Where is the Meeting Point of Musics from the Western and Eastern Adriatic Coasts in the Age of Classicism

Field: Arts and Humanities (Social Sciences)

Istraživanjem glazbenog života u razdoblju klasicizma u Hrvatskoj ustanovljeno je da se – kao i u drugim sferama kulturne povijesti – na tom podrucju susrecu, a cesto i ispreplicu utjecaji i mediteranskog i srednjoeuropskog kulturnog kruga te se stapaju sa specificnim elementima lokalnog obilježja. U tom svjetlu zadatak je pokusati otkriti gdje se i u kojoj mjeri susrecu, prožimaju i transformiraju kulturne tradicije istocne i zapadne obale Jadrana. Ti su se susreti događali neposredno – direktnim prenosenjem tradicije i utjecaja – s ucitelja na ucenika, ali i posredno, razmjenom notnog materijala i repertoara, te knjiga o glazbi. Takve akvizicije nasle su novu primjenu i postale modelima, presađenima i oponasanima u novoj sredini. S obzirom na snažno razvijene kulturne centre s talijanske strane Jadrana, takvi su utjecaji uglavnom prodirali na njegovu istocnu stranu, s koje su docekivani s vecim ili manjim entuzijazmom, penetrirali u lokalnu tradiciju te doživjeli modifikacije nužne da glazba zaživi u novom prostoru i novim uvjetima. Mnogi su talijanski glazbenici nasli zaposlenje na istocnoj obali Jadrana – potreba za obrazovanim skladateljima bila je veca od domace ponude u crkvama (npr. Pellizzari), u raznim ansamblima (npr. Frezza, Resti), za privatnu poduku (npr. Valente), a osobito je nedostajalo glazbeno kazaliste (gostovanja trupe A. Bonifazija i sl.) za koje su osigurani trajni prostori (Zadar, Dubrovnik). S druge strane, talijanski gradovi i u doba klasicizma ostaju mamcem i sinonimom za kvalitetnu glazbenu naobrazbu, kamo su zbog glazbenog obrazovanja odlazili glazbenici s hrvatske obale (L. Sorkocevic, Raffaelli i dr.). Dio skladatelja porijeklom iz hrvatskih zemalja koji su se stalno nastanili u Italiji (Stratico) ili produžili u druge zapadne i sjeverne zemlje (Jarnovic, Spadina), cini se da su se prilagodili novim okolnostima i skladali glazbu primjerenu tim zahtjevima. U tekstu se elaboriraju pojedinosti vezane uz ova tri fenomena, a naglasak je stavljen na transformiranje uvezenog notnog materijala ili inozemnih skladateljskih poticaja za domace prilike (Bajamonti), pregled repertoara u privatnim zbirkama namijenjen kucnom muziciranju (Capogrosso, obitelj Sorkocevic) i glazbeni ukus skladatelja u kontekstu opceg obrazovanja i duha prosvjetiteljstva (Bajamonti, Sorkocevic). Mediteranski repertoar prodire i dublje u kontinentalni crkveni prostor direktno iz Venecije, a u svjetovnoj sferi (instrumentalna glazba, glazbena scena) preko austrijskih zemalja. S druge strane, repertoar becke skole ostavio je direktnog traga samo sporadicno, zahvaljujuci osobnim kontaktima (L. Sorkocevic), dok se cesce javlja kao notni materijal nabavljen u talijanskim zemljama (Haydn, Pleyel, Naumann). Nadalje, prodor i prisutnost glazbe/glazbene kulture s istocne na zapadnoj obali Jadrana jos nije istražena i za sada se osniva samo na predajama (S. Frankovic). Promjene koje se događaju nakon ukinuca Mletacke republike, osnivanjem Ilirskih provincija i prelaskom istocnojadranske obale pod austrijsku upravu, ne donose bitnu promjenu u glazbenokulturnom utjecaju, a tek vrlo postupno donose nove modele organiziranja glazbenog života, sto ce predstavljati važan predmet novijih istraživanja.