Postali smo društvo u kojemu više nema srama.  Umjesto da se sakriju u mišju rupu nakon što su javno prokazani kao plagijatori i smutljivci, ljudi poput glavnog tajnika HDZ-a Milijana Brkića, “magistra” Ante Đapića, bivše glasnogovornice splitske policije Marine Kraljević Gudelj ili pak gradonačelnika Vukovara Željka Sabe i njegove kolegice iz SDP-a, sisačke županice Marine Lovrić Merzel, smiju nam se u lice. 

Tim ljudima nije nimalo neugodno što su uhvaćeni u krivotvorenju diploma, nečasnim političkim intrigama i zloupotrebama funkcije.  Oni su u stanju hladno stati pred kamere i nabacivati se blatom po svakom tko ih se usudi prokazati i, ne daj Bože, pitati za odgovornost.  Tako je Brkić omalovažio povjerenstvo Policijske akademije koje je utvrdilo da je od 1630 redaka njegova diplomskog rada prepisano njih 1258, proglasivši nezakonitim zaključak da je plagijator.  Nije, dakle, problem u Brkićevoj prepisivačini, nego u ljudima koji su rekli da to nije u redu. 

Nije ništa bolja ni Lovrić Merzel.  Kada je procurilo da je iz blagajne županije financirala privatne domjenke, pa čak i vlastitu svadbu, reagirala je paljbom po onima koji su je prokazali. 

“Ostavka?  Ne pada mi na pamet!”,  reakcija je županice na skandal.  Slično je i sa Sabom.  Otkad je potajice snimljen i prokazan kako zgođušnu HDZ-ovu vijećnicu snubi da promijeni politički dres i zauzvrat joj obećava više pogodnosti, stalno mijenja stav prema onome što je učinio.  Najprije je poricao pokušaj političke korupcije, potom se želio nagoditi s USKOK-om, da bi po novom, kad je vidio da priznanje korupcije znači izbacivanje iz SDP-a, mrtav hladan slagao da je na sudu tvrdio kako nije kriv i da se nije pokušao nagoditi s tužiteljima. 

Što reći?  Nikoga od njih, od Đapića (kojem je zbog prepisivanja oduzeta titula magistra), preko Brkića, Sabe do Lovrić Merzel i još mnogih koje ovdje ne spominjemo, nije sram pred ljudima koji su do svojih diploma došli vlastitim trudom i zalaganjem, pred sugrađanima koji sami plaćaju svoje račune, kao ni pred kolegama političarima koji pošteno obnašaju svoje dužnosti.  Nabrojenoj sviti, dakako, nije ni na kraj pameti ispričati se što su prijevarom i zloupotrebom došli do privilegija koji im ne pripadaju. 

No nije sva tragedija u tome što se Brkić i njemu slični svojim postupcima rugaju svima koji su pošteno stekli titule i u životu se vode moralnim načelima.  Pravi je problem što oni uživaju maksimalnu podršku i zaštitu svojih stranaka.  Sjetimo se samo reakcije predsjednika HDZ-a Tomislava Karamarka na prvu vijest o Brkićevu plagiranju diplomskog rada.  Karamarko se nije ni minimalno ogradio, nego je bezrezervno stao iza glavnog tajnika braneći neobranjivo tvrdnjom da “Brkić nije prepisivao, nego je kompilirao”!  HDZ-u, dakle, ne smeta da im jednu od najvažnijih funkcija u stranci obnaša čovjek koji se okitio tuđim perjem, koji je prisvojio tuđi trud i znanje lažno ga prikazujući svojim.  A što reći o Lovrić Merzel?  Žena si je prije pet godina na svadbu dovukla gotovo cijeli SDP.  Svadbeno slavlje upriličeno u objektu Hrvatskih šuma u šumi Brezovica kraj Siska prošlo je uz logističku potporu Hrvatskih šuma.  No račun nije bio ispostavljen županici, nego županiji.  USKOK je zbog toga te još nekih računa otvorio protiv istragu protiv županice, no unatoč tome pozicija u SDP-u nije joj upitna. 

Slično je sa Sabom.  Umjesto da ga zbog nemoralnog i prevarantskog čina prema biračima izbace iz stranke čim je procurila snimka na kojoj snubi HDZ-ovu vijećnicu, oni su mu pružili podršku tvrdeći kako vjeruju da će na sudu dokazati nevinost.  No čim je jače zagustilo, Sabo je pokazao spremnost priznati krivnju i nagoditi se s USKOK-om. 

A ljude koji pošteno žive sve to vrijeđa.  Zanima li političare koliko, neka pogledaju rejting: SDP-ov pada, a HDZ-ov se ne miče otkad su izgubili izbore. 

>> Brkić: O ostavci ne razmišljam, ovo je obračun s HDZ-om