981 til 1986 under pseudonymet Idi Kharelli.  Han skrev også manuset til det første lisensproduserte avsnittet av tegneserien om James Bond som Semic utgav.
Ildahl har i tegneseriesammenheng samarbeidet blant andre med manusforfatter Terje Nordberg og illustratørene Bjørn Ousland og Arild Midthun. Ildahl mottok Kulturdepartementets tegneseriepris for Solruns saga 1: Pesta sammen med Bjørn Ousland i 1988. I 1990 fikk de også Sproingprisen for Solruns saga 2: Nattlys, det andre bindet i denne tegneserietrilogien. 
Eirik Ildahl er styremedlem i Norske Dramatikeres Forbund og Norsk filminstitutt.


== Utgivelser (utvalg) ==
1981: Fortellingen om Den – roman
1986: Blackout – filmmanus
1988: Solruns saga I, II og III – manus til tegneseriealbumene Pesta, Nattlys og Sjøormen tegnet av Bjørn Ousland
1990: Gutta på skauen – manus til en parodisk krigstegneserie, skrevet sammen med Terje Nordberg, tegnet av Geir Florhaug
1991: Herman Storm I-VII – manus til tegneseriealbum tegnet av Jean-Yves Mitton og Enrique Villagran
1993: Hodet over vannet – filmmanus
1993: Pelle & Proffen: Kjempene faller – manus til tegneserie med heltene fra Ingvar Ambjørnsens ungdomsbøker, tegnet av Boro Pavlovic
1997: Kvinnen med de tusen ansikter – satirisk kriminalhørespill i Radioteatret
1997: Pappa og Pestus – manus til tegneseriealbum med humorstriper tegna av Arild Midthun, sammen med Terje Nordberg
2003: Gudmoren – dramatikk
2004: Andreaskorset – dramatikk
2005: Knut Gribb og De hengtes forbund – dramatikk
2014: Ildahl-serien 1 – En røverromanserie i 6 episoder. Utgitt i samlet utgave 2015
2015: Ildahl-serien 2 – En røverromanserie i 6 episoder. Utgitt påsken 2015


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Eirik Ildahl i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(en) Eirik Ildahl på Internet Movie Database 
(no) Eirik Ildahl hos Sceneweb 
(en) Eirik Ildahl hos The Movie Database 
(no) Eirik Ildahl hos Norske Dramatikeres Forbund
(no) Eirik Ildahl hos Dr. Spruce Books
(en) Kort presentasjon på lambiek.net
(av) Presentasjon på seriewikin
Mulier

Mulier er en tidligere fotballklubb fra Stavanger, grunnlagt 24. juni 1970 som den første rene kvinnefotballklubben i Norge. Klubben ble medlem av Norges Fotballforbund i 1974.
Den første tiden fantes det ingen andre klubber med kvinnelag som de kunne spille mot, men de var stort sett så mange på treningene at de kunne spille to lag mot hverandre. Etterhvert kom det til kvinnelag fra andre lokale fotballklubber, og Mulier var pådriver for at det ble innført en egen kretsserie for kvinner fra 1973. Mulier ble kretsmestre i 1974 og 1975. Klubben sendte også medlemmer på dommerkurs og trenerkurs.
Klubben slet etterhvert med rekruttering både av spillere og trenere, og i løpet av 1977/1978 begynte man å snakke om sammenslåing med en etablert klubb. I desember 1978 møttes representanter fra Mulier og Fotballklubben Vidar til samtaler, og i 1979 meldte Mulier seg kollektivt inn i Vidar og dannet Vidars første kvinnelag.


== Kilder ==
Kåre Mossige (red): FK Vidar 100 år 1906-2006, 2006 (ISBN 82-303-0789-X)
Kaare Lindboe (red): Rogaland Fotballkrets 75 år, 1986 (ISBN 82-991390-0-7)
Romelevator

Romelevator er en kjempekonstruksjon første gang påtenkt i 1895 av Konstantin Tsiolkovskij. Romelevatoren eller himmelheisen skal kunne transportere materiale bort fra en planet eller annet himmellegeme uten hjelp av  raketter. En slik heis vil være en miljømessig og økonomisk forbedring i forhold til dagens oppskytninger.
Den vanligste romheismodellen er en streng holdt oppe av  sentrifugalkraften. Strengen strekkes med planetens rotasjon av en motvekt utenfor geostasjonær bane. For jorden er den  geostasjonære banen i en høyde på 35 790 km. En slik himmelelevator ville bestå av følgende deler: Basen, som må befinne seg i nærheten av ekvator; strengen som heisene følger opp til verdensrommet; Vogner som frakter last til og fra omløpsbaner omkring planeten og en motvekt som holder himmelstrengen oppe. 
For å kunne lage en heisstreng sterk nok til en elevator av denne typen er det foreslått å bruke karbonnanorør. Det er ikke noe annet kjent materiale som kan tåle de enorme  strekk-kreftene som  ville oppstå i en romheis.


== Andre modeller ==
Arthur C. Clarke gjorde himmelstigen allment kjent i romanen «2061: Odyssey Three». Han forslår her et tårn holdt oppe av trykk-krefter. Himmelstiger bygget på denne måten vil teoretisk sett ikke kunne bygges høyere enn ca.100 km fordi byggematerialene ville kollapse. Clarke beskriver derfor et tårn bygget av diamant. For å komme i bane rundt jorden fra en høyde på 100km ville det behøves en eller annen form for utskytning fra tårnet.


== Referanser ==
Scorpaenoidei

Scorpaenoidei er en gruppe ulkefisker. Fylogenetikken for denne gruppen er uklar og det vil bli forandringer i inndelingen av delgrupper etterhvert som flere undersøkelser blir gjort. I denne artikkelen blir inndelingen gjort som i Fishes of the World.Skorpionfiskene som er noen av verdens giftigste fisker tilhører denne gruppen.


== Grupper med arter som finnes i Norge ==
uerfamilien


== Referanser ==


== Litteratur ==
Pethon, Peter (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 
Moen, Frank Emil (2003). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (3 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 82-90823-54-1. 
Nelson, Joseph S. (2006). Fishes of the World (4 utg.). Edmonton. ISBN 0-471-25031-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Scorpaenoidei – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Scorpaenoidei hos Fossilworks 
(en) Scorpaenoidei hos ITIS 
(en) Scorpaenoidei hos NCBI 
Scorpaenoidei – detaljert informasjon på Wikispecies
Tett ved sida mi går Jesus

«Tett ved sida mi går Jesus» er en sang med tekst av Haldis Reigstad og melodi av Gunstein Draugedalen. Den ble skrevet i 1977 under et sommerkurs på Hurdal Verk folkehøgskole og fikk melodi samme år. Siden ble den gitt ut i Draugedalens samling av 35 egne komposisjoner med samme navn.
Sangen fikk plass i Sangboken Syng for Herren og i Salmer 1997, (tillegget til Norsk Salmebok) og ble også tatt med i sangboken Syng deg glad. Den er med i Norsk Salmebok (2013) som nr. 361 og i Frelsesarmeens sangbok (2010) som nr. 555.


== Innspillinger ==
Draugedalen på Doggdråpen 1996
Solveig Leithaug Henderson på Stemninger fra Bedehusland 2004
Draugedalen på Djupe spor 2005
Reflex på Sanger fra Bedehusland nr. 6
I stilla og tillit – Songar av Haldis Reigstad


== Referanser ==